Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-27 00:00:00

У лютому 2006 року [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, спричиненої джерелом підвищеної небезпеки. В обґрунтування позову послався на те, що 30 грудня 2005 року о 14 годині 30 хвилин, у м. Дніпропетровську на перехресті вул. Донецьке шосе та вул. Березинської, [PERSON], керуючи транспортним засобом «ВАЗ» [NUMBER], виконуючи поворот ліворуч на дозволений сигнал світлофора, не надав дорогу автомобілю «Ніссан» [NUMBER], який рухався в зустрічному напрямку під керуванням [PERSON], внаслідок чого скоїв з ним зіткнення, чим порушив п.16.6 ПДР України, при цьому транспорті засоби отримали механічні пошкодження. Просив суд стягнути з відповідача на його користь відшкодування майнової шкоди у розмірі 10431,90 гривен, не отриману премію в розмірі - 300 гривен, моральної шкоди у розмірі 5000 гривен і судові витрати. В судовому засідання представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити. Моральна шкода, спричинена позивачу, полягає в душевних стражданнях у зв'язку з пошкодженням його майна, порушенням його права власності, порушенням звичного ритму його життя. Відповідач позов не визнав, так як вважає себе невинним, і не згідний з постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18.02.2006 року про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керувати транспортним засобом строком на шість місяців. Відповідач звернувся із зустрічною позовною заявою про відшкодування з [PERSON] морального збитку, заподіяного дорожньо-транспортною подією у розмірі 40000 грн., так як він вважає винним в ДТП [PERSON] Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача та їх представників, вивчивши матеріали цивільної справи та матеріали адміністративної справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав: Згідно зі ст..1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Як вбачається з матеріалів справи, і встановлено в судовому засіданні, 30 грудня 2005 року, близько 14-30 години, на перехресті вул. Березинської та вул. Донецьке шосе м. Дніпропетровська, [PERSON], керуючи автомобілем «ВАЗ-2107», [NUMBER], порушуючи п.16.6 ПДР України, допустив зіткнення з автомобілем «Ніссан-Станза» [NUMBER] під керуванням водія [PERSON]. Вказані обставини підтверджуються адміністративним матеріалом № 3-1036/06 Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17.02.2006 року про визнання вини відповідача у ДТП та накладення на нього адміністративного стягнення. У відповідності зі ст..61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням по адміністративній справі, яке набрало чинності, не доказується при розгляді інших справ, в яких беруть участь ті ж особи, у відношенні яких встановлені ці обставини. Постанова суду по справі про адміністративне правопорушення, яка вступила в законну силу, є преюдиціальним фактом та обов'язкова для суду, який розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, у відношенні якої винесена ця постанова. Згідно висновку авто-товарознавчого дослідження від 24.01.2006 року, вартість матеріальних збитків, спричинених власнику автомобіля «Ніссан-Станза», [NUMBER], складає 10431, 90 грн. У відповідності зі ст..1187 ЦК України , шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Згідно з п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 , зі змінами: «власником джерела підвищеної небезпеки вважається юридична особа, або громадянин, який здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки, в силу права власності, повного господарського володіння, оперативного управління, або на іншій підставі (договір оренди, довіреності). Тому суд вважає, що існують правові підстави для цивільно-правової відповідальності з боку [PERSON] за скоєння ДТП (протиправні діяння, наслідки у вигляді шкоди, причинний зв'язок між протиправними діями та наслідками, вина) та з відповідача належить стягнути на користь [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 10431.90 грн., не отриману премію - в розмірі 300 грн., витрати на оплату послуг експерта в сумі - 400 грн. Позовні вимоги [PERSON] щодо відшкодування моральної шкоди внаслідок дорожньо- транспортної події належать частковому задоволенню, тому як суд вважає, що позивач перетерпів душевні страждання у зв'язку з пошкодженням його майна, порушенням його права власності , порушенням звичного ритму його життя. Але оцінка позивачем моральної шкоди у розмірі 5000 грн. суд вважає занадто завищеною, що не відповідає дійсним обставинам справи. Суд оцінює спричинену моральну шкоду на суму 1000 грн. Судові витрати у вигляді сплати судового збору у сумі 213 грн. 19 коп., та 8 грн. 50 коп. за майновий та немайновий спір - підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Судові витрати інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ у сумі 30 грн. - підлягають стягненню з відповідача на користь держави. Суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] по зустрічному позову не підлягають задоволенню, так як вони нічим не обґрунтовані. До показів свідків суд відноситься критично. На підставі викладеного,

Outcome: partial