overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-11 00:00:00

[PERSON]. звернувся до суду із заявою про встановлення його особистості та факту проживання на території України з народження до сьогодні. В обґрунтування заяви вказує, що він народився [INFO] в м. Сімферополі , що підтверджується свідоцтвом про народження від 0-9 жовтня 1978 року, актовий запис № 672. Його батьками є - [PERSON] та [PERSON], [INFO], що мешкає за адресою [ADDRESS]. До цього часу він не отримав паспорт громадянина України , у зв'язку з тим, що його сім'я знаходилася в тяжкому матеріальному стані, він не міг отримати довідку про реєстрацію. На сьогодні в нього виникла необхідність отримати паспорт у зв'язку з чим він звернувся до ВГІРФО Київського РВ СМУ ГУ МВС України в АР Крим, однак, йому було відмовлено в видачі паспорту та рекомендовано звернутися до суду. В судовому засіданні заявник заяву підтримав в повному об'ємі Представник зацікавленої особи в судове засідання не з'явився, сповіщений належно, надав заяву з проханням розглянути справу за його відсутність, проти заяви не заперечував. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника зацікавленої особи. Вислухавши заявника, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судовим розглядом встановлено, що заявник [PERSON], народився [INFO] в м. Сімферополі, що підтверджується свідоцтвом про народження від 22 квітня 2008 року, актовий запис № 672. З самого народження мів мешкав разом із матір'ю - [PERSON], [INFO], за адресою [ADDRESS], де мешкає до сьогодні. Факт проживання заявника з народження в м. Сімферополі підтвердили в судовому засіданні свідки - мати заявника та його брат., а також карткою прописки ( форма А), згідно до якого [PERSON]. зареєстрований за адресою [ADDRESS] з 1978р.; довідкою № 162 виданою директором загальноосвітньої школи № 8 згідно до якої заявник навчався в зазначеній школи в період часу з 01.09.1987р. по 01.09.1993р. та мешкав за вказаної адреси; довідкою середньої змінної школи № 7 де останній навчався в період часу 1993-1995р.: довідкою № 1958 (виданої замість військового квітка) виданої Сімферопольським об'єднаним міським військовим комісаріатом в АР Крим де є фото заявника та завіреною печаткою. Таким чином, вказані обставини свідчать про те, що [PERSON]. дійсно мешкає в м. Сімферополі з народження до цього часу. Крім того, суд вважає можливим встановити особистість заявника, оскільки ВГІРФО Київського РВ СМУ ГУ МВС України в АР Крим відмовлено заявнику в видачі паспорту та запропоновано встановити його особу в судовому порядку. Обставини , зазначені заявником в обґрунтування заявлених вимог, підтверджуються наданими письмовими доказами, які містять фотографії особи заявника, які відповідають також фотографії , наданої заявником суду та поясненнями свідків, що заявник дійсно є [PERSON], [INFO]. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення , оскільки останній не може оформити паспорт громадянина України. На підставі викладеного, ст. ст. 213-215, 256,259 ЦПК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-11 00:00:00

Позивач [PERSON]. звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON]про визнання правочину дійсним та про визнання права власності на нерухоме майно з тих підстав, що як стверджує, 23.02.2007 року згідно договору купівлі-продажу відповідачка продала йому нежитловий будинок, розташований в [ADDRESS] за двадцять п'ять тисяч гривень, що підтверджується розпискою відповідачки та зобов'язалась його нотаріально посвідчити, але ухиляється від нотаріального посвідчення цього правочину. У зв'язку з наведеним просить визнати дійсним цей правочин та визнати за ним право власності на придбане майно. Позивач [PERSON]. в попередньому судовому засіданні підтримує позовні вимоги та просить позов задоволити. Відповідачка [PERSON]позов визнала, не заперечує проти його задоволення, про що надала суду відповідну заяву. Сторонам роз'яснені наслідки їх процесуальних дій у вигляді визнання позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що 23 лютого 2007 року позивач купив у відповідачки нежитловий будинок, розташований в [ADDRESS], що підтверджується розпискою відповідачки від 24.07.2008 року. Згідно з ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі ч.2 ст.220 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі. Від вказаного шлюбу малолітніх та неповнолітніх дітей не мають, але відповідачка не бажає розривати шлюб через органи РАЦС. Сімейне життя не склалося, з серпня 2007 року, забравши свої речі переїхав проживати до іншої жінки. Майже рік як припинили сімейно-шлюбні стосунки та ведення спільного господарства. Шлюб став формальним, на даний час бажає зареєструвати інший шлюб. Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Відповідачка в судовому засіданні на розірвання шлюбу не погодилася. Позивач суду пояснив, що зберегти сімю уже не можливо. Він багато часу живе з іншою жінкою, з якою бажає узаконити свої відносини. Примирення з відповідачкою вже не можливе. Відповідач суду пояснила, що бажає зберегти сімю, вважає розлучення не потрібним, вважає, що чоловік погуляє та повернеться, не уявляє свого життя без нього. Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 серпня 2008 року сторонам по справі було надано строк на примирення до 12 листопада 2008 року. За вказаний строк сторони не примирилися, позивач наголошує на розірванні шлюбу. Суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Так, з матеріалів справи вбачається, що сторони зареєстрували шлюб 19 січня 1983 року в Терновському райвідділі РАЦС м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. Від вказаного шлюбу сторони малолітніх та неповнолітніх дітей не мають. В судовому засіданні встановлено, що сімейне життя сторін не склалося. Відповідач бажає створити нову сім»ю. Примирення сторін неможливе, шлюб існує лише формально, подальше спільне проживання та збереження сім»ї є не доцільним. Відповідно до ст. 88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Також, суд вважає необхідним покласти на відповідача витрати - державне мито 17 грн. при отриманні в органах РАЦС свідоцтва про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-11 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від вказаного шлюбу вони мають дітей: дочку- [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Діти знаходиться на утриманні та виховуються позивачкою одноособово. Батько дітей, відповідач по справі ухиляється від утримання дітей, добровільно матеріальної допомоги не надає. Позивачка не працює в зв'язку з тим, що знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трирічного віку, відповідач допомоги на надає тому вона звернулась до суду з даним позовом і просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до повноліття дитини та стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до повноліття дитини. Позивачка в судовому засіданні уточнила позовні вимоги і просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частини всіх видів його доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду і до повноліття дітей. Відповідач в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі про що подав суду письмову заяву. За ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO]та [PERSON], [INFO] є сторони по справі, що стверджується свідоцтвами про народження. Діти проживають разом з позивачкою та знаходяться на її повному утриманні, батько дітей, відповідач по справі добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд врахував, що позивачка утримує дитину одноособово, не працює, відповідач є працездатним, проти стягнення з нього аліментів на утримання дітей не заперечує. Відповідно до ст.88 ЦПК України витрати пов'язані з розглядом справи покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, на даний час сім'я розпалася, тривалий час не підтримують сімейно - шлюбних відносин, проживають окремо, мають окремі бюджети, ведуть роздільне господарство, просить шлюб розірвати. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд постановити рішення про розірвання шлюбу.. Відповідач позов визнав в повному обсязі, просив постановити рішення про розірвання шлюбу, про що надав суду письмову заяву. За ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так, з матеріалів справи вбачається, що сторони зареєстрували шлюб 20 жовтня 1979 року в міськвідділі РАЦС м. Біла Церква Київської області. Від вказаного шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Протягом тривалого часу сторони не підтримують подружніх стосунків та сімейних відносин, проживають окремо, спроби до примирення позитивного результату не дали, сім'я розпалась остаточно і подальше перебування сторін у шлюбі суперечить їх інтересам та інтересам малолітньої доньки. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України витрати пов»язані з розглядом справи підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від вказаного шлюбу мають малолітнього сина: [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося, були постійні сварки, втратили один до одного почуття та повагу. З грудня 2007 року не підтримують подружні стосунки, проживають окремо, на даний час спільне господарство не ведеться. Просить суд розірвати шлюб та визначити місце проживання дитини з нею. Позивач в судовому засіданні уточнила позовні вимоги: просить постановити рішення про розірвання шлюбу між нею та відповідачем.. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, просив шлюб розірвати, про що подав суду письмову заяву. Відповідно до ст. 130 ЦПК України ухвалення рішення в попередньому судовому засіданні у разі визнання позову проводиться в порядку встановленому ст.174 ЦПК України. За ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з вимогами ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так, з матеріалів справи вбачається, що сторони зареєстрували шлюб 11 січня 2006 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області. Від вказаного шлюбу мають малолітнього сина: [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося, були постійні сварки, втратили один до одного почуття та повагу. З грудня 2007 року не підтримують подружні стосунки, проживають окремо, на даний час спільне господарство не ведеться. Сім»я існує лише формально, подальше спільне проживання та збереження сім»ї є не доцільним. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України витрати пов'язані з розглядом справи підлягають стягненню з відповідача. На підставі ст.4 ДКМУ «Про державне мито» сторони звільнені від сплати державного мита. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від вказаного шлюбу у них є малолітній син [PERSON], [INFO]. На даний час сім'я розпалася, причиною є те, що останні роки сумісного проживання в сім'ї відсутні взаємоповага та взаєморозуміння одне до одного. Виникали сварки та непорозуміння. Припинили сімейно - шлюбні відносини та ведення спільного господарства і поновлювати їх вона не має наміру. Вважає, що зберегти шлюб уже не можливо, оскільки це суперечить її інтересам. Просить суд шлюб розірвати. Позивач в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі. Відповідач позов визнав, просив шлюб розірвати, про що подав суду письмову заяву. Відповідно до ст. 130 ЦПК України ухвалення рішення в попередньому судовому засіданні у разі визнання позову проводиться в порядку встановленому ст.174 ЦПК України. За ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так, з матеріалів справи вбачається, що сторони зареєстрували шлюб 02 липня 2005 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від вказаного шлюбу у сторін є малолітній син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. На даний час сім'я розпалася, причиною є те, що останні роки сумісного проживання в сім'ї відсутні взаємоповага та взаєморозуміння одне до одного. Виникали сварки та непорозуміння. Припинили сімейно - шлюбні відносини та ведення спільного господарства і поновлювати їх позивачка не має наміру. Сім'я розпалась остаточно і подальше перебування сторін у шлюбі суперечить їх інтересам та інтересам їх малолітнього сина. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Відповідно до ст..88 ЦПК України, витрати пов`язані з розглядом справи підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до [PERSON]., [PERSON]. мотивуючи тим, що відповідачі мають заборгованість за спожиту теплову енергію та гаряче водопостачання в сумі 3015,09 грн., яку відповідачі добровільно не погашають. А тому позивач просить суд стягнути з відповідачів вказану суму заборгованості в примусовому порядку. В судовому засіданні представник позивача по дорученню уточнила позовні вимоги і просила суд стягнути вказану суму боргу тільки з [PERSON]. Відповідач в суді позов визнала, суму боргу не оспорює. Відповідно до п.4 ст.130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 174 і 175 цього Кодексу. Згідно п.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як вбачається з розрахункового листа абонента, копія якого надана позивачем, відповідач нерегулярно і не в повному розмірі вносить плату за послуги з опалення та гарячого водопостачання, що надавалися позивачем, в зв”язку з цим у неї утворилася заборгованість за вказані послуги в сумі 3015 грн.09 коп. за період з жовтня 2005 року по вересень 2008 року включно. Згідно ст.20 Закону України “Про житлово-комунальні послуги” від 24.06.2004 року споживач зобов”язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п.18 Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМ України від 21.07.2005 року № 630, плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Згідно ст.68 ЖК України наймач зобов”язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Суд вважає за можливе позов задовольнити, оскільки доданими до позовної заяви доказами підтверджується наявність у відповідача вказаної вище суми боргу, отже, визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі рішення Білоцерківської міської ради від 27.03.2008 року за № 671 позивач звільнений від сплати держмита на користь держави, відповідач звільнена від сплати держмита на підставі ст.4 п.18 Декрету КМ України “Про державне мито”. Згідно ст.ст.81,88 ЦПК України суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача оплачені ним витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн. згідно платіжного доручення № 3183. Враховуючи наведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до [PERSON]., [PERSON]. мотивуючи тим, що відповідачі мають заборгованість за спожиту теплову енергію та гаряче водопостачання в сумі 1259,70 грн., яку відповідачі добровільно не погашають. А тому позивач просить суд стягнути з відповідачів вказану суму заборгованості в примусовому порядку. В судовому засіданні представник позивача по дорученню уточнила позовні вимоги і просила суд стягнути тільки з [PERSON]. заборгованість за надані послуги в сумі 729 грн.47 коп., оскільки частково відповідач борг погасила. Відповідач в суді позов визнала, суму боргу не оспорює. Відповідно до п.4 ст.130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 174 і 175 цього Кодексу. Згідно п.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як вбачається з розрахункового листа абонента, копія якого надана позивачем, відповідач нерегулярно і не в повному розмірі вносить плату за послуги з опалення та гарячого водопостачання, що надавалися позивачем, в зв”язку з цим у неї утворилася заборгованість за вказані послуги в сумі 729 грн.47 коп. за період з червня 2002 року по вересень 2008 року включно. Згідно ст.20 Закону України “Про житлово-комунальні послуги” від 24.06.2004 року споживач зобов”язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п.18 Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМ України від 21.07.2005 року № 630, плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Згідно ст.68 ЖК України наймач зобов”язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Суд вважає за можливе позов задовольнити, оскільки доданими до позовної заяви доказами підтверджується наявність у відповідача вказаної вище суми боргу, отже, визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі рішення Білоцерківської міської ради від 27.03.2008 року за № 671 позивач звільнений від сплати держмита на користь держави, відповідач звільнена від сплати держмита на підставі ст.4 п.18 Декрету КМ України “Про державне мито”. Згідно ст.ст.81,88 ЦПК України суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача оплачені ним витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн. згідно платіжного доручення № 2724. Враховуючи наведене та

Outcome: approved