Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до відповідача [PERSON] про визнання права власності на 55% частини домоволодіння, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Свою заяву позивач пояснює тим, що з відповідачем вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 04.09.1999 року по 25.07.2008 року. З цього часу вони шлюбних відносин не підтримують, проживають окремо. Вони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою. Допомогу на сина відповідач надає по виконавчому листу по 200 грн. на місяць. Син страждає затяжними захворюваннями, про що свідчить довідка з Золотоніської санаторної школи-інтернату, де навчається дитина. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є домоволодіння, розташоване в [ADDRESS], яке вони з відповідачем придбали по договору купівлі-продажу від 21.04.2006 року, інвентарна вартість якого становить 57021 грн. Правовстановлюючі документи на домоволодіння по їх спільній згоді оформлені на відповідача. Після припинення шлюбних відносин відповідач заявив, що ніякого права на будинок позивач не має, оскільки документи на домоволодіння оформлені на нього. Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Згідно ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Таким чином кожна із сторін має рівне право на домоволодіння по &frac12; частині. Стаття 70 СК України передбачає, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, їх частки є рівними. Однак за рішенням суду частка майна дружини може бути збільшена, якщо з нею проживає дитина за умови, що розмір аліментів, які вона одержує на дитину, недостатній для забезпечення фізичного, духовного розвитку дитини та її лікування. З позивачкою проживає син, який страждає затяжним захворюванням, у зв'язку з чим навчається в санаторній школі-інтернаті. Позивачка отримує аліменти в розмірі 200 грн. на місяць. Такий розмір аліментів ніяк не забезпечує фізичного та духовного розвитку дитини та її лікування. Відповідач ніяких додаткових витрат на дитину не надає, тому вона просила суд збільшити її частку в спільній сумісній власності подружжя до 60%, а відповідачу виділити 40% від даного спільного майна. У судовому засіданні позивач наполягала на здійсненні поділу спільного майна подружжя на підставі доводів і доказів, зазначених у її позовній заяві, але зменшила позовні вимоги та просила суд розділити між нею та відповідачем придбаний ними під час шлюбу житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS], та визнати за нею, врахувавши при цьому інтереси її неповнолітньої дитини, що проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, право власності на 55 % домоволодіння, а 45% цього домоволодіння залишити у власності відповідача. Відповідач позовні вимоги позивача про розподіл придбаного ними під час шлюбу житлового будинку з надвірними будівлями визнав та не заперечував проти визнання за позивачкою права власності на 55% домоволодіння. Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на 55% частини домоволодіння, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя,- підлягає до задоволення. Так поскільки, як було встановлено в судовому засіданні, - сторони по справі перебуваючи в шлюбі, відповідно до договору купівлі-продажу від 21.04.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом реєстр. № 35/5598 придбали житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS], який по їх спільній згоді був оформлений на відповідача, то згідно ст. 60 ст. 63 СК України цей будинок належить їм на праві спільної сумісної власності і вони мають рівні права на володіння, користування і розпорядження цим майном. Тому, враховуючи, що шлюб між сторонами розірваний,- придбаний ними будинок має буди розділений між ними в рівних частинах, як це передбачено ч.1 ст. 70 СК України. Однак враховуючи ту обставину, що з позивачкою проживає дитина, на утримання якої відповідач сплачує мінімально можливий розмір аліментів, що з урахуванням незадовільного стану здоров'я дитини, підтвердженого медичними документами, є недостатніми коштами для забезпечення фізичного, духовного розвитку дитини та її лікування, то відповідно до положень ч.2-3 ст.70 СК України суд в даному випадку відступає від засад рівності часток подружжя та вважає за доцільне збільшити частку позивача в спільному майні подружжя на 5% відсотків і виділяє [PERSON]. 55% житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться по [ADDRESS], а [PERSON] виділяє 45% житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться по [ADDRESS] проти чого не заперечував і сам відповідач. У зв'язку з тим, що суд задовольнив позовні вимоги позивача, тому державне мито в сумі 342 грн. 12 коп., сплачені позивачем при подачі позовної заяви та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 30 грн., належить стягнути на її користь з відповідача.

Outcome: approved