Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-18 00:00:00

Позивач [PERSON] заявив позов до відповідача [PERSON], посилаючись на те, що вироком Вироком Ямпільського районного суду від 15 липня 2008 року засуджений [PERSON], якого визнано винним за ст..286 ч.1 КК України і засуджено до 510 гривень штрафу. Потерпілим та цивільним позивачем у цій справі визнано його - позивача. Позивач посилається на те, що внаслідок злочину йому заподіяно майнову шкоду на суму 5401 гривня: відповідач допустив зіткненням з його автомобілем. Пошкоджено кузов автомобіля, ходову частину, двигун, ремонтні роботи згідно складають суму 5401 гривня. Крім цього, позивач посилається на те, що злочином йому завдано моральну шкоду, яку він оцінює в 1699 гривень, так як внаслідок злочину виникли непередбачувані зміни в його житті: автомобіль потребував ремонту, і він не мав можливості використати його, витратив значні кошти на його відновлення, а вказана сума коштів є значною для його сім*ї, його родина залишилася в скрутному матеріальному становищі із-за цього. Через порушення правил дорожнього руху відповідачем 07.09.2007 року в момент зіткнення з його автомобілем, він мав реальні побоювання за своє життя, в автомобілі крім нього ще була його дружина, і вона також злякалася за своє життя. Тривалий час його сім*я не могла використовувати автомобіль за призначенням, він не міг вчасно виїхати у своїх справах, в результаті чого були зірвані ділові контакти і втрачено заробіток. Позивач посилається на те, що добровільно відповідач завдану шкоду не відшкодовує, тому вимушений звернутися до суду і просить стягнути із відповідача на його користь 5401 гривню майнової та 1699 гривень моральної шкоди, завданої злочином, та судові витрати у сумі 47 гривень, всього - 7147 гривень. В ході судового розгляду позивач пояснив, що запасні частини на ремонт автомобіля він придбав у магазинах, які здійснюють їх реалізацію, а ремонтував автомобіль йому [PERSON], після ремонту він продав вказаний автомобіль. Відповідач позов визнав частково і пояснив, що дійсно він вчинив злочин і був засуджений Ямпільським районним судом, внаслідок зіткнення було пошкоджено автомобіль позивача, однак, він не має таких великих коштів, щоб відшкодувати шкоду, так як є інвалідом 2 групи, не заперечував проти задоволення позову частково. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він є приватним підприємцем і здійснює ремонт автомобілів, в січні 2008 року він ремонтував автомобіль позивача ВАЗ 2103, [NUMBER], який пошкоджений після ДТП, було проведено капітальний ремонт кузова, ходової частини, двигуна, за проведені роботи із ним розрахувався позивач [PERSON], сплативши гроші готівкою. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є дружиною відповідача і в них немає коштів на відшкодування шкоди позивачеві, крім того, їй відомо, що позивач продав вказаний автомобіль. Судом встановлено такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Із оглянутої судом кримінальної справи №1-86\2008 року , вироку Ямпільського районного суду від 15 липня 2008 року по цій справі встановлено, що [PERSON] вчинив злочин, передбачений ст.286 ч.1 КК України, внаслідок злочину, завдано майнової шкоди позивачу [PERSON], який був визнаний позивачем по вказаній кримінальній справі. Вироком суду у цій справі цивільний позов [PERSON] залишено без розгляду і роз'яснено позивачу його право звернутися до суду в порядку цивільного судочинства. Із наданих позивачем завірених печатками приватних підприємців товарного чека №2 від 03.01.2008 року, накладної від 05.01.2008 року , Довідки ПП [PERSON], рахунку від 10.01.2008 року, які не суперечать один одному, показанням свідка [PERSON] та доводам позивача встановлено, що позивач дійсно ремонтував автомобіль, пошкоджений внаслідок вчиненого відповідачем злочину, розмір його витрат на ремонт автомобіля становить 5401 гривню. Оцінюючи усі докази, суд вважає встановленим, що внаслідок злочину позивачеві завдано шкоди, і відповідно до ст.ст. 22, 23, 1166, 1267, 1177 ЦК України, та в порядку ст.ст.28, 49, 50 КПК України позивач має право на відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної злочином. Як встановлено із досліджених доказів розмір прямої і дійсної майнової шкоди, завданої позивачеві становить 5401 гривня, які й підлягають стягненню із відповідача. Доводи відповідача та показання свідка [PERSON] про відсутність коштів у відповідача, суд вважає безпідставними, оскільки відповідно до ст.1193 ч.4 ЦК України не може зменшити відшкодування шкоди, завданої злочином, внаслідок важкого майнового становища винного. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд враховує ступінь, характер й обсяг моральних страждань позивача, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках у зв'язку із пошкодженням автомобіля. Зокрема, як встановлено із доводів позивача, він не мав можливості використати його, витратив значні кошти на його відновлення, а вказана сума коштів є значною для його сім*ї, його родина залишилася в скрутному матеріальному становищі, в момент зіткнення побоювався за своє життя, були зірвані його ділові контакти, втрачено заробіток. Також суд враховує час та зусилля, необхідні позивачу для відновлення попереднього стану. Виходячи із засад виваженості, розумності та справедливості, суд вважає необхідним відшкодувати моральну шкоду позивачці у розмірі 1000 гривень, які є обґрунтованою компенсацією за заподіяну моральну шкоду внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. При вирішенні позовних вимог про відшкодування судових витрат, суд за правилами ст.88 ч.1 ЦК України, має підстави присудити позивачу понесені ним та документально підтверджені судові витрати у розмірі 47 гривень, сплачених в частині заявлених позовних вимог про відшкодування моральної шкоди. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог [PERSON] і має підстави для стягнення із відповідача у повному обсязі майнової шкоди та 1000 гривень моральної шкоди, завданої злочином та 47 гривень судових витрат. В задоволенні іншої частини позову суд має підстави відмовити. Враховуючи, що в частині позовних вимог про відшкодування майнової шкоди позивач звільнений від сплати судових витрат, а відповідач є інвалідом 2 групи, що підтверджено наданим ним посвідченням, і також звільнений від судових витрат, суд не має підстав для їх стягнення із відповідача в дохід держави, оскільки правилами ст.88 ч.2 ЦПК України дані витрати компенсуються за рахунок держави. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані ст. ст.22, 23, 1166, 1167, 1177 ЦК України.

Outcome: partial