Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-13 00:00:00

[PERSON] просить стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 2530 грн. 29 коп. та моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 26.07.2007 року [PERSON], який є сином [PERSON], у своїй квартирі [ADDRESS] заподіяв йому тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння. В наслідок отриманого тілесного ушкодження він з 26.07.2007 року по 14.08.2007 року знаходився на стаціонарному лікуванні у Шосткинській ЦРЛ і на своє лікування витратив 1727 грн. 29 коп.. Оскільки під час поранення він втратив багато крові, його дружина запросила сім донорів, яким за надану кров заплатила 420 грн., кожному по 60 грн. Крім того, [PERSON] було пошкоджено його костюм вартістю 265 грн. та туфлі вартістю 118 грн. В наслідок заподіяних тілесних ушкоджень він зазнав моральних страждань і йому була заподіяна моральна шкода, яку він оцінює в 10 000 грн. Так як [PERSON] знала про психічний стан свого сина, його неадекватну поведінку, то повинна відшкодувати йому заподіяну шкоду. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги позивача не визнає, оскільки перебуває у шлюбі і мешкає разом з чоловіком в сел. Вороніж, разом з сином не проживала, а тільки зареєстрована у квартирі, де мешкав син. Її син дійсно перебував на обліку у психоневрологічному диспансері, але застосовувати до нього яких- небудь засобів не було підстав, оскільки поведінка сина була нормальною, він не офіційно працював, сам себе обслуговував. З копій свідоцтва про народження [PERSON] та одруження [PERSON] убачається, що відповідачка [PERSON] є матір'ю [PERSON] Відповідно до довідки ЖЕД №1 [PERSON] зареєстрована у квартирі [ADDRESS] разом з [PERSON] Судом встановлено, що 26.07.2007 року близько 21 год. 30 хв. [PERSON], знаходячись у квартирі [ADDRESS], під час вживання з [PERSON] спиртного, заподіяв останньому ножем тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, внаслідок яких [PERSON] з 26.07.2007 року по 14.08.2007 року знаходився на стаціонарному лікуванні у Шосткинській ЦРЛ. З постанови Шосткинського міськрайсуду, Сумської області від 4.12.2007 року убачається, що вказане суспільно-небезпечне діяння [PERSON] вчинено у стані, коли він не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати своїми діями (а.с.3). Згідно вказаної постанови [PERSON] направлено на примусове лікування до психіатричного закладу із суворим наглядом. Вказані обставини підтверджуються дослідженими судом матеріалами кримінальної справи Шосткинського міськрайсуду № 1-340 за 2007 рік. Згідно ч.3 ст.1186 ЦК України, якщо шкоди було завдано особою, яка не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними у зв'язку з психічним розладом або недоумством, суд може постановити рішення про відшкодування цієї шкоди її батьками, якщо вони проживали разом з цією особою, знали про її психічний розлад або недоумство, але не вжили заходів щодо запобігання шкоди. З довідки Воронізької селищної ради Шосткинського району Сумської області № 1445 від 13.06.2008 р. убачається, що [PERSON] з 2001 року мешкає в [ADDRESS] (а.с.28). Допитані в судовому засіданні свідки позивача - [PERSON] та [PERSON], яка є дружиною позивача, суду показали, що [PERSON] на час вчинення [PERSON] суспільно-небезпечного діяння разом з сином не проживала, оскільки постійно проживає в сел. Вороніж і у квартирі, де проживав син, з»являлась періодично. Та обставина, що [PERSON] на час вчинення [PERSON] суспільно-небезпечного діяння разом з сином не проживала, підтверджується дослідженими судом показами свідків [PERSON], [PERSON] по кримінальній справі № 1-340 Шосткинського міськрайсуду за 2007 рік стосовно [PERSON], які показували, що [PERSON] мешкає в сел.Вороніж і приїздила тільки провідати сина, протоколом огляду квартири [PERSON], з якого убачається, що кімната, у якій мешкав [PERSON] має тільки один диван (а.с. 5-8; 47-48; 144 справи № 1-340/2007 р.). Оскільки у судовому засіданні знайшло підтвердження, те, що [PERSON] не визнавався судом недієздатним чи обмежено дієздатним, те, що [PERSON] не признавалась опікуном свого сина, що [PERSON] на час вчинення її сином [PERSON] суспільно-небезпечного діяння не проживала разом з сином, не була присутньою при вчиненні суспільно-небезпечного діяння, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] заподіяної йому [PERSON] матеріальної та моральної шкоди є безпідставними, і не підлягають задоволенню. Що стосується обґрунтування позивача та його представника, стосовно того, що [PERSON] як матір знала про психічний стан свого сина та його поведінку, але не вживала ніяких заходів по визнанню сина обмежено дієздатним або недієздатним, по встановленню над сином опіки, а тому повинна нести відповідальність за заподіяну сином шкоду, то вказані обґрунтування не заслуговують на увагу, оскільки згідно висновку МСЕК [PERSON] був визнаний інвалідом 2-ї групи, який не потребував сторонньої допомоги та стороннього догляду і на час вчинення суспільно-небезпечного діяння відповідно до вимог ст.34 ЦК України мав повну цивільну дієздатність.

Outcome: dismissed