Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що він працював електрогазозварювальником 4-го розряду в хімічному цеху Олександрійської теплоелектроцентралі № 3 Закритого акціонерного товариства «Енерговугілля» (Олександрійська філія) з 20.07.2005 р. по 09.06.2008 р. і був звільнений за п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України. Відповідно до Колективного договору між керівництвом підприємства і трудовим колективом - безкоштовне пільгове забезпечення вугілля працівників і пенсіонерів підприємств вугільної промисловості здійснюється по нормі 5,9 тони на домобудівництво чи квартиру. Ці положення колективного договору прийняті на виконання ст. 43 «Гірничого закону України», яким передбачено, що підприємства з видобутку вугілля безоплатно надають вугілля в розмірі, передбаченому колективним договором, в тому числі працівникам з видобутку (переробки) вугілля та вугледобувних підприємств. Він являвся працівником підприємства вугільної галузі і повинен був отримувати вугілля (брикет) для побутових потреб в тих розмірах, які визначені колективним договором, а саме в кількості 5,9 тони на рік, в т.ч. для опалення та приготування їжі. На його вимоги щодо надання витягу з колективного договору адміністрацією було відмовлено. В усній та письмовій формі він звертався до керівництва з проханням виконати умови колективного договору і надати йому недоотримане паливо, але ці звернення виявились безрезультатними. Оскільки відповідач не виконував свої обов'язки щодо надання безкоштовного вугілля для побутових потреб у 2007 році всім працівникам підприємства, вони колективно звертались до прокуратури міста Олександрії та до міського голови з проханням надати допомогу та вирішити питання про надання безкоштовного вугілля. У відповіді прокурора міста Олександрії від 26.03.2008 р. № 103р було повідомлено, що факти порушень ЗАТ «Енерговугілля» Гірничого Закону України підтвердились і прокурором було внесено припис керівництву підприємства про усунення поршень. До теперішнього часу ані він, ані інші працівники ЗАТ «Енерговугілля» вугілля не отримали, тому він і вимушений звернутись до суду. Позивач вказує також, що він проживає в [ADDRESS] і користується пічним опаленням, тому вугілля потрібне йому не тільки в зимовий період для обігріву будинку, а і на протязі року для приготування їжі. Можливості встановити індивідуальне газове опалення в нього немає через відсутність коштів (борг по заробітній платі становить 3779,33 грн.). Через те, що відповідачем не виконуються умови колективного договору та норми Гірничого Закону України, позивачу доводиться вживати додаткових зусиль для забезпечення свого житла теплом, так як коштів на придбання палива за готівку в нього немає. Доводиться економити на паливі, через що взимку неможливо постійно підтримувати в будинку належну температуру повітря. Невиконанням умов колективного договору, відповідач порушує його конституційне право на достатній рівень життя для нього і його сім'ї, що включає в себе достатнє харчування і житло. Таким чином, у відповідності до ст. 1167 ЦК України, він вправі вимагати відшкодування моральної (немайнової шкоди), яку в грошовому еквіваленті оцінює в сумі 2500 гривень. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з’явився, про день, час та місце його проведення був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи, на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково. Відповідно до ст. 43 «Гірничого закону України», підприємства з видобутку вугілля безоплатно надають вугілля в розмірі, передбаченому колективним договором, в тому числі працівникам з видобутку (переробки) вугілля та вугледобувних підприємств. Позивач являвся працівником підприємства вугільної галузі і повинен був отримувати вугілля (брикет) для побутових потреб в тих розмірах, які визначені колективним договором, а саме в кількості 5,9 тони на рік, в т.ч. для опалення та приготування їжі. В усній та письмовій формі він звертався до керівництва з проханням виконати умови колективного договору і надати йому недоотримане паливо, але ці звернення виявились безрезультатними. Оскільки відповідач не виконував свої обов'язки щодо надання безкоштовного вугілля для побутових потреб у 2007 році всім працівникам підприємства, вони колективно звертались до прокуратури міста Олександрії та до міського голови з проханням надати допомогу та вирішити питання про надання безкоштовного вугілля. У відповіді прокурора міста Олександрії від 26.03.2008 р. № 103р було повідомлено, що факти порушень ЗАТ «Енерговугілля» Гірничого Закону України підтвердились і прокурором було внесено припис керівництву підприємства про усунення поршень. До теперішнього часу позивач вугілля не отримав, тому суд вважає, що позовні вимоги щодо зобов’язання відповідача видати позивачу безоплатне вугілля (брикет) в кількості 5,9 тони за 2007 рік - підлягають задоволенню. Стосовно вимог про стягнення моральної шкоди на користь позивача, суд вважає, що вони підлягають частковому задоволенню, так як відповідач порушив законне право позивача на своєчасне одержання безкоштовного палива, яке гарантоване йому ст. 43 «Гірничого закону України». Статтею 30 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. В обґрунтування своєї вимоги позивач навів доводи, але не надав доказів спричинення йому моральної шкоди саме в сумі 2500 грн. Виходячи з пояснень позивача, з урахуванням ступеню його моральних страждань, суд вважає, що з відповідача на користь позивача повинна бути стягнута моральна шкода в розмірі 1000 грн.

Outcome: partial