overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 02.09.2006 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб в Ксаверівській сільській раді за актовим записом № 5. Від шлюбу у них народився син Дмитро 28.05.2007 року народження, який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалось через несумісність характерів та різних поглядів на сімейне життя. Такі сімейні відносини призвели до того ,що вони припинили шлюбні стосунки. За таких обставин позивачка прийшла до висновку, що зберегти сім”ю не можливо. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, попередньо надавши заяву, якою просить справу розглянути у її відсутність, свої позовні вимоги підтримує в повному об'ємі та просить їх задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, попередньо надавши заяву, якою просить справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Вислухавши пояснення сторін по справі , дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Стаття 110 Сімейного Кодексу України вказує на право подружжя подати до суду заяву про розірвання шлюбу в разі незгоди подальшого збереження шлюбних відносин. Оскільки судом встановлено, що шлюб сторін існує формально і при таких взаємовідносинах сторін по справі подальше спільне життя подружжя і збереження їхнього шлюбу суперечило б інтересам одного з них, а це має істотне значення для збереження їх сім'ї, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-21 00:00:00

Шлюб між сторонами було зареєстровано 10 серпня 2002 року. Від шлюбу народилася дочка [PERSON]- [INFO]. [PERSON] позов про розлучення мотивує тим, що відповідач матеріально сім'ю не забезпечує, зраджує їй у подружній вірності. Такі відносини призвели до того, що строни втратили почуття любові й поваги одне до одного та з серпня 2008 року припинили спільне проживання і з того часу жодних сімейних відносин не підтримують. Позивачка вважає, що примирення між ними неможливе, тому просить шлюб розірвати, залишивши дочку на її вихованні. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримала, на задоволенні позову наполягає, миритися з відповідачем не бажає, вважає збереження сім'ї неможливим. Бажає, щоб після розірвання шлюбу дочка [PERSON] залишалася проживати з нею. [PERSON] позов визнав, згідний на розірвання шлюбу, не заперечує, щоб дочка після розірвання шлюбу залишалася проживати з позивачкою. Заслухавши сторін та дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з свідоцтва про одруження 10 серпня 2002 року виконкомом Ясінянської сільської ради було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблено відповідний запис у книзі реєстрації актів про одруження за №23. У відповідності до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як було встановлено в ході розгляду справи спільне життя подружжя не склалося із-за того, що відповідач зраджував у подружній вірності та матеріально не забезпечував сім'ю. Такі відносини призвели до того, що сторони з серпня 2008 року припинили спільне проживання та з того часу жодних сімейних відносин не підтримують. Позивачка на розірванні шлюбу наполягає, відповідач позов визнав та не заперечив щодо розірвання шлюбу. Встановивши фактичні взаємини сторін суд приходить до висновку, що причини та мотиви, які спонукали позивачку на розірвання шлюбу є підставними та обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стало неможливим та може суперечити інтересам одного з подружжя або їх дитини, тому шлюб слід розірвати, визначивши місцем проживання неповнолітньої [PERSON] місце проживання її матері - [PERSON]. При реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦСу слід стягнути з [PERSON] та [PERSON] по 8 гривень 50 копійок судового збору на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду зі вказаним позовом , в якому просить визнати недійсним договір куплі-продажу квартири № 108 по [ADDRESS] в м. Херсоні укладений між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . від 03.12.2007 р. і відновити порушене право шляхом визнання за позивачкою права власності на квартиру. В ході розгляду справи позивачка просить задовольнити вимоги , по суті позову пояснила лише , що на даний час не має житла тому просить визнати недійсним договір куплі-продажу. Відповідач [PERSON] . та його представник вимоги не визнали і пояснили, що спірний договір укладено у повній відповідності до вимог чинного законодавства. Позивачка добровільно з власної волі уклала договір, вона розуміла його значення, отримала кошти, за які домовилися продати квартиру. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи , в судове засідання неодноразово не з’явився, причини неявки не повідомив. Справа розглянута за його відсутності. Вивчивши матеріали справ, заслухавши пояснення сторін суд встановив наступне. Квартири № 108 по [ADDRESS] в м. Херсоні належала [PERSON] . та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 23.11.1994 р. 23.12.2007 р. [PERSON] . , [PERSON] . та [PERSON] . уклали договір куплі-продажу вказаної квартири. Факт укладення договору , його підписання, наміру продати квартиру, щоб роз’їхатися з сином, а також отримання коштів від продажу квартири позивачка в суді не оспорила. Відповідачем надана копія розписки про отримання продавцями повної суми за продаж квартири 23.12.2007 р. [PERSON] . за договором куплі-продажу придбала у [PERSON] однокімнатну квартири № 107 по [ADDRESS] в м. Херсоні. В позовній заяві позивачка просить визнати договір куплі-продажу квартири № 108 по [ADDRESS] в м. Херсоні недійсним з підстав, що на момент укладення спірного договору вона не могла розуміти значення своїх дій і не могла керувати ними. Всупереч вимогам ст. 11 ЦПК України позивачка не надала суду доказів на обгрунтування своїх вимог. Ухвалою суду від 13.06.08 р. була призначена судова психіатрична експертиза, для проведення якої експерта установа просила суд надати додаткові матеріали. Позивачка відмовилася від надання запитуваних експертної установою медичних і та ін. документів, і в судовому засіданні відмовилася від проведення експертизи. Таким чином суд приходить до висновку, що підстави визначені ч 1 ст. 225 ЦК України для визнання договору куплі-продажу спірної квартири відсутні, доказів того, що у моменту укладення спірної угоди позивачка не усвідомлювала значення своїх дій позивачка не надала. Після продажу квартири позивачка придбала інше житло, і тому посилання на відсутність житла у позивачки, безпідставні.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-21 00:00:00

В зв”язку із складністю справи суд вважає за необхідне проголосити вступну та резолютивну частину рішення, відклавши складення повного рішення суду на строк до п”яти днів. З повним рішенням суду особи, які приймали участь у справі, можуть ознайомитися 27.10. 2008 р.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-21 00:00:00

Позивач[PERSON] вересня 2008 року звернулась до Дружківського міського суду з позовною заявою до відповідача [PERSON]. про розірвання трудового договору. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що вона фізична особа підприємець. 15 травня 2007 року вона уклала трудовий договір з [PERSON]. та прийняла його на роботу на посаду інструктора фітнес-клубу. Договір був укладений безстроково. 23 червня 2008 року [PERSON]. подав заяву про надання відпустки строком 30 календарних днів з 25 червня до 25 липня 2008 року. Але 28 липня 2008 року до теперішнього часу [PERSON]. на роботу не вийшов, причини не виходу не повідомив. Позивач вважає, що оскільки відповідач своєчасно на роботу не вийшов, то він здійснив прогули. Просить розірвати трудовий договір з відповідачем на підставі п.4 ст. 40 КЗпП України. В судовому засіданні позивач -[PERSON]повністю підтримала позовні вимоги щодо розірвання трудового договору, з підстав викладених в позовній заяві, просила суд їх задовольнити та розірвати трудовий договір укладений між нею та [PERSON]. Відповідач [PERSON]. у судове засідання не з'явився, по місту реєстрації не мешкає і місце його знаходження не відомо, про що є відмітка посадової особи Дружківського виконкому. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до трудового договору, укладеного 15 травня 2007 року між[PERSON]та [PERSON] (а.с.5-6), останнього було прийнято на роботу інструктором фітнес-клубу з окладом 420 грн. на місяць. Згідно наказу № 2 від 23 червня 2008 року (а.с.9) [PERSON] було надано відпустку строком 30 календарних днів з 25 червня по 25 липня 2008 року. По закінченню відпустки відповідач на роботу не з'явився, та не приступив до виконання свої посадових обов'язків. Відповідно до п.4 ст. 40 КЗпП у разі прогулу без поважних причин та відсутності на робочому місці працівника більше трьох годин, власник, має право звільнити працівника з посади. Таким чином, суд вважає можливим розірвати трудовий договір між фізичною особою-підприємцем [PERSON]. та [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-21 00:00:00

У липні 2008 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, з яким уклала шлюб 12.09.1997 року і просила стягнути з нього аліменти на утримання їх неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, оскільки матеріальної допомоги на утримання доньки відповідач не надає. У судове засідання позивачка не з'явилася, про час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена, але надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, свої позовні вимоги повністю підтримала і просила їх задовольнити, у разі неявки відповідача не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причин неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 180 СУ України - батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. У судовому засіданні встановлено, що відповідач доводиться батьком неповнолітньої [PERSON], яка знаходиться на утриманні позивачки, добровільно допомоги на її утримання відповідач не надає, тому з нього слід стягнути аліменти в судовому порядку у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку щомісячно. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 51 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду, а також на підставі ст. 81 ЦПК України з відповідача повинні бути стягнуті витрати на інформаційно-технічне забезпечення по справі у розмірі 30 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення по справі при зверненні до суду. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-21 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із справжнім позовом до Маріупольської Міської ради народних депутатів про визнання права власності на самовільно зведені будови. Позивачка є власником будинку [ADDRESS] з надвірними спорудами, що належать до нього. Позивачка , самовільно, за вищезгаданою адресою побудувала : сарай літ.Д-1, жилу прибудову літ.А1-1 переобладнала із сараю літ.Б-1 ,кімнату 1-4 із жилого будинку літ.А-1. В даний час їй необхідно упорядкувати правовстановлюючі документи на вищезгадані будови . Позивачка вважає, що самовільне переобладнання, зведення вказаних прибудов, не ущемляє нічиїх прав. Позивачка звернулась в бюро технічної інвентаризації з метою реєстрації поетажного плану з урахуванням нових прибудов , де їй було рекомендовано звернутися до суду. Визнання права власності на самовільно зведені споруди їй необхідно для реалізації свого права на володіння і розпорядження будинком. У судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги і просить суд їх задовольнити. Представник відповідача до судового засідання не з'явився, про причину неявки суд не повідомив . Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши позивачку , вивчивши матеріали справи, суд вважає , що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. У відповідності ст. 376 ч. 5 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самовільно зведене на ньому, якщо це не порушує прав інших осіб. Згідно довідки БТІ м. Маріуполя , від 25.03.2008 року , будинок [ADDRESS] , належить [PERSON] та були самовільно побудовані сарай літ.Д-1, жилу прибудову літ.А1-1 переобладнано із сараю літ.Б-1 ,кімнату 1-4 із жилого будинку літ.А-1 Згідно довідки від 1.10.2008 року , виданої БТІ , земельна ділянка площею 476 кв.м 10.01.1964 року була надана[PERSON] на підставі угоди на право будівлі будинку[ADDRESS] , а згідно договору купівлі продажу від 26.08.1970 року ,цей будинок належить [PERSON] Висновком будівельно-технічної експертизи № 1072 , складеного 26.06.2008 року, встановлено, що при будівництві жилої прибудови літ.А1-1 , жилої кімнати 1-4 , сараю літ.Д-1 , що розташовані за адресою : [ADDRESS] не порушені санітарно-гігієнічні норми та умови пожежної безпеки. При будівництві сараю літ.Д-1 , що розташовані за адресою : [ADDRESS] є порушення діючих будівних норм ті правил-вимог по розташуванню будівель на ділянці п.3.25 ДБН 360-92 «Планування та забудова міських та сільських поселень » (стіни будівлі знаходяться на межі з суміжною земельною ділянкою , що приводить до взаємної угоди між сторонами .) Жила прибудова літ.А1-1 , жила кімната 1-4 , сарай літ.Д-1 , що розташовані за адресою : [ADDRESS] знаходяться у задовільному технічному стану ( 2 категорія технічного стану ) та може експлуатуватися у подальшому . Згідно наданої заяви сусідки [PERSON] , вона не заперечує проти розташування вищевказаної самовільно зведеної споруди. На підставі ст. 376 ч. 5 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-21 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із справжнім позовом до Маріупольської Міської ради народних депутатів про визнання права власності на самовільно зведені будови. Позивачка є власником жилого будинку [ADDRESS] з надвірними спорудами, що належать до нього. Позивачка , самовільно, за вищезгаданою адресою побудувала нежилу прибудову літ.Г-2 .В даний час їй необхідно упорядкувати правовстановлюючі документи на вищезгадану будову . Позивачка вважає, що самовільне переобладнання, зведення вказаної прибудови, не ущемляє нічиїх прав. Позивачка звернулась в бюро технічної інвентаризації з метою реєстрації поетажного плану з урахуванням нових прибудов , де їй було рекомендовано звернутися до суду. Визнання права власності на самовільно зведену споруду їй необхідно для реалізації свого права на володіння і розпорядження цією спорудою . У судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги і просить суд їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явилась , але надала суду заяву в котрій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Вислухавши позивачку , вивчивши матеріали справи, суд вважає , що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. У відповідності ст. 376 ч. 5 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самовільно зведене на ньому, якщо це не порушує прав інших осіб. Згідно довідки БТІ м. Маріуполя , від 10.09.2008 року , будинок[ADDRESS] , належить [PERSON] та були самовільно побудовано нежила будова літ.Г-2 . Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 18.09.2007 року виданого БТІ м. Маріуполя , буд [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON]. Згідно державного акту на право приватної власності на землю, виданого Маріупольською міською Радою народних депутатів від 20.08.1998 року , земельна ділянка площею 0,0798 га належала [PERSON], а згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.05.2007 року , належить [PERSON] , як спадкоємниці після смерті [PERSON] Висновком будівельно-технічної експертизи № 1609 , складеного 18.09.2008 року, встановлено, що нежила прибудова літ. Г-2 що розташована [ADDRESS] знаходяться у задовільному технічному стану ( 2 категорія технічного стану ) та можуть експлуатуватися у подальшому. На підставі ст. 376 ч. 5 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Крупської сільської ради про визнання права власності на будинок з надвірними будівлями в порядку спадкування. Причиною цього стало те, що [INFO]року померла мати позивача [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на мацно у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований в [ADDRESS], яку він прийняв в установленому законом порядку. При житті померла [PERSON]. не провела оформлення права власності на належний їй будинок, тобто не одержала свідоцтво про право власності на нього. В судовому засіданні позивач підтримав позов повністю та наполягав на його задоволенні, тобто на визнанні за [PERSON]права власності в порядку спадкування після смерті [PERSON]. на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходяться в [ADDRESS] Представник відповідача в судове засідання не з'явився, але направив до суду лист, в якому зазначено, що представник органу місцевого самоврядування - сільська Рада с. Крупське не заперечує проти задоволення позову та просить розглядати справу у його відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи та заслухавши пояснення позивача, приходить до висновку, що даний позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав: ? з даних свідоцтва про смерть вбачається, що [PERSON] померла [INFO]року, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис [NUMBER]; ? з даних технічного паспорту на житловий будинок садибного типу, виданий Золотоніським ЧООБТІ від 10.09.2008 року та довідки, виданої виконкомом Крупської сільської Ради Золотоніського району Черкаської області від 24.09.2008 року [NUMBER], з якої вбачається, що згідно запису в погосподарській книзі № 1, особовий рахунок № 47 вбачається, що за [PERSON], яка померла [INFO]року рахується житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований в [ADDRESS] Таким чином, суд вважає, що позов [PERSON]про визнання права власності на будинок з надвірними спорудами в порядку спадкування, підлягає до повного задоволення, зважаючи на те, що в Україні були проведенні суттєві зміни щодо реєстрації права власності на майно, первинна реєстрація на яке не була проведена, а правовстановлюючий документ відсутній, у разі смерті його власника. Суд вважає, що визнання права власності в порядку спадкування повинно проводитися шляхом визнання права власності за померлою особою-спадкодавцем, а в порядку спадкування, за спадкоємцем, який подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, чи якимось іншим чином має право на спадщину. Позивач [PERSON]від сплати державного мита в сумі 624 грн. 88 коп., так як є учасником бойових дій звільнений, а тому державне мито підлягає стягненню з відповідача, яким є Крупська сільська Рада.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-21 00:00:00

25 вересня 2008 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Вимоги обгрунтовує тим, що розірвала шлюб з відповідачем 10 січня 2007 року. Від шлюбу мають троє дітей: повнолітнього сина [PERSON] , неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] року народження, малолітнього сина [PERSON] , [INFO] року народження. Діти проживають з матір'ю та перебувають її утриманні, на неповнолітнього [PERSON] за рішенням суду з відповідача стягуються аліменти. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання малолітнього сина [PERSON] , не працює, а отже не має постійного доходу, тому позивачка вважає, що відповідач також повинен брати участь в матеріальному утриманні малолітнього [PERSON] та сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому просить стягувати з [PERSON] аліменти в розмірі 200 грн. з дня звернення і до повноліття дитини. На попередньому судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги визнала в повному обсязі просить стягувати з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] в розмірі 200 грн. щомісяця. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав повністю, про що подав письмову заяву, не заперечує, щоб з нього стягувалися аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] в розмірі 200 грн.щомісячно. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України, батько зобов ў язаний брати участь в утриманні дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 183 Сімейного Кодексу України, частка доходу матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. Матеріалами справи встановлено, що відповідач [PERSON] не виконує в добровільному порядку обов ў язки по утриманню малолітнього сина, не має постійного місця роботи, а тому з нього слід стягувати аліменти в користь позивача [PERSON] на утримання сина [PERSON] в розмірі визначеному позивачкою в позовних вимогах.

Outcome: approved