Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-09 00:00:00

Позивач 19.09.2008 року звернувся до суду з позовом, в якому вказує, що 01 грудня 2004 року він уклав договір про оренду земельної ділянки, яка належить йому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ЗП №[NUMBER].Відповідно до ст..15 ЗУ « Про оренду землі» невід'ємною частиною договору оренди землі є акт визначення меж земельної ділянки в натурі. В вищезазначеному договорі такий акт відсутній, що є підставою для визнання договору недійсним. Відсутність акту визначення меж земельної ділянки в натурі позбавляє позивача як власника можливості контролю за використанням належної йому земельної ділянки. Крім того згідно ст..125 п.3 Земельного кодексу України приступати до використання земельної ділянки до встановлення меж у натурі забороняється. Вирішити питання чинності договору з відповідачем без звернення до суду позивач вважає неможливим, позаяк відповідач незважаючи на норми закону України « Про звернення громадян» жодного разу не відповів на його письмові заперечення. Прохає суд визнати договір оренди земельної ділянки недійсним. У судовому засіданні позивач, представник позивача на позові наполягають, прохають його задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача заперечує проти позовних вимог, суду пояснив, що договір оренди земельної ділянки між позивачем та відповідачем укладений 01.12.2004 року та зареєстрований в Оріхівському відділі ЗРФ ЦДЗК 25.01.2005 року. Оскільки державна реєстрація пройшла, відповідач правомірно використовував та використовує земельну ділянку. Позивач добровільно уклав Договір оренди земельної ділянки від 01.12.2004 року та вчасно отримував плату за земельну ділянку. Відповідачем виконуються всі умови договору оренди землі. Представник третьої особи заперечує проти позовних вимог, суду пояснив, що договір оренди земельної ділянки від 01.12.2004 року укладено в законному порядку, договір пройшов державну реєстрацію, до сьогоднішнього часу ніхто не звертався про розірвання даного договору. Суд, заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази надані сторонами, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних обставин. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст..18 Закону України « Про Оренду землі» - договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. З ксерокопії договору оренди вбачається, що даний договір був укладений 01 грудня 2004 року між [PERSON] та Селянським господарством «[PERSON]»./а.с.6/. Даний договір зареєстровано у Оріхівському відділі ЗРФ ЦДЗК 25.01.2005 року. Судом встановлено, що договір був укладений у 2004 році і згідно Закону Україну « Про оренду землі» від 6 жовтня 1998 році зі всіма змінами поданий договір оренди повинен відповідати вимогам даного Закону, згідно якого договір оренди земельної ділянки набирає чинності після досягнення домовленості з усіх істотних умов, підписання його сторонами і державної реєстрації. Факт державної реєстрації, згідно із частиною другою статті 18 цього ж закону, засвідчується печаткою реєструючого органу з підписом уповноваженої на це особи та зазначеної дати реєстрації. Договір оренди не засвідчений печаткою та підписом уповноваженої особи, а також не містить плану(схеми) земельної ділянки є підставою для визнання договору недійсним відповідно до законів України( Лист Державного комітету України по земельних ресурсах від 24.02.2004 року № 14-20-6/1530/. Суд встановив, що даний договір оренди був заключний у 2004 році, зареєстровано у Оріхівському відділі ЗРФ ЦДЗК 25.01.2005 року, засвідчений печаткою та підписом уповноваженої особи, а також згідно додатку до договору містить план( схему) земельної ділянки та акт прийому-передачі об'єкту оренди (земельної ділянки) , то підстав визнання договору оренди недійсним не має, так як всі умови були виконані. Отже і підстав для відмови в державній реєстрації договору оренди також не було. У судовому засіданні позивач підтвердив, що земельну ділянку було передано добровільно і договір оренди підписував добровільно, також орендну плату отримував своєчасно. Тобто сторони досягли домовленості і всі умови договору оренди відповідачем виконуються. Також представник третьої особи суду пояснив, якщо б до договору оренди земельної ділянки не були всі документи додані, то звичайно він би не пройшов держану реєстрацію. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку виданий [PERSON]., вказано план меж земельної ділянки з кадастровим номером. На протязі трьох років, як це було встановлено у судовому засіданні, позивач не цікавився взагалі є чи відсутній акт визначення меж земельної ділянки в натурі, та при підписанні договору оренди цього не вимагав. Також до відповідача не звертався про виготовлення такого акту, про що сам підтвердив у судовому засіданні. Позивачем було долучено до матеріалів справи роз'яснення головного управління держкомзему у Запорізькій області від 07.11.2008 року, відповідно до якого було надано відповідь [PERSON].- наданий Вами договір від 01.12.2004 року підписаний орендарем та орендодавцем, зареєстрований в Оріхівському відділі ЗРФ» Центр ДЗК, набрав чинності і тому є дійсним. Якщо у договорі оренди земельної ділянки відсутні невід'ємні його частини, як кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень у її використанні та встановлення земельних сервітутів та акт визначення меж земельної ділянки в натурі( на місцевості), то сторони , за їх згодою, можуть звернутися до виконавця землевпорядних робіт, яким розроблена технічна документація щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, для приведення договору оренди у відповідність до вимог земельного законодавства, а саме, у відповідність до ст..15 ЗУ « Про оренду землі». У разі відсутності згоди на приведення договору оренди у відповідність до вимог земельного законодавства, позивач має право звернутися до суду. Позивач у позовній заяві вказав, що він неодноразово звертався до відповідача про вирішення питання чинності договору і при цьому надав поштові повідомлення /а.с. 9/. Але суду не було надано доказів того, що дійсно до відповідача він звертався з даним питанням, так як представник відповідача надала зави суду з якими позивач звернувся до СГ « [PERSON]», а саме: - лист від 29. 03.2008 ( поштове повідомлення від 03.04.2008 року) - в якому позивач повідомляє проте, що має намір здійснити міну земельної ділянки, яка належить йому на праві приватної власності на землю , яка належить [PERSON], яка мешкає в с.Любицьке Новомиколаївського району, щодо до зауважень та пропозицій з вирішенням цього питання просив надати письмово/а.с.31/. - заява від 06.06.2008 року ( поштове повідомлення від 19.06.2008 року) , в якій прохає СГ « [PERSON]» прополоти соняшник на присадибній ділянці в розмірі 0,45га і відповідь надати у письмовому виді/а.с.32/. - заява , в якій прохає надати довідку про суму сплаченої орендної плати за період 2004-2007 років, включно за кожен рік окремо з вказуванням дати орендної плати./ а.с.33/. В жодному із листів не вбачається, що позивач звертався дійсно до відповідача про вирішення питання чинності договору. Відповідно до ст..60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. При таких обставинах , оцінивши всі зібрані по справі докази у сукупності , суд прийшов до висновку, що позов позивача не знайшов свого підтвердження у ході розгляду справи в суді, не ґрунтується на законі, а тому задоволенню не підлягає. Представник відповідача прохав стягнути з позивача витрати пов'язані з правовою допомогою в сумі 6000,00 грн. Суд вважає не обґрунтованими вимогами, тому що надали лише видатковий касовий ордер, в цьому документі не викладено з яких тарифів та чим вони передбачені, саму суму у розмірі 6000,00 грн. суд вважає завищеною. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed