Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на дитину. В обґрунтування позовних вимог посилалась на наступне. Позивач та відповідач знаходились у зареєстрованому шлюбу з 07.08.1982 року по 14.05.2002 року, від шлюбу мають дитину - [PERSON], 1989 року народження. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15.11.2001 року з відповідача присуджено до стягнення аліменти на утримання дитини - [PERSON], 1989 року народження. Однак, в зв'язку із тим, що дитина хворіє, в тому числі хронічними захворюваннями, позивач несе додаткові витрати, пов'язані із придбанням ліків, проведенням лікування тощо. Окрім того дитина навчається на контрактній основі на І курсі механіко- машинобудівельного факультету Національного-гірничого університету. Позивач просила суд стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання дитини, пов'язані з її лікуванням та навчанням. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити. Відповідач та представник відповідача у судове засідання 10.10.2008 не з' явилися, повідомлялися належним чином, про що свідчить розписка про одержання судової повістки, причину неявки суду не повідомили. У попередньому судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав, суду надав заперечення, суду пояснив, що його довіритель страждає тяжкою хворобою та ніде не працює, тому не може виплачувати додаткову матеріальну допомогу на утримання дитини. Суд, вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст. 185 Сімейного Кодексу України, той з батьків з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобов'язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликано особливими обставинами, у даному випадку - захворюванням дитини та її навчанням. У відповідності до ч.2 ст.185 Сімейного Кодексу України додаткові витрати можуть покриватись після їх фактичного понесення та носити разовий характер. З матеріалів справи вбачається, що позивачем на лікування дитини витрачено 1747, 16 грн., які суд вважає за необхідне стягнути з відповідача. Окрім того, згідно з квитанцією №6/87637 від 03.08.2006 року Чернущиковим С.П. сплачено за навчання на контрактній основі сплачено 3900 грн. Однак, суд враховує положення ст.180 Сімейного Кодексу України, тому вважає за необхідне стягнути з відповідача половину зазначеної суми, оскільки утримувати дитину є обов'язком як батька, так і матері, тобто стягнути з відповідача на користь позивача -1950 грн. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, враховуючи положення ст.ст. 58, 59 ЦПК України про належність та допустимість доказів. Враховуючи викладене, суд змушений в решті позовних вимог відмовити за їх безпідставністю. У відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 120 грн. витрат на правову допомогу, сплачені позивачем при поданні позовної заяви. Також суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави державне мито у розмірі 51 грн. та витрати на інформаційно- технічне забезпечення в розмірі 30 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial