Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-17 00:00:00

В липні 2008 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, вказавши, що 2.07. 2008 року, о 10-00 год., в смт Теплик, по вул. Незалежності, біля приміщення магазину «Універмаг», [PERSON] під час бесіди, публічно висловлено та названо його «паразитом» в присутності жителів смт Теплик [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та інших громадян, чим було нанесено йому велику моральну шкоду, оскільки даний вислів не відповідає дійсності. Крім того, цього ж дня, о 10-35 год., [PERSON] вже в приміщенні магазину «Універмаг» біля торгового місця СТ «МІК», в присутності підприємців та продавців даного магазину, жителів смт Теплик [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та жителя м. Липовці [PERSON] публічно було про нього сказано «…він паразит, в нього в банках набраних кредитів на суму 2 млн. грн….» Дані вислови [PERSON] не відповідають дійсності, оскільки: 1. відповідно до «Великого тлумачного словника» видавництва «Перун» м. Ірпінь, Київської області, видавництва 2004 року: «Паразит» - 1. організм, що живе всередині іншого організму або вростає в нього і живиться його тканинами, соками, ін. Комаха, що живе на тілі людини або тварини і живиться його кров»ю. 2. Образно – той, хто уникає праці та живе за рахунок інших, дармоїд. Доказів, що він уникає праці та живе за рахунок інших, дармоїд, [PERSON] не надав; 2. На даний момент заборгованості в нього по кредитам в сумі 2 млн. грн. не має, тому і даний вислів [PERSON] не відповідає дійсності, крім того при привселюдному висловленню [PERSON] жодних доказів не представив. Вказані вислови [PERSON] було поширено публічно, в присутності багатьох людей. Дані дії [PERSON] порочать його честь, гідність, ділову репутацію. Тому просить спростуваи інформацію, що не відповідає дійсності, а саме: а) « [PERSON] – паразит»; б) «в [PERSON] в банках набраних кредитів на суму 2 млн. грн.»; 3. вибачитись та спростувати інформацію таким же чином, як вона була оприлюднена; 4. зобов»язати відповідача [PERSON] відшкодувати йому судові витрати; 5 з метою забезпечення позову по відшкодуванню йому моральної шкоди просить накласти арешт на майно [PERSON] Крім визнання недостовірною та спростування недостовірної інформації, позивач просив стягнути з відповідача [PERSON] 5000 грн. 00 коп. моральної шкоди, яка завдана позивачу поширенням саме зазначеної негативної та образливої за формою інформації. 29 липня 2008 року відповідач надав до канцелярії суду заперечення проти позову, в якому [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнав, вважає їх безпідставними та необґрунтованими враховуючи наступне. Відсутність з його боку дій, висловів, у яких його звинувачує позивач, можуть підтвердити свідки. Також акт від 02.07. 2008 року, складений громадянами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у невідомому йому місці та з невідомих підстав. Даний акт не має юридичної сили, оскільки його, як зацікавлену сторону не залучено до його складання, не надано право подати пояснення чи заперечення. Також, у вказаному акті не вказано не те, що його прізвище, а і будь-якої особи, яка нібито, щось негативне висловлювала в адресу [PERSON] , а тому він не є належним та недопустимим доказом, інших доказів позивач не надає. Взагалі виглядає дивним, що певні громадяни ходять по місту Теплик та складають якісь акти. Таким чином, вимога позивача про захист честі, гідності та ділової репутації не підлягає задоволенню. Щодо моральної шкоди, даний позов не визнає, оскільки в силу ст. 1167 ЦК України, обов»язковою передумовою відшкодування особі моральної шкоди є протиправна поведінка щодо неї, оскільки жодних протиправних дій по відношенню до позивача він не вчиняв, то і моральна шкода з його сторони не має відшкодовуватись. Крім того моральна шкода в сумі 5000 грн. позивачем не обґрунтована, не вказано мотивування суми шкоди та чим вона підтверджується. Також не вказано в чому вона полягає, як встановлено ч 2 ст. 23 ЦК України. Як зазначається у листі МЮ України від 13.05. 2004 року № 35-13/797 при визначенні моральної шкоди враховуються стан здоров»я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Просить: відмовити позивачу у задоволенні позову, викликати в судове засідання вказаних вище свідків. 29 липня 2008 року відповідач [PERSON] надав до канцелярії суду зустрічну позовну заяву, в якій вказав, що 3.07. 2008 року [PERSON] звернувся з позовом до Теплицького районного суду про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди та притягнення його до відповідальності що він 04.07. 2008 року випадково дізнався від незнайомих йому людей біля магазину «Універмаг» в смт Теплик, а також того ж дня зі слів [PERSON] , яка повідомила, що чула про позов до нього із стягненням якихось коштів. Розголошуючи відомості про необґрунтований та безпідставний позов серед громадян, [PERSON] ображає його честь і гідність, а також шкодить його діловій репутації, що підтверджується також і тим, що останній постійно приходить в приміщення магазину «Універмаг», де він надає торгівельні послуги критого ринку приватним підприємцям, та розповсюджує недостовірну інформацію про те, що нібито він незаконно займає приміщення магазину «Універмаг», що в свою чергу шкодить його діловій репутації вираженій у тому, що приватні підприємці, які користуються торгівельними послугами критого ринку, сумніваються у доцільності співпраці з ним, постійно запитують його стосовно достовірності інформації, розповсюдженої [PERSON] . Наведене підтверджується листом підприємця [PERSON] . Також вчиняє йому перешкоди у здійснені господарської діяльності, що підтверджується заявою до правоохоронних органів. Крім вищезгаданого, в результаті розповсюдження інформації серед громадян про безпідставний та необґрунтований позов [PERSON] ., а оскільки смт Теплик є маленьким містечком і будь-які новини серед жителів поширюються дуже швидко, відчутно погіршились його відносини зі знайомими та партнерами, що завдає йому важких моральних та душевних страждань, що суттєво погіршило стан його здоров»я. Таким чином діями відповідача принижено його честь, гідність та ділову репутацію, як чесного та відповідального підприємця, який має бездоганну репутацію, що потребує відновлення попередньо існуючого стану. З вищенаведеного вбачається завдання йому моральної шкоди, яку він виходячи з принципів розумності та справедливості, оцінює в 10000 грн, вважає дану суму обґрунтованою та адекватною нанесеній йому моральній шкоді. Встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян. Просить зобов»язати відповідача публічно спростувати недостовірну інформацію стосовно незаконного зайняття приміщення магазину «Універмаг» серед приватних підприємців, які користуються торгівельними послугами критого ринку; стягнути з [PERSON] 10000 грн. моральної шкоди та 530 грн. судових витрат В судовому засіданні позивач надав відзив на зустрічну позовну заяву про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, в якому [PERSON] вказує, що [PERSON] вважає подання ним позову про захист честі, гідності до суду образою його честі і гідності. Це його твердження являється необґрунтованим, оскільки, ним самим було його ображено і тому він змушений був, користуючись своїми конституційними правами, подати позов до суду. Крім того, стверджуючи, що він, [PERSON] , надає підприємцям торгівельні послуги критого ринку підприємцям, обманює суд. Жодного документа, що підтверджує законний факт оренди приміщення магазину «Універмаг» в [PERSON] немає, і суду він не в змозі його представити. Натомість він, як приватний підприємець на законних підставах, відповідно договору від 28.12. 2007 року орендує дане приміщення в правлінні Теплицької райспоживспілки і тому його вимоги, як законного орендаря приміщення магазину «Універмаг» до підприємців, що здійснюють свою діяльність в даному приміщенні, про необхідність заключення з ним договорів суборенди являються цілком законні та обґрунтовані. Вважає позов [PERSON] до нього про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди безпідставним, та таким, що не підлягає задовленню. В судовому засіданні позивач [PERSON] , представник позивача [PERSON] підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позові. Зустрічні позовні вимоги не визнають. Відповідач [PERSON] , представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали, пояснили, що позов [PERSON] є безпідставним, оскільки не надано жодного доказу, якими обґрунтовується позов. Також позов в частині стягнення з [PERSON] моральної шкоди ними не визнається, оскільки [PERSON] не було вчинено ніяких протиправних дій, сума в розмірі 5 тисяч грн. необґрунтована, взагалі моральна шкода не доведена, тому вважають, що позов в частині стягнення моральної шкоди не підлягає задоволенню, також не вказано чи завдала ця шкода моральних страждань, в чому вони виражені, також не надано доказів зниження рівня ділової репутації не вказано частку зусиль, які необхідні для відновлення попереднього стану репутації, тому заперечують щодо заявленого позову. В день інциденту [PERSON] не виражався в адресу [PERSON] ніякими образливими чи нецензурними словами, про борг [PERSON] розміром у 2 мільйони гривень нічого не казав. Зустрічні позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити в повному обсязі. Свідок [PERSON] пояснив, з 28.12. 