Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-06 00:00:00

З позову [PERSON] вбачається, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 12.09.1971 року по 25.03.2005 року. На даний час шлюб між сторонами розірвано. Позивач вказує, що в період сумісного проживання з [PERSON] як подружжя, в період шлюбу, ними була приватизована двокімнатна квартира [ADDRESS]. Право спільної сумісної власності на квартиру зареєстровано за [PERSON] та [PERSON] Вказана квартира складається з житлової кімнати площею 16.3 кв.м та 17.8 кв.м., кухні площею 6.7 кв.м, ванної кімнати площею 2.7 кв.м., вбиральні площею 1.2 кв.м, коридору площею 7 кв.м, вбудованої шафи площею 0.5 кв.м., балкону площею 0.7 кв.м.. Квартира [ADDRESS], як об'єкт нерухомості, зареєстрована в колективному підприємстві Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» на праві приватної спільної сумісної власності за № 6-1193 від 11.03.2001 року. Позивач [PERSON] зазначає, що вона неодноразово зверталась до відповідача з пропозицією виділити частки співвласників у праві власності на квартиру та укласти про це відповідну угоду, однак він не погодився на її пропозицію, вважаючи квартиру своєю власністю. Посилаючись на те, що квартира передана їм без визначення кожному часток, тобто у спільну сумісну власність на підставі Закону України від 19.06.1992 року «Про приватизацію державного житлового фонду» і вважаючи, що частки кожного із співвласників квартири у праві спільної сумісної власності є рівними, позивачка просила суд визнати за нею право власності на 1/2 частину двохкімнатної квартири [ADDRESS], загальною площею 54,2 кв.м. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлений позов підтримала в повному обсязі, в своїх поясненнях посилалась на обставини, що в ньому викладені і просила суд встановити, що розмір часток кожного з співвласників квартири [ADDRESS], а саме її та [PERSON] є рівними і становить по 1/2 частці. Також просила стягнути з відповідача на її користь витрати за сплачений нею судовий збір в сумі 412 грн. 26 коп. та за ІТЗ розгляду справи в сумі 30 грн. Відповідач [PERSON] заявлений [PERSON] позов визнав в повному обсязі, пояснивши, що дійсно в період зареєстрованого шлюбу він з [PERSON] приватизували квартиру [ADDRESS]. Також пояснив, що після розірвання шлюбу сторони проживають окремо. Погодився з тим, що в свідоцтві про право власності на квартиру не вказаний розмір ідеальних часток кожного з співвласників. Просив суд звернути увагу на те, що позивачка після розірвання шлюбу з 2005 року в даній квартирі постійно не проживає. Просив відмовити в стягненні з нього судових витрат. Представник відповідача [PERSON] позов не визнала, просила в його задоволенні відмовити так як позивачка пропустила трьох річний строк поділу майна подружжя, встановлений ст. 72 СК України. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 1971 року по 2005 рік (а.с.34-35). Зі свідоцтва про право власності на житло від 11.03.2003 року, що видане відділом приватизації житла Великобагачанської селищної ради вбачається, що квартира [ADDRESS] дійсно належить на праві приватної спільної сумісної власності громадянам [PERSON] та [PERSON] (а.с.4). Дана квартира № 4 як об'єкт нерухомості зареєстрована в колективному підприємстві Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» на праві приватної спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності і записана у реєстрову книгу за № 6-1193 11.03.2001 року (а.с.4). В свідоцтві про право власності на житло від 11.03.2001 року не вказано розмір ідеальних часток кожного із співвласників. Між співвласниками вказаної вище квартири будь-якої домовленості, угоди тощо з приводу розміру частки у спільній сумісній власності не було і письмово не укладалось. За нормою ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Спільна власність двох і більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю (ч.1 ст. 368 ЦК України). Згідно ч.2 ст.370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Отже, з урахуванням встановлених обставин справи та доказів, що подані на підтвердження позовних вимог, визнання відповідачем позовних вимог [PERSON], суд вважає, що розмір часток кожного з співвласників квартири [ADDRESS], тобто [PERSON] та [PERSON] є рівними і становить по 1/2 частці. Що стосується стверджень представника відповідача [PERSON] про те, що позивачка пропустила трирічний строк позовної давності про поділ майна подружжя, що передбачено ст. 72 СК України, то суд не може з ними погодитись, так як в даному випадку при визнанні часток у спільній сумісній власності на квартиру діють норми ЦК України. І не бере їх до уваги. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України “ у разі визнання відповідачем позову суд за наявності передбачених законом підстав ухвалює рішення про задоволення позову.” Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України - стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На а.с.1,2,14 маються довідки банку про те, що позивачка сплатила на користь держави суму 442 грн. 26 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved