overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить визнати договір купівлі-продажу нерухомості дійсним, а також визнати право власності на зазначену нерухомість. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, суду пояснив, що 28.07.2008 року він уклав із відповідачем біржовий договір купівлі-продажу нерухомості № [NUMBER] . У відповідності до п.1 та п.2 Договору, продавець продав, а покупець купив майно належне продавцю на підставі свідоцтва на право власності № [NUMBER] , від 20.04.2003 р., виданого виконавчим комітетом Олександрівської селищної Ради на підставі рішення від 29.04.2003 р., а саме : Навіс (літ.»З» на присадибному плані), Операторська (літ. «И» на присадибному плані); замощення асфальтобетонне, площею 91,2 кв.м., 9 (далі майно), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вартість майна згідно висновку про незалежну експертну оцінку вартості майна та остаточна ціна відповідно до протоколу відкритих біржових торгів з продажу майна від 28 липня 2008 р, становить 2 601, 00 грн. На виконання п.3 цього договору, позивач, як покупець сплатив відповідачу кошти в сумі 2 601, 00 грн. Відповідно акту приймання-передачі від 05 серпня 2008 р. відповідач передав, а позивач прийняв майно, а саме: Навіс (літ.»З» на присадибному плані), Операторська (літ. «И» на присадибному плані); замощення асфальтобетонне, площею 91,2 кв.м., 9 (далі майно), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач звернувся до ліквідатора Олександрівської міжгосподарської дорожньо-будівельної пересувної дільниці з приводу нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу від 28.07.2008 р., для його державної реєстрації, але йому було відмовлено. Відповідач в судовому засіданні проти позову не заперечує, згоден з вимогами позивача. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна , якщо інше не встановлено договором або законом. Передання майна вважається вручення його набувачеві. Відповідно до ЦК позивач набув право власності на дану нерухомість. Відповідно до ст.215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлено законом, але одна із сторін заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом дійсним. Отже, в судовому засіданні знайшло своє підтвердження те, що між сторонами був укладений договір купівлі-продажу Навісу (літ.»З» на присадибному плані), Операторської (літ. «И» на присадибному плані); замощення асфальтобетонного, площею 91,2 кв.м., 9 (далі майно), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] і його необхідно визнати дійсним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання визнання права власності на квартиру [ADDRESS] В обгрунтування позовних вимог зазначів, що відповідно На підставі наказу №116-В від 09.08.2004 року Кіровоградського професійного ліцею по розподілу і заселенню житлового будинку по [ADDRESS], та акту передачі від Консерна «Кіровоградська будівельна компанія «Кіровоградбудінвест» сім»я позивачки на підставі ордеру від 25.07.2003 року отримала зазначену квартиру у власність. Позивачка посилається на те, що концерн відмовляється видати правовстановлюючі документи, чим обмежує можливість розпоряджатись житлом яким фактично володіє позивач на законних підставах. В судовому засіданні позивач підтримав в повному обсязі. Відповідач викликався до суду, але в судове засідання не з"явились, надана заява про те, що визнають заявлений позов та не заперечують проти встановлення заявлених вимог, та просить розглянути справу без їх участі суд у відповідності до ст.169 ЦПК України ухвалює розгляд справи без участі відповідача, на підставі наявних матеріалів в справі. Дослідивши матеріали цивільної справи суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до наказу №116-В від 09.08.2004 року Кіровоградського професійного ліцею по розподілу і заселенню житлового будинку по [ADDRESS], та акту передачі від Консерна «Кіровоградська будівельна компанія «Кіровоградбудінвест» сім»я позивачки на підставі ордеру від 25.07.2003 року отримала зазначену квартиру у власність. Відповідно до витягу протоколу засідання профкому та адміністраці КПЛ (ПТУ №2) було ухвалено голові житлово-побутової комісії [PERSON] оформити лист-клопотаня про оформлення права власності на квартиру [NUMBER] за [PERSON] Власник або будь-яка інша особа, що володіє майном на законних підставах, може вимагати усунення будь-яких порушень своїх прав.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] та стягнути з неї на користь відповідача 15200,00 грн. У судовому засіданні позивачка позов підтримала, пояснивши, що 01 вересня 2008 року вона уклала з [PERSON] договір купівлі-продажу, за яким відповідач продав їй квартиру[ADDRESS]. Вказаний договір був укладений у простій письмовій формі. Як вбачається з його тексту, кошти в сумі 15200,00 грн. позивачка зобов'язана сплатити при нотаріальному посвідченні договору після того як відповідач підготує необхідні для цього документи. При зверненні до нотаріальної контори для посвідчення договору купівлі-продажу виявилось, що договір Української товарної біржі, на підставі якого [PERSON] набув право власності на спірну квартиру, є неналежним правовстановлюючим документом. Тому нотаріусом було запропоновано підготувати належні документи для подальшого нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу спірної квартири. Проте відповідач документи не підготував, внаслідок чого [PERSON] вимушена звернутись до суду. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав у повному обсязі, пояснивши, що при укладенні договору з [PERSON]. вони домовилися щодо усіх істотних умов договору. Вислухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку ст.174 ЦПК України на підставі визнання позову відповідачем. У судовому засіданні встановлено, що спірна квартира [ADDRESS] належить [PERSON]. на підставі договору купівлі продажу, посвідченого 08.09.1999 року в м.Світловодську Українською товарною біржею. Також право власності [PERSON] на спірну квартиру підтверджується реєстраційним посвідченням та технічним паспортом на квартиру, в якому власником записаний відповідач. Як вбачається з договору купівлі-продажу, укладеного 01.09.2008 року у простій письмовій формі між [PERSON] та [PERSON]., відповідач продав, а позивачка купила у нього дану квартиру. Згідно ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В даному випадку визнання позову не супечеречить закону і не порушує права та законні інтереси третіх осіб. Отже позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-11 00:00:00

[PERSON] просить розірвати її шлюб із [PERSON]., покликаючись на те, що їх сім»я існує лише формально, так як відповідач неналежно відносився до сім»ї, часто приходив додому у нетверезому стані, вчиняв скандали, а тому з 2007 року вони не ведуть спільного господарства, не живуть разом. Відповідач позову не визнав і пояснив, що він не згідний на розірвання шлюбу, але позивачка не хоче з ним миритися.. Суд вважає, що позов підставний і підлягає задоволенню, так як розлад між сторонами носить стійкий, тривалий характер , позивачка вже зверталась у суд з аналогічним позовом , вони не живуть разом , суд надавав їм строк для примирення, але такого не настало. Тому суд прийшов до висновку, що дана сім”я розпалася і не може бути збережена.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-11 00:00:00

13 серпня 2008 року позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю, суду пояснив, що відповідач заборгував позивачу 2860 грн. 05 коп. заборгованості за кредитом, 2152 грн. 64 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом, 51 грн. судового збору, а також 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю. З матеріалів справи видно, що 20 лютого 2006 року сторони уклали кредитний договір б/н , за яким відповідач отримав кредит у розмірі 3000 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач надав [PERSON] кредит у повному розмірі, а відповідач свої зобов'язання за договором не виконав і на сьогоднішній день має борг перед позивачем по договору від 20 лютого 2006 р. в розмірі 2860 грн. 05 коп. заборгованості за кредитом, 2152 грн. 64 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом, 51 грн. судового збору, а також 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення. Так як відповідач порушив умови договору позички, то відповідно до умов укладеної угоди та ст. ст. 549-551, 610-612, 624, 625 ЦК України позов слід задовольнити в повному об'ємі, стягнувши на користь позивача 5012 грн. 69 коп. заборгованості за кредитним договором, 51 грн. судового збору, а також 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-11 00:00:00

01 вересня 2008 року позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю, суду пояснив, що відповідач заборгував позивачу 1476 грн. 70 коп. заборгованості за кредитом, 1741 грн. 34 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом, 51 грн. судового збору, а також 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю. З матеріалів справи видно, що 31 липня 2006 року сторони уклали кредитний договір б/н , за яким відповідач отримав кредит у розмірі 1500 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі у розмірі 48 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач надав [PERSON]. кредит у повному розмірі, а відповідач свої зобов'язання за договором не виконав і на сьогоднішній день має борг перед позивачем по договору від 31 липня 2006 р. в розмірі 1476 грн. 70 коп. заборгованості за кредитом, 1741 грн. 34 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом, 51 грн. судового збору, а також 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення. Так як відповідач порушив умови договору позички, то відповідно до умов укладеної угоди та ст. ст. 549-551, 610-612, 624, 625 ЦК України позов слід задовольнити в повному об'ємі, стягнувши на користь позивача 3218 грн. 04 коп. заборгованості за кредитним договором, 51 грн. судового збору, а також 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-11 00:00:00

