Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-05 00:00:00

Позивачі 7.03.2008 р. із доповненнями від 4.04.2008 р. звернулися до суду з позовом до[PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди в зв'язку із загибеллю [PERSON] [INFO] р.н., внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП). Свої вимоги вони мотивують тим, що 24 січня 2008 року близько 20:50 год., [PERSON], керуючи власним мікроавтобусом Мерседес - 312 Д д.н. [NUMBER] на 10 кілометрі автомобільної дороги Житомир - М.Подільський у с. Пряжево Житомирського р-ну. Житомирської обл. здійснив наїзд на пішохода [PERSON], заподіявши останньому тілесні ушкодження від яких той помер на місці події. За результатами перевірки в порушенні кримінальної справи було відмовлено. У зв'язку із вищевикладеним позивачі просили стягнути на користь [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 6365,77 грн., яку обґрунтовують наявними чеками про понесені витрати на поховання та спорудження надгробного пам'ятника, та моральну шкоду по 15000 грн. на користь [PERSON], [PERSON], та неповнолітнього [PERSON], яку обґрунтовують перенесеними внутрішніми моральними та психологічними переживаннями від утрати рідної людини, яка була опорою сім'ї, вела господарство, переживаннями із приводу порушення звичайного способу життя унаслідок втрати члена родини. У судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON], та їх представник позовні вимоги просили задовольнити в повному обсязі та стягнути на їхню користь понесенні судові витрати (судовий збір, витрати на інформаційно-технічне забезпечення та витрати на правову допомогу). Підтвердили факт сплати відповідачем спочатку 1400 грн. і. у подальшому, 2000 грн. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав у повному обсязі з огляду на те, що дорожньо-транспортна подія трапилась з вини загиблого [PERSON], який порушив вимоги п.п. 4.4.; 4.7; 4.14 «а» Правил дорожнього руху України, його вина у ДТП відсутня. Уважає, що в даному випадку мала місце непереборна сила, а тому в задоволенні позовних вимог у відповідності до ч. 5 ст. 1187 ЦК України має бути відмовлено. Також пояснив, що він сплатив позивачам спочатку 1500 грн. і, у подальшому, поштовим переказом - 2000 грн. Суд, вивчивши матеріали справи, матеріали перевірки ДТП від 25.01.2008 р., заслухавши пояснення сторін, покази свідків, уважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом установлені факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до висновку за результатами перевірки по факту ДТП від 25.01.2008 р. інспектором було встановлено, що, 24 січня 2008 року близько 20:50 год., [PERSON], керуючи власним мікроавтобусом Мерседес - 312 Д д.н. [NUMBER] на 10 кілометрі автомобільної дороги Житомир - М.Подільський у с. Пряжево Житомирського р-ну. Житомирської обл. здійснив наїзд на пішохода [PERSON], заподіявши останньому тілесні ушкодження від яких той помер на місці події. За результатами перевірки постановою суду від 12.02.2008 р. у порушенні кримінальної справи було відмовлено. 10.04.2008 р. прокурором відділу прокуратури Житомирської обл. вищенаведена постанова була скасована, а матеріали були направлені для організації проведення додаткової перевірки. За результатами додаткової перевірки інспектором дізнання ВДАІ Житомирського р-ну 28.04.2008 р. було винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи за фактом ДТП відносно водія[PERSON] за відсутністю в його діях ознак злочину передбаченого ст. 286 КК України. Одночасно було встановлено, що ДТП виникла унаслідок невідповідності дій пішохода [PERSON] п.п. 4.4.; 4.7; 4.14 «а» Правил дорожнього руху України, згідно з якими у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості, пішоходи, які рухаються проїжджою частиною чи узбіччям, повинні виділити себе для своєчасного їх виявлення іншими учасниками дорожнього руху; пішоходи повинні переходити проїжджу частину по пішохідних переходах, у тому числі підземних і надземних, а у разі їх відсутності - на перехрестях по лініях тротуарів або узбіч; пішоходам забороняється: виходити на проїжджу частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху. (див. матеріали перевірки КОЗП 360 від 25.01.2008 р., а.с. 3-6) Відповідно до поданих свідоцтв про народження та про одруження позивачі [PERSON], [PERSON], та неповнолітній [PERSON], є відповідно дружиною, матір'ю та сином загиблого [PERSON] (а.с. 7-8) Відповідно до товарного чеку від 25.01.2008 р. на ритуальні послуги та атрибутику позивачкою [PERSON] було витрачено 3380 грн.; згідно видаткових накладних на організацію поминального столу у день поховання було придбано 842 грн. 31 коп.; на організацію поминального столу (40 днів) відповідно до чеків було придбано продуктів харчування на суму 393 грн. 46 коп.; на спорудження пам'ятника було витрачено 3750 грн. (а.с. 9-10, 35) Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ст. 1201 ЦК України, особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати. Допитана як свідок [PERSON] показала, що вона особисто від батьківського комітету була направлена на допомогу [PERSON] у похованні її чоловіка. Вона особисто отримала в позивачки гроші в сумі близько 3500 грн. та здійснювала покупки продуктів харчування до поминального столу, чеки повернула [PERSON]. Більшу частину продуктів було придбано без відповідних чеків та квитанцій. У суду немає підстав ставити під сумнів покази вищенаведеного свідка, таких доказів суду не надано. Таким чином, суд дійшов до висновку, що вимоги [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди підлягають частковому задоволенню, без урахування загальної суми у розмірі 3400 грн., яку відповідач добровільно відшкодував дружині загиблого. Таким чином, на користь позивачки [PERSON] має бути стягнуто (3380+842,31+3750)-3400=4572,31 грн. У задоволенні вимог про стягнення суми коштів на організацію поминального обіду (40 днів) має бути відмовлено, оскільки дані витрати не відносяться до витрат на поховання. Суд не погоджується із твердженням відповідача в тій частині, що ДТП відбулась через непереборну силу так як мала місце винна поведінка з боку загиблого пішохода, що перебуває в причинному зв'язку з подією та її наслідками, і що це є підставою для звільнення його від цивільної відповідальності, оскільки непереборна сила - це надзвичайна й не відворотна за даних обставин подія яка характеризується, як зовнішня до діяльності сторін, а також як не рядова та не ординарна обставина. (наприклад - явища стихійного характеру), чого при даній ДТП не було. Суд при визначенні розміру стягнення шкоди не може врахувати наявність грубої необережності з боку потерпілого та зменшити розмір стягнення на суму матеріальної шкоди заподіяної пошкодженням транспортного засобу відповідача через те, що у відповідності до ч. 3 ст. 1193 ЦК України вина потерпілого не враховується в разі відшкодування додаткових витрат, передбачених ч. 1 ст. 1195 ЦК України, у разі відшкодування шкоди завданої смертю годувальника та в разі відшкодування витрат на поховання. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями, чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, установлених частиною другою цієї статті. Згідно ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується не залежно від вини …, якщо 1) шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я, або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Таким чином, суд уважає, що вимоги позивачів про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню з огляду на втрату відповідно батька, чоловіка та сина й перенесеними моральними переживаннями та стражданнями із цього приводу, порушенням нормальних життєвих зв'язків та стосунків.. При вирішенні позовних вимог у частині відшкодування на користь позивачів моральної шкоди судом було досліджено матеріальне становище сторін, значення й роль, яку відігравав у житті сім'ї загиблий [PERSON]. Зокрема, було з'ясовано, що загиблий [PERSON] проживав по [ADDRESS], разом із позивачами. Батько [PERSON] помер рано, і тому вся робота по господарству лягла на його плечі. Сім'я утримувалась переважно за рахунок його високого постійного та стабільного доходу. За місцем проживання загиблий характеризувався з позитивного боку як добрий сім'янин, у стосунках із сусідами - чесний, добропорядний і справедливий. Відповідач [PERSON] проживає в [ADDRESS], виховує двох дітей, працює директором [INFO], має стабільний дохід. Також, визначенні розміру відшкодування моральної шкоди на користь [PERSON] суд ураховує, що вона, хоча й має постійне місце роботи та пристойний дохід, однак найближчим часом має вийти на пенсію за віком і через це, розраховувала на матеріальну та моральну підтримку сина. З урахуванням викладеного, виходячи із принципів розумності та справедливості суд визначає розмір відшкодування моральної шкоди на користь [PERSON] у розмірі 3000 грн.. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди на користь [PERSON] суд, окрім вищенаведеного, ураховує її незначний дохід за постійним місцем роботи згідно наданої суду довідки про доходи, і з урахуванням принципів розумності та справедливості визначає розмір відшкодування моральної шкоди на її користь і сумі 3000 грн. При визначенні розміру моральної шкоди на користь неповнолітнього сина загиблого [PERSON] 1997 р.н. суд, окрім іншого, ураховує роль загиблого в його матеріальному утриманні, забезпеченні інтелектуального та духовного розвитку дитини, психологічної травми в дитини пов'язаної із втратою батька, і з урахуванням розумності та справедливості визначає розмір моральної шкоди в сумі 4000 грн. Питання про стягнення на користь позивача витрат пов'язаних із наданням правової допомоги має бути вирішене у відповідності до ст. 84, 88, п. 2 розділу ХІ „ Прикінцевих та перехідних положень” ЦПК України, постанови КМ України №590 від 27.04.2006 р. „Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних із розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх, компенсації за рахунок держави”. [PERSON] представляє інтереси позивачів на підставі договору про надання правової допомоги. При вирішенні справи суд ураховує, що граничний розмір компенсації витрат не повинен перевищувати суму, що обчислюється, виходячи з того, що стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, витрати пов'язані із правовою допомогою не можуть перевищувати 40 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за годину роботи представника. Граничний розмір компенсації за надання правової допомоги консультативного характеру із приводу підготовки матеріалів для звернення до суду не може перевищувати 50% мінімальної заробітної плати за сукупність дій необхідних для розгляду справи, а саме - 257,5 грн. Отже, незважаючи на те що позивачками за надання правової допомоги консультативного характеру було сплачено представнику по 250 грн. кожною, суд при визначенні розміру витрат має враховувати зазначений вище граничний розмір компенсації, через те що правова допомога надавалась в межах однорідних позовних вимог викладених у одній позовній заяві, підготовчі та консультаційні дії проводили з метою забезпечення розгляду однієї справи в суді. Таким чином, при визначенні розміру відшкодування витрат на правову допомогу за вчинення підготовчих дій на користь кожної з позивачок має враховуватись сума 128,75 грн. (257,5Х2). Зазначена в наданих до суду квитанціях про сплату коштів на надання правової допомоги сума в розмірі 300 грн. сплачених за надання правової допомоги в судових засіданнях кожною з позивачок повністю узгоджується з актами виконаних робіт, і може бути врахована судом при визначенні розміру витрат на надання правової допомоги. З огляду на те, що частка задоволених вимог на користь позивача [PERSON] та її неповнолітнього сина [PERSON] становить 31,8% ( 11572,31 Х100 / 36365,77), а частка задоволених вимог [PERSON] становить 20% (15000 Х100 / 3000), вимоги [PERSON] щодо стягнення витрат на правову допомогу підлягають частковому задоволенню в сумі 136 грн. 34 коп. (428,75 х 31,8% / 100), а вимоги [PERSON] - на суму 85 грн. 75 коп. (428,75Х 20% / 100). Крім того, з[PERSON] на користь держави має бути стягнуто 59,5 грн. судового збору (51 грн. та 8,5 грн.) та 30 грн. витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду цивільної справи в суді. На підставі викладеного, ст. ст. 23, 1167, 1187, 1193 ЦК України,

Outcome: partial