Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-05 00:00:00

В вересні 2008 року позивач звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до відповідача [PERSON], про визначення часток у праві власності на квартиру. В обґрунтування своїх позовних вимог в позовній заяві і в судовому засіданні позивач [PERSON] посилалася на те, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 14 жовтня 1996 року [PERSON], [PERSON],[PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира № [ADDRESS] в м. Дніпропетровську. [PERSON], помер [INFO]. Шоста державна нотаріальна контора відмовилася видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки в свідоцтві про право власності на житло право власності на квартиру визначено, як спільна сумісна власність. Просила припинити спільну сумісну власність в квартирі[ADDRESS] м. Дніпропетровську та визначити частки в спільному майні квартирі № [ADDRESS] м. Дніпропетровську: [PERSON]- 1/3 частина квартири, [PERSON] - 1/3 частина квартири, померлому [INFO] [PERSON] - 1/3 частина квартири. Відповідач в судове засідання з'явився. Позовні вимоги визнав. Просив суд позов задовольнити. Суд, заслухавши сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 14 жовтня 1996 року, виданого управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської Ради, квартира [ADDRESS] в м. Дніпропетровську, загальною площею 46,4 кв. м. належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] . Згідно до ст. 368 ЦК України , спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного із них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно до ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ст.372 ЦК України майно, що є спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. [PERSON] помер [INFO] і здійснити виділ частки не можливо. Як показала в судовому засіданні позивач [PERSON] після смерті чоловіка вона звернувся в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, однак Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора відмовила в видачі свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування за законом, оскільки в свідоцтві про право власності на житло право власності на квартиру [ADDRESS] в м. Дніпропетровську визначено, як спільна сумісна власність. Відповідно до п. 224 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті одного із учасників спільної сумісної власності лише після виділення ( визначення) частки померлого у спільному майні. Відповідно до ч.1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. При таких обставинах суд вважає за можливим припинити спільну сумісну власність [PERSON],[PERSON], [PERSON] на квартиру[ADDRESS] в м. Дніпропетровську, та встановити спільну часткову власність і визначити частки за [PERSON] - 1/3 частина квартири, [PERSON] - 1/3 частина квартири, та померлим 13 квітня грудня 2007 року [PERSON]- 1/3 частина квартири. Згідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін.

Outcome: approved