Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-03 00:00:00

19.08.2008 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно. В судовому засіданні позивачка [PERSON]. свої позовні вимоги підтримала повністю, просила позов задовольнити. Відповідачка [PERSON]. в судове засідання не з*явилася з поважної причини, просить справу розглянути без її участі, позов визнала, не заперечує проти задоволення позовних вимог, про що суду надала заяву. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивачки - [PERSON](а.с. 5), який постійно проживав в [ADDRESS]. Після його смерті залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок з господарськими спорудами, розташований в [ADDRESS]. Єдиною спадкоємницею за заповітом на вищезазначене майно померлого є його донька, позивачка у справі [PERSON]. За даними виконавчого комітету Ямпільської селищної ради від 02.07.2008 року зазначений заповіт не змінювався та не відмінювався (а.с.6). Однак у встановлений законом шестимісячний термін заяву про прийняття або відмову від спадщини до Краснолиманської державної нотаріальної контори позивачка не подала, в зв*язку з незнанням цивільного законодавства України. На теперішній час позивачка звернулась в держнотконтору з питання оформлення своїх спадкових прав, але одержати свідоцтво на право про спадщину за заповітом не виявилося можливим, бо строк звернення нею пропущений. Крім того, договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності від 16.10.1959 року не зареєстрований у встановленому законом порядку, тобто правовстановлюючий документ на спірний будинок відсутній. Внаслідок цього позивачка вимушена звернутися з позовом до суду. Той факт, що померлий [PERSON]. є власником домоволодіння [ADDRESS] Краснолиманської міської ради Донецької області, підтверджується договором про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності по [ADDRESS] від 16.10.1959 року (а.с. 8-9); довідкою виконкому Ямпільської селищної ради про те, що адреса садиби та ділянки по [ADDRESS] змінена на [ADDRESS]( а.с. 10); технічним паспортом на будинок (а.с. 11-14). Відповідно ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна) та прийняття до експлуатації. Правила статті 41 Конституції України говорять «кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеного законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним». Згідно статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На теперішній час законом не врегульоване питання про реєстрацію раніше побудованих домобудівель у сільській місцевості та і не суперечить такому. Таким чином, визнання відповідачем пред*явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved