Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду с позовом про стягнення боргу за договором позики з [PERSON]на її користь в сумі 5079 грн. 62 коп., вказуючи, що 18.12.2006 року від неї відповідач отримала позику в сумі 4200 грн., про що було складено відповідну розписку. Строк повернення боргу в розписці не зазначено, тому 04.09.2007 року вона звернулася до відповідача з вимогою повернути надану позику, але відповіді так і не отримала, кошти відповідач не повернула. У зв'язку з тим, що [PERSON]зобов'язання не виконує, тому згідно ст. 625 Цивільного кодексу зобов'язана сплатити суму боргу з у рахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми. Таким чином, [PERSON]повинна сплатити суму боргу в сумі 4200 грн., три проценти річних від простроченої суми в розмірі 138, 79 грн., а також індекс інфляції за весь час прострочення, тобто усього 5079,62 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала і прохала суд позов задовольнити, стягнувши з відповідача на її користь борг 5079,62 грн. з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми, крім того судові витрати в сумі 81 грн. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився з невідомих суду причин, хоча про день та час слухання справи належним чином був повідомлений, згідно довідки працівника пошти на конверті, судова повістки повертаються до суду по закінченню терміну збереження. Суд увалив, винести заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечував проти такого вирішення справи. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи судом встановлено, що 18 грудня 2006 року [PERSON]позичила 4200 (чотири тисячі двісті) грн. у [PERSON], про що підтверджується розпискою від 18 грудня 2006 року. Згідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві суму позики. Судом встановлено, що форма договору позики відповідає вимогам ст. 1047 ЦК України, так як на підтвердження укладення договору позики представлена розписка позичальника - [PERSON] Договором позики, а саме в розписці, сторонами не встановлений строк повернення позики і тому згідно ч. 1ст. 1049 ЦК України позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це. 04.09.2007 року [PERSON] (позикодавець) звернулась до [PERSON](позичальника) з вимогою про повернення суми позики, що підтверджується описом про направлення відповідачу вимоги поштою. Але, не зважаючи на вимогу позивача, відповідач борг не повернула по теперішній час. Відповідно до ст. 625 ЦК України передбачена відповідальність боржника за порушення грошового зобов'язання, відповідно до якого боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з розписки, інший розмір відсотків не встановлений, тому слід нарахувати суму боргу з урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми, яка становить: 4200х3%/365х403 дні = 138,79 грн.. Представником позивача не підтверджено доказами встановлений індекс інфляції за період грудень 2006 рік та 2007 рік, у зв'язку з чим не має можливості нарахувати суму боргу з урахуванням індексу інфляції. Враховуючи викладене та беручи до уваги всі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] слід частково задовольнити, стягнувши з відповідача на її користь суму боргу з урахуванням трьох процентів річних (4200 грн. + 138,79 грн.) 4338,79 грн., а також понесені нею при подачі позову судові витрати в сумі 81 грн.

Outcome: partial