Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-29 00:00:00

Відповідач у судовому засіданні представник відповідача змінені позовні вимоги визнав у повному обсязі. Прокурор м. Дніпродзержинська звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що відповідно до ст. 121 Конституції України обов'язком прокурора є захист інтересів громадянина в суді, Відповідно до частини 6 ст. 20 закону України «Про прокуратуру» прокурор має право звертатися до суду із заявами про захист прав і законних інтересів громадян. Відповідно до частини 2 ст. 36 -1 Закону України «Про прокуратуру» підставою представництва в суді інтересів громадянина є неспроможність через фізичний або матеріальний стан або з інших поважних причин самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні повноваження. Підставою представництва в суді інтересів громадянки [PERSON] , 1943 року народження, пенсіонерки, інваліда ІІІ групи , дитини війни, є те, що вона через свій вік, фізичний стан, відсутність матеріальних коштів , юридичної необізнаності, не має змоги самостійно захистити свої права. Перевіркою прокуратури встановлено, що [PERSON] з 13 квітня 1976 року працювала у ВАТ «Дніпродзержинський домобудівний комбінат», який раніше назвався «Мінтяжбуд УРСР комбінат «Дніпротяжстрой» Дніпродзержинський домобудівний комбінат» муляром 4 розряду. При виконанні своїх трудових обов'язків 16 лютого 1977 року [PERSON] отримала травму на виробництві у вигляді черепно-мозкової травми, внаслідок чого їй було була встановлена ІІІ група інвалідності із втратою 40 відсотків професійної працездатності. В зв'язку із погіршенням стану здоров'я 25 листопада 1996 року їй була встановлена ІІ група інвалідності із втратою 70 відсотків професійної працездатності. 21 листопада 1996 року [PERSON] була звільнена з підприємства відповідно до ст.. 38 КЗпП України в зв'язку із інвалідністю ІІ групи. Середній заробіток [PERSON] до каліцтва складав 170 грн., і починаючи з 1997 року відповідачем була виплачена сума із розрахунку 40 відсотків втрати професійної працездатності. Починаючи з 1999 року відповідач припинив виплачувати [PERSON] відшкодування шкоди, заподіяної здоров'ю. Відповідно до довідки ВАТ «Дз ДМК» сума заборгованості відповідача перед [PERSON] за період з 01 червня 1999 року по 01 квітня 2001 року склала 4543,12 грн., яку у добровільному порядку відповідач [PERSON] не виплатив, посилаючись на відсутність грошових коштів. З 01 квітня 2001 року виплати відшкодування шкоди, завданої здоров'ю, зобов'язаний здійснювати Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань, в зв'язку з чим облікову справу [PERSON] передано до відділу виконавчої дирекції Фонду, і на момент передачі особової справи відповідач повинний був виплатити [PERSON] за період з 01 червня 1999 року по 01 квітня 2001 року з урахуванням компенсації за несвоєчасно виплачену шкоду в сумі 5027,22 грн.. у серпні 2001 року [PERSON] отримала від фонду 1210,25 грн., і сума не виплаченого відповідачем відшкодування на момент звернення до суду з позовом складає 3816,97 грн.., яка повинна бути виплачена [PERSON] з урахуванням індексації суми и заборгованості. Просять суд зобов'язати відповідача зробити індексацію суми заборгованості перед [PERSON] за період з 1999 року по 01 березня 2001 року, зобов'язати відповідача зробити перерахунок розміру відшкодування шкоди за період з 21 листопада 2006 року по 01 березня 2008 року та стягнути з відповідача на користь [PERSON] 3816,97 грн. 21 жовтня 2008 року прокурором м. Дніпродзержинська в порядку ст.. 31, 173 ЦПК України була подана позовна заява із зміненими позовними вимогами, у якій прокурор просить стягнути з відповідача на користь [PERSON] у рахунок відшкодування заподіяної здоров'ю шкоди в розмірі 10597 грн. (4543, 12 грн. - невиплачену суму відшкодування заподіяної здоров'ю шкоди та 6053,88 грн. - суму компенсації шкоди в зв'язку з порушенням терміну її виплати), тим самим задовольнити позов у повному обсязі. У судовому засіданні прокурор позов підтримав, підтвердив зазначені у позовній заяві суть та обставини позову та просить задовольнити позов у повному обсязі, стягнути з ВПТ «Дз ДСК» на користь [PERSON] невиплачену відповідачем суму відшкодування заподіяної здоров'ю шкоди в сумі 4543, 12 грн. та суму компенсації шкоди в зв'язку з порушенням терміну її виплати в сумі 6053,889 грн. з урахуванням наданого розрахунку, зробленого відповідно до Постанови Кабінету міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доході в зв'язку з порушенням термінів їх виплати у разі виплати у жовтні 2008 року. У судовому засіданні [PERSON] підтримала позовні вимоги прокурора і просить задовольнити позов у повному обсязі, стягнути з відповідача на її користь 10957 грн. у рахунок відшкодування шкоди, завданої здоров'ю та компенсаційних виплат в зв'язку із порушенням терміну виплати. Представник відповідача у судовому засіданні позов визнав у повному обсязі, пояснив, що підприємством [PERSON] дійсно не виплачена сума у відшкодування шкоди, завданої здоров'ю , в сумі 4543, 12 грн. в зв'язку з відсутністю зайвих коштів. Не заперечує, що н користь [PERSON] слід також стягнути і суми у компенсації шкоди в зв'язку з порушенням терміну її виплати. У судовому засіданні представник відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в місті Дніпродзержинську вважає, що позов прокурора підлягає задоволенню у повному обсязі і з відповідача на користь [PERSON] належить стягнути 10597 грн. відповідно до наданого розрахунку. Суд, вислухав прокурора, [PERSON] відповідача та представника Фонду, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. У судовому засіданні було встановлено, що дійсно в результаті перевірки, проведеною прокуратурою м. Дніпродзержинська, було встановлено, що [PERSON] з 13 квітня 1976 року працювала у ВАТ «Дніпродзержинський домобудівний комбінат», який раніше назвався «Мінтяжбуд УРСР комбінат «Дніпротяжстрой» Дніпродзержинський домобудівний комбінат» муляром 4 розряду ( а.с. 7 - витяг із трудової книжки [PERSON]). При виконанні своїх трудових обов'язків 16 лютого 1977 року [PERSON] отримала травму на виробництві у вигляді черепно-мозкової травми (а.с. 4 - акт про нещасний випадок на виробництві), внаслідок чого їй було була встановлена ІІІ група інвалідності із втратою 40 відсотків професійної працездатності. В зв'язку із погіршенням стану здоров'я 25 листопада 1996 року їй була встановлена ІІ група інвалідності із втратою 70 відсотків професійної працездатності. ( а.с. 9 - довідка МСЕК). 21 листопада 1996 року [PERSON] була звільнена з підприємства відповідно до ст.. 38 КЗпП України в зв'язку із інвалідністю ІІ групи. Середній заробіток [PERSON] до каліцтва складав 170 грн., і починаючи з 1997 року відповідачем була виплачена сума із розрахунку 40 відсотків втрати професійної працездатності. Починаючи з 1999 року відповідач припинив виплачувати [PERSON] відшкодування шкоди, заподіяної здоров'ю. Відповідно до довідки ВАТ «Дз ДМК» сума заборгованості відповідача перед [PERSON] за період з 01 червня 1999 року по 01 квітня 2001 року склала 4543,12 грн. ( а.с. 10 - довідка № 197 про суму заборгованості), яку у добровільному порядку відповідач [PERSON] не виплатив, посилаючись на відсутність грошових коштів. Відповідно до ст.. 1195 Цивільного Кодексу України юридична особа, яка задала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі , зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (доход) , втрачений ним внаслідок втрати або зменшення професійної або загальної працездатності. Відповідно до ст.. 1202 ЦК України відшкодування шкоди здійснюється щомісячними платежами. Згідно положень ст.. 1203 ЦК України потерпілий має право на збільшення розміру відшкодування шкоди, якщо його працездатність знизилася порівняно з тією, яка була у нього на момент вирішення питання про відшкодування шкоди. Але за зверненням [PERSON] відповідач таких перерахунків самостійно не провів, і заборгованість в розмірі 4543, 12 грн., яка утворилася за період з 01 червня 1999 року по 01 квітня 2001 року не виплатив. Відповідно до ст.. 1208 ЦК України за заявою потерпілого у разі підвищення вартості життя, у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати, розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, підлягає індексації на підставі рішення суду. Згідно розрахунку, наданого прокурором м. Дніпродзержинська, який виконаний відповідно до Постанови Кабінту міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових коштів в зв'язку з порушенням термінів їх виплати» у разі виплати у жовтні 2008 року, компенсація за несвоєчасно виплачену шкоду, яка підлягає стягненню з відповідача на користь [PERSON] складає 6053, 88 грн., а тому на користь [PERSON] належить стягнути як заборгованість по відшкодуванню шкоди в сумі 4543,12 грн., так і компенсацію за несвоєчасно випалену шкоду в сумі 6053,88 грн., а всього 10597,00 грн. Належить стягнути з відповідача і судові витрати, які складаються із судового збору в сумі 105,97 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн..

Outcome: approved