Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON],[PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житлом, посилаючись на те, що йому на праві договору дарування належить 17/25 частини [ADDRESS] , яка складається з двох окремих кімнат , площею 16,8 та 12 кв.м , та частини підсобних приміщень, [PERSON] належить 8/25 частини цієї квартири, яка складається з однієї кімнати площею 10,0 кв.м та частки підсобних приміщень. Відповідачі перешкоджають позивачу в користуванні власністю , самовільно змінили замок до вхідної двері в квартиру, ігнорують його житлові інтереси ,самовільно заселившись в одну із кімнат та користуються нею. Позивач [PERSON] підтримав свої позовні вимоги. Відповідачі [PERSON], [PERSON],[PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечували, посилаючись на те, що згідно рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29.11.1993 року, за [PERSON] було визнано право власності на дві кімнати в квартирі [ADDRESS]. з ураховуванням інтересів дітей які проживали разом з матір”ю , але 27.09.2007 року вона подарувала ці кімнати [PERSON] не враховуючи , того що діти проживають в спірних кімнатах і другого житла в них немає. Судом встановлено, що [PERSON] належить 17/25 частки квартири [ADDRESS] , згідно договору дарування від 27.09.2007 року посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу за реєстром № 1-1475 та зареєстрованого в Запорізькому міжміському бюро технічної інвентарізації, згідно технічного паспорту 27.11.2007 року. Ця частина складається з двух кімнат площею 16,8 кв.м. та 12 кв.м. Однак одержавши свідоцтво про право власності від 28.11.2007 року [PERSON] позбавлений можливості ними користуватися , оскільки відповідачі перешкоджають позивачу користуватися належним йому житлом , самовільно змінили замок до вхідної двері в квартиру, ігнорують його житлові інтереси ,самовільно заселившись в одну із кімнат та користуються нею, чим створюють позивачу перешкоди в користуванні власністю. Відповідно до ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.156 ЖК УРСР , ст.48 Закону України” Про власність” право членів сім”ї (зокрема колишніх членів сім”ї) власника на користування жилим приміщенням є похідним від власника і з припиненням для власника права власності на жиле приміщення члени його сім”ї ( колишні члени сім”ї- за відсутності між ними договорних відносин, зокрема найму , оренди тощо) втрачають право користування цим приміщенням . Право власності [PERSON], припинено в зв”язку з договором дарування. В судовому засіданні відповідачі підтвердили , що [PERSON] та [PERSON], користуються кімнатою12 кв.м. Судом встановлено , що будь яких договірних правовідносин між відповідачами та попереднім власником, які б давали підстави для обмеження прав позивача, як нового власника частини будинку, не існувало, як не існує і передбачених законом підстав. Ці обставини підтверджуються поясненнями відповідачів та довідкою ЖБК 267„Монтажник” від 20.10.2008 року про те, що письмової угоди найму ,оренди кімнат площею 16,8 кв.м та 12 кв.м.в [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON] в правлінні ЖБК 267„ Монтажник” не має. Дії відповідачів створюють позивачу, як власнику, перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні своїм майном. Доводи відповідачів про те,що при розділі паю між подружжям Красносельськими , в рішенні суду м. Запоріжжя від 29.11.1993 року було враховані інтереси неповнолітніх дітей проживаючих з матір”ю , суд не може прийняти за підстави для відмови позивачеві в позові. Враховуючи вищевказане, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Керуюючись ст.ст.15, 57, 213-215 ЦПК України, ст.391 ЦК України, суд

Outcome: approved