overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з [PERSON] заборгованість по оплаті за обслуговування ліфтів у розмірі 180 грн. 25 коп. Зазначає, що відповідачка є власником квартири [ADDRESS], загальною площею 49,8 кв.м. Будинок обладнаний ліфтом, перебуває на балансі КЕЧ району. Обслуговування ліфтів та збір платежів з населення з 2004 року проводить [PERSON] на тарифах, затверджених на підставі рішеннями виконкому Новоград-Волинської міської ради та Договору, укладеного між позивачем та ОСК "Наш дім". Однак всупереч умовам договору та вимогам ст. 66-68 ЖК України відповідач не сплачує за надані послуги з обслуговування ліфтів, незважаючи на нагадування, внаслідок чого утворилася вказана заборгованість. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за користування ліфтом у розмірі 180 грн. 25 коп. з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідачка у судовому засіданні позов визнала. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Обов'язок відповідача по відшкодуванню шкоди та виконанню зобов"язань внаслідок несвоєчасної оплати за надані послуги випливає зі ст.ст. 525, 526, 903 ЦК України щодо необхідності належного виконання сторонами своїх договірних зобов'язань та ст. 29 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", яка передбачає, що договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. У разі, якщо балансоутримувач не є виконавцем, він укладає договори на надання послуг з іншим виконавцем. Рішення Новоград-Волинського міськвиконкому за № 196 від 27.09.2006 року затверджено тариф витрат на утримання ліфтів, який виведено із складу витрат на утримання будинків та прибудинкових територій (квартирної плати). Рішення виконкому прийнято в межах його компетенції та відповідно до вимог Законів України "Про місцеве самоврядування" та "Про житлово-комунальні послуги". Крім того, правовідносини між сторонами регулюються Правилами користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України, які є спеціальною нормою. Відповідно до цих Правил власники квартир багатоквартирних будинків зобов'язані вносити плату за обслуговування і ремонт будинку. У відповідності до ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд вважає, що позовні вимоги позивача підтверджуються належними доказами. Таким чином суд вважає позов обґрунтованим та задовольняє його. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-22 00:00:00

[PERSON]. звернулась до суду з позовом до [PERSON]. про стягнення з нього на її користь аліментів на неповнолітню дитину, посилаючись на те, що вона проживала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах до березня 2008 року. [INFO] року вона народила дитину - сина [PERSON] Відповідач визнав своє батьківство. Через обставини, що склались між ними, вони припинили між собою будь - які відносини та проживають окремо. Син проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні та вихованні. Стан здоров'я дитини задовільний. Відповідач [PERSON]., працює, інших утриманців не має, однак участі в матеріальному утриманні сина не приймає, посилаючись на те, що отримує невелику заробітну плату. Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на дитину в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивачка не з'явилась, однак надала заяву в якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить справу розглядати у її відсутність. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи до суду не з'явився, про причини неявки суду не повідомив. За таких обставин є підстави для розгляду справи у його відсутність. Дослідивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] є батьком, а [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO] року народження, що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON].( серії [NUMBER] виданого виконкомом Великоустівської сільської ради Сосницького району Чернігівської області [INFO] року (а.с.3). На сьогодні фактичні шлюбні відносини між позивачкою та відповідачем припинені. Син знаходиться на утриманні позивачки. Відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач [PERSON]. працює, інших утриманців не має, а тому повинен таким чином влаштовувати своє життя, щоб забезпечити себе і утримувати неповнолітню дитину. За таких обставин, враховуючи вищевикладене та положення ст.ст.180, 182, 183 Сімейного кодексу України, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на дитину в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до ч.3 ст.88, ст.81 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в суді у сумі 7 грн. 50 коп. Відповідно до ст.ст.180, 182, 183 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-22 00:00:00

02.06.2008 р. позивач [PERSON]. звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої [PERSON], про визнання такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] в м. Харкові, посилаючись на те, що на підставі свідоцтва про право на спадщину їй належить трикімнатна ізольована квартира [ADDRESS] в м. Харкові. На цей час вона мешкає в квартирі разом зі своїм сином [PERSON] Відповідачі не мешкають в квартирі з травня 2007 року, квартирою як місцем проживання не цікавляться, комунальні послуги не сплачують. Ухвалою суду від 03 липня 2008 р. до участі в справі в якості третьої особи залучений Московський РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області (Сектор у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб). В судовому засіданні позивач [PERSON]. підтримала свої позовні вимоги, посилаючись на вищенаведене, та просила позов задовольнити. Представник відповідача, яка діє на підставі довіреності, позов не визнала в повному обсязі. Третя особа - [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, оскільки відповідач зі своєю дочкою не мешкають в спірній квартирі більше одного року. Представник третьої особи - Служби у справах неповнолітніх Московської районної в місті Харкові ради, який діє на підставі виданої довіреності, проти позову заперечував, оскільки він суперечить інтересам неповнолітньої [PERSON]. Третя особа - Московський РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області (Сектор у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб), в судове засідання не з'явилися, направили суду заяву, в якій просили слухати справу в відсутність їх представника. Суд, вислухавши пояснення позивача, третьої особи [PERSON], представників відповідача та третіх осіб, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що спірною є трикімнатна ізольована квартира [ADDRESS] в м. Харкові, яка на праві приватної власності належить позивачу [PERSON]. (а.с. 4-7). Згідно з довідкою № 1163 від 27.05.2008 р. дільниці № 40 Московської філії КП «Жилкомсервіс», в зазначеній квартирі зареєстровані: позивач - [PERSON]., її син - [PERSON], внучка - [PERSON], правнучка - [PERSON], 1997 року народження (а.с. 12). З акту обстеження від 20 травня 2008 року, складеного дільницею № 40 Московської філії КП «Жилкомсервіс», вбачається, що відповідачі в кв. [ADDRESS] в м. Харкові не мешкають з травня 2007 р. Відповідно ч.2 ст.405 ЦК України, члени родини власника житла втрачають право користування цим житлом, якщо вони відсутні без поважних причин понад одного року. В судовому засіданні доведено, що відповідачі не мешкають у квартирі [ADDRESS] в м. Харкові без поважних причин понад один рік, спірною квартирою як місцем проживання не інтересуються. Перешкод в користуванні спірною квартирою для відповідачів, судом не встановлено. На підставі викладеного, суд вважає можливим позов задовольнити та визнати [PERSON], [PERSON]. такими, що втратили право користування квартирою[ADDRESS] в м. Харкові.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-22 00:00:00

01 жовтня 2008 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO] до досягнення ним повноліття в розмірі &frac14; частини всіх видів заробітку відповідача щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка пояснює, що від шлюбу з [PERSON]. [INFO] у них народився син - [PERSON], який проживає разом з матір”ю та знаходиться на її утриманні. Мотивуючи свої вимоги тим, що в даний час спільне життя сторін припинено, відповідач в добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання сина, позивачка і просить суд стягнути з нього аліменти на утримання дитини. Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі, відповідач в судовому засіданні заявлені вимоги визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку: Судом достовірно встановлено, що від шлюбу з відповідачем [PERSON]. у позивачки народився син [PERSON], [INFO](а.с.6). Згідно довідки комітету самоорганізації населення №3 мікрорайону Рокитний від 25 вересня 2008 року вбачається, що [PERSON], [INFO] проживає разом з матір”ю [PERSON] в [ADDRESS] (а.с. 5). Відповідач [PERSON]. в даний час працює в СМУ НГДУ, інших утриманців, крім спільної з позивачкою дитини немає. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов”язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин, оцінюючи в сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає необхідним задовольнити заявлений позов та стягнути з відповідача аліменти в розмірі &frac14; частини всіх видів його заробітку на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття на користь позивачки. На підставі ст. ст. 180, 183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що одруження з відповідачем виявилося невдалим, що вони не зійшлися характерами і тривалий час відсутні спільні інтереси. На побутовому грунті із-за різниці поглядів почали виникати непорозуміння, конфлікти, встановилися відчужені стосунки, втрачено почуття любові один до одного. В судовому засіданні сторони просили прийняти їх спільну заяву про згоду на розірвання шлюбу. Суд, вислухавши позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 08.12.2006 року, зареєстрованому виконкомом Лялецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області, про що в книзі реєстрації зроблений запис [NUMBER] . Від цього шлюбу у сторін є дитина – [PERSON] , [INFO] року народження. Як вбачається з пояснень позивача, одруження з відповідачем виявилося невдалим, сторони не зійшлися характерами і тривалий час були відсутні спільні інтереси. На побутовому грунті із-за різниці поглядів виникали непорозуміння, конфлікти, встановилися відчужені стосунки, втрачено почуття любові один до одного. Наміри примиритися ні до чого не призвели. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що сім’я сторін фактично розпалась та поновлена бути не може, а тому позов підлягає задоволенню. Згідно зі ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-22 00:00:00

Позивач звернулась з даним позовом до відповідача про визнання за нею права власності на самовільно побудовані житловий будинок літ. «Б» 14,05*5,35 житлова площа 35,7, загальна площа 65,8 кв. м., сіни літ. «а1» 2,40*2,32 загальна площа 4,7 кв. м., сіни літ. «б1» 2,47*5,75 загальна площа 12,5 кв. м., літню кухню літ. «М» 2,50*3,60, вбиральню літ. «Е» 1,40*1,20, навіс літ. «И» 2,85*2,10, розташовані на земельній ділянці житлового будинку [ADDRESS] , який належить позивачу на праві власності. Позивач та представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримали. Представник відповідача та треті особи просили про розгляд справи у їх відсутність, проти позову не заперечували. Судом ухвалено про розгляд справи у відсутність вказаних учасників процесу. Обставини справи, встановлені судом. Позивач є власником житлового будинку [ADDRESS] . Житловий будинок літ. «Б» 14,05*5,35 житлова площа 35,7, загальна площа 65,8 кв. м., сіни літ. «а1» 2,40*2,32 загальна площа 4,7 кв. м., сіни літ. «б1» 2,47*5,75 загальна площа 12,5 кв. м., літня кухню літ. «М» 2,50*3,60, вбиральня літ. «Е» 1,40*1,20, навіс літ. «И» 2,85*2,10 зведені без належного дозволу та проекту. Погодження архітектури, санітарно-епідеміологічної станції Центрального району, ГУ МНС України в Миколаївській області надані. Оскільки дані самобудови погоджені зі всіма службами, то, на підставі ч. 5 ст. 376 ЦК України, позов підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного та к еруючись ч. 5 ст. 376 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 15, 119 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-22 00:00:00

13.08.2008 року до Дніпровського районного суду надійшла позовна заява від Київського міського центру зайнятості до [PERSON] про стягнення заборгованості. В попередньому судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Відповідач в попередньому судовому засіданні – позов визнав в повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення позивача і відповідача, надані в попередньому судовому засіданні дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] зареєструвався в Дніпровському районному центрі зайнятості як такий, що шукає роботу 20.11.2007 року. Статус безробітного [PERSON] надано 27.11.2007 року, відповідно до ст. 2 Закону України «Про зайнятість населення» з призначенням допомоги по безробіттю, відповідно до ст.ст. 22, 23 Закону України «Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», наказ № 13527 від 27.11.2007 року. В заяві про надання статусу безробітного [PERSON] повідомив, що не є підприємцем, трудовою діяльністю не займається, пенсію не отримує. Як вбачається з інформації Державної податкової адміністрації України, наданої до центру зайнятості, [PERSON] в четвертому кварталі 2007 року отримував доход, працюючи в ТОВ «Еко» . Вищезазначена інформація була підтверджена у ТОВ «Еко», а саме надана копія наказу №ЄК/К-233 від 03.12.2007 року, про прийом на роботу [PERSON] нумерувальником . Відповідно до п. 2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов’язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. [PERSON] був знятий з обліку в центрі зайнятості 24.03.2008 року, згідно наказу №2817 від 24.03.2008 року, за період з 01.12.07р. по 23.03.08 р. [PERSON] виплачена допомога по безробіттю у розмірі 4929 грн. 93 коп., відповідно до довідки - розрахунку Дніпровського районного центру зайнятості №2852-06/26 від28.07.2008 року. Відповідачу 26.06.2008 року надсилався лист № 2351-07/26 з пропозицією добровільно повернути незаконно отриману допомогу по безробіттю в сумі 4929 гривень 93 копійки, але кошти ним повернуті не були. Даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона більше 36 років працює у відповідача на посаді технолога 1-го прядильного цеху 2-го прядильного виробництва. Протягом останніх десяти років на підприємстві у зв'язку з відсутністю сировини, відключенням електроенергії та з інших виробничих причин мали місце простої. І їй не було оплачено в 2006р. 243 дні, в 2007р. – 60 дні. Просить суд стягнути з відповідача на свою користь оплату часу простою у сумі 1231 грн. В судовому засіданні позивачка уточнила позовні вимоги, просила стягнути оплату часу простою за 2003-2006 роки відповідно до довідки, наданої представником відповідача. Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, оскільки заборгованість підприємства перед позивачем відсутні, у зв'язку з оплатою часу простою. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст. 34 КЗпП України, простой - це призупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою, або іншими обставинами, під простоєм розуміється вимушене призупинення роботи. Таким чином, відпустку з ініціативи адміністрації, як вказав представник відповідача, слід вважати простоєм. Згідно ст. 113 КЗпП України час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду на момент простою. Відповідно до ст. 12 Закону України „Про оплату праці" норми оплати праці за час простою, який мав місце не з вини працівника встановлюються Кодексом законів про працю України, норми і гарантії в оплаті праці передбачені частиною першою статті 12 та Кодексом законів про працю України є мінімальними державними гарантіями. Судом встановлено, що позивачка перебуває у трудових відносинах з відповідачем з 1969 року. Працює у відповідача на посаді технолога 1-го прядильного цеху 2-го прядильного виробництва. На підприємстві мали місце простої, за які позивачу не сплачено за 2003-2006 роки. Згідно розрахунку наданого відповідачем, сума заборгованості за оплату часу простою за період 2003-2006 роки становить 2838,47 грн. Відповідно до рішення Суворовського районного суду М.Херсона від 10.07.2006 року, частково задоволено позов [PERSON] до ВАТ «ХБК» про оплату часу простою, та на користь [PERSON] за період з 01.08.2001 року по 01.07.2006 року стягнуто 2291 грн.86 коп. Згідно рішення Дніпровського райсуду м.Херсона від 11.06.2007р. з ВАТ “ХБК” було стягнуто на користь позивачки за 2003-2006 роки 2838 грн.47 коп., в зв’язку з чим суд вважає, що з ВАТ “ХБК” на користь [PERSON] було проведено подвійне стягнення коштів за 2003р.-2006 роки за вищезазначеними рішеннями та приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона більше 36 років працює у відповідача на посаді прибиральниці ПК-100 2-го ткацкого виробництва. Протягом останніх десяти років на підприємстві у зв'язку з відсутністю сировини, відключенням електроенергії та з інших виробничих причин мали місце простої. І їй не було оплачено в 2003р. 192 дні, в 2004р. – 175 дні, 2005-2006р. – 157 дні. Просить суд стягнути з відповідача на свою користь оплату часу простою у сумі 2740грн. В судовому засіданні позивачка уточнила позовні вимоги, просила стягнути оплату часу простою відповідно до довідки, наданої представником відповідача. Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, оскільки заборгованість підприємства перед позивачем відсутні, у зв'язку з оплатою часу простою. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст. 34 КЗпП України, простой - це призупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою, або іншими обставинами, під простоєм розуміється вимушене призупинення роботи. Таким чином, відпустку з ініціативи адміністрації, як вказав представник відповідача, слід вважати простоєм. Згідно ст. 113 КЗпП України час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду на момент простою. Відповідно до ст. 12 Закону України „Про оплату праці" норми оплати праці за час простою, який мав місце не з вини працівника встановлюються Кодексом законів про працю України, норми і гарантії в оплаті праці^ передбачені частиною першою статті 12 та Кодексом законів про працю України є мінімальними державними гарантіями. Судом встановлено, що позивачка перебуває у трудових відносинах з відповідачем з 1970 року. Працює у відповідача на посаді прибиральниці ПК-100 2-го ткацкого виробництва. На підприємстві мали місце простої, за які позивачу не сплачено за 2003-2006 рік. Згідно розрахунку наданого відповідачем, сума заборгованості за оплату часу простою за період з 2003-2006 роки становить 2740грн. Відповідно до рішення Суворовського районного суду М.Херсона від 10.07.2006 року, частково задоволено позов [PERSON] до ВАТ «ХБК» про оплату часу простою, та на користь [PERSON] за період з січня 2003 року по січень 2006 року стягнуто 2359грн.83 коп. Як вбачається з меріалів справи також рішенням Дніпровського райсуду м.Херсона від 18.05.2007р. з ВАТ “ХБК” було стягнуто на користь позивачки за період 2003-2006р. - 2740 грн., в зв’язку з чим суд вважає, що з ВАТ “ХБК” на користь [PERSON] було проведено подвійне стягнення коштів за період січень 2003р. – грудень 2006р. за вищезазначеними рішеннями та приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed