Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-06 00:00:00

Громадянин Іспанії [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про витребування безпідставно набутого майна (грошей). В обгрунтування позовних вимог позивача його представник [PERSON] зазначив у позовній заяві, що в квітні 2007 року позивач приїхав в Україну з туристичною метою. Для пересування територією України він взяв на прокат у ТОВ “Перша прокатна компанія” автомобіль марки “МАЗДА-3”, державний реєстраційний номер [NUMBER] на підставі договору оренди за [NUMBER] від 5 квітня 2007 року. Того ж дня, рухаючись в районі 593 км траси Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, зі сторони селища Мангуш в напрямку м. Бердянська, позивач не впорався з керуванням, виїхав на зустрічну полосу руху, скоївши зіткнення з автомобілем КАМАЗ державний реєстраційний номер [NUMBER] з вантажним причепом [NUMBER] державний реєстраційний номер [NUMBER], яким керував відповідач і який йому належить на праві приватної власності. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди значних ушкоджень зазнали обидва автомобілі, а позивачу були спричинені тілесні ушкодження. Після скоєння дорожньо-транспортної пригоди позивач [PERSON], перебуваючи в лікарні м. Маріуполь, в присутності своєї рідні розмовляв з відповідачем про відшкодування спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди [PERSON], тоді ж між ними було досягнуто домовленісті про відшкодування цієї шкоди. За цією домовленістю позивач зобов'язувався по прибуттю до Іспанії в рахунок відшкодування завданої шкоди відповідачу перерахувати на його ім'я 15000 доларів США, а коли страхова компанія здійснить страхову виплату, то відповідач поверне позивачу страхову виплату. Після того, як страхова компанія ЗАТ АСК “Інго Україна” здійснила страхову виплату, відповідач перерахував на ім'я позивача лише 5000 доларів США. За таких обставин позивач вважає, що [PERSON] діяв відносно нього нібито недобросовісно, порушив їхню домовленість та заволодів грошима без достатньої правової підстави, і вимагає стягнути з відповідача 45800 грн. основного боргу, суму індексу інфляції - 8951,15 грн. та 3 % річних - 909,92 грн. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги не визнали і в судовому засіданні пояснили наступне. 5 квітня 2007 року дійсно внаслідок того, що позивач грубо порушив Правила дорожнього руху, виїхавши на смугу зустрічного руху, сталася дорожньо-транспортна пригода. Від зіткнення належні відповідачу на праві приватної власності автомобіль КАМАЗ державний реєстраційний номер [NUMBER] та вантажний причіп [NUMBER] державний реєстраційний номер [NUMBER] перекинулися на узбіччя та зазнали значних механічних ушкоджень, тим самим відповідачу була спричинена значна майнова шкода. [PERSON] є приватним підприємцем і того дня на своєму автомобілі він перевозив вантаж [PERSON] 22 120 кг посівного матеріалу ячменю, як вказано в накладній ПП “Кірей”. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було знищено 16820 кг з 22 120 кг посівного матеріалу ячменю. [PERSON] компенсував власнику ячменя [PERSON] його втрату, сплативши під розписку 33 640 грн. за 16 820 кг знищеного посівного матеріалу за ціною 2 грн. за 1 кг. Для транспортування з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця призначення 5180 кг ячменю, який не втратив своєї придатності, відповідач за свій рахунок сплатив послуги вантажників та послуги з траспортування. Крім того, відповідач також зазнав значних витрат, пов'язаних з транспортуванням свого пошкодженого автомобіля та причепу з місця дорожньо-транспортної пригоди, які складаються з послуг крану для завантаження та розвантаження автомобіля та причепу - 1200 грн., послуг вантажників - 1000 грн., втрати дизельного пального при зіткненні автомобілів - 4000 грн., послуг автомобіля з платформою - 5000 грн., а також послуги з транспортування ячменю - 1000 грн., витрати на бензин - 6000 грн., оплата експертизи - 1000 грн. на загальну суму 52840 грн. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відповідач не мав можливості шість місяців працювати, втратив свій заробіток за півроку, декілька місяців витратив на те, щоб відремонтувати свій автомобіль з причепом, тим самим, був порушений його звичний уклад життя. Таким чином, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відповідачу було завдано майнової шкоди на значну суму, яка перевищує оспорювану суму. 11 квітня 2007 р. начальнику 10-го МРО при УДАІ ГУ МВС України у Донецькій області було відправлено постанову для притягнення [PERSON] до адміністравної відповідальності, однак позивач ухилився від явки до відповідного органу, що значно ускладнило та подовжило процедуру страхового відшкодування, також вимагаючи від відповідача додаткових витрат. Коли позивач знаходився в лікарні, [PERSON] в присутності [PERSON] та рідних позивача через перекладача розмовляв з [PERSON] про дорожньо-транспортну пригоду та про відшкодування спричиненої йому майнової шкоди, внаслідок скоєної з вини позивача дорожньо-транспортної пригоди. Тоді сторони домовився залагодити все за взаємною згодою, щоб відповідач не звертався до суду з позовною заявою про відшкодування заподіяної йому шкоди. Позивач сам запропонував відповідачеві, що він добровільно відшкодує йому в повному обсязі завдану з його вини майнову шкоду та оплатить всі понесені відповідачем витрати у зв'язку з відшкодуванням заподіяної шкоди. Визначення суми відшкодування позивач запропонував зробити відповідачу, а сам зобов'язався по прибуттю до Іспанії перерахувати йому відповідну суму грошей. Відповідачем було визначено розмір компенсації за заподіяну шкоду в сумі 15000 доларів США. Позивач погодився з такою сумою відшкодування, проти неї не заперечував і на виконання їхньої домовленості здійснив переказ відповідної суми грошей в рахунок відшкодування заподіяної відповідачу шкоди. Цією ж домовленістю також передбачалось, якщо страхове відшкодування покриє всі збитки, то гроші, що залишаться, відповідач поверне позивачеві. Після отримання страхового відшкодування [PERSON] згідно домовленості з позивачем перерахував на його ім'я 5000 доларів США як отриману ним надлишкову суму. А сам факт прийняття позивачем такого виконання усної домовленості підтверджує сутність самої домовленості. Твердження позивача про те, що відповідач діяв відносно нього недобросовісно та заволодів його грошима без достатньої правової підстави, не відповідає дійсності, оскільки гроші від позивача він отримав виключно в рахунок відшкодування заподіяної йому шкоди діями останнього за усною домовленістю між ними. Відповідач не зловживав довірою позивача, а добросовісно виконав їхню домовленість з позивачем, і тому вважає позовні вимоги [PERSON] незаконними та необгрунтованими. Представник відповідача також вказала на те, що представником позивача безпідставно був нарахований на суму боргу індекс інфляції, так як норми Цивільного кодексу не передбачають його нарахування в такому випадку. Крім того, представник позивача на свій розсуд, без належного обгрунтування визначив період застосування індексів інфляції та нарахування відсотків на суму боргу. В судовому засіданні були досліджені матеріали перевірки, проведеної слідчим управлінням ГУ МВС України в Донецькій області за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини позивача, листи відправлені електронною поштою через Інтернет перекладачем рідним позивача від імені [PERSON], допитані свідки [PERSON] та [PERSON], які підтвердили 3 витрати відповідача на компенсанцію втраченого ячменя та понесені відповідачем витрати на транспортні послуги. Заслухавши пояснення і доводи представників сторін, відповідача [PERSON], допитавши свідків, проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з наступних підстав. Згідно зі ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Як встановлено в судовому засіданні, 5 квітня 2007 року поблизу 593 км траси Одеса-Мелітополь-Новоазовськ внаслідок грубого порушення позивачем Правил дорожнього руху сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої відповідачу була спричинена майнова шкода, значних механічних ушкоджень зазнав його автомобіль та вантажний причіп, доведено до непридатності для використання за призначенням 16820 кг ячменю, який відповідач перевозив, відповідач також поніс витрати, пов'язані з транспортуванням з місця події транспортних засобів та інші витрати на суму, яка значно перевищує отриману ним компенсацію. Ці витрати підтверджуються поясненнями самого відповідача [PERSON], показаннями свідка [PERSON], його розпискою від 17 квітня 2007 р. про отримання від [PERSON] компенсації за знищений ячмінь у сумі 33 640 грн., показаннями свідка [PERSON] про те, що [PERSON] оплатив йому послуги транспортування у сумі 5000 грн., копією фототаблиці з місця дорожньо-транспортної пригоди. Усною домовленістю між собою у квітні 2007 року сторони визначили умови відшкодування майнової шкоди. На виконання цієї домовленості позивач платіжним дорученням від 18 квітня 2007 р. добровільно перерахував [PERSON] 15000 доларів США в рахунок відшкодування завданої з його вини шкоди. Цей факт представник позивача визнає і не заперечує. Той факт, що ця грошова сума була перерахована позивачем [PERSON] саме в рахунок відшкодування завданої шкоди, підтверджується платіжним дорученням від 18.04.07 р., в графі “деталі платежу” якого зазначено ціль платежу як “аварія 05.04.07” . З огляду на те, що представник позивача не надав суду жодних доказів, що спростовують твердження відповідача про відсутність заборгованості, суд дійшов висновку, що відповідачем грошова сума в розмірі 15000 доларів США була отримана на цілком достатніх та законних підставах як відшкодування спричиненої шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а відповідно посилання позивача на безпідставність отримання грошей відповідачем не відповідає фактичним обставинам справи і не підтверджується ніякими належними доказами. Таким чином, порушуючи вимоги ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України щодо обов'язка сторони довести ті обставини, на які вона покладається в обгрунтування своїх заявлених позовних вимог, позивач не довів, що [PERSON] безпідставно отримав від нього оспорювану суму грошей. Крім того, страхова сума, виплачена відповідачу страховою компанією, належить йому особисто, оскільки він відповідно до Закону України “Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів” є потерпілим. А відтак у позивача немає ніяких договірних чи інших підстав, які випливають з норм закону, вимагати розподілу цієї суми. Відповідно до вимог ст. 1166 Цивільного кодексу України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Разом з тим ст.1194 Цивільного кодексу України предбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Як встановлено судом, після отримання страхової виплати відповідач повернув позивачеві 5000 доларів США як надлишкову суму, і таким чином, ніякого боргу у відповідача перед громадянином Іспанії [PERSON] немає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed