Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-05 00:00:00

Позивач [PERSON]. звернулась в суд з позовом до [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]. про виселення з жилого будинку без надання іншого жилого приміщення. В обґрунтування своїх вимог вказує, що житловий будинок в [ADDRESS]належить їй на праві власності, у 1988 році в даний будинок як тимчасових жильців поселила [PERSON]. з сім'єю до вирішення власного житлового питання. В травні 2008 року їй стало відомо, що [PERSON]. згідно рішення суду набула право власності на частину житлового будинку в [ADDRESS]після смерті свого батька, тобто є забезпечена житлом. Добровільно виселитись відповідачі відмовляються, просила виселити [PERSON]., [PERSON]. та [PERSON]. з житлового будинку без надання іншого жилого приміщення. В судовому засіданні [PERSON]. заявлені вимоги підтримала повністю з підстав, зазначених в позовній заяві, просила задовольнити. Представник позивача [PERSON] . заявлені вимоги підтримав повністю, просив виселити [PERSON]., [PERSON]. та [PERSON]. з житлового будинку позивача без надання іншого жилого приміщення. Відповідачі [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]. в судове засідання не з'явилися, про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, про що свідчать розписки про одержання судової повістки, про причини неявки суд не повідомили. Зі згоди позивача, представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає - 2 - положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Згідно ч.3 ст.98 Житлового кодексу України тимчасові жильці на вимогу наймача або членів сім'ї, які проживають разом з ним, зобов'язані негайно звільнити приміщення, а в разі відмовлення - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до ст.150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст.317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В судовому засіданні встановлено, що житловий будинок в [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON].(а.с.7,10). Відповідачі [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]. зареєстровані в житловому будинку за адресою [ADDRESS] З пояснень позивача в судовому засіданні судом встановлено, що відповідачі поселялися в спірний будинок з дозволу власника для тимчасового проживання і не були членами сім'ї [PERSON] . Відповідач [PERSON]. забезпечена житлом, згідно рішення суду набула право власності на частину житлового будинку в [ADDRESS] після смерті свого батька. На вимогу позивача [PERSON]., [PERSON] ., [PERSON]. відмовляються виселитися в добровільному порядку з будинку [ADDRESS] На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, виселити [PERSON] ., [PERSON]., [PERSON]. та неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]з будинку [ADDRESS]без надання іншого жилого приміщення. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів в користь позивача необхідно стягнути 16 грн. сплачених судових витрат (8,50 грн. судового збору та 7,50 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи) - по 5,33 грн. з кожного. На підставі ст.ст.98, 150 ЖК України, ст.ст.317, 391 ЦК України,

Outcome: approved