Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що їй на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS] в якому з 1985 року відповідач та її дочка [PERSON] проживали після реєстрації шлюбу. Після припинення сумісного проживання відповідач у листопаді 2006 року переїхав проживати до матері в [ADDRESS] Протягом двох років відповідач будинком не користується, повністю припинив виконувати обов'язки члена сім'ї. Всі витрати по утриманню будинку здійснювала вона сама. Просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала свої вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та доповнила їх тим, що відповідач з 2005 року по 2007 роки декілька разів на тривалий час їздив до своєї хворої матері в Вінницьку область. В листопаді 2007 року [PERSON] знову поїхав до своєї матері в Вінницьку область для того, щоб доглянути за її господарством, з собою взяв тільки речі першої необхідності та приїхав тільки в жовтні 2008 року, коли дізнався, що вона подала до суду даний позов. Вважає, що відповідач не проживав в її будинку без поважних причин, тому його необхідно визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Відповідач [PERSON] позов не визнав, пояснивши суду, що в Вінницькій області у нього проживає 70-річна мати, яка після утрати свого сина (його брата) часто хворіє, за нею необхідний сторонній догляд, а також необхідний догляд за її господарством. Постійне місце проживання його в [ADDRESS] там знаходяться всі його особисті речі, періодично він їздить до своєї хворої матері, щоб доглядати за нею. Останній раз він їздив до неї в листопаді 2007 року і повернувся до смт.Іванівка літом 2008 року, але в будинок попасти не зміг, оскільки він був зачинений. Це не поодинокі випадки, коли позивач його не впускала до будинку, вимушений був звертатися до міліції. Вважає, що він не проживав в будинку з поважних причин. Заслухавши пояснення сторін та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] зареєстрований в будинку [ADDRESS] з 25 грудня 1992 року (а.с. 4, 17-18); [PERSON] є власницею будинку [ADDRESS] з 20 вересня 2004 року (а.с. 29-34); згідно довідки виконкому Цибулівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області [PERSON] на території сільської ради не зареєстрований та не проживає, періодично провідує хвору матір [PERSON] року народження (а.с.24). Із пояснень свідків [PERSON] та [PERSON] видно, що відповідач мешкає в [ADDRESS] часто їздить до своєї хворої матері у Вінницьку область, останній раз їздив до неї восени 2007 року та приїхав в жовтні 2008 року. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд вважає, що в судовому засіданні не знайшов підтвердження факт того, що відповідач [PERSON] був відсутній за місцем свого проживання понад один рік без поважних причин. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed