Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-01 00:00:00

Позивачі[PERSON] та [PERSON] надали до суду позовну заяву про визнання недійсним заповіту, вчиненого особою яка не усвідомлювала значення своїх дій, мотивуючи тим, що [INFO] року помер їх батько - [PERSON]., а [INFO]р. померла бабуся - [PERSON]., яка змінила свій заповіт від 20.03.1996 року та заповіла все своє майно відповідачу по справі, який є їх дядьком, хоч раніше по заповіту житловий будинок по вул. [ADDRESS] переходив у рівних частинах їх батькові [PERSON] Та відповідачу по справі -[PERSON]. Посилаючись на дані обставини, а також на те, що при зверненні до нотаріальної контори їм було повідомлено про зміну заповіту, а також на те, що у 2006 році, коли змінений заповіт, [PERSON]. виповнилося 80 років, стан її здоров”я різко погіршився, вона перенесла інсульт та в неї розвився старечий склероз, просили суд визнати заповіт який складений [PERSON] 31.10.2006року недійсним з підстав того, що вона на момент його укладення перебувала в стані, в якому вона не могла розуміти значення своїх дій або керувати ними. В судовому засіданні позивачі позов підтримали повністю. Відповідач [PERSON]Позов не визнав повністю. 3-я особа 2-га Білоцерківська міська державна нотаріальна контора в особі державного нотаріуса Кушнір Н.Б. Пояснила, що нею був посвідчений оспорюваний заповіт 31.10.2006 року, при його засвідченні було перевірено дієздатність [PERSON]., було проведено її опитування з питань - чи розуміє вона значення своїх дій при укладення цього правочину, чи усвідомлює вона наслідки його укладення, а також в цей же день вона уклала ще один правочин - довіреність, згідно з яким уповноважила свого сина [PERSON] представляти її інтереси у всіх державних, громадських, приватних підприємствах, організаціях, установах та в інших органах з питань захисту її прав та інтересів. Заслухавши пояснення сторін, покази свідків, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає. Так, в судовому засіданні було встановлено, що позивачі [PERSON]. , [INFO]р.н. та [PERSON], [INFO] р.н. є дітьми[PERSON]., померлого [INFO]р., що підтверджується наданими свідоцтвами про народження позивачів та про смерть[PERSON]. [PERSON] після реєстрації шлюбу 16.10.1999р. змінила прізвище на - [PERSON] ( згідно з свідоцтвом про одруження, виданого Відділом РАЦС Білоцерківського міського управління юстиції). Також судом встановлено, що [INFO] року померла бабуся позивачів - [PERSON]. ( згідно з свідоцтвом про смерть виданим 27.07.2007р. відділом РАЦС Білоцерківському міськрайонного управління юстиції). Судом досліджено також і заповіти, які складені від імені [PERSON]., в тому числі заповіт від 20.03.1996 року, засвідченим державним нотаріусом Білоцерківської міської державної нотаріальної контори та зареєстрованим в реєстрі № 7-1489, згідно з яким [PERSON]. заповіла 1/3 частину належного їй житлового будинку по вул. [ADDRESS][PERSON] та 2/3 частини цього будинку -[PERSON]. Відповідно до заповіту складеному [PERSON] 31.10.2006 року та засвідченого державним нотаріусом 2 Білоцерківської міської державної нотаріальної контори та зареєстрованим в реєстрі № 2-6897, спадкодавець заповіла все майно, що буде належати їй на день смерті, та на що вона за законом матиме право,[PERSON]. На підтвердження своїх позовних вимог позивачі послалися на те, що стан здоров”я та вік, в якому перебувала [PERSON]. В момент укладення заповіту від 31.10.2006 року не давав їй можливість розуміти значення своїх дій та усвідомлювати їх наслідки, тобто визнати цей заповіт не дійсним з підстав ст. 225 ЦК України. Але, ті обставини, на які послалися позивачі, спростовані в судовому засіданні доказами, які досліджені в судовому засіданні. Так, позивачі зазначили, що [PERSON]. на момент укладення договору виповнилося 80 років, на цей час стан її здоров”я різко погіршився, вона перенесла інсульт, в неї розвився старечий склероз, почастішали випадки не сприйняття дійсних подій, правильної життєвої орієнтації. Як пояснив позивач [PERSON]., 31.10.2006 р. особисто він разом з відповідачем на машині позивача підвезли [PERSON]. до нотаріуса, для складення довіреності на [PERSON] для отримання її пенсії, про зміну заповіту бабусею в цей день йому не було відомо. Щодо правочину - довіреності від 31.10.2006р. , то він ним не оспорювався і не оспорюється. Крім цього, суд звертає увагу на те, що [PERSON]. в заповіті 31.10.2006р. власноручно написала “заповіт прочитаний мною вголос, підписаний мною особисто”. Відповідач [PERSON]. пояснив, що він постійно проживав з [PERSON] до дня її смерті, в житловому будинку по вул. [ADDRESS], поховав її, оплатив ритуальні послуги, що підтверджено рахунком- замовленням від 27.07.2007р. та не заперечували відповідачі в судовому засіданні. Також, судом встановлено, що дійсно до [PERSON]. викликалася швидка медична допомога в січні, квітні 2006р. та 20.10.2006року для надання їй медичної допомоги з приводу гіпертонічної хвороби, гіпертонічного кризу, наслідків перенесеного ГПМК, а в березні 2007 року вона оглядалася на дому лікарем, якому скаржилася на неможливість володіти лівими кінцівками, біль, труднощі при розмові, стан погіршився поступово в останній день вона не моглда самостійно підняти ліві кінцівки, обличча було асиметричне, була згладженість лівої носогубної складки, сухожильні рефлекси знижені. 23.07.2007р. Повторно до неї викликався лікар на дому і в цей час вона перебувала у свідомості, але дещо була загальмована, мовному контакту малодоступна, лежала і не піднімалася, а [INFO] року вона померла. Судом враховані і покази свідків, допитаних в судовому засіданні, згідно з якими : свідок [PERSON] показала, що при оформленні довіреності на отримання пенсії у 2006 році [PERSON] була при пам”яті; свідок [PERSON] -племінник [PERSON]. Показав, що восени 2006 року приходив у гості до [PERSON]. , при бесіді з нею було все нормально, вона давала йому поради, ніяких відхилень у неї він не помітив; свідок [PERSON]. повідомив, що восени 2006 року він особисто підвозив [PERSON]. у смт. Великополовецьке до дідуся на лікування і при цьому вона була у здравому розумі; свідок [PERSON]. показав, що часто бував у [PERSON]., розмовляв з нею, вона користувалася повагою у людей, була веселою і доброзичливою, на похоронах свого сина плакала, самостійна йшла на кладовище. Допитані в судовому засіданні свідки позивачів також не спростували обставин, щодо перебування [PERSON]. 31.10.2006р. В стані, що не давав їй можливості розуміти свої дії. Так, свідок [PERSON]показала, що восени 2006р. [PERSON]. ходила з паличкою, поганенько розмовляла, а про її розумовий стан сказати нічого не може. Свідок [PERSON] показала, що на весні 2006р. [PERSON]. перенесла інсульт, довго лежала, а потім стада потроху ходити, почала трохи забуватися. Свідок [PERSON]. -дільничний терапевт за місцем проживання [PERSON]. -показав, що будь-якої неадекватності в її діях він не пома”ятає, що під час її хвороби у 2007 році вона перебувала у тяжкому стані. Тобто, суд враховує, що жодного беззаперечного факту щодо перебування спадкодавця під час укладення заповіту 31.10.2006р. У стані при якому вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та їх наслідки, суду не було надано. Суд враховує і висновок посмертної судово- психіатричної експертизи, згідно з актом від 23.07.2008р. №454, згідно з яким [PERSON]. станом на 31.10.2006р. страждала на органічне ураження головного мозку внаслідок перенесеного ГПМК (15.02.2006р.) на фоні церебросклерозу та гіпертонічної хвороби 2 ст., що проявлялося в неї у вигляді неврологічної симптоматики та легкого мнестичного зниження. Під час укладення заповіту 31.10.2006р. [PERSON]. могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В судових дебатах позивач зазначив, що єдиною метою його звернення до суду є те, що він не бажає, щоб житловий будинок був відчужений відповідачем по справі, що суд також враховує як підтвердження безпідставності посилання позивачів на порушення вимог закону при укладенні правочину, а відповідно і визнання правочину недійсним з підстав ст. 225 ЦК України. Так, згідно з ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Згідно з ч.3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. А згідно з ст. 215 цього кодексу підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 2-3, 5,6 статті 203 цього кодексу. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що оскільки беззастережних доказів перебування [PERSON]., у момент укладення заповіту 31.10.2006р., у стані, що виключав розуміння нею своїх дій, не можливості вираження нею волі на укладення цього правочину, позивачами до суду не було надано, а встановленими судом обставинами їх твердження повністю споостовані, то в задоволенні їх позовних вимог необхідно відмовити.

Outcome: dismissed