Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом (т. 1 а.с. 2-5), в якому просить суд встановити факт нещасного випадку, пов'язаного з виробництвом, що стався 17.09.1999р., стягнути з відповідача на її користь на відшкодування шкоди в розмірі втраченого заробітку одноразово 477гр., додаткові витрати: на придбання корсету 80гр., на проведення томографічного обстеження 115 гр., придбання препарату «Вітафон» вартістю 121 гр., придбання медикаментів 612 гр. 95 коп., моральну шкоду одноразово 10000 гр. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вона, працюючи у відповідача лікарем - стоматологом 1-ої категорії, 17.09.1999р. в п'ятницю слідувала на виклик додому до хворого в автомобілі [NUMBER], що належить відповідачу, під керуванням водія [PERSON], з медсестрою [PERSON] Позивач знаходилась в салоні, сиділа в кріслі, трималась рукою за поручень. В ході слідування в районі Сумського ринку водій різко загальмував, внаслідок чого вона не утрималась на сидінні та впала на долівку салону автомобіля з підвернутою рукою під себе, вдарившись спиною об металеву деталь, отримала забиття грудної клітини та поперечного відділу хребта, її падіння бачила медсестра [PERSON] Вона не змогла самостійного піднятися, її підняли медсестра та водій. Незважаючи на тяжкість стану після травми, вона обслугувала виклик та повернулася в поліклініку. Лікар [PERSON]. довела до відома про те, що трапилося, заступника головного лікаря [PERSON], яка, з урахуванням стану позивача, одразу ж - протягом години, вирішила відправити її на консультацію в травматологічне відділення Обласної клінічної лікарні в супроводі медсестри фіз. кабінету [PERSON] та водія [PERSON] на цій же машині. Зробивши рентгенографію органів грудної клітини та поперечного відділу хребта, вона була оглянута лікарем-травматологом [PERSON]., який діагностував забиття грудної клітини та поперечного відділу хребта та призначив лікування. 18.09.1999р. та 19.09.1999р. її стан погіршився, посилилися болі, у зв'язку з чим в понеділок 20.09.1999р. вона звернулася в міську поліклініку № 8 за місцем проживання до хірурга [PERSON]., яка встановила діагноз: «забиття грудної клітини» та відкрила лікарняний лист № 400015 з 20.09.1999р. 24.09.1999р. вона знову відвідала прийом хірурга, надала рентгенограму, на якій були видні ознаки перелому 7 ребра зліва. В подальшому, 12.02.2000р. була проведена повторна рентгенограма - № 359 від 12.02.2000р., на якій видно ґудзикове утовщення 7 ребра зліва по задній паравертебральній лінії, що вказує на перелом, що зрісся. Вона відвідувала хірурга багато разів - 20.09.1999р., 23.09.1999р., 27.09.1999р., 06.10.1999р., 15.10.1999р., 18.10.1999р. Лікарняний було закрито 18.10.1999р. після огляду її дільничним терапевтом. В лікарняному листі зазначено діагноз: «забиття грудної клітини, поперечної області». Проте, маючи лікарняний лист, вона продовжувала працю. Навантаження було невелике, незважаючи на проведені курси лікування, стан здоров'я погіршувався. Вона звернулася до адміністрації з приводу складання акту про нещасний випадок за формою Н-1, але отримала відмову. Адміністрація провела розслідування випадку та склала акт вільної форми. Позивач зазначає, що внаслідок різкого погіршення здоров'я вона втратила повністю працездатність та змушена була залишити роботу з 01.09.2000р. Вона поставила перед відповідачем питання про направлення її на МСЕК для встановлення стійкої втрати професійної працездатності, але отримала відмову. Змушена була звернутися в обком профспілки робітників охорони здоров'я, але головний лікар їм відмовив, тривалий час не видавав довідку про її заробіток, позбавляючи її права звернення в суд. Вона працювала у відповідача лікарем-стоматологом 1 категорії на 0,5 ставки - оглядовим лікарем, її заробіток до травми складав 79 гр. 50 коп. виходячи з повного окладу 159гр. Вказаний заробіток вона повністю втратила, так як втратила працездатність. Всього їй не виплачено за період з 01.09.2000р. по лютий 2001р. включно (6 місяців) 477 гр., виходячи з розрахунку 79гр. 50 коп. помножити на 6 місяців. Крім того, в процесі лікування нею витрачені кошти на придбання корсету - 80 гр., проведена томографія хребта - 115 гр. Також позивач вказує, що своїми неправомірними діями відповідач наніс їй значну моральну шкоду, порушив її трудові права, не видав їй акт за формою Н-1, що позбавляє її можливості вирішити подальшу долю, пройти МСЕК. В судовому засіданні позивач [PERSON], та представники позивача [PERSON], [PERSON]. повністю підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити, звернули увагу на те, що факт падіння позивача підтвердили в судовому засіданні свідки. Пояснили, що доказами по справі підтверджено наявність травматичного ушкодження хребта, яке до подій 17.09.1999р. у позивача було відсутнє. Вказали, що згідно висновку МСЕК від 24.04.2001р., [PERSON] визнана інвалідом 3 групи у зв'язку із відсутністю акта форми Н-1, тому інвалідність кваліфікована як загальне захворювання. Вважали, що відповідач не довів вихід на роботу позивача з 20.09.1999р. по 27.09.1999р. В судовому засіданні представник відповідача Комунального закладу охорони здоров'я обласної стоматологічної поліклініки [PERSON]заперечував проти позовних вимог, вважав їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Пояснив, що дійсно, 17.09.1999р., позивач [PERSON], під час здійснення виїзду за викликом додому до пацієнта, в автомобілі РАФ під керування водія [PERSON], в районі Сумського ринку, в силу своєї недбалості не утримавшись в сидінні, впала, після чого здійснила медичну допомогу пацієнту, який мешкав на 5-му поверсі, та повернулась на роботу. Приймаючи графік роботи, [PERSON] вийшла на роботу 21.09.1999р. у вівторок, і в цей день прийняла 49 пацієнтів. 23.09.1999р. позивач надала медичну допомогу 39 пацієнтам, 25.09.1999р. - 36 пацієнтам. 13.09.2000р. [PERSON] звернулася із заявою про видачу акта за формою Н-1, про те, що мала місце виробнича травма 17.09.1999р., на підтвердження чого надала лікарняний № 400015, згідно якого вона знаходилася на лікарняному в період з 20.09.1999р. по 18.10.1999р. з діагнозом: забиття грудної клітини. Наказом головного лікаря № 162 від 14.09.2000р. була створена комісія по розслідуванню заяви [PERSON]. Згідно акту від 10.10.2000р. комісія прийшла до висновку, що акт за формою Н-1 підстав складати немає. В ході перевірки було встановлено, що лікарняний [PERSON] був виданий незаконно. [PERSON] виконувала свої обов'язки, починаючи з 21.09.1999р. до її звільнення. Документи, що підтверджували втрату працездатності, не надавала. Вважав, що протягом всього часу розгляду справи позивач змінювала свої показання щодо наданої відповідачем зведеної відомості за вересень 1999р.: спочатку заперечувала в ній свій підпис, потім визнала його, проте заперечувала той факт, що частина даних була внесена її рукою, зокрема, дати за 23 та 25, та дані в цій частині. Третя особа - головний лікар Комунального закладу охорони здоров'я обласної стоматологічної поліклініки [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти позову, просив в його задоволенні відмовити. Підтримав позицію відповідача, пояснив, що ніяких заяв з боку [PERSON]. про те, що після падіння в машині вона не може працювати, до нього не надходило, що [PERSON] працездатність не втратила, бо в іншому випадку вона б не змогла виконувати функціональні обов'язки лікаря, весь час після падіння вона ходила на роботу, до самого звільнення. Комісія по розслідуванню цього випадку була створена лише через рік, одразу ж після надання [PERSON] лікарняного. Пояснив, що [PERSON] була звільнена не, як вона пояснила суду, за станом здоров'я, а тому, що на роботу вийшов лікар, який знаходився в декретній відпустці, на місце якого на цей час було прийнято [PERSON] Представник третьої особи Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Дзержинському районі м. Харкова [PERSON] заперечувала проти задоволення позовних вимог. Вважає, що в ході розгляду справи доводи, якими [PERSON] обґрунтовувала свої позовні вимоги, були спростовані, а причинний зв'язок між травмуванням позивача 17.09.1999р. та настанням непрацездатності не був доведений, що в такому разі нещасний випадок не може бути визнаним пов'язаним з виробництвом. 17.09.1999р. та в наступні робочі дні [PERSON] продовжувала працювати, на легшу роботу не переводилась, на стан здоров'я не скаржилась. У відповідача не було підстав призначати комісію для розслідування нещасного випадку безпосередньо за його настанням. МСЕК, на підставі огляду [PERSON]., вивчення медичних документів та результатів функціональних досліджень, з урахуванням соціально-трудових факторів, дійшла висновку, що захворювання позивачки не є наслідком будь-якої перенесеної травми, тим більше - пов'язаної з виконанням трудових обов'язків. Вважала також безпідставними вимоги позивача про відшкодування майнової та моральної шкоди, оскільки ступінь втрати [PERSON] працездатності не визначався, а висновки про необхідність забезпечення ліками відсутні. Зазначила, що в підтвердження своїх вимог [PERSON] не надала жодного медичного висновку або рецепта лікаря про необхідність придбаних нею ліків, корсета і апарата «Вітафон», та томографічного обстеження. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, свідків, дослідивши матеріали справи, встановивши відповідні обставини і визначивши відповідно до них правовідносини, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] працювала у відповідача на посаді лікаря-стоматолога, починаючи з 1969 року, до 01.01.2000 р., коли була звільнена з займаної посади лікаря-стоматолога за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України. В подальшому, з 04.01.2000р., на підставі наказу № 8 від 05.01.2000р., [PERSON] прийнята на роботу в Харківську обласну стоматологічну поліклініку на посаду лікаря-стоматолога в 1-ше лікувальне відділення на 0,5 ставки на час відпустки по догляду за дитиною [PERSON], й на підставі наказу № 189 від 02.11.2000р. звільнена з займаної посади з 04.09.2000р. за ст. 40 п.6 КЗпП України у зв'язку із поновленням на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу (т. 3 а.с. 7-15, 65-69). Позивач пояснила суду, що своє звільнення вона не оскаржувала. Відповідно до п. 6, 10 розділу 2 Посадової інструкції лікаря-стоматолога терапевта оглядового кабінету обласної стоматологічної поліклініки, затвердженої головним лікарем 12.01.1995р., погодженої з головою профспілкового комітету 12.01.1995, для виконання своїх функціональних обов'язків лікар-стоматолог оглядового кабінету зобов'язаний при надходженні виклику зробити стоматологічну допомогу хворим на дому; вчасно і грамотно заповнювати затверджену обліково-звітну документацію (т.3 а.с. 31-32). Відповідно до п. 1 «Положення про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на підприємствах, в установах і організаціях», затвердженого Постановою КМУ від 10.08.1993р. № 623, із внесеними змінами, яке було чинним на момент подій, про які йдеться в позові, та втратило чинність на підставі Постанови КМУ № 1094 від 21.08.2001р., розслідуванню підлягають травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострі професійні захворювання і гострі професійні отруєння та інші отруєння, теплові удари, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, ушкодження, отримані внаслідок аварій, пожеж, стихійного лиха (землетруси, зсуви, повені, урагани та інші надзвичайні події), контакту з тваринами, комахами та іншими представниками фауни і флори (далі - нещасні випадки), що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності перевести потерпілого на іншу (легшу роботу) терміном не менш як на один робочий день, а також випадки смерті на підприємстві. Згідно п. 10 вказаного Положення, про кожний нещасний випадок свідок, працівник, який його виявив, або сам потерпілий повинні терміново повідомити безпосереднього керівника робіт чи іншу посадову особу і вжити заходів до надання необхідної допомоги. Керівник (посадова особа) у свою чергу зобов'язаний: терміново організувати медичну допомогу потерпілому, у разі необхідності доставити його до лікувально-профілактичного закладу. Повідомити про те, що сталося, власника, а також відповідну профспілкову організацію підприємства. Якщо потерпілий є працівником іншого підприємства - повідомити власника цього підприємства у разі нещасного випадку, що стався внаслідок пожежі, - місцеві органи державної пожежної охорони, а при гострому професійному захворюванні (отруєнні) - санепідстанцію; зберегти до прибуття комісії з розслідування обстановку на робочому місці та устаткування у такому стані, в якому вони були на момент події (якщо це не загрожує життю і здоров'ю інших працівників і не призведе до більш тяжких наслідків), а також вжити заходів до недопущення подібних випадків у ситуації, що склалася. Відповідно до п. 12 цього ж Положення № 623, власник, одержавши повідомлення про нещасний випадок, організує його розслідування комісією, до складу якої включаються: керівник (спеціаліст) служби охорони праці підприємства (голова комісії), керівник структурного підрозділу або головний спеціаліст, представник профспілкової організації, членом якої є потерпілий, або уповноважений трудового колективу з питань охорони праці, якщо потерпілий не є членом профспілки, а у разі гострих професійних захворювань (отруєнь) також спеціаліст санепідстанції. В п. 17 даного Положення визначено, що нещасний випадок, про який безпосереднього керівника потерпілого чи власника підприємства своєчасно не повідомили, або якщо втрата працездатності від нього настала не зразу, незалежно від терміну, коли він стався, розслідується згідно з цим Положенням протягом місяця після одержання заяви потерпілого чи особи, яка представляє його інтереси. Питання про складання акта за формою Н-1 вирішується комісією з розслідування, а у разі незгоди потерпілого чи особи, яка представляє його інтереси, за рішенням комісії питання вирішується у порядку, передбаченому законодавством про розгляд трудових спорів. Згідно Акту розслідування за заявою лікаря-стоматолога [PERSON]. від 10.10.2000р., в ході розслідування встановлено, що 13.09.2000р. лікар-стоматолог [PERSON] 13.09.2000р. подала заяву та копію лікарняного листа № 400015 з 20.09.1999р. по 18.10.1999р. та вимагала видати їй акт за формою Н-1. Наказом № 162 від 14.09.2000р. по Харківській обласній стоматологічній поліклініці створена комісія по розслідуванню поданої заяви. В відомостях про заявника в акті зазначено про те, що [PERSON], 1927 року народження, лікар-стоматолог, загальний стаж роботи - 59 років, за спеціальністю - 31 рік; журнал ввідного та первинного інструктажу не зберігся; перевірка знань з питань охорони праці проведена 16.05.2000р., повторний інструктаж - 08.07.2000р., медичний огляд - 2000р. В розділі «Характеристика місця, де відбулося падіння [PERSON].» зазначено, що зі слів [PERSON]. 17.09.1999р. в 11-30 під час поїздки до хворого на дім за викликом, зареєстрованим під № 32, відбулося її падіння в салоні машини швидкої допомоги РАФ 11-59, який знаходився в технічно справному стані, салон автомобіля обладнаний кріслами для сидіння, біля яких встановлені поручні безпеки. В Розділі «Обставини падіння» вказано: з пояснень [PERSON]. та свідків: 17.09.1999р. в 11-30 [PERSON] їхала за викликом на дім до хворого на автомобілі РАФ 11-59 з водієм [PERSON] та медсестрою [PERSON] Під час руху автомобіля лікар [PERSON] та медсестра [PERSON] сиділи в салоні автомобілю на обладнаних для сидіння місцях. В районі Сумського ринку водій загальмував, [PERSON] при цьому не втрималась в кріслі та спала на підлогу в салоні машини. З пояснювальної водія [PERSON] - різкого гальмування не було, машина рухалась зі швидкістю 5-10 км/г, тому як на вул. Тринклера в 11.30 утворився затор, гальмування було мінімальним, Правила дорожнього руху не були порушені. В акті мається висновок про те, що падіння [PERSON]. могло відбутися внаслідок особистої необережності. Після падіння [PERSON]. скарг на стан здоров'я чи прохань надати допомогу від неї не надходило. В акті зазначається про те, що лікар прибула за адресою хворого, піднялася на 5 поверх, де він мешкав, надала стоматологічну допомогу, після чого повернулася на роботу та продовжувала виконувати свої обов'язки до кінця робочого дня - 13.30 годин. В цей же день [PERSON] заповнила зведену відомість, в графі «прийнято» всього хворих стоїть 46. Про випадок, що стався, [PERSON] до відома адміністрації не доповідала. Заступник головного лікаря [PERSON], дізнавшись про такий випадок від лікаря-стоматолога 2-го відділення [PERSON], запропонувала [PERSON] обстежитися у лікаря травматолога Харківської обласної клінічної лікарні, на що [PERSON] погодилася. В травмпункті ОКБ вона була оглянута лікарем-травматологом та зроблений рентгензнімок № 1438 від 17.09.1999р., діагноз: забиття грудної клітини, поперечної області, 2. порушення цілісності ребер не виявлено, 3. ознаки остеохондроза. Травматологом було рекомендовано вжити знеболюючі ліки, та зробити на ніч компрес. Лікарняний не видавався. 18,19, 20 вересня 1999р. у лікаря [PERSON]. були вихідними. 21.09.1999р. [PERSON] вийшла на роботу та продовжувала працювати до липня місяця 2000р. Скарг на здоров'я та лікарняних за цей час не було. Втрати працездатності за травмою відсутня. Далі зазначається в Акті про те, що лікар-стоматолог [PERSON] приховала від адміністрації Харківської обласної стоматологічної поліклініки лікарняний, що в неї був, та продовжувала робити. Втрати днів працездатності, пов'язаної з травмою, зазначеною в заяві [PERSON], не було. Члени комісії прийшли до висновку, що падіння [PERSON]. сталося внаслідок особистої недбалості. За результатами матеріалів розслідування та

Outcome: dismissed