Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про визнання частки у спільній сумісній власності. В позові посилається на те, що 13.08.1977 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою, який був зареєстрований Чернівецьким відділом РАЦС, актовий запис № 1580. В шлюбі з відповідачкою народилося двоє дітей , донька [PERSON], та донька [PERSON], які на теперішній час є повнолітніми. Під час перебування в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, ними за спільні кошти було придбано квартиру [ADDRESS]. На підставі рішення Чернівецького міськвиконкому № 602/17 від 08.12.1998 року та свідоцтва про право власності на квартиру виданого Чернівецьким міськвиконкомом від 02.08.1999 року власником квартири є відповідачка [PERSON]. Квартира складається з трьох житлових кімнат, загальна площа складає 64 кв.м., житлова площа складає 37,9 кв.м. Перший внесок за квартиру за їхні спільні кошти подружжя був зроблений в період перебування їх обох в шлюбі 05.08.1982 року. Квартира була виплачена повністю в 1991 році, загальна сума за виплачену квартиру складає 9868 крб. і це підтверджується довідкою ЖБК № 42 № 19 від 26.05.2008 року. Відповідно до ч.3 ст. 384 ЦК України, у разі викупу квартири член ЖБК стає її власником. Таким чином, квартира, яка була набути ним та відповідачкою за їхні спільні кошти подружжя відповідно до ст.. 60 СК України є їхньою спільною сумісною власністю подружжя. Рішенням Шевченківського райсуду м. Чернівці від 22.05.2008 року, його шлюб з відповідачкою було розірвано. У зв'язку з необхідністю привести документи на квартиру в порядок, потрібно визначити частки у праві спільної сумісної власності подружжя, тобто його і відповідачки. Відповідно до ст.. 70 СК України, ст.. 372 ЦК України, частки у праві спільної сумісної власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено домовленістю або законом. Тому просив постановити рішення яким припинити право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] і визнати, що частки кожного з співвласників - [PERSON] та [PERSON] в квартирі [ADDRESS] є рівними, тобто по 1/2 частині. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити . Відповідачка в судовому засіданні позовних вимог не визнала, вважала їх безпідставними, оскільки вона є власником квартири, квартира в ЖБК № 42 була виплачена особисто нею, позивач ніякої участі в цьому не приймав, не працював і доходів щоб виплатити квартиру не мав і їх не надавав. Не приймає участі позивач в утриманні квартири і на теперішній час, вона за свій рахунок проводить ремонт та сплачує комунальні послуги. Просила відмовити в позові. Заслухавши сторін, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Як вбачається з ксерокопії свідоцтва про укладення шлюбу, 13 серпня 1977 року [PERSON] та [PERSON] уклали між собою шлюб, який був зареєстрований Чернівецьким міськвідділом РАЦС і після реєстрації шлюбу обом було присвоєно прізвище [PERSON] та [PERSON]. З довідки виданої Об”єднанням співвласників багатоповерхового будинку „ Б. Героїв Сталінграду ” № 6 від 17.03.2008 року про склад сім”ї вбачається, що вона видана [PERSON], яка зареєстрована [ADDRESS] і окрім неї в квартирі зареєстровані [PERSON] - чоловік, [PERSON] - дочка, [PERSON]- дочка. Обидві сторонив ході судового засідання підтвердили те, що в 1982 році вирішили придбати кооперативну квартиру. З довідки ОСББ „ Б.Героїв Сталінграду ” № 19 від 26.05.2008 року виданої [PERSON] вбачається, що він проживає і постійно зареєстрований з 02.07.1984 року [ADDRESS], в квартирі окрім нього проживають та зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], всі мешканці квартири є членами ЖБК № 42 ( ОСББ бульвар Героїв Сталінграду ) з дня заснування. Власником квартири є [PERSON], яка 05.08.1982 року зробила перший внесок за квартиру в сумі 4150 крб. Повністю квартира виплачена в 1991 році, загальна сума за квартиру виплачена і складає 9868 крб. З копії виписки з рішення Виконавчого комітету Чернівецької міської ради № 602/ 17 від 08.12.1998 року вбачається, що виконком вирішив п. 1.88 визнати право власності на виплачену кооперативну квартиру та видати свідоцтво про право власності [PERSON], члену ЖБК № 42, на трьохкімнатну квартиру [ADDRESS], житловою площею 37,9 м.кв., загальною площею 64,0 м.кв. вартістю 7895 крб. 06 коп. в цінах 1991 року, виплачена повністю. 02.08.1999 року виконком Чернівецької міської ради видав свідоцтво про право власності на квартиру, яким посвідчив, що кв. [ADDRESS] дійсно належить [PERSON] на праві власності. Таким чином судом встановлено, що сторони проживаючи в зареєстрованому шлюбі, за спільні кошти придбали кооперативну квартиру і таким чином фактично стали власниками квартири, однак свідоцтво про право власності було видано тільки на [PERSON]. Свідки [PERSON] та [PERSON], які були допитані в судовому засіданні, які є дітьми сторін підтвердили, що до 1991 року, тобто до того часу як вартість квартири була повністю виплачена, батьки проживали разом, вели спільне господарство і на їх думку батьки виплачували вартість квартири спільно. Свідок [PERSON] показала, що вона є бухгалтером ОСББ „ Б. Героїв Сталінграду ”, також була бухгалтером ЖБК № 42, вважає, що вартість квартири виплатили обидві сторони, хоча квитанція про внесення грошей виписана тільки на [PERSON]., все це пояснюється тим, що [PERSON] була зареєстрована як особа, яка звернулася з заявою про прийняття її в члени кооперативу. З представлених суду квитанцій про оплату комунальних платежів вбачається, що оплата проводилася як [PERSON] так і [PERSON] і таким чином вони користувалися квартирою як співвласники. Те, що вони приймали участь в придбанні квартири свідчать і виписки з їх трудових книжок, з яких вбачається, що обоє працювали і отримували заробітну плату, а також тим, що відповідачка займалася індивідуальною трудовою діяльністю, продавала різноманітний крам, а з 1992 року стала суб'єктом підприємницької діяльності. Таким чином судом встановлено, що сторони проживаючи в зареєстрованому шлюбі придбали за спільні кошти квартиру в житлово-будівельному кооперативі № 42 в м. Чернівці, в 1991 році повністю викупили цю квартиру і свідоцтво про право власності на квартиру було видано на [PERSON].. З цих пір як [PERSON] так і [PERSON] стали власниками квартири як подружжя і ця квартира є їх спільною сумісною власністю. Згідно ст.. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини ( навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо ) самостійного заробітку ( доходу ). Ст.. 70 СК України та ст.. 372 ЦК України передбачено, що частки в майні яке є спільною сумісною власністю як чоловіка так і дружини є рівними, а тому слід визнати, що частка кожної із сторін в квартирі є рівною, тобто належить кожній із сторін по 1/2 частині в квартирі і в цій частині позов підлягає задоволенню. Позивачем також заявлено позовну вимогу про припинення права спільної сумісної власності на спірну квартиру [ADDRESS]. Однак суд вважає, що в цій частині позовних вимог позивачу слід відмовити, оскільки фактично тільки [PERSON] є власником квартири згідно свідоцтва про право власності. Судом тільки встановлено, що під час шлюбу сторони придбали майно у вигляді квартири, яке є спільною сумісною власністю, однак свідоцтво про право власності на [PERSON]. не скасоване і ніяким другим офіційним документом не встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками майна, яке є їх спільною сумісною власністю. На підставі викладеного та ст.ст. 370,372 ЦК України,

Outcome: partial