Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-13 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою про примусове стягнення грошової компенсації та не нарахованої премії виниклих внаслідок не проведення відповідачем остаточного розрахунку при звільненні, а саме невиплати грошової компенсації за невикористану відпустку в розмірі 1816,90 грн. та недоотриманої премії в розмірі 244,96 грн. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що вона працювала в ТОВ “ Водне господарство ” на посаді лаборанта 4-го розряду хіміко – бактеріологічної лабораторії і весь час отримувала заробітну платню. Однак 01 липня 2008 року вона була звільнена з посади лаборанта 4-го розряду хіміко – бактеріологічної лабораторії ТОВ “ Водне господарство ” по п. 5 ст. 36 КЗпПУ. При звільнені та до теперішнього часу відповідач добровільно не виплатив їй грошову компенсацію за невикористану відпустку та нараховану премію. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, надав суду письмову заяву в якій заперечував проти позову в частині стягнення премії. Суд у відповідності до ст. 169, 225 ЦПК України ухвалює розгляд справи без участі відповідача, на підставі наявних матеріалів в справі. В судове засідання призначене на 14.11.2008 року позивачка надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Найбільш важливим з не сформульованих принципів пункту 1 статті 6 Конвенції є принцип рівних можливостей, згідно з яким кожна зі сторін під час розгляду справи повинна мати рівні можливості і жодна зі сторін не повинна мати будь-яких істотних переваг над протилежною стороною. Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Сторони не змінили підстави або предмет позову, судом розглядається справа в рамках заявлених вимог. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. З 01 квітня 2006 року по 01.07.2008 року позивачка дійсно працювала на ТОВ “Водне господарство” на посаді лаборанта 4-го розряду хіміко – бактеріологічної лабораторії, що підтверджується копією трудової книжки (а. с. 2). 01.07.2008 року позивачку було звільнено за п. 5 ст. 36 КЗпПУ (переведення працівника за його згодою, на інше підприємство, в установу організацію або перехід на виборну посаду) по переводу в КП “ Кіровоградське водопровідно — каналізаційне господарство Кіровоградської міської ради ”. Представником відповідача була надана до суду довідка № 6251 від 03.11.2008 року (а. с. ) про заборгованість з виплати компенсації за невикористану відпустку в розмірі 1811,07 грн., що підтверджує невиплату компенсації позивачу. Також у даній довідці відповідач зазначив, що премія була нарахована та виплачена позивачці, тим самим визнавши фактичне нарахування премії. Але зі сторони відповідача суду не було надано жодного доказу, підтверджуючого виплату позивачу нарахованої премії в повному обсязі. Підтвердженням розміру заявленої суми компенсації також є розрахунковий аркуш (а. с. ). Факт нарахування позивачці премії в розмірі 244,96 грн. підтверджується матеріалами справи (а. с. 5, 14, 15-17, 19-20). У відповідності з ч. 1 ст. 83 КЗпПУ у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей. Згідно з ч. 3 ст. 83 КЗпПУ У разі переведення працівника на роботу на інше підприємство, в установу, організацію грошова компенсація за не використані ним дні щорічних відпусток за його бажанням повинна бути перерахована на рахунок підприємства, установи, організації, куди перейшов працівник. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпПУ при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Дослідивши всі надані матеріали в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме підлягають стягненню з відповідача ТОВ “ Водне господарство ” на користь позивачки [PERSON] грошова компенсація в розмірі 1811,07 грн. та недоотримана премія в розмірі 244,96 грн. Відповідно до п. 2 ч.3 ст. 81 ЦПК України стягнути з відповідача ТОВ “ Водне господарство ” на користь держави судовий збір в розмірі 51 грн. та витрати на інформаційно — технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн.

Outcome: partial