2007 року було укладено договір оренди магазину „Універмаг” з [PERSON] .. по даному факту були декілька неприємних моментів, на підставі статуту та договору і з іншими підприємцями які орендують універмаг, необхідно ліквідувати недоліки в магазині, наприклад покращити пожежну безпеку, санітарний стан тощо. Виникла ситуація з бувшим орендатором ПСП „Час” [PERSON] , тому що 26 квітня вивели його із членів райспоживспілки, договір оренди СП „Час” магазину „Універмаг” закінчився 31 грудня 2006 року. Проте [PERSON] приміщення не звільнив, постійно чинив перешкоди, до нього неодноразово викликався наряд міліції, комісія з селищної ради, проте він не звільняє його. В ході суперечки між [PERSON] . та [PERSON] , чув як останній говорив в адресу [PERSON] образливі слова та те що він має в банку борги. Свідок [PERSON] суду пояснив, що 2 липня 2008 року [PERSON] зателефонував до нього і сказав, що на даху універмагу потрібно зробити ремонт, щоб він пішов оглянув і сказав, скільки це буде коштувати. Коли вони з [PERSON] приїхали до магазину «Універмаг», щоб оглянути дах, їх до магазину не впустили, оскільки [PERSON] закрив магазин на замки і нікого не впускав. Він зателефонував [PERSON] , сказав що його не пускають в магазин, приїхали [PERSON] і [PERSON] , почалась суперечка між [PERSON] . та [PERSON] , Ця суперечка відбувалась на вулиці біля магазину, [PERSON] під час суперечки висловлював на адресу [PERSON] слова-паразити, а всередині магазину [PERSON] сказав [PERSON] щоб той пропустив його заміряти дах, бо він буде робити ремонт, а [PERSON] сказав який ремонт, [PERSON] винен два мільйони гривень. Свідок [PERSON] суду пояснила, що в липні 2008 року вона і решта працівників магазину «Універмаг» прийшли на роботу, до приміщення магазину також прийшли [PERSON] , [PERSON] , ще багато людей, більше десяти чоловік. [PERSON] голосно сперечався з [PERSON] , і взагалі [PERSON] коли приходить, то завжди кричить, на неї особисто не кричав. Перед тим [PERSON] навішав замки на магазин, сказав що він власник магазину і що всі орендарі повинні заключити договір оренди з ним, також сказав, щоб вони покинули приміщення магазину, бо він буде робити ремонт. Це все відбувалось на вулиці біля магазину, йшли по вулиці люди і казали, що скільки [PERSON] треба, хай наведе порядок з тим, що має. Під час суперечки [PERSON] з [PERSON] . вона не чула, щоб [PERSON] ображав чи обзивав нецензурними словами [PERSON] , просто казав, чого він сюди ходить, і заважає людям працювати. Потім всі зайшли до приміщення магазину, про що говорили [PERSON] та [PERSON] в середині приміщення вона не пам’ятає. Свідок [PERSON] суду пояснила що в липні 2008 року, якого дня не пам’ятає прийшла на роботу, біля приміщення магазину «Універмаг» були люди, більше десяти чоловік, [PERSON] навішав на вхідні двері свої замки, люди між собою сперечались, по розмові було чути, що спір був за приміщення універмагу, коли вона прийшла вже було багато людей, люди казали, що прийшов [PERSON] хоче і універмаг забрати. Під час суперечки [PERSON] ніяких образ чи погроз в сторону [PERSON] не казав, бо вона цього не чула. Суд, вислухавши сторони, пояснення представників сторін, допитавши свідка, вивчивши письмові докази, приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що позивач за первісним позовом [PERSON] є суб”єктом підприємницької діяльності, між ним та Теплицькою райспоживспілкою укладено договір оренди об”єкта нерухомості (приміщення універмагу) від 24 грудня 2007 року, відповідно до якого виплачується орендна плата, про що свідчать надані суду документи. В ході суперечки між сторонами, 2 липня 2008 року, з боку відповідача [PERSON] в адресу позивача були висловлені образливі слова та неправдива інформація про те, що [PERSON] набрав в банках кредитів на суму 2 мільйона гривень, що підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] . Зазначені обставини заперечувалися з боку відповідача, проте в судовому засіданні доведено, що спірна інформація безпосередньо була розповсюджена самим відповідачем в ході суперечки, яка виникла із-за приміщення універмагу, 2 липня 2008 року. Таким чином, судом встановлено, що за інформацію, розповсюджену відповідачем, яку він прилюдно висловив в присутності громадян, відповідальність має нести відповідач, при недоведені її правдивості. Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватись Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. У відповідності до ст. 270 ЦК України фізична особа має право на повагу до гідності та честі, недоторканість її ділової репутації, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати. Особисті немайнові права фізичної особи захищаються відповідно до глави 20 Цивільного кодексу. Згідно ст. 277 ЦК України фізична особа , особисті немайнові права якої порушено , має право на спростування недостовірної інформації у такий же спосіб, у який вона була поширена та спростування здійснюється незалежно від вини особи , яка її поширила . Крім того, негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Згідно ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростування недостовірної інформації про себе, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої поширенням недостовірної інформації. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу для своїх вимог та заперечень. Відповідачем не надано суду доказів , що оспорювана ним інформація є достовірною і підтверджується належними доказами. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що вищезазначені образливі слова та спірні відомості відносяться до таких, що не відповідають дійсності, оскільки викладені в стверджувальній формі про позивача, при цьому відсутні належні докази , які б підтвердили , що такі дії , вчинки позивача, були дійсно вчинені позивачем, тому суд вважає , що поширені відповідачем відомості підлягають спростуванню, оскільки не доведена їх правдивість. Згідно ст. 200 ЦК України , інформацією є документовані або публічно оголошені відомості про події та явища , що мали або мають місце у суспільстві, державі та навколишньому середовищі, при цьому суб”єкт відносин у сфері інформації може вимагати усунення порушення його права. Посилання представника відповідача на те, що прилюдно проголошена неправдива інформація не була висловлена відповідачем, судом не може бути прийнятою до уваги, оскільки в судовому засіданні доведено, що така була розповсюджена відповідачем широкому невизначеному колу громадян та має форму, яка принижує честь, гідність, ділову репутацію позивача, як приватного підприємця. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 23 ЦК України , особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та полягає зокрема у приниженні честі , гідності , а також ділової репутації фізичної особи. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Приймаючи до уваги, що при розгляді заявлених вимог позивача, судом встановлено приниження честі, гідності, ділової репутації позивача, як приватного підприємця, саме висловлювання образливих слів, розповсюдженою інформацією відповідачем про банківські кредити на мільйони гривень, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди в сумі 5 000 грн. 00 коп. на висунутих ним підставах є обґрунтованими і враховуючи вимоги розумності та справедливості підлягають частковому задоволенню в розмірі 500 грн. 00 коп.. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] задоволенню не підлягає. Суд дійшов до такого висновку з наступних підстав. Вимоги позивача не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки саме звернення [PERSON] до суду з позовом до [PERSON] про захист честі й гідності, ділової репутації не є образою для [PERSON] і не є такими, які принижують його честь, гідність чи ділову репутацію. Постанова Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 28.09.90 року з подальшими змінами "Про застосування судами законодавства, що регулює захист честі, гідності та ділової репутації громадян та організацій" вказує, що під поширенням інформації, відомостей слід розуміти опублікування їх у пресі, передачі по радіо, телебаченню, з використанням інших засобів масової інформації, викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам, повідомлення в публічних виступах, а також в іншій формі не визначеному числу осіб або хоча б одній людині. Цивільне - правовою відповідальністю, при цих обставинах, є вина і чи носить вона форму злого умислу відносно поширення недостовірної інформації, а загальною підставою настання цивільно – правової відповідальності є сукупність умов, а саме: - протиправна поведінка, заподіювана шкода; - причинний зв'язок між протиправною поведінкою і заподіянням шкоди. Наявність вини не наступає при відсутності хоча б однієї із умови. В обставинах цієї справи всі ці умови відсутні, як і прямий умисел, який визначається при поширенні інформації: - точним знанням, що інформація є недостовірною; - поширювач усвідомлює наслідки поширення недостовірної інформації; - поширювач бажає настання таких наслідків. При відсутності цих даних відпадає необхідність доказувати в судовому засіданні наявності умислу і вини відповідача. [PERSON] виклав свої оціночні судження щодо приміщення універмагу, а оціночні судження не можуть бути спростованими, тим більш, що не дає теоретичної можливості ставити питання про визнання такими, що не відповідають дійсності і вимагати спростування. Відповідно ст. 10 Європейського суду, захищаються оціночні судження, коли вони мають фактичне і об'єктивне підґрунтя або доведені аргументами: - добросовісні; - зроблені з дотриманням професійних норм. В ст. 10 Європейського суду звертається увага і на фактичне підґрунтя інформації і, що для її захисту достатньо, щоб головна (основна) частина поданих фактів, а не кожен окремий факт, була доведеною відповідачем. В судовому засіданні повністю було доведено, що поведінка позивача за зустрічним позовом, давали відповідачу підстави саме до тих оціночних суджень, які він і виклав, не маючи наміру на приниження честі чи гідності позивача. Не змогли нічого підтвердити, ні заперечити, відносно викладених відомостей, свідки [PERSON] та [PERSON] . Як показали свідки, що авторитет позивача в їх очах не впав, що відношення між ними та позивачем, після поширення [PERSON] . відомостей про заявлений позов та незаконне зайняття [PERSON] приміщення універмагу, не погіршилися. Оцінюючи зібране, яке виключає вину відповідача, в його діях прямого умислу на спричинення шкоди, на приниження честі, гідності, виключає і відшкодування моральної шкоди, спричинення якої в судовому засіданні позивачем і не доведено. На підставі викладеного ,

Outcome: partial