Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-27 00:00:00

29 липня 2008 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. Вказав, що на підставі наказу №573к від 02.06.2003 р. перебував у трудових відносинах з відповідачем, працюючи на посаді начальника відділу.12.05.2008 року звільнений з роботи за власним бажанням за ч.3 ст.38 КЗпП України. При звільненні з ним не проведений остаточний розрахунок, що змусило його звернутись до суду. Просив стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі та остаточний розрахунок у сумі 20483 грн.59 коп., середній заробіток за час затримки з кінцевим розрахунком у сумі 8435 грн.27 коп. за період з 13.05.2008 р. по 29.07.2008 р., компенсацію моральної шкоди у сумі 10.000 грн. У судовому засіданні позивач та його представник адвокат [PERSON]., змінили позовні вимоги, просили стягнути з відповідача середній заробіток за період з 13.05.2008р. до винесення рішення, остаточний розрахунок у сумі 20482 грн.59 коп., згідно довідки, а не 20483 грн.59 коп., як зазначено у позові. Представник відповідача Пересада А.П. позов визнала частково в сумі 20.482 грн.59 коп. в частині стягнення середнього заробітку та моральної шкоди заперечувала, посилаючись на скрутне фінансове становище підприємства, арешт рахунків та порушення справи про банкрутство, відсутність вини відповідача у затримці виплати заробітної плати. Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, вважає за необхідне позов задовольнити частково, виходячи з наступного: У відповідності до ст. 116 КЗпП України, виплата усіх сум, належних працівнику проводиться у день звільнення. Судом встановлено, що позивач працював у відповідача з 02.06.2003 р. по 12.05.2008 р. на посаді начальника відділу. Звільнився за власним бажанням за ч.3 ст.38 КЗпП України згідно наказу № 485-к від 12.05.2008 р. На день звільнення остаточний розрахунок з позивачем не проведений і до теперішнього часу заборгованість з кінцевого розрахунку йому не сплачена. У відповідності до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати остаточного розрахунку, підприємство, організація повинна виплатити працівникові середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. На час звільнення відповідач мав перед позивачем заборгованість сплаті кінцевого розрахунку при звільненні у сумі 20482 грн.59 коп., яку суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача. Згідно наданої суду довідки сума середньомісячного заробітку позивача становила - 3435 грн. 31 коп., відповідно, сума середньоденного заробітку становить 110 грн.81 коп. (3435.31:31=110.81) Оскільки з вини власника звільненому працівникові не були виплачені належні йому суми в строк, передбачений ст.116 КЗпП України, і спор про їх розмір між сторонами відсутній, згідно ст. 117 КЗпП України суд, стягує з відповідача також середній заробіток за весь час затримки кінцевого розрахунку за 3 місяці 16 днів у сумі 12.078 грн.89 коп.( 3х3435 грн. 31 коп=10305 грн.93 коп.; 16х110грн.81 коп. =1772.96 грн.; 10305.31+1772.96=12.078 грн.89 коп.). Також у відповідності до ст.237-1 КЗпП України суд, виходячи з засад розумності,справедливості та фактичних обставин у справі, частково задовольняє позовні вимоги щодо стягнення грошової компенсації моральної шкоди і стягує з відповідача на користь позивача компенсацію моральної шкоди у сумі 500 грн. Суд, зважаючи на майновий стан відповідача, зменшує розмір належного до сплати судового збору і у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України, стягує з відповідача в доход держави судові витрати у сумі 81 грн., які складаються з судового збору у сумі 51 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи у суді у сумі 30 грн. Згідно зі ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення заробітної плати в межах місячного заробітку підлягає негайному виконанню.

Outcome: partial