Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-11 00:00:00

09.10.2008 року позивач з вищезазначеним позовом звернувся в суд. Позовні вимоги обгрунтовував тим, що з 21 вересня 1996 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу подружжя має сина [PERSON], [INFO]. Позивач покликається на те, що їхнє спільне подружнє життя не склалось. Взаєморозуміння між ним не досягнуто, їхні характери несумісні. Подальше збереження сім'ї є неможливим, оскільки шлюб існує формально. З лютого 2008 року подружжя шлюбних відносин не підтримують, проживають окремо. Просить позов задовольнити, шлюб розірвати, сина залишити проживати із відповідачем. В попердньому відкритому судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав. Суду пояснив, що подружжя фактично проживають окремо, шлюб існує формально, зберегти його не бажають, з приводу проживання неповнолітнього сина із матір'ю, не заперечує. Просить позов задовольнити, шлюб розірвати. Судові витрати залишити за ним, а також покласти на нього витрати за отримання свідоцтва про розірвання шлюбу. Спору з приводу поділу майна подружжя немає. В попердньому відкритому судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнала. Суду пояснила, що подальше збереження сім”ї є не можливим, оскільки шлюб існує формально, подружжя проживають окремо. Вона втратила до відповідача почуття любові та поваги. Спору з приводу спільного майна подружжя немає. Просить шлюб розірвати, сина залишити проживати з нею. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно із ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред”явлений одним із подружжя. В попердньому відкритому судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 21 вересня 1996 року Шацьким районним відділом РАЦСу Волинської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження за 1996 рік зроблено запис за № 33 та видано Свідоцтво про шлюб, [NUMBER] /ар.сп. 4/. Судом встановлено, що сімейні відносини, які склались та існують між подружжям свідчать про те, що сім”я розпалась, зберегти її сторони не бажають. Шлюб існує формально, сторони подружніх стосунків не підтримують. Примиритись та підтримувати шлюбні відносини позивач та відповідач не бажають. Заява про розірванння шлюбу відповідає волі позивача і після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права подружжя. При таких обставинах та внаслідок таких взаємовідносин, подружжя втратили почуття любові та поваги один до одного, надії на збереження сім”ї немає, а тому, суд доходить висновку, що в інтересах сторін шлюб слід розірвати. Враховуючи те, що відповідач є матір'ю малолітньої дитини, має постійне місце проживання, суд приходить до висновку, сина [PERSON], [INFO] /ар.сп.5/, слід залишити проживати із відповідачем. Подружжя дійшло згоди з приводу добровільного утримання сина та приймання позивачем участі в його вихованні. Згідно із ст. 112 СК України, при розгляді справ про розірвання шлюбу, суд з”ясовує взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved