Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-04 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Свої позовні вимоги мотивує тим, що він є виконавцем послуг з утримання будинку та прибудинкової території. Починаючи з 01.06.2001 року Комунальне підприємство Житлово-експлуатаційне управління смт. Власівка, а з 01.01.2007 року і він як правонаступник Комунального підприємства Житлово-експлуатаційне управління смт. Власівка надавало послуги відповідачам з утримання будинку та прибудинкової території. Відповідачі користувалися послугами, не відмовлялися від їх надання але не вносили за них щомісячну плату. В зв’язку з цим за період з 01.06.2001 року по 01.10.2008 року утворилась заборгованість в сумі 1850 грн.85 коп. В добровільному порядку відповідачі не погоджуються сплачувати борг. Вважає, що правочин між КП „Власівські мережі” та відповідачами укладено в усній формі, оскільки відповідно між ними мали місце правовідносини з надання та відповідно отримання послуг і ні одна із сторін не заперечувала проти існування таких правовідносин. Вважає, що відсутність письмового договору не є підставою для відмови виконання боржником своїх зобов’язань. В судовому засіданні позивач свій позов підтримав в повному обсязі, пославшись на обставини, що є підставою позовних вимог, додатково пояснив, що доказом того, що між сторонами існують правовідносини з надання та отримання послуг з утримання будинку та прибудинкової території є, зокрема часткові платежі, які проводились відповідачами. Відповідачі позов не визнали та суду пояснили, що будинок [ADDRESS] в смт. Власівка, в якому вони мешкають є власністю членів житлово-будівельного кооперативу. Вважають, що відповідно до вимог закону правовідносини в сфері надання житлово-комунальних послуг виникають виключно на підставі письмових договорів між фізичними та юридичними особами. Зазначили, що частково послуги надавались але неналежної якості. Вважають, що вимога щодо стягнення заборгованості починаючи з 2001 року знаходиться за межами трирічного строку позовної давності. Суд, заслухавши доводи сторін, з’ясувавши обставини справи дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням [NUMBER] від 11 жовтня 2002 року сесії Власівської селищної ради (а.с. 39) на вимогу мешканців будинків [ADDRESS] селища Власівка узаконено обслуговування внутрішньобудинкових мереж та прибудинкової території зазначених будинків Житлово-експлуатаційним управлінням. Відповідно до ст. 1 Закону України „Про житлово-комунальні послуги” виконавцем послуг визначений суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу. Статутом КП „Власівські мережі” (а.с.34) стверджується, що Житлово-експлуатаційне управління було в результаті реорганізації приєднано до КП „Власівські мережі”, яке стало його правонаступником щодо всіх його прав та зобов’язань. Пунктом 2.3 Статуту, передбачено, що основним видом діяльності підприємства є надання населенню послуг з утримання житлових багатоповерхових будинків та при будинкових територій. Із листа членів кооперативу мешканців будинку [ADDRESS] смт. Власівка (а.с. 37), підписаного, зокрема і відповідачем [PERSON] ., встановлено, що мешканці звертались з проханням про укладення договору на перелік послуг зазначений у звернення. Відповідно до вимог ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Всупереч вимогам зазначеної статті відповідачі не надали суду докази, які б свідчили, зокрема, про відмову від надання послуг адресовану позивачу в зв’язку з обслуговуванням їх будинку іншим підприємством, про звернення до позивача з претензіями щодо ненадання чи неналежного надання послуг, а також про звернення до позивача стосовно проведення перерахунків щомісячної плати за надання послуг в зв’язку з їх неналежною якістю. Судом встановлено, що на відповідача [PERSON] відкритий особовий рахунок [NUMBER] (а.с.4) як абонента КП „Власівських мереж”, та проводиться нарахування щомісячних платежів за обслуговування квартири [ADDRESS] в селищі Власівка. Станом на 01.10.2008 року заборгованість складає 1850 грн.85 коп. Із довідки про склад сім’ї (а.с.5) встановлено, що в зазначеній квартирі мешкають відповідачі в складі чотирьох чоловік. Відповідно до ч.3 ст. 156 ЖК України повнолітні члени сім’ї власника квартири зобов’язані брати участь у витратах по утриманню (будинку) квартири і придомової території. Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 3 ст. 267 позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Оскільки відповідачі звернулися до суду з відповідною заявою, то суд вважає, що стягнення заборгованості можливе лише в межах строку позовної давності, а саме з 01.10.2005 року. Із розрахунку щомісячних платежів (а.с.2) встановлено, що сума заборгованості за період з 01.10.2005 року по 01.09.2008 року складає 1078 грн. 96 коп. Таким чином суд вважає доведеним факт надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території відповідачем та отримання зазначених послуг тому борг підлягає стягненню з відповідачів солідарно. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідачів збитків у зв’язку з інфляційними процесами та трьох відсотків річних у зв’язку з простроченням заборгованості, суд приходить до висновку, що в цій частині позов задоволенню не підлягає. Зі змісту статті 610 ЦК України порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання із порушенням умов, визначених змістом зобов’язання. Беручи до уваги той факт, що між сторонами договір у виді письмового документу не укладався, то неможливо встановити які саме умови, що є змістом зобов’язання, були визначені сторонами, зокрема, щодо строків та розмірів платежів, періодичності їх сплати та яка відповідальність за їх порушення передбачена, а тому суд не знаходить підстав для застосування статті 611 та 625 ЦК України, якою встановлені правові наслідки порушення зобов’язання та відповідальність за порушення грошового зобов’язання. На підставі викладеного та Закону України „Про житлово-комунальні послуги” ст.ст. 11, 257, 267, 509, 526 610, 611, 625 ЦК України, ч. 3 ст 156, ЖК України

Outcome: partial