Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-10 00:00:00

11 грудня 2006 року позивачі, [PERSON], [PERSON], [PERSON], звернулися до суду з позовом до [PERSON] про захист права власності на квартиру та про виселення. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі вказали, що квартира, яка розташована [ADDRESS] належить їм на праві спільної сумісної власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло № 1516 виданого 22 червня 1993 року Комітетом по управлінню комунальної власності міської Ради народних депутатів міста Красноармійська, та Свідоцтва про право власності на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Першої Красноармійської державної нотаріальної контори 01.09.2006 року по реєстру № 1-1416 та зареєстрованого в БТІ міста Красноармійська 11.09.2006 року. В серпні 2005 року відповідачка попросилася на деякий час пожити у квартирі за вищевказаною адресою. Навіть ставилось питання про можливість купівлі-продажу квартири. Але відповідачка не виконала умов домовленості, і більше того, відмовляється виселитися з квартири. [PERSON] житлом забезпечена. Має у власності квартиру, розташовану [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого КП «Управління міського господарства» 15.12.2005 року № 10372, що підтверджується доводкою з БТІ. Добровільно відповідачка з квартири виселитися не бажає. Виходячи з наведеного позивачі просять суд захистити їх право на квартиру [ADDRESS] і виселити відповідачку з сином [PERSON], [INFO] з вказаної квартири. Відповідачка позов не визнала і заявила зустрічний позов до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання угоди дійсною і визнання права власності на нерухоме майно. В обґрунтування своїх позовних вимог відповідачка, [PERSON], вказала, що в серпні 2005 року вони зустрілися з родиною [PERSON] з метою придбати квартиру, розташовану [ADDRESS]. Спочатку вона вела переговори з [PERSON], яка на той момент була опікуном неповнолітньої [PERSON] 17.08.2005 року вона передала першу суму в розмірі 7000 грн. [PERSON] в рахунок оплати за квартиру, а та в свою чергу, в рахунок підтвердження їх домовленості передала їй ключі від квартири і вона в'їхала в цю квартиру. Оскільки квартира була повністю не придатна для проживання і була велика заборгованість за комунальні послуги з даної квартири, вони з [PERSON] домовилися, що вона може робити ремонт. Крім того вона погасить усю заборгованість з комунальних послуг і ця заборгованість ввійде у вартість квартири. Загальна вартість квартири за домовленістю склала 450000 грн. [PERSON] в свою чергу пообіцяла їй підготувати всі документи, необхідні для продажу квартири. За період з жовтня 2005 року по березень 2006 року вона ще виплатила 1050 грн. [PERSON], яка просила гроші нібито для оформлення документів. 05.04.2006 року до неї знову прийшла [PERSON] з метою взяти у неї ще грошей в рахунок плати за квартиру, на що вона в свою чергу запитала у неї, коли будуть готові документи для оформлення угоди купівлі-продажу. [PERSON] пообіцяла їй підготувати їх у строк до 10 квітня 2006 року, про що на підтвердження була написана розписка. 11 квітня 2006 року вона зустрілася з [PERSON], [PERSON], [PERSON] з метою з'ясувати питання про оформлення угоди купівлі-продажу квартири. Як з'ясувалося під час розмови, одна частина квартири належить померлому сину [PERSON] - [PERSON] і вказана частина ще неоформлена за спадщиною. У цей же день була складена ще одна розписка, в якій оговорена загальна сума угоди в розмірі 45000 грн. з урахуванням заборгованості з комунальних послуг, також було зазначено, що документи для оформлення угоди будуть готові протягом трьох днів. Після цього вона відповідачів за зустрічним позовом не бачила і лише після того, як її викликали до суду за позовом [PERSON] вона дізналася, що документи вони переоформили наприкінці 2006 року і у теперішній час відмовляються продавати квартиру. За весь цей час нею були понесені затрати в розмірі 7910 грн. з оплати комунальних послуг, 7000 грн. сплатила за квартиру [PERSON] як опікуну [PERSON] і 1050 грн. особисто [PERSON] Таким чином, вона сплатила за квартиру суму в розмірі 15960 грн., а залишок суми в