Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-18 00:00:00

Позивачка у січні 2007 року звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON]. . У судовому засіданні позивачка уточнила свої вимоги і просила визнати договір дарування квартири [ADDRESS]удаваним правочином, визначити цей договір фактично договором купівлі продажу квартири, визнати спірну квартиру сумісною власністю подружжя, визнати за нею право власності на Ѕ частину квартири і вселити її в спірну квартиру разом з неповнолітнім сином [PERSON]. Відповідач [PERSON]. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав і суду пояснив, що квартира спірна йому одарена [PERSON]. про що у нотаріуса був укладений договір дарування, ніяких грошей він за квартиру не передавав [PERSON]. Позивачка не проживає в спірній в квартирі з січня 2006 року, так як працює за кордоном, а він в квартирі живе з сином. Позивачка з першого дня укладення договору знала, що квартиру подарував йому [PERSON]. При реєстрації в спірну квартиру позивачка надала паспортисту цей договір. Відповідач [PERSON]. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, так як він добровільно подарував квартиру [PERSON]. - сину свого знайомого, уклавши договір у нотаріуса. Гроші йому [PERSON]. за квартиру не передавав. Представник позивача адвокат [PERSON]. підтримала позов та просила його задовольнити посилаючись на те, що подружжя [PERSON] перебуваючи в шлюбі 17 серпня 2000 року набули у відповідача [PERSON]. спірну квартиру за 1320 американських доларів, яку замість договору купівлі - продажу відповідач [PERSON] у приватного нотаріуса, без відмова [PERSON], оформив договором дарування квартири на себе, який є удаваним правочином. Потім сім'я розпалась і відповідач Капустін висилив позивачку разом з неповнолітнім сином. Просить визнати договір дарування квартири [ADDRESS]удаваним правочином, визначити цей договір фактично договором купівлі продажу спірної квартири між позивачкою та відповідачем [PERSON]з однієї сторони і [PERSON]. з другої сторони, визнати спірну квартиру сумісною власністю подружжя, визнати за позивачкою [PERSON]право власності на Ѕ частину квартири і вселити позивачку в спірну квартиру разом з її неповнолітнім сином [PERSON]. Третя особа - приватний нотаріус у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про слухання справи у її відсутність, вважає що позов в частині визнання договору дарування спірної квартири удаваним правочином, безпідставний. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши докази, суд вважає, що вимоги позивачки підлягають частково задоволенню. В судовому засіданні було встановлено, що 18.02.[INFO] був укладений шлюб між [PERSON]. та [PERSON]. а.с.-5. Від шлюбу [PERSON]. та [PERSON]. мають сина [PERSON], [INFO] народження. а.с.-6. Як вбачається з договору дарування квартири, 17.08.2000 року [PERSON]. подарував спірну квартиру, а відповідач прийняв в дар цю квартиру [ADDRESS], що посвідчено приватним нотаріусом Мельниковою В.О. а. с.- 24. В спірній квартирі зареєстрована [PERSON]. з 19.09.2000 р. разом з неповнолітнім сином [PERSON] на підставі договору дарування від 17.08.2000 р. а.с.-30. Згідно ст. 57 Сімейного кодексу України - особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він дійсно у 2000 році подарував спірну квартиру [PERSON]. й це було його волевиявлення , за яку гроші йому не передавались. Відповідно зі ст. 235 ЦК України, удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено , що правочин був вчинений сторонами для приховування іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. У судовому засіданні не було встановлено, що правочин ( договір дарування) був вчинений сторонами для приховування іншого правочину ( договору купівлі продажу), так як договір дарування від 17.08.2000 року яким [PERSON]. подарував спірну квартиру, а відповідач [PERSON]. прийняв в дар цю квартиру, був виконаний з додержанням вимог, які є необхідні для чинності вказаного правочину. При таких обставинах позовні вимоги позивачки в частині її вимог про визнання договору дарування квартири [ADDRESS]удаваним правочином, визначити цей договір фактично договором купівлі продажу квартири, спірну квартиру сумісною власністю подружжя, визнати за нею право власності на Ѕ частину квартири не підлягають задоволенні. Відповідно зі ст. 161 ЖК України , особи, що вселилися в жиле приміщення відповідно до цієї статті як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування приміщенням, якщо при їх вселенні між цими особами, наймодавцем, наймачем та членами його сім'ї, які проживають разом з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Стаття 160 ЖК України передбачає, що члени сім'ї наймача, які проживають у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, користуються нарівні з наймачем усіма правами.. Позивачка та її неповнолітній син [PERSON] вселилися в спірну квартиру, яка належить [PERSON]. на праві приватної власності, та були зареєстровані 19.09.2000 року , на законних підставах, як члени сім'ї за згодою власника квартири, й цей факт не оспорює відповідач [PERSON]. Таким чином, вимоги позивачки в частині вселення в спірну квартиру разом зі своїм неповнолітнім сином [PERSON] підлягають задоволенні, так як відповідач [PERSON]. безпідставно виселив її разом з неповнолітнім сином [PERSON] зі спірної квартири.

Outcome: partial