Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-25 00:00:00

До Носівського районного суду Чернігівської області звернулася [PERSON] з позовною заявою, в якій зазначила, що [INFO] померла її мати [PERSON]. Позивач є спадкоємцем померлої за законом. Мати проживала в будинку [ADDRESS]. За життя [PERSON] не оформила належним чином право власності на зазначений будинок. Через це позивач не може оформити право власності в порядку спадкування, просить суд визнати за нею право власності на будинок, в якому проживала її мати. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, зазначила, що в будинку проживали її батьки. Батько [PERSON] помер у 70-роках. З того часу в будинку проживала [PERSON]. Чому мати не оформила документально право власності на будинок позивачу не відомо. Представник відповідача в судове засідання не з'явився. На адресу суду надійшов лист, в якому голова Макіївської сільської ради зазначив, що визнає позов та просить розглядати справу без представника сільської ради. Вислухавши пояснення позивача, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Оскільки відносини щодо спадкування майна [PERSON] виникли в день її смерті, тобто [INFO], то застосуванню підлягають акти цивільного законодавства, які були чинними на той час. Відповідно до ст. 49 Закону України «Про власність», володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом, третейським судом. Відповідно до довідки (а.с. 11), виданої виконавчим комітетом Макіївської сільської ради, [PERSON]була зареєстрована і постійно проживала в будинку [ADDRESS]. Жодних доказів, які б підтверджували про незаконність проживання нею у вказаному будинку, в матеріалах справи немає. Тому в суду немає жодних підстав вважати, що [PERSON]володіла будинком незаконно. Відповідно до ст. 529 ЦК України (1963 р.) позивач є спадкоємцем першої черги майна [PERSON]. Суд визнає, що через бездіяльність спадкодавця щодо реєстрації нерухомого майна спадкоємець не може набути право власності на майно в порядку спадкування через нотаріальну контору. За таких обставин це право підлягає захисту в судовому порядку. Оскільки питання щодо застосування позовної давності вирішується відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення, то відповідно до змісту ст. 5 ЦК України при вирішенні цього питання необхідно застосувати правила щодо застосування позовної давності, викладені в ЦК України, який чинний в даний час. Суд не застосовує позовну давність до вимоги позивача, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Оскільки такої заяви немає, відповідач визнав позов, то суд приходить до висновку, що визнання позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Оцінивши представлені докази в сукупності, суд приходить до висновку, що можливо застосувати наслідки визнання позову, передбачені ч. 4 ст. 174 ЦПК України, і задовольнити позов.

Outcome: approved