Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-15 00:00:00

24 липня 2008 року представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення оплати за договором купівлі-продажу отриманої товарної продукції та судових витрат, посилаючись на те, що згідно відкритого особистого рахунку побутового абонента [NUMBER] на підставі договору про користування електричною енергією, побутовий абонент [PERSON] який мешкає за адресою:[ADDRESS] де він та члени його родини використовують електроенергію для власних побутових потреб. Станом на 18 липня 2008 року заборгованість по сплаті за використану електроенергію склала 77 грн. 46 коп. В зв'язку з викладеним представник позивача звернувся до суду і просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за використану електричну енергію в сумі 77 грн. 46 коп., а також судові витрати в розмірі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 гривень. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та прохав стягнути солідарно з відповідачів по справі вартість використаної ними електроенергії в сумі 77 грн. 46 коп., судові витрати в розмірі 51 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 гривень. Крім того, представником позивача подано письмову заяву про стягнення з відповідачів солідарно понесені позивачем витрати за розміщенні судового оголошення про виклик до суду відповідачів по справі у розмірі 153 гривні. Відповідачі [PERSON], [PERSON], у жодне судове засідання не з'явилися, причини неявки суду не повідомили, тоді про час та місце слухання справи, повідомлені своєчасно та належним чином - через засіб масової інформації, а саме: через газету «[INFO]», що відповідає вимогам «Переліку друкованих засобів масової інформації місцевої сфери розповсюдження, в яких у 2007 році розміщуються оголошення про виклик до суду відповідача, третіх осіб, свідків, місце фактичного проживання (перебування) яких не відоме», затвердженого Розпорядженням Кабінету Міністрів від 29 грудня 2006 року №678-р «Про друковані засоби масової інформації загальної та місцевої сфери розповсюдження, в яких у 2007 році розміщуються оголошення про виклик до суду відповідача, третіх осіб, свідків, місце фактичного проживання (перебування) яких невідоме». Відповідачі викликалися у судове засідання у порядку, передбаченому відповідно до діючого цивільно-процесуального законодавства, що підтверджується зворотнім повідомленням про отримання судової повістки про виклик до суду (а.с.№ 36-37; 40-41; 44-45; 47-48), але в судове засідання не з'являлися, причини неявки суду не повідомили. У зв»язку з тим, що відсутні відомості про реєстрацію та місце фактичного проживання відповідачів [PERSON]., [PERSON], на підставі ч.9 ст. 74 ЦПК України, а саме: відповідачі місце проживання (перебування) або місцезнаходження яких позивачеві не відоме, викликаються до суду через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідачі вважаються повідомленими про час і місце розгляду справи, відповідачі [PERSON] та [PERSON], були викликані у судове зсідання через засоби масової інформації, про що свідчить наявне в матеріалах справи оголошення в газеті «[INFO]» від 02 жовтня 2008 року (а.с. № 59). Однак, відповідачі не повідомили про причини своєї неявки і не подали заяв про розгляд справи за їх відсутності, не було ними подано і заперечень на позовну заяву. Згідно до положення ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідачів, повідомленого належним чином, або причину буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Виходячи з викладеного, зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 26 червня 2004 року, між позивачем та [PERSON], було укладено Договір [NUMBER] про користування електричною енергією (а.с.№ 6-7). Згідно ст. 1 Договору [NUMBER] про користування електричною енергією (а.с. № 6-7), укладеного між АК “Харківобленерго” та відповідачем, Енергопостачальник (позивач по справі) бере на себе зобов'язання надійно постачати Споживачеві (відповідачу по справі) електричну енергію у необхідних його обсягах, а споживач бере на себе зобов'язання оплачувати одержану електричну енергію за обумовленими тарифами у термін, передбачений цим договором. Згідно зі ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Уклавши даний договір сторони взяли на себе певні зобов»язання. Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього ж Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Пунктом 11 даного Договору (а.с.№6-7) встановлено, що споживач електричної енергії зобов»язується оплачувати спожиту електричну енергію відповідно до умов договору; вносити плату за спожиту електричну енергію відповідно до умов договору. У статті 16 Договору вказано, що розрахунки за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами для населення на підставі фактичних показань приладів обліку. По факту отримання платіжного документа, виписаного Енергопостачальником, оплата здійснюється у термін, обумовлений у платіжному документі. У разі не отримання платіжного документа, плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію, вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця. Крім того, пунктом 20 даного Договору (а.с.№6-7) встановлено: що споживач несе відповідальність за прострочення внесення платежів за електричну енергію. Згідно до ст.67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст.68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартплату та плату за комунальні послуги. [PERSON] та [PERSON], взяті на себе зобов'язання за Договором було порушено, внаслідок чого, відповідно до довідки (а.с.№8) встановлено, що останній мають перед позивачем заборгованість за використану електричну енергію на суму 77 грн. 46 коп. Відповідно до вимог ст. 11 даного Договору (а.с.№6-7), Споживач електричної енергії зобов'язується: дотримуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про користування електричною енергією, забезпечувати належний технічний стан та безпечну експлуатацію своїх внутрішніх електромереж, електроустановок та побутових електроприладів, забезпечувати збереження приладів обліку і пломб на них у разі розміщення приладу обліку у квартирі або в іншому об'єкті Споживача, вносити плату за спожиту електричну енергію відповідно до умов договору. Позивачем у позові заявлено вимогу про солідарне стягнення з відповідачів суми боргу за використану електричну енергію. Згідно ст. 541 Цивільного Кодексу України, солідарний обов”язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов”язань. У разі солідарного обов”язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов”язку частково або в повному обсязі від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо, що відповідає вимогам ст. 543 Цивільного Кодексу України. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 64 Житлового Кодексу України, члени сім”ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов”язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім”ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов”язаннями, що випливають із зазначеного договору. Виходячи з викладеного, суд знаходить позовну заяву позивача в цій частині такою, що підлягає задоволенню. Згідно до п.6 ч.1 ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Із матеріалів справи вбачається, що позивачем при звернені до суду було понесено витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у судах на суму в 30 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 357 (а.с.№ 2), судовий збір на суму 51 грн. 00 коп. - платіжне доручення № 319 (а.с.№ 1), витрати на розміщення оголошення в газеті на суму 153 гривні - платіжне доручення № 411 (а.с. № 62). На підставі вищевикладеного, суд стягує на користь АК «Харківобленерго» з відповідачів у солідарному порядку - судовий збір в розмірі 51 гривні 00 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 гривень 00 коп., а також витрати на розміщення оголошення у розмірі 153 гривні.

Outcome: approved