Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-08 00:00:00

[PERSON]. звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення недоплаченої надбавки за педагогічне звання в сумі 9503 гривні 42 коп. за період з 1.03.2005 року по 1.01.2008 року. Позов обгрунтовується тим, що вона з 26.09.1992 року по даний час працює на посаді директора Стецівської загальносвітньої школи. Указом Президента України від 12.12.1992 року № 2250 їй присвоєно почесне звання «Заслужений вчитель України». Згідно п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 07.02.2001 року № 134 »Про впорядкування умов оплати праці працівників установ та організацій окремих галузей бюджетної сфери» та п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2002 року № 1298 «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери» з березня 2001 року їй повинна була виплачуватись доплата за звання «заслужений» в розмірі 20% посадового окладу. Проте вказана надбавка їй виплачувалась не в повному розмірі, а всього в сумі 21,38 гривні на місяць, що призвело до недоплати заробітної плати в зазначеному розмірі. В судовому засіданні позивачка позов підтримала і просить його задовольнити повністю та стягнути з відповідача понесені судові витрати за надання правової допомоги за складання позовної заяви до суду в сумі 100 гривень. Представники відповідача позов визнали просять його задовольнити, про що надали суду письмову заяву та пояснили, що дійсно в період з 1.03.2001 року по 01.01.2008 року позивачці, яка працює на посаді директора Стецівської загальносвітньої школи і має почесне звання « Заслужений вчитель України», виплачувалась надбавка за почесне звання «заслужений» в розмірі 21, 38 гривень на місяць замість 20% посадового окладу, що призвело до недоплати заробітної плати за вказаний період в сумі 9503, 42 гривні. Вислухавши пояснення позивачки, представників відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав: Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову в попередньому судовому засіданні ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що позивачка з 26.09.1992 року по даний час працює на посаді директора Стецівської загальносвітньої школи. Указом Президента України від 12.12.1992 року № 2250 їй присвоєно почесне звання «Заслужений вчитель України». Згідно п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 07.02.2001 року № 134 »Про впорядкування умов оплати праці працівників установ та організацій окремих галузей бюджетної сфери» та п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2002 року № 1298 «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери» посадові оклади працівників бюджетних установ, закладів та організацій, які мають почесне звання «заслужений» підвищуються на 20% посадового окладу. В період з 01 березня 2001 року і по 01.01.2008 року позивачці повинна була виплачуватись доплата за звання «заслужений» в розмірі 20% посадового окладу. Проте вказана надбавка їй виплачувалась не в повному розмірі, а всього в сумі 21,38 гривні на місяць, що призвело до недоплати заробітної плати за вказаний період в сумі 9503,42 гривні. Даний факт підтверджується довідкою від 06.05.2008 року за наслідками перевірки звернення позивачки проведеної, на підставі наказу Головного управління освіти і науки Черкаської облдержадміністрації від 05.05.2008 року, провідним бухгалтером - ревізором централізованої бухгалтерії при Головному управлінні освіти і науки Черкаської облдержадміністрації / а.с.16/, визнається представниками відповідача. Згідно ст. 21 КЗпП України власник підприємства чи уповноважений ним орган зобов'язаний виплачувати працівникові встановлену законодавством заробітну плату. Відповідно до ст. 238 КЗпП України при розгляді трудових спорі у питаннях про грошові вимоги, крім вимог про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, орган який розглядає спір має право винести рішення про виплату працівникові належних сум без обмеження будь - яким строком .Оскільки в період з 01.03.2001 року і по 01.01.2008 року позивачці виплачувалась заробітна плата в розмірі меншому чим встановлено чинним законодавством, що призвело до недоплати їй заробітної плати в сумі 9503, 42 гривні, зазначена сума підлягає стягненню на її користь з відповідача. Таким чином, визнання представниками відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У відповідності до ст. 88 ч.1,3 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивачки випрати, пов'язані з оплатою правової допомоги за складання позовної заяви в сумі 100 гривень, на користь держави витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи судом в сумі 30 гривень та 95 гривень 03 коп. судового збору. На підставі ст. ст.21, 94, 238 КЗпП України, п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 07.02.2001 року № 134 »Про впорядкування умов оплати праці працівників установ та організацій окремих галузей бюджетної сфери», п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2002 року № 1298 «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери»,

Outcome: approved