overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб між ним та [PERSON], який було зареєстровано 14 червня 2003 року у Буданівській сільській раді Теребовлянського району Тернопільської області, актовий запис № 7. Від спільного подружнього життя в них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Свої позовні вимоги мотивує тим, що причиною розірвання шлюбу є те, що в них з відповідачкою виникають суперечності, різні погляди на життя, спільним сімейним життям не проживають більше року. Миритися з відповідачкою не бажає, вважає, що сім'я існує формально, зберегти яку неможливо та недоцільно. В попереднє судове засідання позивач не з'явився, однак в матеріалах справи міститься його заява, в якій він позовні вимоги підтримує та просить справу слухати в його відсутності. Відповідачка в попередньому судовому засіданні позов визнала та проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Суд, заслухавши пояснення відповідачки, вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки позовні вимоги у попередньому судовому засіданні визнані відповідачкою. Дані позовні вимоги також доводяться матеріалами цивільної справи, які у попередньому судовому засіданні не досліджувалися, оскільки докази, що зібрані по справі відповідають фактичним обставинам і відповідачкою не заперечуються. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього ж кодексу. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з'ясував фактичні взаємини подружжя, обставини подружнього життя. На підставі викладеного, суд дійшов до переконання, що позов слід задоволити, розірвавши шлюб між [PERSON] та [PERSON], який було зареєстровано 14 червня 2003 року у Буданівській сільській раді Теребовлянського району Тернопільської області, актовий запис № 7.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-10 00:00:00

Позивач просить суд стягнути з відповідача кошти, призначених, як домогу по безробіттю в сумі 6095, 76 грн., посилаючись на відмову відповідача сплачувати кошти в добровільному порядку. Крім того ,просить стягнути з відповідача всі судові витати. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 02.02.2007 року у Дніпровському районному центрі зайнятості в м.Києві зареєстрований, як шукаючий роботу, громадянин [PERSON] . 09.02.2007 року відповідно до вимог ст.2 Закону України “Про зайнятість населення” відповідачу надано статус безробітної та призначено допомогу по безробіттю (а.с.6). [PERSON] знятий з обліку в центрі зайнятості 03.05.2007 року в зв»язку з працевлаштуванням. З Державної податкової адміністрації України до центру зайнятості надійшла інформація про те, що [PERSON] в другому кварталі 2007 року нараховувалась заробіта плата, і було встановлено, що він дійсно працював в ТОВ «Протек-Фарма» в період з 02.04.2007 року по 02.05.2007 року, і за цей період [PERSON] була виплачена допомога по безробіттю у сумі-1087 грн.79 коп, згідно довідки- розрахунку від 21.03.2008 року( а.с.10). 21.03.2008 року [PERSON] надсилався лист- запрошення (а.с.12) про відшкодування Центру зайнятості коштів, отриманих як допомоги по безробіттю, однак відповідач кошти не повернув. Згідно п.2,3 ст.36 Закону України “Про загальнообов”язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття” застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов»язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума вплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов»язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до ст.7 Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» видами забезпечення є допомога по безробіттю. Оскільки [PERSON] в добровільному порядку кошти не повернув, суд вважає за необхідне стягнути з нього на користь Київського міського центру зайнятості кошти, призначені, як домомогу по безробіттю в сумі 1087 (одну тисячу вісімдесят сім) гривень 79 коп. Крім того, з відповідача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 30 (тридцять) гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-10 00:00:00

24 липня 2008 року до Носівського районного суду звернулася [PERSON] з позовом до Селищенської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно - домоволодіння, яке розташоване по [ADDRESS], вартістю 58 942 (п'ятдесят вісім тисяч дев'ятсот сорок дві) гривні. Позивачка зазначає, що після смерті її матері, [PERSON], яка померла [INFO], залишилося спадкове майно - зазначене домоволодіння. Вона є спадкоємицею за заповітом, як дочка, спадщину прийняла, проживала в будинку разом із спадкодавцем з 1991 року і проживає у ньому зараз, але не може отримати свідоцтво про право власності на домоволодіння через те, що у спадкодавця були відсутні правовстановлюючі документи. У судовому засіданні представник позивачки підтримала позовні вимоги, просила суд позов задовольнити та визнати за [PERSON] право власності на спадкове домоволодіння, яке розташоване по [ADDRESS]. До суду надійшла заява Селищенського сільського голови в якій зазначається, що позовні вимоги відповідач визнає повністю та просить розглядати справу без представника сільської ради. Згідно довідки Селищенської сільської ради Носівського району від 23 липня 2008 року № 742 на житловий будинок по [ADDRESS], заборони (арешту) у сільській раді не зареєстровано. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення представника позивачки, вивчивши матеріали справи, беручи до уваги, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання оскільки визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-10 00:00:00

До Носівського районного суду Чернігівської області звернувся [PERSON] з позовною заявою до Калинівської сільської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. У позовній заяві позивач зазначив, що [INFO] помер його батько [PERSON]. [PERSON] своєчасно не зміг своєчасно подати до державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, оскільки на прийом до нотаріуса утворюються великі черги. Деякий час Носівська державна нотаріальна контора не функціонувала, тому позивач не зміг у встановлені законодавством строки подати заяву про прийняття спадщини. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, пояснив, що позивач з незалежних від нього причин пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини, просив судовим рішенням визначити додатковий строк, протягом якого позивач зможе подати заяву про прийняття спадщини. Представник відповідача в судове засідання по невідомій причині не з'явився. На адресу суду надійшов лист, в якому голова Калинівської сільської ради зазначив, що визнає позов та просить справу розглядати за відсутності представника відповідача. Вислухавши пояснення представника позивача, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, позиває належить до першої черги спадкоємців за законом. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Суд визнає, що позивач пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини з причин, які не залежать від його волі. Тому причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини суд визнає поважними. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач визнав позов, позивач пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, суд приходить до висновку, що визнання позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Оцінивши представлені докази в сукупності, суд приходить до висновку, що можливо застосувати наслідки визнання позову, передбачені ч. 4 ст. 174 ЦПК України, і задовольнить позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-10 00:00:00

У липні 2008 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те що, йому на праві приватної власності належить домоволодіння по [ADDRESS] на земельній ділянці площею 559 м кв. відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 28.02.1994року. В подальшому позивач вказує на те, що ним з метою поліпшення житлових умов, не пов»язаних із зміною функціональних приміщень будинку, було зведено добудови приміщень. В наслідок добудови змінилась площа домоволодіння. В Херсонському БТІ вказані добудови до домоволодіння зареєстровані як самовільне. За таких обставин позивач просить визнати за ним право власності на домоволодіння розташоване за адресою : [ADDRESS] , яке складається з житлового будинку літ»А» площею 64,6 кв.м з якої 46,2 кв.м. житлова площа, 18,4 кв.м. підсобна, прибудови літ «а» площею 20,9 кв.м, літньої кухні літ «Б» площею 34,3 кв.м, тамбуру літ «б» площею 6,5 кв.м., гаражу лі «Ж» площе 25,1 кв.м., душу літ «з» площею 1,7 кв.м., водопроводу, воріт, огорожі№4 та огорожі №5, а також зобов’язати Херсонське БТІ перереєструвати право власності на вказане майно. У судовому засіданні позивач на своїх вимогах наполягав, просив суд позов задовольнити. Представники відповідачів в судове засіданні не з»явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином . Зі згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, за таких підстав. Згідно свідоцтва про право на спадщину від 28.02.1994 року позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок з господарчими, побутовими будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] на земельній ділянці площею 559 кв.м. . Для поліпшення житлових умов позивачем було зведено прибудови. Вказані будівництва, згідно технічного паспорту від 07.07.2008року, зареєстровані в Херсонському БТІ ,як самовільне будівництво. Відповідно до ст. 376 ЦК України на вимогу користувача земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Судом не встановлено наявність порушень прав будь-яких інших осіб. Враховуючи викладене, на підставі ст.. ст.. 10, 11, 60, 212, 213, 224-226 ЦПК України, ст.ст.376,392 ЦК України

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-10 00:00:00

В липні 2008 року ІКВВКП звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з водопостачання. Позивач вказав, що відповідачі користуються послугами по водопостачанню, однак не сплачують, і заборгованість складає 287 гривень 83 копійки. Представник позивача в судовому засіданні підтвердив обставини зазначені в позовній заяві і просить суд стягнути з відповідачів заборгованість по водопостачанню у сумі 287 гривень 83 копійки і 30 гривень витрат на інформаційно - технічне забезпечення. Відповідачі в судове засідання не з'явились без поважних причин хоча і були повідомлені про час і місце розгляду справи, заперечень проти позову не надіслав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі є абонентами ІКВВКП ( особистий рахунок 264) і мають заборгованість по оплаті за водопостачання в сумі 287 гривень 83 копійки ( а.с.6,7). Розмір заборгованості за водопостачання розрахований правильно згідно п.21 постанови Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року . Згідно ст. 67 ЖК України оплата за комунальні послуги ( водопостачання, газ) стягується по встановленому порядку тарифам. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що відповідачами прострочені терміни внесення платежів за користування водопостачанням згідно п. 18 Постанови № 630 КМУ від 21 липня 2005 року

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-10 00:00:00

В липні 2008 року позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на її утримання посилаючись на те, що з 28 вересня 2007 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Мають сина [PERSON] і доньку [PERSON],[INFO]. відповідач матеріальної допомоги на моє утримання не надає. Відповідач позов визнав, при цьому пояснив, що згоден виплачувати аліменти на утримання позивачки до досягнення дітей до 3-х років. Виходячи з наведеного суд вважає, що рішення у справі можливо постанови при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку встановленому ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 28 вересня 2007 року ( а.с.3) Мають сина [PERSON]і доньку [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою ( а.с. 4-6). Із довідки Ізюмського управління праці та соціального захисту населення вбачається, що позивачка перебуває на обліку і отримує допомогу по догляду за дитиною до трьох років ( а.с.7). Згідно ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України , дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таким чином визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-10 00:00:00

В липні 2008 року позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів посилаючись на те, що з 18 вересня 1999 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою. Відповідач в недостатньому обсязі надає кошти на утримання сина. Відповідач позов визнав, не заперечує сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON]. Виходячи з наведеного суд вважає, що рішення у справі можливо постанови при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку встановленому ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В судовому засідання встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 18 вересня 1999 року ( а. с. 4). Мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою ( а.с. 2,3). Наявність інших зобов'язань у відповідача по сплаті аліментів не встановлено. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька ( або) у твердій грошовій сумі. Мінімальній розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України ( ч. 2 ст. 182 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку ( доходу) матері, батька яка буде сплачувати аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з положенням ст. 191 ч. 1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто с 23.07.2008 року. Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню, згідно з вимогами ст. 367 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-10 00:00:00

03.07.2008 року до суду з позовом звернулась позивачка до [PERSON], про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що з відповідачем по справі вона перебувала у зареєстрованолму шлюбі, який був розірваний 25.04.2006 року. Від спільного шлюбу є дитина - син, [PERSON],[INFO]. Дитина знаходиться на повному утриманні позивачки. Відповідач не надає матеріальної допомоги, тому вона з сином її потребують, але відповідач у добровільному порядку надавати не бажає. У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила, що вони з дитиною перебувають у скрутному матеріальному становищі. Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1\4 частині. Відповідач на розгляд справи прибув, з позовними вимогами згоден. Не заперечує проти стягнення з його аліментів в зазначеному розмірі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що відповідач має сина, [PERSON],[INFO], батьком якогшо він є, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 2). Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов*язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, тому відповідач повинен надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Відповідно до ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-10 00:00:00

07 липня 2008 року до Шосткінського міськрайсуду Сумської області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON]. Позивачка вимоги обґрунтувала тим, що [INFO] помер її батько [PERSON]. За своє життя [PERSON] мав на праві спільної сумісної власності разом з матір"ю позивачки і відповідно своєю дружиною [PERSON] будинок [ADDRESS]. 26 січня 1995 року [PERSON] склав заповіт, згідно якого заповідав [PERSON] належну йому частину одноквартирного будинку [ADDRESS]. Але, через необізнаність з порядком прийняття спадщини та оформлення прав на спадкове майно, [PERSON] у встановлений законом шестимісячний строк не звернулась до Шосткинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а тому пропустила встановлений законодавством строк для подачі заяви. Тому [PERSON] була вимушена звернутися до суду, у судовому засіданні, у судовому засіданні надала уточнюючу заяву, в якій прохала визначити рівні частки у спільній сумісній власності на будинок [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON]. Відповідачка у судове засідання не з"явилась, надала заяву, в якій позов визнала, не заперечувала проти його задоволення судовим рішенням, та прохала розглянути справу у її відсутності. Вислухавши сторони, дослідивши по справі докази, суд дійшов висновку про те, що позов [PERSON] підлягає задоволенню зі слідуючих підстав: Відповідно до свідоцтва про право власності - будинок [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON]. /а.с.5/. Виходячи із свідоцтва про смерть - [PERSON] помер [INFO]. /а.с. 4/. Відповідно до заповіту спадкоємцем [PERSON] є [PERSON]/а.с.6/ Стаття 392 ЦК України, передбачає те, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами, а також у разі відсутності чи втрати документів які посвідчують право власності. Згідно зі ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним , неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 ЦК України. Виходячи із положень ч. 2 ст. 372 ЦК України вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження, закінчується у момент смерті, померла особа не може мати майна на праві власності, судом може бути встановлений факт належності їй на праві власності цього майна за життя та визнане право власності на це майно за спадкоємцями. Відповідно до Закону України “Про власність”, власність набувається на засадах які не суперечать вимогам закону. Відповідно до Наказу МЮ України, № 7/5, від 7 лютого 2002 року, правоустановчим документом який є підставою для реєстрації права власності є рішення суду про визнання права власності.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-10 00:00:00

08.07.2008 року до суду з позовом звернулась [PERSON], до [PERSON], про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що з відповідачем по справі перебувала у зареєстрованолму шлюбі, який розірваний 17.04.2003 року. Від спільного шлюбу є діти - донька, [PERSON],[INFO] та син [PERSON],[INFO]. Рішенням Шосткинського міськрайсуду Сумської області 16.05.2005 року з відповідача стягнуті аліменти в 1/3 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше неоподаткованого мінімуму доходів громадян на утримання дітей, до їх повноліття. Донька [PERSON], [INFO] досягла повноліття, тому відповідач сплачує аліменти на утримання сина в 1/6 частці. Він не надає матеріальної допомоги в достатньому розмірі, тому позивачка з сином її потребують, але відповідач у добровільному порядку надавати не бажає. У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила, що вони з дитиною перебувають у скрутному матеріальному становищі, просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частині. Відповідач на розгляд справи прибув, з позовними вимогами згоден. Не заперечує проти стягнення аліментів в зазначеному розмірі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що відповідач має дітей, доньку, [PERSON] [INFO] та сина [PERSON],[INFO], батьком яких він є, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 2). Рішенням Шосткинського міськрайсуду Сумської області 16.05.2005 року з відповідача стягнуті аліменти в 1/3 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше неоподаткованого мінімуму доходів громадян на утримання дітей, до їх повноліття. Як вбачається зі свідоцтва про народження, донька [PERSON], [INFO] досягла повноліття. ( а.с.2) Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, тому відповідач повинен надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Відповідно до ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.183 ч.3 СК України, якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Outcome: approved