Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-09 00:00:00

2 жовтня 2008 року [PERSON]звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до Державного підприємства “Добропіллявугілля” Відокремлений підрозділ “Шахта Новодонецька” про стягнення 11153,52 грн. одноразової допомоги при звільненні у зв'язку з виходом на пенсію. В судовому засіданні [PERSON] та його представник підтримали позовні вимоги. Позивач [PERSON]пояснив, що він з червня 1979 року перебував у трудових відносинах з шахтою «Новодонецька» Добропільського виробничого об'єднання по видобутку вугілля. 20 серпня 2002 року був звільнений з шахти «Новодонецька» з професії електрослюсар 5 розряду підземний за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію. Загальний стаж роботи в вугільній промисловості на момент звільнення склав 23 роки 2 місяці. При звільненні йому не була виплачена одноразова допомога у зв'язку з виходом на пенсію. У вересні 2008 року позивач звернувся на шахту із заявою про виплату одноразової допомоги при звільненні у зв'язку з виходом на пенсію, передбаченої пунктом 12.15 Галузевого (тарифного) угоди. Він отримав відповідь від 09.09.2008 № 1907 в якій йому було відмовлено у виплаті одноразової допомоги у зв'язку зі спливом строку для захисту порушеного права. Позивач, вважаючи причини, по яких йому було відмовлено у виплаті одноразової допомоги, безпідставними, звернувся до суду. Також позивач просить поновити строк звернення до суду, як пропущений з поважних причин. У судовому засіданні представник відповідача ДП «Добропіллявугілля» [PERSON] позов не визнав та пояснив, що у відповідності до ст. 233 КЗпП України строк звернення для вирішення трудового спору та захисту свого права складає 3 місяці, з дня коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, оскільки право на отримання одноразової допомоги у позивача виникло у момент звільнення, тобто в 2002 році, то на даний час строк для звернення для захисту порушеного права пропущено. Просить в позові відмовити. Вислухавши пояснення сторін, представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, позивач працював на шахті «Новодонецька» з червня 1979 року. Був звільнений з шахти «Новодонецька» 20 серпня 2002 року. В трудовій книжці позивача в графі «Причини звільнення» вказано «звільнений за власним бажанням у зв'язку із виходом на пенсію». Дана обставина сторонами не заперечується і підтверджується наявними в справі документами. Відповідно до пункту 12.15 Галузевої (тарифної) угоди між Держвуглепромом і галузевими вугільними профспілками від 12.02.1992 при звільненні у зв'язку з виходом на пенсію працівнику виплачується одноразова допомога, розмір якої залежить від стажу роботи в галузі і розміру середнього заробітку. При стажі роботи в галузі більше 20 років розмір одноразової допомоги становить три середньомісячні заробітні плати. При звільненні позивача за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію його стаж роботи у вугільній галузі складав 23 роки 2 місяці, але одноразова допомога йому не виплачувалась, що не заперечується представником відповідача. Розмір одноразової допомоги у сумі 11153,52 грн., розрахований з розрахунку середньомісячного заробітку по професії електрослюсар 5 розряду підземний з повним робочим днем в шахті за два місяці, що передували зверненню до суду, згідно Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 №100, на підставі довідки підприємства, судом перевірений, сторонами не заперечується. Відповідно до довідки, виданої підприємством, середній денний заробіток електрослюсаря підземного 5 розряду складає 177,04 грн. Оскільки для числення середнього заробітку були взяті два місяці - серпень та вересень 2008 року з 20 та 22 робочими днями відповідно, середній денний заробіток необхідно помножити на 21 день. Таким чином, розмір одноразової допомоги складає (177,04 грн. х 21 день х 3 місяці) 11153,52 грн. У суду немає підстав відмовляти позивачу у поновленні пропущеного строку звернення до суду. Стаття 233 КЗпП України встановлює строк звернення до суду для вирішення трудового спору 3 місяці з дня, коли працівник дізнався чи повинен був дізнатися про порушення свого права. Як слідує з пояснень позивача, йому не відмовляли в виплаті допомоги, а відмову він одержав в письмовому вигляді в вересні 2008 року. Можна погодитись, що позивач помилявся щодо часу виникнення у нього права на звернення до суду, тому суд вважає можливим поновити строк, бо вважає його пропущеним з поважної причини. Крім того, згідно ст. 238 КЗпП України при розгляді спорів про грошові вимоги, крім вимог про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, орган, який розглядає спір, має право винести рішення про виплату працівникові належних сум без обмеження будь-яким строком. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 233, 234, 238 КЗпП України,

Outcome: approved