Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до виконавчого комітету Ковельської міської ради про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, а саме: на самочинно добудовану кімнату площею 18,7 квадратних метри, ванну площею 4,4 квадратних метри до частини житлового будинку [ADDRESS]. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що їй на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Ковельською державною нотаріальною конторою 10.01.1994 року, реєстр № 2-28 належить 49/100 частини житлового будинку [ADDRESS]. Рішенням Ковельської міської ради від 27.03.2008 року № 33/6 позивачу передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0341 га для будівництва та обслуговування вказаного житлового будинку та господарських споруд. Позивачем на вказаній земельній ділянці до частини житлового будинку без відповідного дозволу та погодження з виконавчим комітетом Ковельської міської ради добудовано кімнату площею 18,7 квадратних метри та ванну площею 4,4 квадратних метри, внаслідок чого збільшено загальну та житлову площу будинку. Вказує, що самочинно проведена добудова відповідає чинним будівельним, санітарним та протипожежним нормам і вимогам та погоджена архітектурно-планувальним бюро м. Ковеля. Зважаючи на вказані обставини а також на те, що самочинна побудова не порушує будь-чиїх прав та інтересів, а тому прохає визнати за позивачем право власності на самочинно добудовану кімнату площею 18,7 квадратних метри та ванну площею 4,4 квадратних метри до частини житлового будинку [ADDRESS]. В попередньому судовому розгляді позивач позов підтримала повністю, з підстав, викладених у заяві, прохає його задовольнити, судові витрати по справі прохає віднести за її рахунок. Представник відповідача - Ковельської міської ради у попередній розгляд не з'явився, подав суду письмове клопотання про розгляд справи у відсутності представника відповідача, позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову. Третя особа - [PERSON] в попереднє судове засідання не з”явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З копії реєстраційного посвідчення, виданого Волинським обласним БТІ слідує, що [PERSON] на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Ковельською державною нотаріальною конторою 10.01.1994 року, реєстр № 2-28 належить 49/100 частини житлового будинку [ADDRESS]. З копії державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого на підставі рішення Ковельської міської ради від 27.03.2008 року № 33/6 слідує, що позивачу на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,0341 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд [ADDRESS]. З копії технічного паспорту на об'єкт нерухомого майна вбачається, що [PERSON] на земельній ділянці [ADDRESS] самочинно добудувала до частини житлового будинку кімнату площею 18,7 квадратних метри, ванну площею 4,4 квадратних метри, внаслідок чого збільшилась загальна та житлова площа по будинку. Самочинна добудова відповідає чинним будівельним, санітарним і протипожежним нормам і вимогам, що стверджується висновком управління містобудування та архітектури від 17.12.2007 року № 2463; актом обстеження земельної ділянки від 13.12.2007 року; довідкою Ковельської районної СЕС та державної інспекції з пожежного нагляду м. Ковеля та Ковельського району. Відповідно до ст.331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди, тощо) виникає з моменту завершення будівництва. Ст.376 п.5 ЦК України передбачає, що на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо не порушує права інших осіб. Таким чином, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що самочинна забудова не порушує прав інших осіб, відповідає встановленим законодавством нормам, проведена на власній земельній ділянці, а тому за позивачем слід визнати право власності на самочинно побудоване нерухоме майно. Судові витрати слід залишити за позивачем, - за її клопотанням.

Outcome: approved