Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-05 00:00:00

Відповідач [PERSON]. в попередньому судовому засіданні подав адресовану суду письмову заяву про те, що він повністю визнає позов закритого акціонерного товариства комерційного банку “ПриватБанк”. Крім того, суду пояснив, що він згідний сплатити кредитну заборгованість в сумі 8 902.58 грн., а також - судовий збір в сумі 89.03 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30.00 грн., сплачені позивачем при поданні до суду позовної заяви. Представник позивача - закритого акціонерного товариства комерційного банку “ПриватБанк” - Сліпчук Людмила Павлівна в попередньому судовому засіданні позов підтримала повністю, ствердила наведені в ньому факти. Крім того, суду пояснила, що 13 квітня 2006 року між закритим акціонерним товариством комерційним банком “ПриватБанк” в особі керуючої Турійським відділенням його філії "Волинське головне регіональне управління" та [PERSON] був укладений договір про надання банківських послуг у вигляді відкриття на його ім'я рахунка, надання йому платіжної картки та встановлення на неї кредитного ліміту, що прирівнюється до видачі кредиту, в сумі 7 500.00 грн. на строк, який відповідає терміну дії картки, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36 % від його суми з розрахунку 360 днів у році та з погашенням кредитної заборгованості щомісячними платежами в розмірі 7 % від її суми. Банк умови договору виконав в повному обсязі, а позичальник [PERSON]., порушуючи їх, несвоєчасно здійснював повернення кредиту, в зв'язку з чим у нього станом на 23 жовтня 2007 року виникла кредитна заборгованість в сумі 8 902.58 грн. Оскільки [PERSON]. не бажає сплатити зазначений борг добровільно, то просила стягнути з нього в користь закритого акціонерного товариства комерційного банку “ПриватБанк” 8 902.58 грн. кредитної заборгованості, а також - 89.03 грн. судового збору та 30.00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, сплачених ним при подачі позовної заяви. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задовольнення повністю. Як встановлено в попередньому судовому засіданні і що стверджується матеріалами справи, між закритим акціонерним товариством комерційним банком “ПриватБанк” в особі керуючої Турійським відділенням його філії "Волинське головне регіональне управління" та [PERSON] квітня 2006 року було укладено договір про надання банківських послуг, що складається з Заяви позичальника, Пам'ятки клієнта, Умов та правил надання банківських послуг, а також - Тарифів, згідно з яким банк відкрив відповідачу рахунок, надав йому платіжну картку, на яку встановив кредитний ліміт, чим видав кредит, в сумі 7 500.00 грн. на строк, який відповідає терміну дії картки, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36 % від його суми з розрахунку 360 днів у році та з погашенням кредитної заборгованості щомісячними платежами в розмірі 7 % від її суми. З заяви позичальника [PERSON]вбачається, що 13 квітня 2006 року йому було надано кредит в сумі 7 500.00 грн. Цією ж заявою, яка є невід'ємною частиною договору про надання банківських послуг, укладеного 13 квітня 2006 року між закритим акціонерним товариством комерційним банком “ПриватБанк” та [PERSON]., передбачене погашення позичальником кредитної заборгованості щомісячними платежами в розмірі 7 % від її суми. Як видно з виданого закритим акціонерним товариством комерційним банком “ПриватБанк” розрахунку від 23 жовтня 2007 року, [PERSON]в рахунок погашення відсотків за користування кредитом було сплачено 23 серпня 2006 року - 53.13 грн., 29 вересня 2006 року - 205.86 грн., 21 листопада 2006 року - 384.13 грн., 25 грудня 2006 року - 185.64 грн., 15 січня 2007 року - 9.03 грн., 06 лютого 2007 року - 167.82 грн., 12 березня 2007 року - 229.38 грн., а 25 червня 2007 року - 400.00 грн. Жодні інші платежі на погашення кредиту та відсотків за користування ним [PERSON]. не здійснював, чим порушив умови укладеного з ним договору про надання банківських послуг. У відповідності з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати належних йому процентів. Відповідно до пункту 2 розділу І та пункту 5.7 розділу ІІ Умов та правил надання банківських послуг, що є невід'ємною частиною договору про надання банківських послуг від 13 квітня 2006 року, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань, що полягає у поверненні кредитних коштів, до складу яких належить і прострочена заборгованість за кредитом, у разі невиконання позичальником своїх боргових та інших зобов'язань за цим договором. Як вбачається з розрахунку, виданого закритим акціонерним товариством комерційним банком “ПриватБанк” 23 жовтня 2007 року, заборгованість [PERSON] нарахована правильно і становить 7 167.89 грн. кредитних коштів та 1 734.69 грн. відсотків за користування кредитом, а тому суд вважає, що вона в сумі 8 902.58 грн. (7 167.89 + 1 734.69 = 8 902.58) підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України, з [PERSON]слід також стягнути на користь закритого акціонерного товариства комерційного банку “ПриватБанк” 89.03 грн. судового збору та 30.00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, сплачених ним при подачі позовної заяви. На підставі наведеного,

Outcome: approved