Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-26 00:00:00

Сторони є співвласниками[ADDRESS]. Позивачі, посилаючись на те, що відповідач чинить їм перешкоди в користуванні квартирою, чим порушує їх право власності, звернулися в суд з позовом про визначення часток у спільній сумісній власності та встановлення порядку користування квартирою. В судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом оголошення в газеті «Черкаський край» №81 від 17 жовтня 2008 року. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. Як вбачається з договору купівлі-продажу від [INFO], який зареєстрований Смілянським відділком ЧООБТІ 29 січня 2001 року, [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що також підтверджується технічним паспортом на квартиру. Згідно з технічним паспортом, [ADDRESS] складається з 3 кімнат, площею відповідно 12,6 кв.м., 13,1 кв.м., 17, 2 кв.м., кухні, площею 7,9 кв.м., ванної кімнати, площею 2,6 кв.м., вбиральні, площею 1,2 кв.м., передпокою, площею 6, 4 кв.м., лоджії, площею 3,1 кв.м.. Відповідно довідки ОСББ «Пролісок» від 12 вересня 2008 року у вказаній квартирі зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] знятий з реєстрації в зв'язку з навчанням. Відповідно до ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном . Згідно п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 2005 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Співвласники не домовлялися між собою про розмір часток в спільному майні вважаючи їх рівними, а тому їх частки в спільному майні суд вважає за можливе визначити рівними по ј частці за кожним. Оскільки квартира знаходиться на 3 поверсі багатоквартирного житлового будинку, в зв'язку з чим не можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири, а відповідач чинить перешкоди позивачам в користуванні житловими приміщеннями, суд вважає за можливим встановити між сторонами порядок користування приміщеннями квартири. Як вбачається з технічного паспорта квартири, її житлова площа становить 42,9 кв.м., а тому на кожного співвласника припадає по 10,72 кв.м. житлової площі (42,9:4). Оскільки в квартирі кімнат з такою площею не існує, а поділити квартиру між співвласниками неможливо, суд вважає за можливе встановити між співвласниками порядок користування [ADDRESS], виділивши позивачам житлові кімнати площею відповідно 17,2 кв.м., 12,6 кв.м. з лоджією площею 3.1. кв.м., відповідачу - житлову кімнату, площею 13,1 кв.м., а кухню, площею 7,9 кв.м., ванну кімнату, площею 2,6 кв.м., вбиральню, площею 1,2 кв.м., передпокій, площею 6,4 кв.м. залишити в загальному користуванні. Суд враховуючи складність справи, час затрачений адвокатом на участь у справі, вважає, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги слід стягнути з відповідача на користь позивачів в розмірі 500 гривень, так як саме такий розмір грошової компенсації адекватний витратам наданим за правову допомогу. З відповідача на користь позивачки [PERSON] необхідно стягнути понесені нею судові витрати - 8 грн. 50 коп. судового збору, 7 грн. 50 коп. витрат пов'язаних з інформаційно-технічним забезпеченням розгляду справи, 99 грн. витрат, пов'язаних з викликом відповідача до суду. На підставі наведеного, ч.2 ст. 370, ст.ст. 369, 391 ЦК України, п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 2005 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності»,

Outcome: partial