Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-04 00:00:00

[PERSON]. звернувся до суду з позовом до Приморської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, у якому просить визнати за ним право власності на самостійно збудовані будинки, посилаючись на слідуючі обставини. 23 березня 2006 року позивач отримав у довгострокову оренду від Приморської сільської ради Татарбунарського району земельні ділянки площею 1,428 га, розташовані у рекреаційній зоні с.Приморське Татарбунарського району, для будівництва, експлуатації та обслуговування майнового комплексу бази відпочинку. Починаючи з квітня 2006 року [PERSON]. разом з третьою особою по справі [PERSON]. розпочали будівництво будинку сімейного відпочинку та будинку для обслуговування персоналу. На теперішній час будівництво вказаних будинків закінчено, їх можна здавати в експлуатацію. Однак у видачі свідоцтва про право власності на зазначені об'єкти позивачу було відмовлено у зв'язку з тим, що вони є самочинними спорудами, тобто побудовані без дозволу належних органів. Позивач вважає, що за ним може бути визнано право власності на будинки, оскільки це не порушуватиме прав та інтересів інших осіб, третя особа по справі на будинки не претендує. Крім того, згідно висновку спеціаліста про технічний стан, будинки відповідають будівельним нормам та правилам і можуть бути здані в експлуатацію. Представник позивача направив до суду заяву про можливість слухання справи за його відсутності, повністю підтримуючи позовні вимоги. Представник Приморської сільської ради Татарбунарського району Одеської області у судове засідання не з'явився, згідно надісланої до суду заяви голова сільської ради позовні вимоги визнав, просив справу розглянути у попередньому судовому засіданні без участі представника сільської ради. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, надіслав телеграму, в якій позовні вимоги визнав, просив слухати справу без його участі. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. З матеріалів справи (а.с.30-33) видно, що 23.03.2006 року між Приморською сільською радою в особі її голови та [PERSON] укладено договір оренди земельних ділянок строком на 25 років, згідно якого позивачу передано у користування 1,428 га земель рекреаційного призначення, що підтверджується актом приймання-передачі земельної ділянки за договором оренди земельної ділянки від 27.03.2006 року, а також актом погодження меж земельних ділянок (а.с.34-36). На а.с.10-12 міститься договір про сумісну діяльність (у сфері будівництва дачного будинку відпочинку та будинку для технічного персоналу) у вигляді простого товариства від 22.05.2006 року, який укладено між [PERSON]. та [PERSON]., де зазначено, що останній при закінченні будівництва не придбає у власність дачний будинок пропорційно вкладеним коштам, а тільки має право на одержання грошової компенсації за вкладені кошти (п.2.5 договору). З висновку про технічний стан будинку для персоналу та двоповерхового дачного будинку для сімейного відпочинку, що розташовані по [ADDRESS] та [NUMBER] відповідно на курортній зоні с.Приморське Татарбунарського району Одеської області (а.с.14-48), вбачається, що зазначені будинки знаходяться у задовільному технічному стані та придатні для послідуючої експлуатації за своїм функціональним призначенням відповідно до будівельних, санітарних, протипожарних та природоохоронних норм. Є технічна можливість для визнання за замовником ([PERSON].) права власності на вказані об'єкти. Згідно ч.1 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Відповідно до ч.5 ст.376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Згідно ч.3 ст.376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. У судовому засіданні з достовірністю встановлено, що дачний будинок для сімейного відпочинку та будинок технічного персоналу, розташовані по [ADDRESS] та [NUMBER] на курорті «Рассєйка» Татарбунарського району Одеської області, є самочинними спорудами. Однак згідно висновку експерта дані об'єкти зведені без порушень будівельних норм і правил, не порушують права інших осіб, та позивачу надано земельні ділянки у довгострокову оренду у встановленому законом порядку. За таких обставин, суд вважає, що за [PERSON] може бути визнано право власності на дачний будинок для сімейного відпочинку та будинок для технічного персоналу, розташовані по [ADDRESS] та №70 на курорті «Рассєйка» Татарбунарського району Одеської області.

Outcome: approved