Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-15 00:00:00

17.06.2008р. позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до Красноармійської райдержадміністрації Донецької області про визнання права власності на земельний пай. В обґрунтування позову зазначила, що [INFO] померла [PERSON], з якою позивачка проживала однією сім'єю з березня 1991 за адресою: [ADDRESS]. Позивачка вважала померлу своєю бабусею, так як вона була матір'ю її вітчима Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме земельний пай розміром 4,83 умовних кадастрових гектар, вартістю 59204,05грн., розташований на території Миколаївської сільської Ради, який належав померлій на підставі Сертифікату про право на земельну частку(пай) [NUMBER], виданого головою Красно армійської райдержадміністрації 10.02.1997р. Спадкоємців за законом першої черги чи за заповітом на вказане майно немає , позивачка вважає себе спадкоємцем четвертої черги, оскільки рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 21.03.2008р. було встановлено факт проживання її з померлою [PERSON] однією сім'єю з березня 1991р. по день її смерті, тобто більше 5 років. Крім того, позивачка вважає , що спадщину вона прийняла фактично, оскільки жила з померлою на час її смерті. Враховуючи викладене позивачка просила суд визнати за нею право власності на спадкове майно - сертифікат на земельний пай, що залишилось після смерті [PERSON] В судовому засіданні позивачка повністю підтримала свої позовні вимоги. Відповідач - представник Красноармійської районної державної адміністрації Донецької області проти позову не заперечував. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з таких підстав. Судом встановлено, і це підтверджено матеріалами справи, що [INFO] померла [PERSON](л.с.14). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме земельний пай розміром 4,83 умовних кадастрових гектар, розташований на території Миколаївської сільської Ради, який належав померлій на підставі Сертифікату про право на земельну частку(пай) [NUMBER], виданого головою Красноармійської райдержадміністрації 10.02.1997р.(л.с.13), вартістю 59204,05грн.(л.с.12). Згідно ст.529 ЦК України (в ред..1963 року), що діяв на час відкриття спадщини, до спадкоємців першої черги за законом відносяться діти, дружина і батьки померлого, а також онуки і правнуки спадкодавця за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, спадщину успадковують в рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого, як з боку матері так і з боку батька(друга черга)(Ст.530 ЦК України в ред.1963 року). Із пояснень позивачки, матеріалів справи вбачається, що позивачка не була спадкоємцем за законом на час відкриття спадщини, спадкодавця [PERSON] позивачка вважала своєю бабусею, оскільки та була матір"ю, її померлого вітчима. Заповіт на ім'я позивачки [PERSON] не складала. Згідно ст.549 ЦК України(в ред.1963 року), що діяв на час виникнення правовідносин, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Із відповіді нотаріуса Другої Красноармійської державної нотаріальної контори, на запит суду, від 20.06.2008 року за №744 вбачається, що спадщина після смерті [PERSON], що померла [INFO], не відкривалась (а.с.21). Таким чином, судом встановлено, що позивачка на час виникнення правовідносин, тобто на час відкриття спадщини не була спадкоємцем за законом чи заповітом і спадщину не прийняла, а тому суд вважає її вимоги такими, що не відповідають вимогам закону і не підлягають задоволенню. Суд не може погодитись з доводами позивачки про те, що вона є спадкоємцем четвертої черги відповідно до ст.1264 ЦК України(в редакції від 19.06.2003 року, що набрав чинності з 1січня 2004 року), оскільки цей закон не має зворотної дії, тобто не розповсюджується на правові відносини, що виникли до прийняття нового кодексу. Згідно п.21 Постанови Пленуму Верховного суду України від30 травня 2008 року за №7 "Про судову практику у справах про спадкування", при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п"ять років до часу відкриття спадщини ( четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно врахувати правила ч.2ст.3 Сімейного Кодексу України про те, що сім"ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитись на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності ЦК України. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог Іванченко Наталії Іванівни слід відмовити.

Outcome: dismissed