Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-06 00:00:00

ВАТ «Донецькобленерго» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію, в якому зазначило, що на підставі відкритого особового рахунку № 427-66 відповідач є споживачем електроенергії, а ВАТ «Донецькобленерго» постачальником. Згідно п. 42 Правил користування електроенергією для населення споживач зобов'язаний сплачувати за спожиту електроенергію. Розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати є календарний місяць. Плата вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця. Згідно розрахунку заборгованості за спожиту електроенергію відповідно до особового рахунку № 427-66 несплачена вартість електроенергії відповідача на 05.11.2005р склала 1034,18грн. Просить стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості та судові витрати по оплаті інформаційно-технічного забезпечення у сумі 30грн і судового збору 51грн. В судовому засіданні представник позивача Видющенко О.О. позовні вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила, що відповідач [PERSON] мешкає в квартирі [ADDRESS] і користується електричною енергією. На ім'я відповідача відкритий особовий рахунок №427-66. Відповідач не сплачує спожиту електроенергію. За період з 07.05.1998року по 05.11.2005року виникла заборгованість у сумі 1034,18грн, з урахуванням змін тарифів на електроенергію. Просить стягнути з відповідача на користь позивача 1034,18грн та витрати по оплаті на інформаційно-технічне забезпечення у сумі 30грн і судового збору у сумі 51грн. Відповідач у судове засідання не з'явився. В суд надана повістка з надписом посадової особи домоуправління (КП “Служба єдиного замовника») за останнім відомим місцем мешкання відповідача ([ADDRESS]) про неможливість її вручення за відсутності адресата. Інше місце перебування відповідача суду невідоме. Суд прийняв рішення про заочний розгляд справи. Суд дослідивши докази по справі, вважає, що позовні вимоги ВАТ «Донецькобленерго» підлягають задоволенню частково. Згідно п.42 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року №1357, споживач електроенергії зобов'язаний оплачувати спожиту електроенергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Згідно п. 20 вказаних Правил розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електроенергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електроенергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Суд встановив, що відповідач [PERSON] мешкає в квартирі [ADDRESS] та користується електроенергією. На її ім'я відкритий особовий рахунок № 427-66 і відповідач фактично використовує електроенергію. Таким чином, суд вважає, що між ВАТ «Донецькобленерго» та [PERSON] укладений усний договір, згідно якому ВАТ «Донецькобленерго» зобов'язується постачати електроенергію, а [PERSON] - її оплачувати. Відповідач фактично користується електроенергією, але її не оплачує, що підтверджується особовим рахунком № 427-66, то б то не виконує свої зобов'язання. Відповідно до ст. 71 ЦК України 1963року, який діяв до 01.01.2004року, загальний строк для захисту особи, право якої порушено встановлюється в три роки. Згідно ст.75 цього ж кодексу позовна давність застосовується судом незалежно від заяви сторін. Суд встановив, що трирічний строк позовної давності для стягнення з відповідача заборгованості за період з 07 травня 1998року до 01 січня 2004року позивачем пропущено без поважних причин. Суд встановив, що підстав для поновлення строку позовної давності для стягнення з відповідача заборгованості за період з 07.05.1998року до 01.01.2004року не має. Відповідно до ст. 267 ЦК України, який діє з 01.01.2004р., позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. На час розгляду справи така заява суду сторонами не надана. Тому суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість за спожиту електроенергію за період з 01.01.2004року по 05.11.2005року. Вартість 1квт/год до 01.05.2006р складала 0,156грн. Суд встановив, що відповідачем за період 01.01.2004року по 01.05.2005р. на момент розгляду справи не сплачено 1515кВт, що у сумі складає 236,29грн, яка і підлягає примусовому стягненню. В решті позову суд вважає необхідним відмовити. Крім того, згідно ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи у сумі 30грн. та витрати у виді судового збору у сумі 51 грн.

Outcome: approved