Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-04 00:00:00

До Ірпінського міського суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про визначення часток в праві власності на квартиру, встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно. Свій позов [PERSON] мотивував тим, що відповідачка по справі його мати. [INFO] помер його батько [PERSON] . За життя батьку належала на праві власності частина приватизованої квартири [ADDRESS] . Також батько мав право на частину будинку [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті його діда [PERSON] , який помер [INFO] , якому вказана частина будинку належала на підставі рішення Ірпінського міського суду від 14.05.1974 р. На час смерті його діда [PERSON] його батько, мати та він проживали та були зареєстровані в спадковій 1/4 частині будинку [ADDRESS] . Знялись вони з реєстрації 29.07.1989 р., тобто після смерті діда. Вважав, що після смерті [PERSON] його батько [PERSON] фактично прийняв спадщину шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, проживаючи в спадковій частині будинку. Також після отримання квартири батько опікувався спадковою частиною будинку, проводив там ремонт, періодично проживав, оплачував комунальні послуги. Після смерті його батька відкрилась спадщина на належне йому майно. Спадкоємцями першої черги за законом на майно [PERSON] є він та відповідачка, як син та дружина спадкодавця. Він прийняв спадщину після смерті батька шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, оскільки проживає в спадковій частині квартири. Його мати спадщину не приймала і на неї не претендує. Квартира [ADDRESS] була передана в спільну сумісну власність його батьку, йому та відповідачці. Оскільки на момент приватизації квартири кожен із членів сім?ї мав рівне право на користування квартирою, то просив визначити, що частка спадкодавця та частки інших співвласників в праві власності на квартиру є рівними по 1/3 частині за кожним. Просив встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ; встановити факт прийняття ним спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ; встановити, що частка [PERSON] та частки [PERSON] та [PERSON] в праві власності на квартиру [ADDRESS] за свідоцтвом про право власності на 129 житло від 02.02.00 № 107, виданого виконкомом Іртиської міської ради, становлять по 1/3 частині за кожним; визнати за ним право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] та на 1/4 частину будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В судовому засіданні позивач уточнив свої вимоги: відмовився від вимоги встановити факт прийняття ним спадщини після смерті [PERSON] та просив визнати за ним та відповідачкою [PERSON] право власності по 1/6 частині квартири [ADDRESS] та по 1/8 частині будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Решта позовних вимог залишились без змін. Судом з урахуванням думки сторін було залучено до розгляду справи в якості співвідповідача [PERSON] , яка подала до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON] , [PERSON] , третя особа Ірпінська державна нотаріальна контора Київської області, про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на спадкове майно. Свій позов мотивувала тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Після смерті батька відкрилася спадщина на 1/4 частину будинку [ADDRESS] та на 1/3 частину квартири [ADDRESS] . 1/4 частина будинку [ADDRESS] належала її діду [PERSON] , пікся смерті якого її батько прийняв спадщину шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, тому що проживав в цій частині будинку, доглядав за будинком. Заповіт батько не залишив, тому вважала, що в даному випадку має місце спадкоємство за законом. Вона, як і інші спадкоємці - [PERSON] (син батька від другого шлюбу) та [PERSON] (дружина), прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Вона прийняла спадщину шляхом вступу в управління та володіння спадковою частиною будинку по [ADDRESS] , інші спадкоємці - шляхом вступу в управління та володіння спадковою частиною квартири [ADDRESS] . На час смерті батька і до цього часу вона з сім?єю проживає в іншій частині будинку, а батько з другою сім?єю (дружиною і сином) проживав в приватизованій квартирі [ADDRESS] . Після смерті батька між нею та відповідачкою [PERSON] відбулася розмова про те, що їй в порядку спадкування перейде половина батькової частини будинку, друга половина буде належати братові - [PERSON] . У зв`язку з цим вона, як співвласник спадкової частини будинку, вступила в управління та володінні спадковим майном: у грудні, перед Новим роком, відремонтувала в спадковій частині будинку покрівлю, котра потребувала негайного ремонту, бо протікала, замінила огорожу та обладнала окремий вхід-хвіртку (в кінці жовтня та в листопаді 2000 р.), побудувала навіс на земельній ділянці, користувалася всією земельною ділянкою. На час смерті батька в спадковій частині будинку проживали квартиранти, яких поселив ще її батько, вона проти цього не заперечувала. Коли ця сім`я виселилася, вони поселили в спадкову частину будинку інших жильців. Вона зі своїм чоловіком допомагали їм робити ремонт, відремонтували газову колонку, сантехніку та вхідні двері. У 2006 р. вона і її чоловік допомагали робити ремонт іншій квартирантці - [PERSON] за свої кошти. Ця квартирантка [PERSON] частину грошей віддавала їй, а частину - відповідачці [PERSON] . Наступних квартирантів вселила її мачуха - відповідачка [PERSON] , вона не заперечувала аби не псувати відносин з нею. 3 2000 р. по 2006 р. вона тричі ремонтувала покрівлю, завжди обробляла всю земельну ділянку, наглядала за будинком, слідкувала за порядком. Просила встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ; встановити факт прийняття нею спадщини після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] ; визнати за нею право власності на 1/9 частину квартири [ADDRESS] та на 1/12 частину будинку [ADDRESS] В судовому засіданні позивач [PERSON] свій позов підтримав, підтвердив обставини, наведені в позовній заяві, просив його вимоги задовольнити. Позов відповідачки [PERSON] не визнав, заперечував проти його задоволення, оскільки [PERSON] хоч і є дочкою його батька від першого шлюбу, але вона не прийняла спадщини після його смерті. Відповідач [PERSON] та її представник в судовому засіданні позов [PERSON] визнали, не заперечували проти задоволення уточнених позовних вимог. Заперечували проти позову [PERSON] , оскільки [PERSON] хоч і є спадкоємицею після смерті [PERSON] як його дочка від першого шлюбу, однак вона не прийняла спадщину, як того вимагає законодавство. Представник відповідача [PERSON] зазначила, що на момент смерті спадкодавця в спадковій частині будинку, що відокремлена від частини будинку, в якому проживає [PERSON] , проживала дочка відповідачки [PERSON] від першого шлюбу [PERSON] , яка, придбавши собі інше житло, виїхала з цієї частини будинку в травні 2001 р. Весь цей час [PERSON] спадковою частиною будинку не користувалась, комунальні платежі за неї не сплачувала. Паркан, про який вказує [PERSON] в своєму позові, вона з чоловіком поставила перед своєю частиною будинку, а тому такі дії не можна вважати прийняттям спадщини. В судовому засіданні [PERSON] та її представник свій позов підтримали, підтвердили обставини, наведені в позовній заяві, просили задовольнити позовні вимоги. Проти позову [PERSON] заперечували, зазначаючи, що спадкодавець [PERSON] казав, що спірна частина будинку буде належати після його смерті його дітям ( [PERSON] і [PERSON] ) порівну, така ж домовленість була між [PERSON] та [PERSON] після смерті батька, але [PERSON] та [PERSON] , обманним шляхом прийняли частину спадщини і намагались узаконити решту, не повідомивши про інших спадкоємців нотаріуса та не вказавши в позові в якості відповідача [PERSON] .. Третя особа Ірпінська державна нотаріальна контора свого представника до суду не направила, надіслала листа з проханням слухати справу за його відсутності. Суд, заслухавши доводи та заперечення сторін, допитавши свідків, дослідивши письмові докази по справі, дійшов висновку, що позов [PERSON] та зустрічний [PERSON] підлягають частковому задоволенню, виходячи з такого. Так, судом встановлено, що квартира [ADDRESS] за розпорядженням виконкому Ірпінської міської ради від 20.10.99 № 210 була передана у спільну сумісну власність [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про право власності на житло від 02.02.00 № 107 (a.с. 14). Всі співвласники квартири вважали, що квартира їм належить в рівних частках, іншої домовленості або спору щодо цього не було. В судовому засіданні сторони не заперечували, що частка кожного із співвласників вказаної квартири становить по 1/3 її частині, тому суд вважає, що вимоги позивача [PERSON] в цій частині підлягають задоволенню: слід встановити, що частка в праві власності на квартиру [ADDRESS] кожного: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на день смерті останнього становили по 1/3 частині квартири. Також встановлено, що [INFO] помер батько [PERSON] - [PERSON] (а.с. 10, 12), якому на підставі рішення народного суду м. Ірпеня від 14.05.1974 р. (а.с. 15) належала частина будинку [ADDRESS] . Заповіту після смерті [PERSON] не залишив (а.с. 36). Як визнали в судовому засіданні сторони, після смерті свого батька [PERSON] користувався спадковою частиною будинку, інколи проживав в ній, доглядав за нею. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, що діяв на момент смерті [PERSON] , при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Як зазначено в ст. 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Згідно з п. 1 ч. 1 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Таким чином, суд на підставі досліджених доказів дійшов висновку, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті свого батька [PERSON] , і, тим самим, набув право власності на 1/4 частину будинку [ADDRESS] . Отже, вимоги [PERSON] та [PERSON] в цій частині підлягають задоволенню. [PERSON] відповідно до свідоцтва про смерть (а.с. 12) помер [INFO] . Відповідно до копії спадкової справи, заведеної після його смерті Ірпінською державною нотаріальною конторою (а.с. 37-45), і витягу з реєстру заповітів (а.с. 48) він не залишив заповіту на випадок смерті. Спадкоємцями першої черги по закону після його смерті є позивач [PERSON] , як син від другого шлюбу, відповідачка [PERSON] , як дружина, відповідачка [PERSON] , як дочка від першого шлюбу, про що свідчать свідоцтва про народження та про шлюб (а.с. 11, 13, 86, 87). Як, було встановлено судом, після смерті [PERSON] залишилась спадщина, до якої, в тому числі увійшли 1/3 частина квартири [ADDRESS] та частина будинку [ADDRESS] . [PERSON] та [PERSON] після смерті [PERSON] продовжили проживати в квартирі [ADDRESS] , користуючись її спадковою частиною. Дана обставина визнається сторонами, а отже не підлягає доведенню в суді. Як вже зазначалось, відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, що діяв на момент смерті [PERSON] , при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Як зазначено в ст. 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Згідно з ч. 1,2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Отже, позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] прийняли належним чином спадщину після смерті [PERSON] , оскільки в шестимісячний строк фактично вступили в управління та володіння спадковим майном. Судом встановлено, що [PERSON] проживає у відокремленій частині будинку [ADDRESS] , яка належить їй на праві власності на підставі договору дарування від 25.05.76 P№ 1931, про що свідчить довідка КП Київської обласної ради „Ірпінське бюро технічної інвентаризації" від 06.03.08 № 195 (а.с. 35). Дана частина не з?єднана із спадковою частиною будинку, має окремий вхід і межує з [ADDRESS] , що визнається сторонами. Судом встановлено, що [PERSON] в шестимісячний строк після смерті батька [PERSON] не зверталась до Ірпінської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Не було також надано суду доказів на підтвердження того, що вона управляла чи володіла спадковим майном - частиною квартири, що належала її діду, а потім і батьку. Суд не бере до уваги посилання [PERSON] та її представника на те, що вона в шестимісячний строк ремонтувала дах будинку над її спадковою частиною в підтвердження прийняття спадщини, оскільки свідки [PERSON] та [PERSON] показали, що листопаді-грудні 2000 р. [PERSON] (співмешканець [PERSON] ) ремонтував дах на прохання [PERSON] , яка проживала в спірній частині будинку після смерті [PERSON] до травня 2001 р., що підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , частково визнала відповідач [PERSON] . Отже, ремонтування даху відбулося з ініціативи [PERSON] , а не [PERSON] . Суду не було надано доказів на підтвердження того, що на прохання [PERSON] або нею самою ремонтувався дах чи утримувалась спадкова частина будинку. Суд не бере також до уваги посилання [PERSON] на те, що вона прийняла спадщину, оскільки замінила огорожу біля будинку, тому що даний паркан було встановлено по [ADDRESS] - зі сторони частини будинку, що належить їй самій. Крім того, суд не вважає доказами прийняття спадщини факт користування земельною ділянкою біля будинку або побудову на ній навісу, оскільки земельна ділянка не належала [PERSON] на час його смерті. Не може вважатись доказом прийняття спадщини те, що [PERSON] віддала в оренду спадкову частину будинку [PERSON] , оскільки ці події відбувалися в 2006 р. - поза межами строку на прийняття спадщини. Інших доказів того, що [PERSON] в шестимісячний строк після смерті її батька здавала в оренду спадкову частину будинку суду не надано. До того ж, свідок [PERSON] підтвердив, що у [PERSON] не було ключів від спадкової частини будинку, ці ключі інколи їм давала [PERSON] , щоб вони мали змогу прийняти душ. Таким чином, позивачка за зустрічним позовом [PERSON] в порушення вимог ст. 60 ЦПК України не довела в суді обставини прийняття нею спадщини після смерті [PERSON] . Виходячи з наведеного, суд відмовляє [PERSON] в позові в частині встановлення факту прийняття нею спадщини після смерті батька [PERSON] та визнання за нею права власності на 1/9 частину квартири [ADDRESS] та на 1/12 частину будинку [ADDRESS] . Враховуючи встановлені судом обставини і вимоги ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, суд дійшов висновку, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] в рівних частках прийняли спадщину після смерті [PERSON] і кожному з них належить в порядку спадкування за законом після його смерті по 1/6 частині квартири [ADDRESS] та по 1/8 частині будинку [ADDRESS] . Однак, суд відмовляє позивачу [PERSON] в задоволенні вимог щодо визнання права власності на майно в порядку спадкування за іншою особою відповідачкою [PERSON] , оскільки це суперечить принципу диспозитивності та ст. 3 ЦПК України. На підставі ст.ст. 524-527, 529, 548, 549 ЦК УРСР,

Outcome: partial