Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-14 00:00:00

19 вересня 2008 року, позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем вона знаходиться в шлюбі з 8 жовтня 1994 року, який був зареєстрований Закутнівською сільською радою Первомайського району, Харківської області, актовий запис [NUMBER]. Від шлюбу є неповнолітній син [PERSON] [INFO] народження, який мешкає з позивачкою та після розірвання шлюбу зилишиться проживати з нею, відповідач надаватиме матеріальну допомогу на його утримання в добровільному порядку. Підставою для розірвання шлюбу, позивачка вказала, що сімейне життя з відповідачем не склалося бо вони мають різні погляди на життя, не має згоди ні з яких важливих для сім'ї питань, що робить спільне життя неможливим. Шлюбні відносини між ними припинилися з липня 2008 року. Відповідач зловживає спиртними напоями, у зв'язку з чим виникають сварки та суперечки. За цих умов примирення між ними не можливе. Позивачка працює соціальним робітником в Лозівському райтерцентрі. Відповідач не працює, в центрі зайнятості на обліку не знаходиться. Спору про розподіл майна не мають. На підставі викладеного, позивачка прохає суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] Витрати пов'язані з реєстрацією розірвання шлюбу в органах РАЦС покласти на відповідача у повному обсязі. У судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги та прохала суд, позов задовольнити у повному обсязі. Крім того, позивачкою до суду подано письмову заяву, якою вона прохає суд не стягувати з відповідача на її користь, понесені нею при зверненні до суду, судові витрати. Позивачка також зазначила, що збереження шлюбу на майбутнє, вже не є можливим, оскільки сімґя фактично розпалася вже давно, подружні стосунки припинилися і спільне господарство не ведеться. Між нею та відповідачем відсутній спір по розподілу сумісно нажитого майна. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, про що подав свій відзив на позовну заяву, де вказав, що проти розірвання шлюбу не заперечує та вважає необхідним розірвати шлюб з позивачкою по справі, оскільки дійсно шлюб припинився з липня 2008 року, спільне господарство не ведуть та відновлювати не збираються, син після розірвання шлюбу буде мешкати разом з позивачкою, а він сплачуватиме матеріальну допомогу на його утримання в добровільному порядку, тому збереження родини суперечить його інтересам. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановленого, що сторони, з 08 жовтня 1994 року перебувають у шлюбі, який був зареєстрований Закутнівською сільською радою Первомайського району, Харківської області, актовий запис [NUMBER] (а.с.№8). Від даного шлюбу вони мають сина: [PERSON] [INFO] народження (а.с.№10). Судом було зґясовано, що даний шлюб у сторін переший. Дошлюбне прізвище позивачки - [PERSON] про що свідчить ксерокопія свідоцтва про її народження (а.с.№9). Відповідно до пояснень, які надано позивачем та відповідачем у судовому засіданні, судом було достовірно встановлено, що сторони створити міцної сім'ї за час спільного проживання не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався, подружні стосунки припинились, спільне господарство не ведеться і подальше життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з них. Судом було зґясовано питання про те, що якщо буде ухвалено рішення про розірвання шлюбу між ними, то питання відносно спору про розподіл сумісно нажитого майна відсутній. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Витрати по оплаті державного мита при реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС суд вважає можливим покласти на відповідача, а позивачку від вказаних витрат - звільнити. Згідно до п. 6 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. З огляду на матеріалами справи, судом встановлено, що позивачкою при зверненні до суду було сплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи на суму в 07 грн. 50 коп. та судовий збір (державне мито) на суму в 08 грн. 50 коп. Як вже вище судом було зазначено, у судовому засіданні 15 жовтня 2008 року, позивачка подала до суду письмову заяву, якою прохає суд, дані витрати з відповідача не стягувати. Положенням ч. 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними позовних вимог, і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Outcome: approved