Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-28 00:00:00

10 липня 2008 року позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] року народження, щомісячно по &frac14; частки з усіх видів заробітку, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що з відповідачем по справі перебуває у шлюбі, мають дитину, котра на даний час проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від надання допомоги в утриманні дитини в добровільному порядку, тому вона вимушена звернутися до суду. У судовому засіданні позивачка заявлені позовні вимоги підтримала і просила суд задовольнити позов. Відповідач у попередньому судовому засіданні визнав, що має сина, який проживає разом з ними, заперечував проти позову, посилаючись на те, що допомогу надає у добровільному порядку. У судове засідання відповідач не явився, про дату, час та місце розгляду справи був своєчасно та належним чином повідомлений, будь-яких клопотань до суду від нього не надходило. Вислухавши позивачку, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, позов підлягає задоволенню. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, актовий запис [NUMBER] від 24.08.2002 року по Тираспільському міському відділу ЗАГС (а.с.4-а, 5). Від даного шлюбу [INFO] року народився син - [PERSON], згідно свідоцтва про народження котрого сторони по справі є батьками малолітнього (а.с.4). Сторони разом з неповнолітнім сином проживають по [ADDRESS] у м.Одесі, зареєстровані за адресою: м.Одеса, [ADDRESS], малолітній син знаходиться на утриманні позивачки, доходів позивачки недостаньо для його повноцінного утримання. Відповідач ухиляється надавати постійну матеріальну допомогу на утримання дитини в добровільному порядку, на даний час відповідач працює [INFO], отримує заробітну плату та має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання сина. Його заперечення, надані у попередньому судовому засіданні, суд до уваги не приймає, оскільки, відповідно до вимог ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 Сімейного Кодексу України, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, у відповідності з ч.1 ст.183 СК України, визначається судом. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Враховуючи вимоги ст.182 СК України щодо матеріального становища та стану здоров'я як дитини так і платника аліментів, недостатність у матері дитини заробітку для її повноцінного утримання, виходячи із засад розумності та справедливості, суд вважає, що вимоги позивачки підлягають задоволенню у повному обсязі: з відповідача на користь позивачки необхідно стягувати аліменти на утримання їх сина у розмірі по &frac14; частки з усіх видів заробітку щомісячно. Згідно ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.ст.81, 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 51 гривні та 7 гривень 50 копійок витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Згідно ч.2 ст.367 ЦПК України, суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення суду відносно усієї суми аліментів. На підставі встановленого, ст.ст.180-183, 191 СК України,

Outcome: approved