Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-30 00:00:00

12.12.2005 року в Іллічівський міський суд звернувся [PERSON] з позовом до генерального директора ТОВ «Іллічівський судоремонтний завод» [PERSON] про визнання наказу №50-л від 17.02.2005 року невідповідним рішенню апеляційного суду (т.с.1 а.с.2-4). 02.02.2006 року позивач доповнив свої вимоги (т.с.1 а.с.16-17). 09.03.2006 року позивач доповнив свої вимоги (т.с.1 а.с.103). 16.03.2006 року позивач вніс зміни до своїх позовних вимог (т.с.1 а.с.107). 03.04.2006 року [PERSON] доповнив позовні вимоги (т.с.1 а.с.154-156). 20.06.2006 року позивач доповнив позовні вимоги (т.с.1 а.с.174-177). 06.11.2006 року [PERSON] доповнив свій позов (т.с.1 а.с.222). 22.02.2007 року позивач уточнив свої вимоги (т.с.2 а.с.27-32). 29.12.2007 року [PERSON] уточнив позовні вимоги (т.с.2 а.с.41-43). 29.02.2008 року позивач ще раз уточнив свої позовні вимоги (т.с.2 а.с.53-55). 19.05.2008 року [PERSON] надав в суд кінцеву редакцію своїх позовних вимог (т.с.2 а.с.102-104). В сьогоднішньому судовому засіданні [PERSON] ще раз уточнив свої вимоги. Позивач просить: Відмінити наказ №50-л від 17.02.2005 року за яким він переведений на нижче оплачувану роботу в контейнерний цех ТОВ «ІСРЗ», з погіршенням умов праці і соціального побуту. Зобов'язати відповідача виконати рішення Апеляційного суду Одеської області від 21.12.2004 р. про поновлення його на роботі на посаді інженера конструктора 1-ї категорії технічного відділу ТОВ «ІСРЗ». Зобов'язати відповідача видати йому дублікат трудової книжки, без запису про його незаконне звільнення, але з записом про переведення його на повний робочий день за наказом №34-л від 28.02.2004 року. Стягнути з відповідача заборгованість за вимушений прогул (в період з 21.12.2004 р. по 17.12.2005 р.), за час недоплату при переведенні його на нижче оплачувану роботу (в період з 17.02.2005 р. по теперішній час) в сумі 51584 гривни. Зобов'язати відповідача опублікувати в заводській газеті «Іллічівський судноремонтник» його ([PERSON])інтерв'ю в міській газеті «Іллічівець». Скасувати наказ відповідача про примусове відправлення його в неоплачувану відпустку. Стягнути з відповідача компенсацію за моральну шкоду, заподіяну йому незаконними діями посадових осіб ТОВ «ІСРЗ» в період з дня його звільнення і по теперішній час, в розмірі 50000 гривень. Покласти на посадових осіб, винних в його незаконному звільненні і незаконному переведенні на нижче оплачувану роботу, обов'язок відшкодувати шкоду заподіяну ТОВ «ІСРЗ». Винести окрему ухвалу про грубі порушення посадовими особами ТОВ «ІСРЗ» норм законодавства про працю, Конституції України загальноприйнятих норм моралі. Визначити порядок виконання рішення суду за цим позовом. Зобов'язати відповідача надрукувати в заводській газеті «Іллічівський судноремонтник» рішення суду за його позовом». Свої вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що 21.12.2004 року Апеляційний суд Одеської області постановив рішення про поновлення його на роботі на посаду інженера-конструктора 1-ї категорії технічного відділу ТОВ 2Іллічівський судоремонтний завод». На слідуючий день після рішення апеляційного суду 22.12.2004 року він ([PERSON]) звернувся до адміністрації ТОВ «ІСРЗ» з заявою про виконання судового рішення, але судове рішення не було виконано. В січні 2005 року він знову звернувся до директора заводу про поновлення його на роботі, але його заява залишилась без розгляду. Він звернувся до Іллічівського транспортного прокурора в виконавчу службу і до мера міста Іллічівська. Під його тиском директор заводу 17.02.2005 року видав наказ №50-л, без погодження з ним, яким його ([PERSON]) було призначено інженером-конструктором 1-ї категорії не технічного відділу, а контейнерного виробництва, не по його ([PERSON]) спеціальності, не на повний робочий день, а на пів-ставки , не на попередню зарплату, а на зменшену і на віддалене від житла робоче місце. Позивач вважає що адміністрація заводу грубо порушила його права, як ветерана праці. [PERSON] вважає, наказ №50-л від 17.02.2005 року було видано в період, коли він ([PERSON]) хворів. Позивач ([PERSON]) будучи незгодним з наказом, з заявами звертався в прокуратуру, виконавчу службу, але всі рекомендували звернутись в суд. Других обґрунтувань своїх вимог позивач суду не надав. В судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги, просить суду задовольнити їх, але при цьому не навів судові обґрунтувань своїх вимог, пояснив суду що на заводі всі аферисти, і судді і виконавча служба всі куплені. Представник відповідача заперечував проти позовних вимог [PERSON] стверджуючи, що до 07.10.2003 року [PERSON] працював інженером-конструктором технічного відділу на 0,5 ставки і лиш в періоди відпусток і хвороби інших працівників технічного відділу періодично працював на повну ставку. Виконуючи рішення апеляційного суду адміністрація ТОВ «ІСРЗ» поновила [PERSON] на посаді інженера-конструктора 1-ї категорії, але не в технічний відділ ТОВ «ІСРЗ» наказом №183 від 23.05.2003 р.був реорганізований в інженерно-лабораторну службу. Посада на яку було призначено [PERSON] за рішенням Апеляційного суду в заробітній платі також, як була у [PERSON] до звільнення. З приводу виправлень записів в трудовій книжці представник позивача пояснив, що такі виправлення зроблені, а дублікат трудової книжки [PERSON] буде виданий за першою ж його вимогою. По питанню вимушеної відпустки з 03.01.2006 р. по 03.02.2006 р. представник відповідача пояснив, що у відповідності з Колективним договором у випадку відсутності роботи працівникам надаються відпустки за їх письмовими заявами. [PERSON] писав таку заяву. Представник відповідача заперечує проти вимоги, щодо публікації в заводській газеті статті «30 лет в кильватерном строю». Заперечує представник відповідача проти вимог про відшкодування моральної шкоди, вважаючи її безпідставність та необґрунтованість. Заслухавши пояснення сторін, та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правові відносини: Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 21.12.2004 року [PERSON] був поновлений на посаді інженера-конструктора І категорії технічного відділу ТОВ «Іллічівський судоремонтний завод» (т.1 а.с.8-12). 22.12.2004 р. [PERSON] написав директору ТОВ «ІСРЗ» заяву про призначення його на посаду конструктора 1 категорії заводу на підставі зазначеного рішення апеляційного суду (т.1 а.с.23). 17.02.2005 р. наказом №50-л [PERSON] був поновлений на посаді інженера-конструктора 1 категорії на 0,5 ставки від окладу в контейнерному цеху (т.1 а.с.30). Позивач надав суду довідку з медчастини ІСРЗ від 4.04.2005 р. про те, що він хворів з 19.02.2005 р. по 02.03.2005 р. (т.1 а.с.5), хоча стверджує, що на день 17.02.2005 р. хворів. Наказом №14-л від 01.12.2002 року у зв'язку з реорганізацією підприємства [PERSON] був зарахований інженер-конструктором 1-ї категорії на 0,5 ставки в технічний відділ (т.с.1 а.с.29), про що зроблено запис в його трудовій книжці (т.с.2 а.с.126-132). 23.02.2005 року відділом державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції було винесено постанову про закриття виконавчого провадження про поновлення [PERSON] на роботі у відповідності з судовим рішенням (т.с.2 а.с.85). цю постанову [PERSON] не оскаржив, тобто погодився з нею, отримавши її копію 02.03.2005 р. За таких обставин, суд вважає що рішення апеляційного суду Одеської області від 21.12.2004 року станом на 23.02.2005 р. було виконано, хоча при цьому відповідач порушив термін виконання цього судового рішення і за період з 22.12.2004 р. по 17.02.2005 року має виплатити [PERSON] за час вимушеного прогулу, ст.. 236 КЗпП України. Прогул з вини відповідача склав у [PERSON] 43 робочих дні. Приймаючи до уваги рішення апеляційного суду Одеської області від 21.12.2004 р. у якому визначено середньоденний заробіток, який складав на той час 19 грн. 50 коп., то відшкодуванню підлягає 838 гривен 50 копійок (розрахунок 43*19,5 грн.=838,5 грн.) Оскільки відповідач порушив законні права позивача (ігноруючи судове рішення), що призвело до моральних страждань, їх тривалість, зусиль для відновлення попереднього стану, на відшкодування моральної шкоди позивачу суд стягує 500 гривень. Є безпідставним твердження позивача про те, що його поновили не на ту посаду, тому що він в своїй письмовій заяві просив поновити його на посаду конструктора 1-ї категорії заводу, але не технічного відділу. Вимога позову про внесення в трудову книжку запису про переведення [PERSON] на повний робочий день згідно з наказом №34-л від 28.02.2003 року є безпідставною так як в цьому наказі йдеться про тимчасове переведення [PERSON] на повний робочий день у зв'язку з виробничою необхідністю (т.с.1 а.с.98), а Інструкцією про заповнення трудових книжок, запис про тимчасове виконання роботи, не передбачено. На вимогу позивача відповідач має надати йому дублікат трудової книжки, але суд не може зобов'язувати відповідача виключати з трудової книжки будь-які записи, особливо ті, які пов'язані з прийняттям судового рішення. Вимога [PERSON] про зобов'язання відповідача опублікувати в заводській газеті «Іллічівський судоремонтник» його інтерв'ю є безпідставною так як протерічить вимогам ст.. 36 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» у якій зазначається що «ніхто не має права зобов'язати редакцію опублікувати відхилений нею твір, лист, інший матеріал або повідомлення» (т.с.2 а.с.79-80). З огляду на вищевикладене, суд вважає, що всі інші вимоги позивача не можуть бути задоволені. Порядок виконання судових рішень визначено Законом і додатково визначати такий порядок в судовому рішенні не має потреби. Позивач не надав суду будь-яких обґрунтувань вимоги про скасування наказу (ні його номера, ні його дати видання) про відправку його в неоплачувану відпуску, хоча колективним договором відповідача передбачається така можливість у зв'язку з відсутністю роботи (т.с.2 а.с.71-73). На підставі викладеного,

Outcome: partial