Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-07 00:00:00

Позивач просить визнати дійсним укладений з відповідачем 14 січня 2008 року в простій письмовій формі договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] та визнати право власності на дане майно, мотивуючи свої вимоги тим, що вона купила даний будинок у відповідача, сплатила його вартість, що підтверджено розпискою від 14.01.2008 року. Відповідач від нотаріального посвідчення договору ухиляється. Вважає, що його права на підставі ст. 220 ЦК України підлягають судовому захисту. Позивач, її представник в судовому засіданні на позові наполягають з наведених в позові підстав. Відповідач в судове засідання не зявилася, повідомлена належним чином. Надала заяву про розгляд справи в її відсутності, з позовом згодна. Вислухавши позивача, його представника, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі поданих доказів. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно умов договору купівлі-продажу від 14.01.2008 року, укладеного в письмовій формі, сторони домовились нотаріально посвідчити договір до 01.04.2008 року (п. 2.2.3 договору). Згідно п. 63 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Мінюсту України № 20/5 від 03.03.2004 року для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу крім правовстановлюючого документу на житловий будинок, садибу та інше нерухоме майно, за виключенням земельної ділянки, якщо воно підлягає реєстрації, нотаріус вимагає надання витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно на спеціальному бланку. Таким чином, при відсутності даного документу договір нотаріально не посвідчується. Як вбачається з Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, він був виданий 19.05.2008 року, в цей же день в електронному реєстрі було зареєстроване право власності відповідача на житловий будинок. Як передбачено ст. 657 Цивільного кодексу України договір купівлі продажу земельних ділянок, цілісних (єдиних) майнових комплексів, житлових будинків (квартири) та іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Стаття 220 Цивільного кодексу України встановлює, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Як вбачається з матеріалів справи, позивач передав відповідачу грошову суму за спірний житловий будинок та було укладено договір в простій письмовій формі. Однак жодного доказу на підтвердження ухилення відповідача від посвідчення договору не надано. Доводи позивача та його представника про ухилення відповідача від посвідчення договору є голослівними і не підтвердженими доказами і суд вважає, що в даному випадку має місце не ухилення відповідача від посвідчення договору, а ухилення сторін від сплати обов'язкових зборів та платежів при нотаріальному посвідченні договору. Крім того, на момент укладення договору та встановленої ним дати нотаріального посвідчення у відповідача були відсутні всі необхідні документи для його нотаріального посвідчення, що також спростовує доводи позивача та його представника про ухилення відповідача від нотаріального посвідчення договору, оскільки при відсутності всіх необхідних документів таке посвідчення неможливе. З пояснень позивача також вбачається, що вона і не зверталася до нотаріуса з приводу нотаріального посвідчення угоди, звернулась тільки до адвоката. Ч. 4 ст.334 Цивільного кодексу України вказує на те, що якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Таким чином, право власності на нерухоме майно виникає з моменту його державної реєстрації. Оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження того, що відбулася державна реєстрація за ним права власності на спірне майно, вимоги про визнання права власності не підлягають задоволенню також і з цих підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих учасниками процесу доказів. Оскільки позивачем не заявлено вимог про стягнення з відповідача суми за розпискою чи інших вимог, суд позбавлений можливості вирішувати дане питання.

Outcome: dismissed