Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-16 00:00:00

У серпні 2008 року позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій просить визнати частково недійсним рішення Менської міської ради від 31.01.2006 року в частині передачі земельної ділянки у його приватну власність, а також просить визнати недійсним державний акт на право власності на землю серії ЧН №066448 від 18.05.2006 року виданий на його ім'я. В обґрунтування позовних вимог повідомив, що згідно з зазначеним рішення йому було передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,171 га та видано державний акт про право приватної власності на неї. Зазначене рішення міської ради вважає таким, що прийняте з порушенням діючого законодавства, оскільки на цій земельній ділянці знаходиться житловий будинок з надвірними будівлями і цільове призначення земельної ділянки повинне бути - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. У зв'язку з цим порушено порядок встановлення та зміни цільового призначення земельної ділянки. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просять їх задовольнити посилаючись на обставини викладені у позовній заяві та додатково повідомили, що при виділенні земельної ділянки відповідач не перевірив правовстановлюючого документу на будівлю, що знаходиться на земельній ділянці, не врахував містобудівну документацію при визначені цільового призначення земельної ділянки. Представник відповідача - Менської міської ради повідомив, що рішення міської ради законне, приймалося згідно вимог законодавства. Підстав для визнання його не дійсним немає. Цільове призначення земельної ділянки визначене у межах компетенції міської ради та відповідає тому призначенню про яке позивач просив у своїй заяві. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, відділу земельних ресурсів у Менському районі позов не визнав та вважає, що рішення приймалося на підставі заяви позивача згідно передбаченої процедури, тому воно є законним і не може бути визнане недійсним, також не може бути скасовано державний акт, бо він видавався на підставі законного рішення. Третя особа приватний нотаріус Новик В.П. в судове засідання не з'явилася. Заслухавши позивача, його представника, представників відповідача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав. Згідно ст.118 Земельного кодексу України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення відповідних органів щодо приватизації земельних ділянок приймається на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання. Відповідно до заяви позивача від 04.11.1999 року він просив передати йому у приватну власність земельну ділянку площею 0,16 га для ведення особистого підсобного господарства в [ADDRESS] . Дана заява була задоволена рішенням Менської міської ради від 31.01.2006 року. Таким чином порядок приватизації земельної ділянки був дотриманий. Посилання позивача на те, що порушено порядок встановлення цільового призначення земельної ділянки, бо на ній розташований житловий будинок, є безпідставним, оскільки відповідно до ст.20 Земельного кодексу України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою. Статтею 12 Земельного кодексу України до повноважень міських рад віднесена передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян на території міст. Проаналізувавши норми земельного законодавства, суд вважає, що саме по собі розташування на земельній ділянці житлового будинку не є безумовною підставою для її віднесення до земель для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських споруд і гаражного будівництва. Так, згідно ст.35 Земельного кодексу України земельні ділянки, призначені для садівництва, можуть використовуватись зокрема для зведення необхідних будинків, господарських споруд тощо. Відповідно ст.6 Закону України «Про особисте селянське господарство» до майна, яке використовується для ведення особистого селянського господарства, належать жилі будинки, господарські будівлі та споруди та інше майно, набуте у власність членами господарства в установленому законодавством порядку. Виходячи з наведеного,

Outcome: dismissed