Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-09 00:00:00

11.06.2008р. позивачі [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON]. про стягнення суми боргу, зазначивши в обґрунтування позову, що в 2005році за проханням відповідачки [PERSON] ними були перераховані гроші з особистих рахунків для погашення заборгованості за квартиру, що знаходиться [ADDRESS], де проживала на той час і тепер проживає відповідачка. А саме, з рахунку [PERSON] [NUMBER] у філії банку №2863/0004 на рахунки комунальних підприємств, зокрема КП "Красноармійськтепломережа" по чеку за листопад 2005 року перераховано 2076,47грн., на рахунок Красноармійського управління по газопостачанню та газифікації за чеком від 13.12.2005 року перераховано 427,63грн. Крім того, 08.12.2005 року перераховано в рахунок заборгованості за комунальні послуги суми 1628,21грн., 255,94грн, 90,48грн, 605,38грн, а всього 5084,11грн. Позивач [PERSON] з рахунку [NUMBER] в філії №2863/0004 в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за комунальні послуги 14.10.2005 року перерахувала 89,04грн., 04.11.2005 року - 648,54грн, 1009,48грн, 852,67грн., а всього 2599,73 грн. До цього часу відповідачка борг не повернула, добровільно врегулювати спір не бажає, тому позивачі просять суд стягнути з відповідачки на їх користь відповідно 5084,11грн і 2599,73грн та судові витрати у розмірі 76,83грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення 30грн. В судовому засіданні позивачі та їх адвокат [PERSON] повністю підтримали позовні вимоги. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги не визнала з тих підстав, що грошей в борг вона не брала, тому ніяких зобов'язань перед позивачами у неї немає. Разом з тим не заперечує, що проживає [ADDRESS] з серпня 2005року. На цей час в Красноармійському міськрайонному суді розглядається справа про визнання за нею права власності на зазначену квартиру. В кінці 2005 року, маючи намір переоформити на себе спірну квартиру, зверталась до позивачів, щоб вони зі своїх рахунків сплатили заборгованість за комунальні послуги, які залишились від колишніх власників квартири. В судовому засіданні позивачка підтвердила також суму, що була перерахована позивачами в рахунок погашення заборгованості, а саме з рахунку [PERSON] всього 5084,11грн. та з рахунку [PERSON]-2599,73грн. Разом з тим, відповідачка наполягає, що розрахувалась з позивачами, хоча письмових доказів суду не надала. Адвокат відповідачки [PERSON] повністю підтримала її позицію. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Із матеріалів справи, пояснень сторін вбачається, що в листопаді 2005 року між сторонами було укладено договір позики. За проханням відповідачки [PERSON] позивачі [PERSON] та [PERSON] погодились сплатити заборгованість за комунальні послуги в розмірі 5084,11грн. та 2599,73грн. відповідно, що утворились по квартирі [ADDRESS], яку відповідачка придбала за побутовою угодою у [PERSON] і мала намір оформити нотаріально з обов'язком відповідачки повернути їм борг протягом кількох місяців. Із довідок про заборгованість та історії руху грошового вкладу на і”мя [PERSON] вбачається, що в грудні 2005 року ним було знято з рахунку та перераховано для сплати заборгованості по комунальним платежам за проханням відповідачки [PERSON] грошові кошти в сумі: 2076,47 + 1628,21 + 255,94 + 90,48 + 427,63 + 605,38 = 5084,11грн.(л.с.6,7,9-а,11,16,17, 41,69). З грошового вкладу на ім'я [PERSON](після реєстрації повторного шлюбу [PERSON] л.с.14) за проханням відповідачки [PERSON] було знято та перераховано: 648.54 +1009,48 + 89,04 + 852,67 =2599,73грн (л.с.8, 15, 18, 66-68). Із пояснень позивачів вбачається, що відповідачка [PERSON] до цього часу не повернула суму боргу. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні(позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, яка посвідчує передання йому позикодавцем грошової суми, відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику(грошові кошти у такій самій сумі, що були йому передані позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ст.1049 ЦК України). Суд вважає, що в цьому випадку проста письмова форма договору позики не була порушена, оскільки є довідки, що підтверджують факт перерахування грошей, крім того відповідачка в судовому засіданні підтвердила, що гроші були перераховані позивачами за її проханням. У відповідності до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України . Оскільки судом встановлено, що відповідачка [PERSON]. не виконала належним чином своє зобов'язання перед позивачами [PERSON] та [PERSON], не повернула їм суму боргу, суд вважає, що з відповідача на користь позивачів в судовому порядку слід стягнути суму боргу в розмірі 5084,11грн. та 2599,73грн. відповідно. Суд не може погодитись з доводами відповідачки про те, що гроші вона не отримувала, тому не повинна їх відшкодовувати, оскільки за її проханням відбулося безготівкове перерахування коштів, але зазначені кошти надавались їй в борг з зобов'язанням повернути борг в 2006 році, що відповідачка не зробила і доказів того, що між ними відбувся розрахунок суду не надала. Також з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати - державне мито у розмірі 76,83грн., та витрати на інформаційно-технічне забезпечення 30грн., задовольнивши таким чином позовні вимоги повністю.

Outcome: approved