Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-13 00:00:00

[PERSON]. звернулась до суду з позовом до [PERSON]., [PERSON]. про визнання недійсним договору дарування &frac12; частини квартири[ADDRESS] в м. Хмельницькому, посилаючись на те, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 22 листопада 2007 року на її, позивача, користь було стягнуто з відповідача [PERSON]. 26887 грн. 60 коп. боргу за договором позики. На виконання вказаного рішення суду державним виконавцем ДВС м. Хмельницького було відкрите виконавче провадження, проте через відсутність майна у відповідача [PERSON]. була винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувачу [PERSON]. Як вказує в своїй заяві [PERSON]., судом при розгляді справи № 2-5750/07 за її позовом до [PERSON]. про стягнення боргу була допущена помилка та не було накладено арешт на належне під час розгляду вказаної справи [PERSON]. нерухоме майно, в результаті чого він 30 серпня 2007 року відчужив через договір дарування &frac12; частину квартири[ADDRESS] в м. Хмельницькому своїй матері - [PERSON]. Як вважає [PERSON]., такі дії [PERSON]. носили умисний характер та були спрямовані на уникнення відповідальності належним йому майном за борг перед позивачем за договором позики. Крім того, позивач зазначає, що спірний договір дарування відповідачем був укладений без відповідного дозволу органу опіки виконкому Хмельницької міської ради, не дивлячись на те, що у [PERSON]. є малолітні діти. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги з викладених в позовній заяві підстав, окрім того вважає оспорюваний договір фіктивним. Відповідач [PERSON]. та представник відповідача [PERSON].- [PERSON]. в суді проти позову заперечили, вважають його безпідставним та необґрунтованим. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. У відповідності до ст. 215 підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою- третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно зі ст. 234 цього ж Кодексу фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Судом встановлено, що 30 серпня 2007 року між [PERSON]. та [PERSON]. укладено договір дарування, згідно з яким [PERSON]. подарував [PERSON]. належну йому &frac12; частину квартири[ADDRESS] в м. Хмельницькому. Даний договір був посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Бережною Л.П. та зареєстрований в реєстрі за № 5642. На думку суду, позивачем не наведено підстав, передбачених ст. 215 ЦК України, для визнання недійсним вищевказаного договору дарування. Також позивачем не надано доказів, не здобуто таких і судом, які б підтвердили факт фіктивності оспорюваного нею договору дарування. Окрім того, суд вважає, що посилання позивача [PERSON]. в своєму позові на те, що при укладенні зазначеного договору дарування були порушені інтереси малолітніх дітей відповідача [PERSON]., є безпідставними, оскільки [PERSON]. не є особою, уповноваженою представляти інтереси малолітніх дітей, вичерпне коло осіб яких зазначено у ст. 39 ЦПК України. Таким чином позовні вимоги [PERSON]. в частині визнання недійсним договору дарування [PERSON]. [PERSON]. належної йому &frac12; частини квартири[ADDRESS] в м. Хмельницькому з підстав, викладених у її позові, задоволені бути не можуть. На підставі ст.ст. 215, 234 ЦК України та

Outcome: approved