Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-17 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з зазначеним позовом, в якому просять визнати за [PERSON] право власності на &frac12; частину нежитлового приміщення № 249, загальною площею 285 кв.м. за будівельною адресою: м.Київ, вул. Щорса, 32, корпус Д (поштова адреса: м.Київ, вул. Щорса, 32-Г) та визнати за [PERSON] право власності на &frac12; частину нежитлового приміщення № 249, загальною площею 285 кв.м. за будівельною адресою: м.Київ, вул. Щорса, 32, корпус Д (поштова адреса: м.Київ, вул. Щорса, 32-Г). В обґрунтування заявлених вимог зазначили, що 20.01.2003 року між ними та відповідачем були укладені інвестиційні договори № В-2/1 та № В-1/1 про участь у будівництві об'єкта. За умовами названих договорів та додаткових угод до них, позивачі в рівних частках зобов'язувались здійснити участь у фінансуванні будівництва нежитлового приміщення № 249 за будівельною адресою: м. Київ, вул. Щорса, 32, корпус Д (поштова адреса: м. Київ, вул. Щорса, 32-Г), а відповідач зобов'язувався передати позивачам у власність вказане нежитлове приміщення. Позивачі повністю виконали всі договірні зобов'язання перед відповідачем і сплатили на його користь грошові кошти в розмірі 863458,00 грн. по 431729,00 грн. кожний, що підтверджується довідками виданими відповідачем. 28.09.2006 року будинок було введено в експлуатацію, що підтверджується актом державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта. Оскільки будинок було введено в експлуатацію, а питання про оформлення права власності на нежитлові приміщення вирішено не було, то такі дії відповідача, на думку позивачів, не дають змоги оформити право власності на об'єкт нерухомості, в результаті чого порушується право власності позивачів на належне їм нежитлове приміщення. В попередньому судовому засіданні представник позивачів підтримав позов з викладених в ньому підстав та просив позов задовольнити. Представник відповідача в попередньому судовому засідання позов визнав та не заперечував проти визнання за позивачами в рівних частках права власності на нежитлове приміщення. Вислухавши пояснення представника позивачів та представника відповідача, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В попередньому судовому засіданні відповідач визнав позов, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а від так суд вправі відповідно до ч. 4 ст. 130 та ст. 174 ЦПК України постановити рішення про задоволення позову виходячи з наступного. Судом встановлено, що 20.01.2003 року між позивачами та відповідачем були укладені інвестиційні договори № В-2/1 та № В-1/1 про участь у будівництві об'єкта. За умовами названих договорів та додаткових угод до них, позивачі в рівних частках зобов'язувались здійснити участь у фінансуванні будівництва нежитлового приміщення № 249 за будівельною адресою: м. Київ, вул. Щорса, 32, корпус Д (поштова адреса: м. Київ, вул. Щорса, 32-Г), а відповідач зобов'язувався передати позивачам у власність вказане нежитлове приміщення. Позивачі повністю виконали всі договірні зобов'язання перед відповідачем і сплатили на його користь грошові кошти в розмірі 863458,00 грн. по 431729,00 грн. кожний, що підтверджується довідками виданими відповідачем. 28.09.2006 року будинок було введено в експлуатацію, що підтверджується актом державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта. Згідно з пунктом 2 інвестиційних договорів відповідач повинен був передати у власність позивачам вказане нежитлове приміщення після повного розрахунку останніх, проте документи, необхідні для оформлення права власності на об'єкт нерухомості позивачам не передані, а питання про передачу нежитлового приміщення за укладеним договором не вирішене. Такі дії відповідача не дають позивачам можливості оформити право власності на об'єкт нерухомості, в результаті порушується право власності позивачів на нежитлове приміщення. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. На підставі вищенаведеного суд дійшов висновку, що позивачі повністю виконали свої зобов'язання за укладеними з відповідачем договорами, здійснивши повну оплату відповідно до їх пайової участі за такими договорами, тому й набули права власності на вказані об'єкти нерухомості на законних підставах. Оскільки суд задовольняє позов, то згідно із ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачів в рівних частках підлягає стягненню 1700,00 грн. судового збору та 30,00 грн. у відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього 1730,00 грн. у відшкодування судових витрат. Разом з цим, оскільки позивачі при зверненні до суду не в повному розмірі сплатили судовий збір за вимоги майнового характеру, то з кожного з позивачів на користь держави підлягає стягненню по 850,00 грн. у відшкодування судових витрат. Враховуючи викладене,

Outcome: approved