розмірі 29040 грн. вона готова сплатити відповідачам за її позовом за їх першою вимогою. Крім того, за цей період нею проводився ремонт. З урахуванням вищевикладеного, відповідачка [PERSON] вважає, що між нею та позивачами за первісним позовом фактично відбулася угода купівлі-продажу квартири, розташованої [ADDRESS]. Так, відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх суттєвих умов договору, який підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому випадку нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Між нею і позивачами за первісним позовом були обумовлені усі суттєві умови договору і вони уклали договір, що підтверджується розписками, вона погасила усю заборгованість і продовжує регулярно сплачувати комунальні послуги, таким чином вона виконала усі суттєві умови, які були оговорені у договорі. Вони повинні були нотаріально оформити всі правовстановлюючі документи. Але позивачі за первісним позовом відмовляються від нотаріального оформлення договору купівлі-продажу квартири, ні чим не мотивуючи свою відмову. У зв'язку з цим [PERSON] вважає необхідним визнати угоду між нею і позивачами за первісним позовом, з купівлі-продажу квартири, розташованої [ADDRESS] дійсною. Крім того, вона вважає, що [PERSON] порушили її право власності на придбане майно, оскільки вона не може без нотаріального посвідчення договору оформити у БТІ своє право власності на це нерухоме майно. Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не витікає із закону або незаконність набуття права власності не установлена судом. Крім того, відповідно до ч.3 ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у покупця з моменту такого посвідчення чи з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Виходячи з викладеного [PERSON] просить суд визнати дійсною угоду купівлі-продажу спірної квартири за суму 45000 грн., укладену між нею і [PERSON], [PERSON], [PERSON], і визнати за нею право власності на цю квартиру (а.с.109-110). В судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON] підтримали доводи свого позову та наполягали на його задоволенні. Вимоги [PERSON] не визнали з мотивів, викладених у їх позовній заяві. Позивач [PERSON] просив заявлені ним позовні вимоги задовольнити і розглядати справу без його участі, що підтверджується заявою на а.с.93. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні вимоги позивачів не визнала з мотивів, викладених у її позовній заяві і доводи якої, в свою чергу, підтримала та на задоволенні якої наполягала. Відповідачка [PERSON] вважає вимоги [PERSON], [PERSON] і [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а позов [PERSON] не визнала, оскільки остання не виконала умови домовленості у встановлені строки. Третя особа - представник органу опіки та піклування Красноармійської міської ради просила суд ухвалити рішення у відповідності до норм законодавства, вказавши, що органами опіки та піклування обом сторонам давався дозвіл на продаж квартири, згідно заяв осіб, які зверталися з таким рішенням і рішення приймалися з умовою забезпечення інтересів неповнолітніх та малолітніх дітей. На теперішній час у [PERSON] і у самої [PERSON] є діти, тому їх служба просить ухвалити рішення з урахуванням інтересів дітей. Третя особа СГІРФО Красноармійського МВ ГУМВС України в Донецькій області просить ухвалити рішення у відповідності до вимог законодавства і розглядати справу без участі їх представника, що підтверджується заявою на а.с.60. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, з'ясувавши фактичні обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON], [PERSON] і [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню. В той же час вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають з таких підстав. Судом установлено, що квартира, яка розташована [ADDRESS] належить позивачам на праві спільної сумісної власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло № 1516 виданого 22 червня 1993 року Комітетом по управлінню комунальної власності міської Ради народних депутатів міста Красноармійська, та Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Першої Красноармійської держаної нотаріальної контори 01.09.2006 року по реєстру № 1-1416 та зареєстрованого в БТІ міста Красноармійська 11.09.2006 року ( л.д. 5, 7-12, 148-152). Відповідно до названих документів в зазначеній квартирі [PERSON] належить Ѕ частка квартири і [PERSON], [PERSON] належить по ј частці. Довідкою на а.с.13 від 06.10.2006 року підтверджується, що відповідачці [PERSON] на праві спільної сумісної власності з [PERSON] і [PERSON] в рівних частках належить квартира, розташована [ADDRESS]. З свідоцтва про смерть на а.с.126 вбачається, що мати [PERSON] і [PERSON] померла [INFO]. Згідно рішення виконавчого комітету Красноармійської міської ради № 145 від 20 квітня 2005 року громадянка [PERSON] призначена опікуном над неповнолітньою [PERSON] (а.с.121, 153). Вказаним рішенням за неповнолітньою [PERSON] закріплено право на жилу площу у квратирі [ADDRESS] і було заборонено любе відчуження названої квартири без згоди з опікунською радою Красноармійської міської ради. Відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх суттєвих умов договору, який підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому випадку нотаріальне посвідчення договору не вимагається. В той же час, при розгляді цього спору належить виходити з законності наявності такої домовленості. Як встановлено судом, щодо неповнолітньої [PERSON] [INFO], 20 квітня 2005 року була встановлена опіка і виконкомом Красноармійської міської ради було заборонено будь-яке відчуження жилого приміщення [ADDRESS]. З рішення виконкому Красноармійської міської ради №158 від 15 березня 2006 року (а.с.144) вбачається, що дозвіл на продаж вищевказаної квартири отриманий лише 15 березня 2006 року. Отже, отримання від відповідачки грошей у рахунок нібито майбутнього договору купівлі-продажу спірної квартир опікуном [PERSON] 17 серпня 2005 неправомірно та суперечить інтересам неповнолітньої дитини. Тим паче, відповідачка не могла вирішувати питання з купівлі-продажу квартири з неповнолітньою [PERSON], передаючи останній гроші 02.10.2005 р., 26.12.2005 р., 06.03.2006 р., що вбачається з розписок на а.с.132, 134, 135. Таким чином, виходячи з вимог ч. 1 ст. 224 ЦК України угода, вчинена без дозволу органу опіки та піклування (стаття 71 Цивільного кодексу) є нікчемною і підлягає визнанню недійсною. Крім того, суд не може взяти до уваги розписки на а.с.133, 134, як доказ домовленості, що відбулася, про продаж відповідачці спірної квартири, оскільки розписки викладені рукою самою відповідачки, яка явно заінтересована у вирішенні цього спору. В судовому засіданні відповідачка, [PERSON], стверджувала, що нею погашені борги з комунальних платежів спірної квартири: з квартплати в сумі 2133,71 грн., з опалення 3407,07 грн., з водо забезпечення квартири - 924,05 грн., енергозабезпечення квартири - 273,38 грн., з газозабезпечення - 1171,79 грн. На а.с.86-88 маються надані суду [PERSON] квитанції, які не в повному обсязі підтверджують ствердження відповідачки, оскільки до справи на вказаних аркушах долучені квитанції про оплату відповідачкою судового збору за пред'явлення позову до суду; квитанція про оплату послуг [PERSON] за квартиру, розташовану [ADDRESS] в сумі 1712,25 грн., тобто за квартиру, яка не є предметом спору. На а.с.88 маються квитанції з оплати платежів в 2008 році, тобто, після надходження цього спору на розгляд суду. В судовому засіданні допитані свідки [PERSON] і [PERSON]. (а.с.193, 195), які підтвердили списання з їх рахунків сум на погашення боргів зі спірної квартири за проханням відповідачки (а.с.86, 87). Проте, названі суми не відповідають вартості квартири про яку веде мову відповідачка в своїй позовній заяві. Таким чином, дані суми платежів не можуть бути підставою для задоволення вимог відповідачки. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] стверджує, що спірна квартира при вселенні відповідачки до неї не була придатна для проживання, тобто квартира потребувала ремонту. В той же час відповідачкою не надано доказів, які б підтвердили згоду позивачів на проведення ремонту в їх квартирі. Таким чином, суд вважає первісний позов обґрунтованим і, не знаходить підстав для задоволення зустрічного позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved