Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом, в якому просить визнати договор купівлі-продажу житлового будинку розташованого в [ADDRESS], укладений між її покійним чоловіком та колгоспом ім.Горького правонаступником на даний час є ТОВ «Норинцівське» дійсним та визнати за нею право власності на вказане домоволодіння. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що у 1998 році її покійний чоловік [PERSON] та відповідач уклали між собою договір купівлі - продажу вказаного вище домоволодіння, однак нотаріально його не посвідчили. На даний час позивачці необхідно виготовити технічну документацію на вказаний будинок, однак вона цього зробити не може оскільки відсутні документи, які б підтверджували право власності [PERSON] на вказане домоволодіння. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги повністю. Представники відповідача та співвідповідача в судове засідання не з»явилися, надіслали листи, в яких просять суд розглянути справу без їх участі, позовні вимоги визнають. Ст.227 ЦК України (в ред.1963 року) передбачено, що договір купівлі-продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Згідно 47 ЦК України (в ред.1963 року), якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд має право за вимогою виконавшої угоду сторони визнати угоду дійсною. Відповідно до ст.12 ЗУ “Про власність” громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. Відповідно до ст.ст.1235 , 1268 , 1269 , 1270 ЦК України , ст.12 ЗУ “Про власність” заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. Із архівної виписки із протоколу, копій свідоцтв про народження та смерть, копії свідоцтва про право на спадщину за законом та довідок видно, що [PERSON], який помер [INFO] року дійсно був чоловіком [PERSON] і ним було придбано за готівку у колгоспу ім.Горького домоволодіння розташоване в [ADDRESS]. Однак нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу - не відбулося. Після його смерті, спадкоємцем належного йому майна залишилася позивачка, яка вчасно звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак не може документально оформити спадщину, оскільки відсутні документи на вказане домоволодіння. Крім того, визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, а тому суд, у відповідності до ч.4 ст.174 ЦПК України приходить до висновку про необхідність задоволення позову.

Outcome: approved