Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-27 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по аліментах та пені за час несплати заборгованості і просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по аліментах у сумі 1305 грн. 39 коп. і пеню у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день у сумі 3972 грн. На підтвердження своїх позовних вимог позивачка вказала наступне: Сторони з 2002 року по 29 серпня 2006 року перебували у шлюбі. [INFO] року у них народився син [PERSON], який постійно проживає з позивачкою. 10 лютого 2005 року з відповідача на утримання сина стягнено за рішенням суду аліменти. У 2007 році відповідач переїхав з міста Ізюма в місто Дніпропетровськ виконавчий лист було направлено за місцем знаходження відповідача. Заборгованість при цьому склала 1305 грн. 39 коп., але відповідач заплутав державного виконавця і заборгованість на новому місці роботи не була врахована, навпаки порахували, що існує переплата по аліментах. Про заборгованість позивачка не одноразово нагадувала відповідачеві у 2007 році, але він не реагував на її вимоги. Вважала, що крім заборгованості по аліментах відповідач має сплачувати і пеню у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення платежу, що складає 3972 гривні за весь період. На підставі викладеного вважала, що її вимоги підлягають задоволенню. Відповідач позов визнав частково і на підтвердження своїх заперечень вказав наступне: Він визнає позов в частині стягнення з нього суми заборгованості 1305 грн.39 коп. Але повністю не визнає вимоги позивачки щодо стягнення з нього пені за час існування заборгованості. Він ніякого впливу на державного виконавця не чинив і не винен у тому, що при розрахунках заборгованості була допущена помилка державним виконавцем. Підтвердив, що позивачка говорила йому у минулому році про його заборгованість по аліментах, але вона тільки говорила і ніяких документів йому не показувала. Вказав, що аліменти він платив не регулярно, так як не мав на той час постійної роботи. На підставі викладеного вважав, що позов в частині стягнення з нього пені задоволенню не підлягає. Заслухавши сторони, свідка, вивчивши матеріали справи, документи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в частині суми заборгованості по аліментах, а в частині стягнення пені підлягає задоволенню частково в сумі 2000 грн. До такого висновку суд приходить з наступних підстав: Відповідач є батьком дитини і згідно рішення суду від 10 лютого 2005 року з нього на утримання сина [PERSON] стягнено аліменти у розмірі ј частини всіх видів заробітку до його повноліття. Відповідач сплачував аліменти не регулярно і тому виникла заборгованість. Відповідач визнав суму боргу по аліментах - 1305 грн. 39 коп. і ця сума підтверджена розрахунками державного виконавця і сторонами не оспорюється. Відповідач був повідомлений у 2007 році про заборгованість по аліментах позивачкою, але не прийняв мір щодо погашення боргу і тому суд вважає, що відповідач знав про заборгованість по аліментах. Згідно ст.. 196 СК України позивачка має право на стягнення пені у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Суд погоджується з розрахунками позивачки відносно суми пені, але враховуючи матеріальний стан відповідача, помилку при розрахунках допущену державним виконавцем і тому вважає можливим знизити розмір пені до 2000 гривень.

Outcome: partial