Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-07 00:00:00

Позивач подала до суду позов до відповідача, в якому просить визнати недійсним договір дарування квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON] - матір»ю сторін по справі - та відповідачкою, у зв»язку з тим, що вказаний договір, на її думку, мати уклала під впливом насильства з боку відповідача і такий договір не відповідав її волі, а також визнати за нею право власності на &frac12; частину вказаної квартири в порядку спадкування після смерті матері. Відповідач з позовними вимогами не погодилась та пояснила, що мати подарувала їй свою квартиру, оскільки вона доглядала за матір»ю, проживала з нею, мати це зробила з вдячності. Ніякого насильства до матері вона не застосовувала. Від представника 8 державної нотаріальної контори надійшла письмова заява про розгляд справи у її відсутності. Представник ОП «ЗМБТІ» в судове засідання не з»явився, пояснень та заперечень по позову не надав. Приватний нотаріус [PERSON] з позовом не погодилась та пояснила, що вона ніколи не засвідчила б договір дарування житла, якщо б бачила, що це не відповідає волі дарувальника, особливо коли це літня людина. Вона обов»язково розмовляє з дарувальником перед укладенням договору один на один та роз»яснює наслідки такого договору. В даному випадку вона б змогла виявити неадекватність матері позивачки або побачити, що вона діє не за своєю волею, і в такому разі не засвідчила б договір В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі є доньками [PERSON], батьки в них різні. На праві приватної власності [PERSON] належала квартира [ADDRESS], де вона постійно проживала. 23 липня 2004 року [PERSON] уклала договір дарування вказаної квартири своїй доньці [PERSON], який посвідчено приватним нотаріусом [PERSON]./а.с.10/. [PERSON] в серпні 2004 року оформила своє право власності на вказану квартиру, проте в ній продовжувала проживати мати, здійснювала оплату комунальних послуг, їй призначалась субсидія /а.с.11, 13,49-54/. 17 червня 2004 року [PERSON] подала до ЖРЕД заяву про реєстрацію [PERSON] [ADDRESS]/а.с.44-45/. [INFO] [PERSON] померла./а.с.7/. 29 березня 2006 року [PERSON] подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті матері, та дізналась, що свою квартиру мати подарувала відповідачці./а.с.8/. При житті [PERSON] страждала хронічними захворюваннями, в 2002 році перенесла ішемічний інсульт, в зв»язку з чим регулярно знаходилась на стаціонарному лікування в 6 міській лікарні./а.с.56-58/. В квітні 2004 року вона перенесла повторний інсульт і також знаходилась на стаціонарному лікуванні, виписана з лікарні у зв»язку з покращенням стану./а.с.59/. Сторони подали суду копії листів, написаних в різний час їх матір»ю, а також ними самими, з яких вбачається, що відносини між матері»ю та позивачкою в різний час були різними, а також, що останній час відносини між сестрами погіршились./а.с.14-18,48,61-62/. З постанови о/у ВКР Хортицького РВ від 13.10.2006 року про відмову в порушенні кримінальної справи за заявою [PERSON] відносно шахрайського заволодіння квартирою, вбачається, що в результаті перевірки встановлено, що гр.[PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на законних підставах./а.с.12/. Свідки [PERSON] та [PERSON] - сусіди [PERSON] - суду пояснили, що у [PERSON] з донькою [PERSON] були дуже добрі відносини, з того часу, як мати захворіла, відповідачка завжди за нею доглядала, мати була задоволена її доглядом. Обидві сусідки пояснили, що ніколи не помічали того, щоб [PERSON] боялась відповідачку, або в їх відносинах була напруга. Крім того, [PERSON] пояснила суду, що ще при житті [PERSON] від відповідачки вона дізналась, що мати склала договір дарування їй квартири, що воля матері в тому, що хто її догляне - тому вона віддасть квартиру. Свідки пояснили, також, що [PERSON] ніколи не була неадекватна, завжди розуміла значення своїх дій, була весела та життєрадісна, тільки відразу після інсульту її тяготила її хвороба та обмеженість рухів лівої сторони тіла. При цьому, позивачку свідки бачили в квартирі матері лише кілька разів. Вислухавши сторони, свідків та дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку про те, що у задоволенні позовних вимог позивачці необхідно відмовити з наступних підстав. У відповідності до ст.215 ЦК України правочин може бути визнаний недійсним на підставі недодержання сторонами в момент його вчинення вимог ст.203 ЦПК України, на разі волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. У відповідності до ст.231 ЦК України правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним. В даному випадку позивач не довела того, що договір дарування квартири її мати уклала під тиском - чи фізичним, чи психічним - з боку відповідачки або іншої особи. У суда немає підстав ставити під сумнів пояснення приватного нотаріуса [PERSON] а також свідків [PERSON] та [PERSON], вони об»єктивні та неупереджені. Суд вважає доведеним той факт, що волевиявленням матері позивачки було віддати квартиру тій з доньок, яка її догляне. Суду надані усі докази того, що свою мати доглянула саме відповідач, що також підтверджується і особистими поясненнями обох сторін, і наданими суду листами. При цьому, суд у відповідності до ст.11 ЦПК України розглядає справу в межах заявлених позовних вимог, тому не бере до уваги твердження позивачки про те, що в час укладання договору дарування мати у зв»язку з хворобою приймала якісь сильнодіючі лікарські препарати, тому не могла усвідомлювати значення своїх дій, тим більше, що позивач відмовилась від проведення по справі посмертної судово-психіатричної експертизи. Таким чином, підстав для визнання договору дарування спірної квартири від 23.04.2004 року недійсним та укладеним під впливом будь-якого насильства, а також для визнання за позивачкою права власності на &frac12; частину квартири в порядку спадкування, немає.

Outcome: dismissed