Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-16 00:00:00

[PERSON]. у вересні 2005 року звернулася до суду з позовом до [PERSON]. з участю Служби у справах дітей Чернівецької міської ради про поділ спільного майна подружжя. Під час розгляду справи [PERSON]. уточнила позовні вимоги, просила виділити їй квартиру [ADDRESS] вартістю 178219 грн., а [PERSON]. - автомобіль ПЕЖО 405 з номерним [NUMBER] вартістю 15000 грн. із стягненням грошової компенсації на користь [PERSON]., а також передати [PERSON]. у володіння та користування ј частини квартири [ADDRESS] вартістю 66850 грн. 50 коп. в натурі, яка відповідає її частці у праві спільної сумісної власності. [PERSON]. звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON]. про поділ спільного майна подружжя. Просив виділити йому квартиру [ADDRESS] вартістю 329896 грн., автомобіль ПЕЖО 405 з номерним [NUMBER] вартістю 15000 грн., [PERSON]. - торговельний павільйон №304, розташований на території міського торговельного комплексу «Калиновський ринок» в секторі №3 вартістю 277750 грн. та Ѕ частину контейнера №16, розташованого на території міського торговельного комплексу «Калиновський ринок» в секторі №2 вартістю 313100 грн. із стягненням з [PERSON]. на його користь компенсацію вартості Ѕ частини майна в сумі 122977 грн. Визнати право власності на ј частину квартири [ADDRESS] із стягненням на користь [PERSON]. вартості 66851 грн. Після чого [PERSON]. доповнив позовні вимоги. Просив визнати спільним майном подружжя придбані під час шлюбу торговельний павільйон №304, розташований на території міського торговельного комплексу «Калиновський ринок» в секторі №3 вартістю 277750 грн. та Ѕ частину контейнера №16, розташованого на території міського торговельного комплексу «Калиновський ринок» в секторі №2 вартістю 313100 грн. Посилаючись на те, що [PERSON]. здійснено відчуження зазначеного спільного айна за відсутності його згоди, просив визнати договір між [PERSON]. та [PERSON]. купівлі-продажу металевого кіоску, розташованого на території міського торговельного комплексу «Калиновський ринок» в секторі №3 на місці [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу [PERSON] 5 квітня 2003 року, договір між [PERSON]. та [PERSON]купівлі-продажу великогабаритного павільйону [ADDRESS] розташованого на території міського торговельного комплексу «Калиновський ринок» посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу [PERSON]. 3 квітня 2003 року, договір між [PERSON]та [PERSON]. купівлі-продажу частини великогабаритного павільйону №16, посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу [PERSON]. 3 квітня 2003 року недійсними та припинити право володіння [PERSON]. торговельним павільйоном №304, розташованим на території міського торговельного комплексу «Калиновський ринок» в секторі №3, припинити право володіння [PERSON]. Ѕ частиною контейнера №16, розташованого на території міського торговельного комплексу «Калиновський ринок» в секторі №2 та передати у спільну сумісну власність [PERSON]. та [PERSON]. Також просив поділити спільне сумісне майно подружжя та визнати право власності [PERSON]. на торговельний павільйон №304, розташований на території міського торговельного комплексу «Калиновський ринок» в секторі №3, Ѕ частину контейнера №16, розташованого на території міського торговельного комплексу «Калиновський ринок» в секторі №2 із стягненням на користь [PERSON]. грошової компенсації вартості Ѕ частини в сумі 295425 грн. Суд вважає, що позов [PERSON]. та зустрічний позов [PERSON]. про поділ спільного майна подружжя підлягають задоволенню частково. Відповідно до ст.60 СК Украіни майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Встановлено, що під час шлюбу [PERSON]. та [PERSON]. набуто квартиру [ADDRESS] та автомобіль ПЕЖО 405 з номерним [NUMBER], тому зазначене майно є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON]. та [PERSON]. Згідно із ч.1 ст.71 СК України та 372 ЦК України майно, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя і ділиться між ними в натурі. За змістом частин 2 та 4 зазначеної норми неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Пленум Верховного Суду Украіни в п.14 постанови №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватноі власності» роз»яснив, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника /учасників/ цієі власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Анатолічні роз»яснення містяться в п.6 постанови №7 від 4 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок». Згідно з пунктами 6 та 7 цієї постанови виділ також може мати місце за наявності технічної можливості переобладнання приміщення в ізольовані квартири. Отже, з огляду на межі позовних вимог [PERSON]. та [PERSON]., а також, що є неподільними автомобіль ПЕЖО 405 з номерним [NUMBER] та квартира [ADDRESS], суд вважає виділити [PERSON]. квартиру [ADDRESS] вартістю 329896 грн., а [PERSON]. - автомобіль ПЕЖО 405 з номерним [NUMBER] вартістю 15000 грн. При цьому суд враховує, що [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]. на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS]. Сторонами визначено порядок користування жилими приміщеннями, за яким [PERSON]. користувався квартирою [ADDRESS]. Крім того, заслуговує на увагу те, що рішенням Ленінського районного суду м.Чернівці від 24 листопада 2003 року визначено місце проживання дітей [PERSON]. та [PERSON]. з батьком [PERSON] За таких обставин частка [PERSON]. у квартирі [ADDRESS] є незначною. Суд вважає, що позовні вимоги [PERSON]. в частині визнання спільним майном подружжя. Ѕ частиною контейнера №16, розташованого на території міського торговельного комплексу «Калиновський ринок» в секторі №2 не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Навпаки, спростовуються приєднаними до матеріалів справи договором купівлі-продажу між радою засновників міського торгового центру та [PERSON]. великогабаритного павільйону від 23 вересня 1996 року та дорученням, виданим 30 вересня 1996 року [PERSON]., яким уповноважено [PERSON]. здійснювати користування та розпорядження цим майном. Звертаючись до суду з позовом про визнання правочину недійсним, [PERSON]. посилався на те, що відповідно до ч.2 ст.65 СК України, ч.4 ст.369 ЦК України дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди. Суд встановив, що між [PERSON]. та [PERSON]. укладеного договір купівлі-продажу металевого кіоску, розташованого на території міського торговельного комплексу «Калиновський ринок» в секторі №3 на місці [ADDRESS], який посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу [PERSON] 5 квітня 2003 року. Тому до зазначених правовідносин не можуть бути застосовані норми Сімейного кодексу України та Цивільного кодексу України. Згідно ст.23 КпШС України, чинної на час вчинення оспонрюваного правочину, майном, нажитим за час шлюбу, подружжя розпоряджається за спільною згодою. При укладенні угод одним з подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення угод по відчуженню спільного майна подружжя, що потребує обов»язкового нотаріального засвідчення, згода другого з подружжя повинна бути висловлена у письмовій формі. Відповідно до п.27 інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України №18/5 від 18 червня 1994 року нотаріуси посвідчують угоди, щодо яких законодавством встановлено обов»язкову нотаріальну форму. Відповідно до чинного законодавства обов»язковому нотаріальному посвідченню підлягають договори про відчуження жилого будинку, іншого нерухомого майна /статті 227,242, 244, 426 Цивільного кодексу/. Як вбачається з матеріалів справи, металевий кіоск відповідно до довідки Чернівецького комунального обласного бюро технічної інвентаризації від 31 липня 2008 року №1880 року за вимогами Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства Юстиції України №7/5 від 7 лютого 2002 року не є нерухомим майном. Також суд вважає недоведеним, що зазначений правочин вчинений проти волі [PERSON]. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов”язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Як вбачається з матеріалів справи, будь-яких доказів про те, що [PERSON]. не був обізнаний про вчинення правочину або висловлював заперечення поти його вчинення немає. Не підлягають задоволенню і позовні вимоги [PERSON]., які зводяться до виділу в натурі частки із квартири [ADDRESS], що є у спільній сумісній власності, із сплатою [PERSON]. грошової компенсації, оскільки частка самого [PERSON]. є незначною, а співвласники [PERSON]. та [PERSON] таких позовних вимог не заявляли.

Outcome: partial