Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-07 00:00:00

Позивачі [PERSON],[PERSON], [PERSON],[PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON],[PERSON],[PERSON],[PERSON],[PERSON], [PERSON], [PERSON],[PERSON],[PERSON],[PERSON],[PERSON],[PERSON], [PERSON], [PERSON],[PERSON],[PERSON],[PERSON],[PERSON], [PERSON], [PERSON],[PERSON],[PERSON],[PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] 23 червня 2008 р. звернулися до суду з позовною заявою, у якій просили визнати недійсними договори між відповідачами та позивачами:[PERSON] за № 008754 на отримання товарів на суму 75000грн., [PERSON] за № 002781 на отримання товарів на суму 75000грн., [PERSON] за № 006428 на отримання товарів на суму 50000грн., [PERSON] за № 011054 на отримання товарів на суму 100000грн., [PERSON] за № 005935 на отримання товарів на суму 100000грн. та за № 005475 на отримання товарів на суму 100000грн., [PERSON] за № 009229 на отримання товарів на суму 100000грн. та за №009230 на отримання товарів на суму 50000грн., [PERSON] за № 008994 на отримання товарів на суму 50000грн., [PERSON] за № 11053 на отримання товарів на суму 150000грн., [PERSON] за № 006375 на отримання товарів на суму 100000грн., [PERSON] за № 001715 на отримання товарів на суму 100000грн.,[PERSON] за № 005924 на отримання товарів на суму 50000грн., [PERSON] за № 011049 на отримання товарів на суму 75000грн., [PERSON] за № 010160 на отримання товарів на суму 100000грн. та за № 010161 на отримання товарів на суму 100000грн., [PERSON] за № 002788 на отримання товарів на суму 75000грн., [PERSON] за № 009239 на отримання товарів на суму 25000грн., [PERSON] за № 011550 на отримання товарів на суму 75000грн., [PERSON] за № 009206 на отримання товарів на суму 25000грн., [PERSON] за №101649 на отримання товарів на суму 75000грн., [PERSON] за № 010169 на на отримання товарів на суму 25000грн., [PERSON] за № 011558 на отримання товарів на суму 50000грн., [PERSON] за № 010151 на отримання товарів на суму 25000грн., [PERSON] за № 008773 на отримання товарів на суму 100000грн., за № 008774 на отримання товарів на суму 100000грн., за № 008775 на отримання товарів на суму 100000грн., за № 008776 на отримання товарів на суму 100000грн., за № 00877 на отримання товарів на суму 100000грн.,[PERSON] за № 009373 на отримання товарів на суму 50000грн.,[PERSON] за № 008424 на отримання товарів на суму 100000грн., за № 008425 на отримання товарів на суму 100000грн., [PERSON] за № 009208 на отримання товарів на суму 100000грн., за № 309209 на на отримання товарів на суму 100000грн., за № 009210 на отримання товарів на суму 100000грн., за № 009211 на отримання товарів на суму 100000грн., за № 009212 на отримання товарів на суму 100000грн., за № 009213 на отримання товарів на суму 75000грн., [PERSON] за № 009008 на отримання товарів на суму 25000грн., [PERSON] за № 101670 на отримання товарів на суму 75000грн., [PERSON] за № 008791 на отримання товарів на суму 100000грн., [PERSON] за № 101685 на отримання товарів на суму 50000грн., [PERSON] за № 101252 на отримання товарів на суму 25000грн., [PERSON] на отримання товарів на суму 75000грн., [PERSON] за № 006264 на отримання товарів на суму 50000грн., [PERSON] за № 006732 на отримання товарів на суму 50000грн., стягнути з відповідачів відповідно до ч.2 ст.230 ЦК України у подвійному розмірі на користь: [PERSON] внесені за договором 12705гривень,[PERSON] внесені за договором 30480гривень,[PERSON] внесені за договором 6800 гривень,[PERSON] внесені за договором 14713,34 гривень,[PERSON] внесені за договором 27200 гривень, [PERSON] внесені за договором 27080 гривень, [PERSON] внесені за договором 7356,66 гривень,[PERSON] внесені за договором 20400 гривень,[PERSON] внесені за договором 54982 гривень,[PERSON] внесені за договором 22300,68 гривень,[PERSON] внесені за договором 6800 гривень,[PERSON] внесені за договором 11035 гривень, [PERSON] внесені за договором 36106,72 гривень,[PERSON] внесені за договором 16892,12 гривень,[PERSON] внесені за договором 3400 гривень,[PERSON] внесені за договором 10200гривень,[PERSON] внесені за договором­­­ 4235,02­­­­ гривень,[PERSON] внесені за договором­­­­­­­ 10200гривень, [PERSON] внесені за договором 3680­­­­­­­ гривень,[PERSON] внесені за договором­­ 6800гривень,[PERSON] внесені за договором 3400 гривень,[PERSON] внесені за договором 61081гривню,[PERSON] внесені за договором­ 8469,98гривень,[PERSON] внесені за договором­­ 31653,36­ гривень, [PERSON] внесені за договором­ 78200гривень,[PERSON] внесені за договором 3610гривень,[PERSON] внесені за договором 11035гривень,[PERSON] внесені за договором 13600гривень,[PERSON] внесені за договором 12923,26 гривень,[PERSON] внесені за договором 2845,02гривень, [PERSON] внесені за договором 24225гривень,[PERSON] внесені за договором 12933гривні,[PERSON] внесені за договором 5356,68 гривень, а також стягнути з відповідачів на відшкодування моральної шкоди по 1000гривень на користь кожного з позивачів, посилаючись на те, що через мережу „Інтернет” вони отримали інформацію про укладення фірмою „Капітал” договорів з населенням на придбання житла, авто та інших товарів без наджання довідок про доходи, під 1,7% річних терміном на 20 років. В офісі за адресою: м.Харків, вул.Ак.Проскури,1,каб.401 від продавців-консультантів узнали, що програма „Капітал” є гнучкою, ефективною та безпечною, оскільки шляхом вкладення незначних коштів дозволяє реалізувати досягнення мети щодо придбання відповідних товарів тим, хто не узмозі це реалізувати шляхом банківського кредитування. Позивачам було запропоновано внести 6,8% вартості вибраних ними товарів, а потім щомісячно погашати кредит невеличкими платежами протягом 20 років. Представники відповідачів стверджували, що всі ці умови містяться у текстах договорів. Після цього кожному з позивачів були надані бланки договорів на 8 сторінках, у яких вони заповнили відповідні графи про інформацію щодо „Замовника” та „Виконавця”. У зв'язку з тим, що текст договору заповнений незрозумілою тармінологією, що важко сприймається, позивачі заповнили надані ним договори на отримання відповідних, вище зазначених грошових сум. При цьому, позивачі повірили представникам відповідачів та публічній рекламі. Позивачі внесли на запропоновані ним рахунки відповідачів певні грошові суми: [PERSON] - 5100,00 грн., [PERSON].- 1700,00 грн. [PERSON] - 5100,00 грн., [PERSON].- 5100,00 грн. [PERSON]. - 3400,00 грн., [PERSON]- 1700,00 грн. [PERSON] - 6800,00 грн., [PERSON]- 5100,00 грн. [PERSON].- 13600,0 грн., [PERSON]- 1700,00 грн. [PERSON]. - 10200,00 грн. [PERSON]- 3400,00 грн. [PERSON].- 3400,00 грн. [PERSON] - 1700,00 грн. [PERSON] - 10200,00 грн. [PERSON].- 18000,00 грн. [PERSON] - 6800,00 грн. [PERSON].- 3400,00 грн. [PERSON] - 9900,00 грн. [PERSON]- 13600,00 грн. [PERSON]- 3400,00 грн. [PERSON]- 39100,00 грн. [PERSON]- 5100,00 грн. [PERSON].- 1700,00 грн. [PERSON].- 13600,00 грн. [PERSON]. - 5100,00 грн. [PERSON].- 5100,00 грн. [PERSON]- 6800,00 грн. [PERSON]. - 3400,00 грн. [PERSON].- 900,00 грн. [PERSON].- 7425,00 грн. [PERSON] - 3400,00 грн. [PERSON].- 1700,00 грн. і підписали надані ним бланки договорів. Приблизно через місяць за місцями проживання позивачів надійшли повідомлення про те, щовони включені до складу учасників групи „Капітал” і мають сплачувати щомісячні обов'язкові платежі. Позивачі внесли після підписання донговорів на надані ним рахунки відповідачів: [PERSON] - 1252,50 грн., [PERSON] - 10140,00 грн., [PERSON] - 556,67 грн., [PERSON]. -3340,00 грн., [PERSON]. - 278,33 грн., [PERSON]. - 20691,00 грн., [PERSON] - 1250,34 грн., [PERSON] .- 417,50 грн., [PERSON]- 4453,36 грн., [PERSON]. - 3346,06 грн., [PERSON].- 417,51 грн., [PERSON]- 140,00 грн., [PERSON] .- 12540,06 грн., [PERSON]. - 834,99 грн., [PERSON] - 2226,68 грн., [PERSON] .-105,00 грн., [PERSON]. - 417,50 грн., [PERSON]. - 3061,63 грн., [PERSON]. - 522,51 грн., [PERSON]. - 4687,50 грн., [PERSON] .- 3061,63 грн., [PERSON]. - 978,34 грн. Жоден з перерахованих позивачів ніяких грошей або оплати товарів не отримав, у т.ч. і ті, хто робив внески тривалий час. На їхні запитання представники відповідачів стверджували, що отримання грошей залежить від кількості проведених авансових платежів, накопичення коштів у їх групі, внесених іншими учасниками програми та результатів конкурсу, у якому перемагає той, хто вніс найбільшу суму, а претендує на найменшу суму. Після цього позивачі зрозуміли, що їх було обманом втягнуто не у фінансово-кредитні стосунки, а у формування груп, що самофінансуються. Загалом позивачам було завдано матеріальну шкоду [PERSON]- 6352,50 грн.; [PERSON] - 18053,36 грн.; [PERSON] - 15240,00 грн.; [PERSON]- 8446,06 грн.; [PERSON].- 3400,00 грн.; [PERSON] - 1700,00 грн.; [PERSON] - 7356,67 грн.; [PERSON]. - 5100,00 грн.; [PERSON] - 13600,00грн.; [PERSON] - 2117,51грн.; [PERSON]. - 13540,00 грн.; [PERSON] - 5100,00 грн.; [PERSON]. - 3678,33 грн.; [PERSON] - 1840,00 грн.; [PERSON] - 10200,00 грн.; [PERSON] - 3400,00 грн.; [PERSON] - 27491,00 грн.; [PERSON] - 1700,00 грн.; [PERSON] - 11150,34 грн.; [PERSON] - 30540,60 грн.; [PERSON] - 3400,00 грн. [PERSON]. - 4234,99 грн.; [PERSON] - 5517,50 грн.; [PERSON] - 15826,68 грн.; [PERSON] 1805,00 грн.; [PERSON] - 39100,00 грн.; [PERSON]. - 5517,50 грн.; [PERSON]. - 6800,00 грн.; [PERSON]. - 6461,63 грн., [PERSON]. - 1422,51 грн.; [PERSON] - 12112,50 грн.; [PERSON] - 6461,63 грн.; [PERSON]. - 2678,34 грн. Договори бул розроблені відповідачами таким чином, щоб вводити в оману громадян, які сприймали взаємовідносини між ними та відповідачамт як відношення кредитування на вігідних для позичальників умовах. Формуліровки договорів щодо обов'язків відповідачів є незрозумілими і неможливими до виконання. Позивачі також вважають, що діями відповідачів їм завдано моральну шкоду, оскльки їх було обмануто, вони втратили значні грошові кошти, тривалий час вимушені відстоювати свої права. В судовому засіданні представник позивачів [PERSON]. підтримав позов, підтвердив зазначені у позовній заяві обставини справи. Представники відповідачів за викликом суду не явилися у-четверте. Про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно, але за юридичними адресами відсутні. Тому суд розглянув позов заочно за останніми відомими місцями перебування відповідачів. Вислухавши представника позивачів, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав: Відповідно до вимог ст.227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним. Якщо юридична особа ввела другу сторону в оману щодо свого права на вчинення такого правочину, вона зобов'язана відшкодувати їй моральну шкоду, завдану таким правочином. Відповідно до вимог ст.228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Відповідно до вимог ст.229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. У разі визнання правочину недійсним особа, яка помилилася в результаті її власного недбальства, зобов'язана відшкодувати другій стороні завдані їй збитки. Сторона, яка своєю необережною поведінкою сприяла помилці, зобов'язана відшкодувати другій стороні завдані їй збитки. Відповідно до вимог ст.230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Сторона, яка застосувала обман, зобов'язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв'язку з вчиненням цього правочину. Відповідно до вимог ст.234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Відповідно до вимог ст.235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Відповідно до вимог ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Судовим розглядом справи встановлено, що відповідачі уклали договори з позивачами:[PERSON] за № 008754 на отримання товарів на суму 75000грн., [PERSON] за № 002781 на отримання товарів на суму 75000грн., [PERSON] за № 006428 на отримання товарів на суму 50000грн., [PERSON] за № 011054 на отримання товарів на суму 100000грн., [PERSON] за № 005935 на отримання товарів на суму 100000грн. та за № 005475 на отримання товарів на суму 100000грн., [PERSON] за № 009229 на отримання товарів на суму 100000грн. та за №009230 на отримання товарів на суму 50000грн., [PERSON] за № 008994 на отримання товарів на суму 50000грн., [PERSON] за № 11053 на отримання товарів на суму 150000грн., [PERSON] за № 006375 на отримання товарів на суму 100000грн., [PERSON] за № 001715 на отримання товарів на суму 100000грн.,[PERSON] за № 005924 на отримання товарів на суму 50000грн., [PERSON] за № 011049 на отримання товарів на суму 75000грн., [PERSON] за № 010160 на отримання товарів на суму 100000грн. та за № 010161 на отримання товарів на суму 100000грн., [PERSON] за № 002788 на отримання товарів на суму 75000грн., [PERSON] за № 009239 на отримання товарів на суму 25000грн., [PERSON] за № 011550 на отримання товарів на суму 75000грн., [PERSON] за № 009206 на отримання товарів на суму 25000грн., [PERSON] за №101649 на отримання товарів на суму 75000грн., [PERSON] за № 010169 на на отримання товарів на суму 25000грн., [PERSON] за № 011558 на отримання товарів на суму 50000грн., [PERSON] за № 010151 на отримання товарів на суму 25000грн., [PERSON] за № 008773 на отримання товарів на суму 100000грн., за № 008774 на отримання товарів на суму 100000грн., за № 008775 на отримання товарів на суму 100000грн., за № 008776 на отримання товарів на суму 100000грн., за № 00877 на отримання товарів на суму 100000грн.,[PERSON] за № 009373 на отримання товарів на суму 50000грн.,[PERSON] за № 008424 на отримання товарів на суму 100000грн., за № 008425 на отримання товарів на суму 100000грн., [PERSON] за № 009208 на отримання товарів на суму 100000грн., за № 309209 на на отримання товарів на суму 100000грн., за № 009210 на отримання товарів на суму 100000грн., за № 009211 на отримання товарів на суму 100000грн., за № 009212 на отримання товарів на суму 100000грн., за № 009213 на отримання товарів на суму 75000грн., [PERSON] за № 009008 на отримання товарів на суму 25000грн., [PERSON] за № 101670 на отримання товарів на суму 75000грн., [PERSON] за № 008791 на отримання товарів на суму 100000грн., [PERSON] за № 101685 на отримання товарів на суму 50000грн., [PERSON] за № 101252 на отримання товарів на суму 25000грн., [PERSON] на отримання товарів на суму 75000грн., [PERSON] за № 006264 на отримання товарів на суму 50000грн., [PERSON] за № 006732 на отримання товарів на суму 50000грн. Діяльність відповідачів зводилася до масового вчинення нею уніфікованих правочинів - двох договорів, які укладалися з клієнтами: договір про надання послуг із оформлення договору та включення замовника до учасників Програми "Капітал" та договір про участь у Програмі "Капітал" Згідно з першим договором його предметом є послуги щодо забезпечення оформлення другого договору, а також надання суміжних для цього послуг в інформаційній та консультаційній сферах. Враховуючи те, що обидва договори розроблені групою компаній "Капітал" заздалегідь, не ясно, що було ними вкладено в поняття "оформлення договору". Адже для цього залишалося лише заповнити графи про замовника та про суми, які підлягають внесенню. Дії по оформленню правочину не можуть розцінюватися й як доручення, адже замовник самостійно (як сторона договору) укладає договір № 2, а виконавець вже уповноважений на його укладення. Тому вбачається, що це договір по наданню послуг. Але цей пункт про надання послуг можливо було включити до договору № 2, тим більш, що весь інший текст договору 1 не містить ніякого сутнісного навантаження і являє собою просто набор висловів, типових тверджень і ні до чого не зобов'язуючих речень. Суми, що мають сплачуватися замовником та які мають стосуватися оплати послуг виконавця, чомусь залежать від вартості товару, визначеного у договорі № 2. Із зазначеного витікає, що ці два договори взаємопов'язані настільки, що не тільки допускається посилання в одному з них на інший, а й навіть визначається така істотна умова, як оплата залежно від предмету другого договору. Це свідчить про штучність договору 1, існування якого явно переслідує іншу мету, ніж надання інформаційних та консультаційних послуг. Згідно з договором № 2 предметом договору є послуги щодо формування адміністратором групи учасників та організація ним своєчасної оплати товару (п. 1.1.1). Щодо першої складової предмета договору (формування групи учасників, очевидно, маються на увазі учасники цієї Програми. Втім, ці учасники між собою юридично ніяк не пов'язані, вони не освічені ані про дії кожного з них, ані про стан їх здійснення. Проте, з сутності відносин, що склалися, виходить, що всі ці особи, об'єднані вольовим зусиллям адміністратора в групу, взаємозалежні у виникненні у них їхніх прав. Створення групи і виконання дій кожним із її учасників не свідчить про те, що підписання договорів 1 та 2 являє собою приєднання до договору про спільну діяльність. В діях учасників групи не можна вбачати спільну діяльність, а договори 1 та 2 не спрямовані на приєднання до неї. Про це ж свідчить і п.2 Умов Програми "Капітал", в якому вказується, що вони регулюють послідовність та строки виконання зобов'язань сторін по договору (тобто, адміністратора та замовника). Незважаючи на те, що учасник групи включався до складу групи зусиллями адміністратора, його права та обов'язки не залежали від прав та обов'язків членів групи (їх належного виконання). Те, що у договорі та Умовах Програми "Капітал" є посилання на створення групи і на дії, які певним чином залежать від зв'язків у групі, мають розцінюватися як інформація про хід виконання адміністратором своїх обов'язків, а не про залежність від них прав Замовника. Вислів "організує своєчасну оплату товару" важко відділити від наступних обов'язків Адміністратора по "здійсненню оплати товару" та "організації та проведенню розподілу товарних ордерів". Фактично всі ці три обов'язки являють собою один, який зводиться до проведення оплати товару. У договорі № 2 щодо такого важливого обов'язку адміністратора взагалі нічого не сказано. Тобто те, яким чином проводиться оплата товару, залишається поза межами цього договору. Посилання на оплату міститься лише у ст.6, яка йменується "Отримання товару". Позначення у п.6.1, що адміністратор здійснює оплату товару, не означає того, що ця оплата здійснюється, тобто яким механізмом адміністратор має виконувати свій обов'язок. Є незрозумілис і посилання на своєчасну оплату товару. Який критерій своєчасності, як обліковується строк, початок та закінчення його перебігу, з чим він пов'язується - у договорі не зазначено. Це свідчить про те, що у договорі навмисно не було розкрито таку вагому умову договору, як оплата товару. Текст договору № 2 свідчить про те, що визначальним для нього є поступове внесення учасником коштів з метою їх накопичення. Пов'язаність цього договору з Програмою "Капітал", на що робиться посилання в його тексті, свідчить про те, що накопичення коштів одного учасника пов'язується з накопиченням коштів іншими учасниками Програми, що й робиться адміністратором. Останній координує цей процес і має проводити конкурс по наданню коштів в оплату товарів тому чи іншому учаснику. Видача ж товарних ордерів - це спосіб оформлення переможця конкурсу і, можливо, проведення оплати, як то здавалося адміністратору. У будь-якому разі товарний ордер не є ані цінним папером як такий, що не передбачений ст.195 ЦК та Законом України "Про цінні папери та фондовий ринок", ані засобом платежу, бо не являє собою розрахунковий фінансовий інструмент. Сутність правовідносин між учасниками, об'єднаними належністю до однієї Програми, що іменується "Капітал" та адміністратором, становить фінансова послуга, що визначена у п.5 ч.І ст.1 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", а саме: фінансова послуга - операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. Виходячи з вимог ст.4 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", цим поняттям охоплюється надто широке коло дій, перелік яких, наданий в цій статті, носить невичерпний характер. Тому до них можна віднести і те, що, по суті, адміністратор здійснював довірче управління фінансовими активами, накопичуючи їх і передаючи тій чи іншій особі - учаснику Програми "Капітал". Інші його дії також можна і потрібно кваліфікувати як фінансові послуги. Таким чином, договір № 2 можна вважати комплексним договором, який включає до свого складу елементи наступних договорів: (а) про приєднання; (б) про спільну діяльність; (в) про надання послуг; (г) комісії. Разом з тим, комплексним договором він не є, а являє собою лише договір про надання послуг. Оскільки ці послуги полягають у зібранні коштів, він являє собою договір про надання фінансових послуг. Зміст договору як правовідносин складають суб'єктивні права та обов'язки його сторін. Мета правочину має бути правомірною, здійснюваною та очевидною. Такою метою правочину має бути певний правовий результат. Ним є встановлення, зміна та припинення цивільних прав і обов'язків. При укладенні договорів про участь у програмі "Капітал" та про надання послуг із оформлення договору та включення замовника до учасників Програми "Капітал", виходячи з презумпції правомірності правочинів, цей ефект мав би знайти свій прояв у сплаті дочірнім підприємством групи "Капітал" за замовника коштів на придбання товару. Такий висновок є беззаперечним, адже всі інші дії, які зобов'язується вчинити "виконавець" або "адміністратор", стосуються лише процедурних дій на забезпечення цієї основної дії. Отже, основним результатом договору для замовника є проплата за нього адміністратором товару, а основним результатом для адміністратора - залучення якомога більше клієнтів для отримання прибутку від оплати за такі дії по договору. Відповідно до договорів 1 та 2 метою їх укладення є зібрання та акумулювання фінансів від численного кола осіб з тим, щоб декому з них оплачувати придбані ними товари. Разм з тим,договори про надання фінансових послуг можуть укладатися і здійснюватися лише фінансовими установами і, до того ж, які мають відповідну ліцензію (ст. 1 та 5 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг"). З текстів договорів №№ 1,2 та Умов Програми "Капітал" очевидно слідує намагання скрити надання адміністратором та виконавцем фінансових послуг. Ніде в тексті цих документів не зазначається про те, що сутністю або предметом цього договору є надання фінансових послуг. Це може бути у двох випадках: а) якщо дійсно такі послуги не являють собою фінансові послуги; б) якщо сторона договору навмисно приховує дійсну сутність своєї діяльності. Оскільки відповідачі фактично надавали фінансові послуги, але про це явно та відкрито не заявляється в текстах документів, які ними розроблені та які підписувалися позивачами, слід вважати, що відповідачі приховували надання ними таких послуг. Очевидно, що приховування в текстах договорів відомостей саме про надання фінансових послуг було обумовлено відсутністю ліцензування. Згідно ж зі ст.227 ЦК України правочин, вчинений юридичною особою без відповідного дозволу, може бути визнаний судом недійсним. Згідно ч.1 ст.229 ЦК України помилка має стосуватися обставин, що мають істотне значення, а саме: щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін тощо. Частина 1 ст.230 визначає в якості обману навмисне введення однією особою іншу особу в оману щодо обставин, які мають істотне значення. Тобто, обман відрізняється від помилки суб'єктивним моментом - навмисністю. Відповідачами навмисно використовувалась така правова схема при укладенні договорів, яка вводила в оману замовників - позивачів, які сприймали відносини, до яких вони вступали, як відносини кредитування на вигідних для них умовах щодо розміру проценту за кредит та строку повернення коштів. Про це свідчить відсутність чітко прописаного предмету договору і зведення його до надання послуг, які не називаються фінансовими, кредитними, а спеціально названі послугами, спрямованими на придбання товару. Вказівка у договорі на те, що групою компаній "Капітал" надаються послуги по придбанню учасниками Програми товару не відповідає сутності відносин. Адже товар врешті-решт придбається самим замовником (учасником Програми), а не адміністратором. Зрозуміло, що придбати товар можна лише за кошти і навпаки - без коштів придбання буде неможливим. Тобто, адміністратор, ховаючись за визначення "послуги по придбанню товару", не тільки фактично здійснював фінансові послуги, а й не визначив свій головний обов'язок по оплаті товару, зробивши лише наголос щодо цього. Відповідачі усвідомлено обирала такі формулювання договору та додатків до нього, щоб зробити неясним власний обов'язок, а тому - і неможливою вимогу по його виконанню. Це свідчить про те, що одним договором прикривається інший договір - про надання фінансових послуг. Згідно з ст. 235 ЦК удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. В даому випадку фактично має місце подібна ситуацію, але стверджувати, що обидві сторони вчиняли правочин по наданню послуг по придбанню товарів з метою прикрити інший правочин - про надання фінансових послуг - неможна, адже позивачі про це повідомлені не були. Можна також стверджувати про наявність підстав для визнання договорів, які укладалися групою "Капітал", як фіктивних правочинів. Згідно ст.234 такими є правочини, які вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Якщо навіть взяти за основу формулювання, передбачуване укладеними з групою "Капітал" договорами, то правочини мали спрямовуватися на оплату вартості товару для замовника. Враховуючи, що кожен із замовників включався до групи, від накопичення коштів членами якої залежала та грошова маса, яка дозволила б виконати належним чином зобов'язання з кожним із членів групи, слід порахувати, наскільки це було здійсненним. Аналіз матеріалів справи дозволяє дійти висновку про те, що відповідачі взагалі не мали наміру виконувати свої зобов'язання, а сама група компаній "Капітал" була створена не для надання тих послуг, про які зазначається в укладених з ними договорах, а для прикриття незаконної діяльності Таким чином, з матеріалів справи вбачаються декілька підстав одночасно для визнання договорів 1 та 2 недійсними - як фіктивного (ст..234); як вчиненого під впливом обману (ст..230); як такого, що порушує публічний порядок (спь.228 ЦК); як такого, який особа не мала вчиняти (ст.227 ЦК). Є очевидним те, що група компаній "Капітал", розроблюючи ці договори, усвідомлювала небезпеку цього, про що й свідчить позначення у п.8.3.3 договору 1 на те, що цей договір сторони не розцінюють як фіктивний, удаваний тощо. Такі "умови договору" самі по собі нічого не значать і не можуть братися до уваги, адже у випадку спору оцінку цим діям та умовам правочину надає суд. Крім того, до текстів договорів включені обтяжливі для учасників Програми "Капітал " умови, зокрема, щодо повернення учаснику суми, що складається з платежів частини вартості товару (тобто, не йдеться за комісійну винагороду, яка в будь-якому разі залишається за адміністратором). Безумовно, обтяжливими для учасника є строк та умови такого повернення - 30денний строк, та початок його перебігу - від дня ліквідації групи, до якої він віднесений адміністратором. Тобто від останнього залежить і процедура ліквідації групи, і строки її проведення, і строки повернення коштів. І це на тлі того, що всі означені питання законодавством не регулюються, а процес ліквідації групи, звичайно, не можна навіть порівняти з процесом ліквідації юридичної особи, оскільки група юридичною особою не є. Обтяжливими є і санкції, які накладаються на учасників п.10 Програми "Капітал". Подібного рівню відповідальності адміністратор на себе не поклав. Тобто учасник опиняється заздалегідь у невигідних умовах. Наряду з цим, всі зазначені умови містяться не у договорі, а в Програмі, яка хоч і називається додатком до договору, але сама по собі ніяким додатком не є, а являє собою локальний акт, додержуватися якого мають ті, хто бере участь в цій Програмі, тобто погоджується з цими умовами. Таке "перехресне" регулювання можна вважати таким, яке спрямоване на введення необізнаного клієнта в оману, оскільки останній неузмозі був освоїти та усвідомити тонкощі всіх тій дій та документів, які йому було запропоновано. В цілому ж, як перелік і визначення термінології, що використовується, так і тексти трьох документів (договорів №№ 1 та 2 і Програми "Капітал") пересичені термінологією, яка не сприймається необізнаною в юриспруденції людиною. Таким чином, договори, які укладалися позивачами з групою компаній "Капітал" в особі відповідачів, не відповідали чинному законодавству і мають бути визнані недійсними. Відповідачі при розробці текстів договорів використовували особливий порядок подання інформації, яка дозволяла приховати від позивачів відомості, які мають істотне значення для їх поведінки. Це знайшло свій прояв у розпливчатості термінології, невизначеності предмета договору, прихованні обов'язків відповідачів, поміщенні істотних положень, які мали б віднайти свої місце у договорі, в текст Програми "Капітал". Договори ставили у заздалегідь невигідне матеріальне становище громадян, які їх підписали і погодилися взяти учать в цій програмі, тобто позивачів, що підтверджується не тільки приховуванням від них дійсної природи відносин, невизначеності строку виконання, а й примушення їх сплачувати внески під загрозою втрати взагалі "комісійної винагороди", неотримання товарних ордерів при їх розиграші, накладенні штрафів у значному розмірі і неможливості повернення коштів у разі розірвання ними договорів внаслідок невиконання адміністратором свого обов'язку, оскільки це пов'язується з ліквідацією всієї групи учасників, до складу якої входять ті, що вимагають повернення. Тобто така "кругова порука" без можливості впливу на ці процеси учасників Програми, ставить їх в невигідне становище. Наряду з визнанням договорів недійсними, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивачів внесені ними грошові кошти у подвійному розмірі, як того передбачає ч.2 ст.230 ЦК України, а також стягнути відшкодування моральної шкоди. З вини відповідачів позивачі понесли матеріальні збитки, втратили на тривалий термін значні грошові суми, вимушені відстоювати свої права у правоохоронних органах та у суді, несли витрати, пов'язані з оформленням їх представництва, перенесли відповідні хвилювання з приводу порушення їхіх прав. Визначена кожним з позивачів сума відшкодування у 1000грн. не є занадто великою і непомірною. З урахуванням викладеного суд повністю задовольняє позов. Судовий збір суд стягує з відповідачів на користь держави у дольовому порядку.

Outcome: approved