[PERSON]. в липні 2008 року звернувся в суд з даним позовом. В заяві послався на те, що з 12 червня по 26 жовтня 2007 року працював у відповідача на посаді юрисконсульта, після чого звільнився за згодою сторін. Після звільнення з займаної посади відповідач не виплатив йому заборгованість по заробітній платі, а провів виплати лише 29 лютого 2008 року на підставі рішення суду. Просить стягнути з відповідача середній заробіток в сумі 1500 грн. 30 коп. за період з 26.10.2007 року по 29.02.2008 року. В судове засідання позивач не з»явився, просить справу слухати у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача до суду не з»явився, відповідач належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, клопотання про слухання справи у відсутність його представника не заявляв. Судом ухвалено про заочний розгляд справи. Дослідив докази, суд встановив слідуюче. Позивач перебував з відповідачем у трудових відносинах з 12 червня по 26 жовтня 2007 року, працюючи на посаді юрисконсульта, після чого трудовий договір був розірваний за згодою сторін. При звільненні позивача з займаної посади, відповідач не провів з ним повного розрахунку, а заборгованість по заробітній платі сплатив лише 29 лютого 2008 року на виконання рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 18 січня 2008 року, постановленого за позовом позивача від 19 листопада 2007 року. Відповідно до ст.233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного в місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Позивач даного строку суттєво не дотримався, в позовній заяві причини пропуску звернення до суду не вказав, з клопотанням про поновлення даного строку до суду не звертався, а тому суд вважає, що даний строк пропущений без поважних причин.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-11 00:00:00

13 серпня 2008 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON]. про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] - [INFO]народження, яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні через ненадання будь-якої допомоги матеріального забезпечення відповідачем по справі у добровільному порядку. Позивачка просила постановити рішення про стягнення щомісячних платежів на її користь на утримання дитини у розмірі 1\ 4 частини заробітку відповідача. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала і просила про їх задоволення у заявленому розмірі, пояснивши, що опікується донькою самостійно, допомога на її утримання від відповідача після припинення з останнім спільного проживання у січні 2008 року і з дня народження дитини не надходить. Відповідач працевлаштований, інших утриманців не має. Державної допомоги, що її отримує позивачка, перебуваючи у відпустці по догляду за дитиною, не достатньо для самостійного забезпечення потреб дитини на належному рівні. Відповідач позов визнав і не заперечував проти сплати аліментів у заявленому розмірі. Вказав, що працевлаштувався, інших утриманців не має, так само як інших обставин, що підлягали б врахуванню при визначенні розміру стягнення. На підтвердження позовних вимог позивачкою надано: -свідоцтво про реєстрацію шлюбу між сторонами по справі, які одружилися 06 жовтня 2007 року, про що у книзі записів громадянського стану Відділу реєстрації актів громадянського стану Снігурівського районного управління юстиції вчинено актовий запис [NUMBER] (а.с.2). -свідоцтво про народження [PERSON] - [INFO]народження, виданого 01 серпня 2008 року за актовим записом [NUMBER] у книзі записів актів громадянського стану про народження Відділу реєстрації актів громадянського стану Снігурівського районного управління юстиції (а.с.3). -довідку з місця проживання позивачки про те, що неповнолітня дитина проживає з нею як матір»ю (а.с.5). - довідку з місця роботи відповідача - ВАТ «Снігурівськ МТС» про те, що середньомісячна заробітна плата його складає - 525грн. Допитавши сторони, дослідивши докази, суд встановив, що сторони по справі є батьками неповнолітньої дитини доньки [PERSON], відповідач не приймає участі у її утриманні, при цьому не має інших утриманців, стан його здоров”я задовільний, він має постійний заробіток. Між сторонами по справі мають місце сімейні правовідносини щодо обов”язків батьків утримання дітей до досягнення ними повноліття. Суд приймає встановленою наявність фактів на обгрунтування вимог позивачки та вважає, що відповідачем порушені її права на одержання матеріальної допомоги на утримання дитини, за захистом яких вона звернулася до суду. Справу вирішено на підставі ст.180, ч.3 ст.181,182,183 СК України. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд постановляє про стягнення судового збору в дохід держави та витрат на інформаційно - технічне забезпечення з відповідача, і з нього ж на користь позивачки розмір витрат на правову допомогу згідно підтвердження - квитанції №395 (а.с4).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-11 00:00:00

21.08.2008 р. до Ямпільського райсуду надійшла позовна заява від [PERSON]. про розірвання шлюбу з [PERSON]. причиною розпаду сім'ї вказує на те, що з відповідачем не розуміють один одного , мають різні погляди на життя, внаслідок чого між ними виникають постійні сварки , більше року не проживають разом. На попередньому судовому засіданні було встановлено, що сторони уклали шлюб 14.05.2005 року , який зареєстрований у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області , актовий запис [NUMBER] ,від спільного шлюбу мають дитину - сина [PERSON], [INFO] р.н. Раніше у зареєстрованому шлюбі позивач не перебував. Позивач свій позов підтримує. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала, на розірвання шлюбу згодна . Сторони миритися не бажають. Спірного майна у сторін немає. В силу ст.ст. 110-112 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини , що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження сім'ї суперечить їх інтересам , а тому підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-11 00:00:00

У суд звернулася позивачка з позовом про стягнення з відповідача аліментів в її користь на утримання неповнолітніх дітей. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та суду пояснила, що у шлюбі з відповідачем у неї народилось двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], які на даний час є неповнолітніми та знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, тому вона звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача в розмірі 1/2 частина зі всіх видів його заробітну (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений. Причини його неявки суду не відомі. Суд, вислухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного: В шлюбі у сторін народились дочка [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], які на даний час є неповнолітніми та знаходяться на утриманні позивачки. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. Відповідно до ст.180 СК України, обов'язок утримання дітей до досягнення ними повноліття, є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Відповідно до ст.183 СК України, частка від заробітку, яка буде стягуватись як аліменти на дітей, визначається судом. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-11 00:00:00

Позивач [PERSON]. звернулася до суду з позовом до [PERSON]. про розірвання шлюбу. У позові вказала, що 23.02.2002 року вони зареєстрували шлюб, від шлюбу мають дочку [PERSON][INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, відповідач зловживає спиртним, вчиняє сварки, що негативно вплаиває на дитину. Прохає розірвати шлюб. Позивач [PERSON]. в судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач [PERSON]. до суду не з'явився, про слухання справи повідомлений, що дає суду право розглянути справу в порядку заочного провадження.. З”ясувавши обставини справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб між собою 23.02.2002 року, мають неповнолітню дитину, дочку [PERSON][INFO]. Позивачка наполягає на розлученні, наміру відновити сімейні відносини не має, взаємовідносини в сім'ї свідчать про неможливість спільного проживання, відповідач не бажає зберігати сім”ю, що свідчить про розпад сім'ї та дає суду право розірвати шлюб. Дитину слід залишити з матір'ю. Витрати по розірванню шлюбу слід стягнути з відповідача, оскільки позивачка понесла витрати по зверненню до суду..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-11 00:00:00

Позивач [PERSON]. просить суд стягувати з відповідачів аліменти на його користь аліменти у розмірі 1/8 частини їх заробітку (доходу) з кожного відповідача але не менше одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян щомісячно. Як пояснив позивач , він являється інвалідом ІІ групи, прикутий до ліжка і потребує постійного стороннього догляду. Має двох дітей: дочку [PERSON].,1962 р.н. та сина [PERSON]., 1966 р.н. Інших родичів які б могли надавати допомогу позивачу немає. Позивач отримує пенсію у розмірі 1068,18 грн. на місяць. На даний час [PERSON]. проживає з дочкою [PERSON]. в м. Карлівка по[ADDRESS]. Син [PERSON]. проживає в м. Кременчуці. Дочка працює з ранку до вечора і не має змоги постійно відлучатися з роботи для догляду за позивачем. Син також не має можливості постійно перебувати поряд з батьком. Тому позивач прийняв рішення переїздити до будинку-інтернату загального типу для полегшення свого життя та дітей. Однією з умов оформлення до будинку-інтернату є судове рішення про стягнення з відповідачів аліментів на утримання та догляд позивача. В судовому засіданні відмови від позову не надійшло. Відповідач [PERSON]. позов не визнала і пояснила, що не має змоги сплачувати аліменти на утримання батька через нестачу коштів та невелику заробітну плату. Відповідач [PERSON]. позов визнав , але пояснив, що згодний сплачувати аліменти на утримання батька в твердій грошовій сумі, що становить 100 грн., щомісячно. Представник третьої особи не заперечує проти задоволення позову і покладається на розсуд суду. Суд заслухавши пояснення відповідачів, третьої особи та дослідивши матеріали справи , вважає що позов і підлягає до задоволення частково. Оскільки, відповідно до ст. 202 СК України право на утримання від дочки, сина матір, батько мають за умови, що є непрацездатні, а непрацездатним вважається той з батьків, який досяг загального пенсійного віку або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи, то суд згідно ст.205 СК України вважає за можливе задовольнити позов частково і стягувати з відповідача [PERSON] на користь позивача аліменти у твердій грошовій сумі, що становить 100 грн., у стягнені аліментів на утримання позивача з [PERSON]. відмовити за недоведеністю.

Outcome: partial