Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з відповідача суму страхового відшкодування у розмірі 106858,0 гривень в зв”язку з настанням страхового ризику у вигляді викрадення 29.02.2008 року належного йому транспортного засобу - автобуса Богдан А091 ДН [NUMBER], який був застрахований у позивача, посилаючись на те, що відповідач безпідставно відмовив у виплаті. Представник позивача, з”явившись у судове засідання, підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, посилаючись на безпідставність невиконання умов договору відповідачем Представник відповідача, з'явившись у судове засідання, проти позову заперечував, посилаючись на те, що позивач не виконав умов договору в частині обов”язку вживати заходів щодо запобігання та зменшення збитків, завданих внаслідок настання страхового випадку, оскільки про викрадення автомобіля позивачем було повідомлено, згідно довідки Святошинського РУГУ МВС України у м Києві 01.03.2008 року , а не 29.02.2008 року, тобто негайно після виявлення відсутності автомобіля, в той час як, на думку представника відповідача, за статистикою більшість викрадених автомобілів знаходять протягом 2-х годин після викрадення шляхом застосування засобів перехвату. Крім того, у виплаті страхового відшкодування відмовлено, оскільки в договорі страхування, укладеного між сторонами, не зазначено прізвище осіб, які допущені до керування автомобілем. Суд, вислухавши сторони, оцінивши досліджені у судовому засіданні докази у сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами 29 березня 2007 року було укладено договір № 5-100056-023/07 добровільного страхування автобуса позивача марки «Богдан», д.н.з. [NUMBER], відповідно до полісу . Згідно переліку страхових випадків до них відносився і випадок незаконного заволодіння, в графі особи допущені до керування сторонами було обумовлено, що ризики є застрахованими при керуванні будь-якою особою, яка здійснює це на законних підставах. 29.03.2008 року позивач, використовуючи особисто свій автомобіль для власних потреб, залишив його в цей день близько 10-ї години біля свого будинку[ADDRESS]. Згодом, близько 14-ї години він виявив його відсутність і звернувся до Шевченківського РУГУ МВС України у м. Києві з проханням зареєструвати заяву про злочин. Проте, з пояснень представника позивача вбачається, що заяву у нього прийнято не було, оскільки після з”ясування, що автомобілем мають право керування ще декілька осіб відповідно до виданого позивачем доручення і автомобіль використовується як маршрутне таксі, працівниками міліції було рекомендовано звернутися до всіх осіб, вказаних в дорученні, з метою відшукування автобусу. Позивач, який мав такий самий випадок у 2007 році, коли зазначений автобус також був взятий без відома власника однією з довірених осіб і в порушенні кримінальної справи було з цих підстав відмовлено, став вживати заходів щодо самостійного розшуку автобусу. Проте, після з”ясування, що автобус дійсно будь-ким з цих осіб не використовувався, 01.03.2008 року звернувся з заявою про злочин до Шевченківського РУГУ МВС України у м. Києві. Відповідно до ст. ч.2 ст. 8 Закону України “Про страхування” страховий випадок це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов”язок страховика здійснити виплату страхової суми страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. З укладеного між сторонами договору, зокрема п. 20.3.7 вбачається, що обов”язком позивача у випадку настання страхового випадку є повідомлення страховика про настання страхового випадку негайно, але не пізніше ніж протягом наступних 2-х робочих днів. З матеріалів справи вбачається і відповідачем не заперечується, що позивач вчасно повідомив страхову компанію про настання даного страхового випадку. Відповідно до п.20.1.3.до обов”язків позивача також належало вжиття заходів щодо оформлення всіх необхідних документів, протягом 2-х робочих днів, як стане відомо про настання страхового випадку. В даному випадку позивачем протягом цього строку - 01.03.2008 року подано заяву про злочин до Святошинського РУГУ МВС України у м. Києві, яка була зареєстрована та в подальшому направлена до Подільського РУГУ МВС України у м. Києві та зареєстрована в КОЗПЗ за № 2418 від 05.03.2008 року. За наведених обставин суд вважає, що позивачем повністю дотримані умови договору страхування в частині його дій, які він зобов”язаний вчинити при настанні страхового випадку. Страхова сума, на яку був застрахований автомобіль позивача складає 116150,0 гривень згідно договору франшиза при настанні ризику “незаконне заволодіння” складає 8%, тому належна до виплати сума складає 106858,0 гривень. Розглядаючи підстави для відмови в виплаті страхового відшкодування , які викладені в судовому засіданні представником відповідача, суд їх вважає надуманими та необґрунтованими. Відповідно до укладеного між сторонами договору його дія розповсюджується на всіх осіб, які на момент дії цього договору на законних підставах допущені до керування ним. Вказаний договір саме в цій редакції підписаний відповідачем, тому посилання на те, що оскільки ним керували особи, прізвища яких не зазначені в договорі, виплата за ризиком “незаконне заволодіння” не проводиться, є нелогічним і безпідставним. Крім того, з пояснень самого позивача вбачається, що на день викрадення автомобіля саме він особисто, а не будь-які інші особи, які мають доручення, керував автомобілем, залишив його біля будинку і з його володіння цей автомобіль вибув, про що відповідачу було достовірно відомо і з цих підстав письмової відмови в виплаті страхового відшкодування не складалося. Решту посилань представників позивача в попередньому та судовому засіданні щодо невжиття заходів для збереження майна позивачем у вигляді миттєвого повідомлення працівникам міліції щодо викрадення автомобіля для можливості застосування засобів перехвату суд вважає суб”єктивними думками представників відповідача, оскільки в договорі, що укладений між сторонами, такого обов”яку спеціально не обумовлено і в залежність від нього настання договірних наслідків не ставиться. В зв”язку з тим, що позов підлягає задоволенню, з відповідача підлягають стягненню всі судові витрати, понесені позивачем у виді оплати судового збору та витрат на ІТЗ розгляду справи, сплачені за подачу позову до суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved