Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-31 00:00:00

Позивач просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу об»єкту нерухомого майна-магазину, розташованого за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 55,4 (п»ятдесят п»ять цілих чотири десятих) кв.м від 23 березня 2008 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] . Крім того, визнати за товариством з обмеженою відповідальністю «ГРЕЙ і К»(ідентифікаційний код 23392764) право власності на об»єкт нерухомого майна, розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 55,4 (п»ятдесят п»ять цілих чотири десятих) кв.м В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Представники відповідача проти позову не заперечували. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що 17 вересня 2007 року між товариством з обмеженою відповідальністю «ГРЕЙ і К» та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу майнового комплексу, розташованого в [ADDRESS] , загальною площею 1300 кв.м. Майновий комплекс (автостоянка) у відповідності до договору від 17.09.2007 року складався з металевого павільйону для охорони та магазину, металевої огорожі, бетонних стовпів, асфальтового покриття. Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 04.12.2007 року (а.с.6) розірвано договір купівлі-продажу майнового комплексу (автостоянки) від 17.09.2007 року укладеного між ТОВ «ГРЕЙ і К» та [PERSON] . Зобов»язано [PERSON] повернути майновий комплекс (автостоянку), який розташоваий за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 1300 кв.м., Товариству з обмеженою відповідальністю «ГРЕЙ і К» за актом приймання-передачі у строк не пізніше 7 (семи) днів з дня набрання рішенням законної сили. Під час виконання рішення з»ясувалось, що [PERSON] відокремив та продав у відповідності до договору купівлі-продажу та акту приймання-передачі від 23.03.2008 року (а.с.7), об»єкт нерухомого майна-магазин, який був частиною майнового комплексу [PERSON] за 150 000 (сто п»ятдесят тисяч) гривень, останній зазначену суму передав [PERSON] після підписання договору купівлі-продажу, після чого [PERSON] став власником об»єкту нерухомого майна-магазину розташованого за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 55,4 кв.м. Однак, з даним фактом правомірності придбання об»єкту нерухомого майна [PERSON] не можна погодитися, оскільки договір купівлі-продажу об»єкту нерухомого майна-магазину від 23.03.2008 року був укладений після рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 04.12.2007 року, яке набрало законної сили 06.01.2008 року, яким було розірвано договір купівлі-продажу майнового комплексу (автостоянки) від 17.09.20007 року, який включав в себе магазин -об»єкт нерухомого майна. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встанолено ці обставини. Згідно ч.2 ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, у судовому засіданні доведено позов про визнання недійсним договору купівлі- продажу, визнання права власності, тому він підлягає задоволенню.

Outcome: approved