Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-07 00:00:00

25 березня 2008 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів, в якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок та самочинно перебудований житловий будинок літ.А в літню кухню, туалет літ.З та душ літ.И, розташовані у [ADDRESS] . У судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала свої позовні вимоги і в їх обґрунтування пояснила, що у 1969 році її чоловік придбав будинок у [ADDRESS] . У 1971 році він подарував його її матері [PERSON] . В цьому будинку вона мешкала до своєї смерті [INFO] . Позивачка та її родина проживали в цьому будинку разом з [PERSON] . За цей час вони перебудували старий будинок у літню кухню. Побудували новий будинок, туалет, душ. Оформленням документів на будівництво займався її син відповідач по справі. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, в яку входить в тому числі і житловий будинок з належними до нього господарськими та побутовими будівлями і спорудами, розташований за вищезазначеною адресою. Протягом шестимісячного строку після смерті матері вона фактично вступила в володіння спадковим майном, так як залишилася проживати в будинку та розпоряджатися всім майном. В свідоцтві про право власності на цей будинок була допущена помилка у прізвищі та по-батькові її матері, тому вона не змогла нотаріально оформити спадщину після матері. В травні 2008 року державний нотаріус Жовтневої державної нотаріальної контори Миколаївської області відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що нею не було подано правовстановлюючий документ на спадковий будинок і запропоновано звернутися до суду. Представник позивача позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] позов визнав у повному обсязі і не заперечував у його задоволенні. Відповідач Мішково-Погорілівська сільська рада Жовтневого району Миколаївської області свого представника у судове засідання не направила, але письмово просила суд слухати справу у відсутності її представника та позов [PERSON] задовольнити. Третя особа Жовтнева державна нотаріальна контора Миколаївської області свого представника у судове засідання не направила, але письмово просила суд слухати справу у відсутності її представника та позов вирішити на розсуд суду. Третя особа Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації свого представника у судове засідання не направила, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином. Треті особи [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, але письмово позов визнали і просили справу слухати за їх відсутності. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона мешкає в с. Мішково-Погорілове з 1967 року, а сім`ю [PERSON] знає з 1969 року, тобто з того часу коли вони придбали будинок в [ADDRESS] . [PERSON] також жила в цьому будинку до смерті. Будинок вони перебудували. [PERSON] мешкала в зазначеному будинку разом зі своїм сином, невісткою та онуками, як за життя її матері, так і після. Свідок [PERSON] суду пояснила, що з 1967 по 1983 рік працювала в Мішково-Погорілівській сільській раді на посаді секретаря, а потім заступника голови. Сім`я позивачки придбала будинок [ADDRESS] . В їх селі представники Миколаївського бюро технічної інвентаризації ходили по всіх будинках, записувала прізвища мешканців, а потім згодом привозили свідоцтва про право власності на будинки. Якщо вдома власників не було, то вони питали прізвище у сусідів. З цієї причини вони або представники сільської ради могли допустити помилку у прізвищі матері позивачки. На території села ні у кого крім матері позивачки, не було і зараз немає прізвища [PERSON] . І людини з прізвищем [PERSON] також не було. Копії свідоцтв про право власності на житлові будинки [PERSON] та [PERSON] підтверджують пояснення свідків про те, що в селі одночасно виготовлялися вищезазначені свідоцтва (а.с.63,64). Відповідно до рішення виконкому Жовтневої районної ради Миколаївської області № 46 від 16.02.1988 р. та свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого виконавчим комітетом Жовтневої районної ради народних депутатів 20.02.1988 р. власником будинку за адресою [ADDRESS] була визнана [PERSON] . По батькові « [PERSON] » було перекреслено і виправлено на « [PERSON] » (а.с.19-20,32,33). Відповідно до довідок Мішково-Погорілівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області від 30.01.2008 р. та 20.02.2008 р. згідно даних погосподарської книги сільської ради [PERSON] проживала з 1971 року за адресою: [ADDRESS] та виписана у зв`язку зі смертю. В цьому будинку також з 1991 по 2002 рік проживала її дочка [PERSON] (а.с.39,40,41). Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] (а.с.18). Відповідно до довідок Мішково-Погорілівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області від 31.07.2008 р. згідно даних погосподарської книги у 1969 році [PERSON] продала будинок за адресою: [ADDRESS] [PERSON] , а у 1971 році він подарував цей будинок своїй тещі [PERSON] (а.с.59,60). Згідно з рішенням виконкому Мішково-Погорілівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області від 05.02.2007 р. № 14 була змінена нумерація житлового будинку з [ADDRESS] (а.с.65). З довідки виконкому Мішково-Погорілівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області від 16.05.2008 р. вбачається, що сільською радою [PERSON] надавалася присадибна земельна ділянка під будівництво індивідуального житлового будинку в [ADDRESS] , однак рішення в архіві сільської ради не збереглося (а.с.38). В довідці від 04.08.2008 р. № 873 сільська рада зазначає, що земельна ділянка площею 0,16 га по [ADDRESS] знаходилась у користуванні [PERSON] згідно наказу № 42 від 15.05.1971 р. у зв`язку з даруванням їй домоволодіння [PERSON] (а.с.61). Згідно з наказом радгоспу «Пам`ять комунарів» від 15.05.1971 р. № 42 передана земельна ділянка площею 0,16 га [PERSON] у зв`язку з даруванням їй будинку [PERSON] (а.c.62). У 1987 році відповідач по справі, який є сином позивачки, отримав дозвіл та будівельний паспорт на будівництво нового житлового будинку по [ADDRESS] та перебудову старого житлового будинку під господарську будівлю (а.с.21-24). У 1990 році [PERSON] отримав технічний паспорт на цей будинок (а.с.25-28), де зазначено, що на земельній ділянці є самовільні забудови. 01 листопада 2007 року Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації відмовило [PERSON] в реєстрації права власності на вищезазначений будинок, оскільки право власності на цей будинок зареєстровано за [PERSON] (а.с.30). Згідно довідки Жовтневої державної нотаріальної контори Миколаївської області від 13.05.2008 року позивачці [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у зв`язку з тим, що нею не було подано правовстановлюючий документ на спадковий будинок і запропоновано звернутися до суду (а.с.34). Відділ містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства та розвитку інфраструктури Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області, Жовтнева районна санітарно-епідеміологічна станція, відділення з питань наглядово-профілактичної діяльності Жовтневого районного відділу ГУ МНС України у Миколаївській області в своїх погодженнях не заперечують проти оформлення самовільних будівель (а.с.35-37). Аналізуючи зібрані по справі докази у сукупності, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного. Відповідно до ст.ст. 375, 376 ЦК України суд на вимогу власника (користувача) земельної ділянки може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує прав інших осіб та, якщо споруди збудовані без порушень. У судовому засіданні з письмових доказів, пояснень свідків та позивачки встановлено, що житловий будинок, розташований у [ADDRESS] на день на день смерті [INFO] належав на праві власності [PERSON] . Враховуючи те, що [PERSON] за життя була власницею житлового будинку з належними до нього господарськими спорудами, отримала в користування земельну ділянку розміром 0,16 га, спорудила на ній душ, туалет та перебудувала будинок літ.А в літню кухню без порушень архітектурних, будівельних, протипожежних, санітарних норм та прав сусідів, то суд вважає можливим визнати право власності і на самовільно побудовані споруди. В ч.1 ст.549 ЦК України (в ред. 1963 р.) передбачено, що спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] проживала на день смерті своєї матері в зазначеному будинку і здійснювала догляд за ним та земельною ділянкою, то суд вважає, що вона фактично вступила в володіння спадковим майном, а отже спадщину прийняла. Приймаючи до уваги, що відповідно до ст.529 ЦК України (в ред. 1963 р.) позивачка є спадкоємицею першої черги, а інших спадкоємців судом не установлено, то вона має право отримати спадщину після смерті своєї матері [PERSON] .

Outcome: approved