Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-19 00:00:00

08.09.2008 року Вознесенський міжрайонний прокурор звернувся до суду в інтересах позивачки [PERSON] з позовом до відповідача ТОВ «Адоніс» про стягнення орендної плати в сумі 624 грн. 28 коп. В обґрунтування позову зазначено, що 05.04.2003 року між сторонами було укладено договір оренди земельної ділянки площею 6,01 га, яка розташована в межах Таборівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області і належить позивачці на праві власності згідно Державного акту про право власності на земельну ділянку, який зареєстровано у Книзі запису державних актів на право власності на землю за [NUMBER] від 19.07.2004 року та за умовами якого ТОВ «Адоніс» може користуватись вказаною земельною ділянкою протягом 5 років і зобов'язувалося виплачувати [PERSON] щороку орендну плату в розмірі не менше 1,5 % від вартості земельної ділянки з урахуванням індексації, до 01 грудня кожного року оренди. Посилаючись на те, що відповідач належним чином не виконував обов'язки по договору оренди земельної ділянки, через що виникла заборгованість за 2006 рік - 13 грн. 95 коп., за 2007 рік - 610 грн. 33 коп., в загальній сумі 624 грн. 28 коп., прокурор просив позов задовольнити. В судовому засіданні прокурор підтримав позовні вимоги. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила стягнути з відповідача - ТОВ «Адоніс» заборгованість по орендній платі в розмірі 624 грн. 28 коп. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. За таких обставин, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Вислухавши думку прокурора, пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи в межах позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, відповідно до ст. 11 ЦПК України, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що 05.04.2003 року між сторонами було укладено договір оренди земельної ділянки площею 6,01 га, яка знаходиться на території Таборівської сільради Вознесенського району Миколаївської області і належить позивачці на праві власності, згідно Державного акту про право власності на земельну ділянку, серія [NUMBER], та за умовами якого ТОВ «Адоніс» користуючись вказаною земельною ділянкою, зобов'язувалося виплачувати [PERSON] орендну плату в розмірі не менше 1,5 % від вартості земельної ділянки з урахуванням індексації до 01 грудня кожного строку року оренди. Але, згідно довідки за № 45 від 04.08.2008 року, виданої ТОВ «Адоніс», відповідач на протязі 2006 - 2007 року не виконував умови договору стосовно своєчасної та повної виплати позивачеві орендної плати, внаслідок чого утворилась заборгованість по цим платежам за вказаний період, у розмірі 624 грн. 28 коп., що свідчить про порушення відповідачем взятих на себе договірних зобов'язань. З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що між сторонами існували договірні правовідносини, які витікали з договору оренди земельної ділянки від 05.04.2003 року. За змістом таких правовідносин, позивачка передала відповідачу в оренду земельну ділянку, площею 6,01 га строком на п'ять роки, а останній зобов'язався своєчасно розраховуватися з позивачем по орендній платі. Відповідно до Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998 року (з наступними змінами та доповненнями), орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Ст. 15 вищевказаного Закону передбачено, що істотними умовами договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. У разі невиконання зобов'язання за договором оренди землі сторони несуть відповідальність згідно із законом та договором (ст. 36 Закону України "Про оренду землі"). За таких обставин, з врахуванням вимог ст.ст.21,22,24,36 Закону України "Про оренду землі", ст.ст. 525, 526, 610, 611 ЦК України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані, а заявлений позов підлягає задоволенню. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved