Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-18 00:00:00

У січні 2008 року ВАТ “Райффайзен Банк Аваль” звернулось до суду з позовом до ТОВ “Чернецьке” LTD, [PERSON], в якому просило розірвати кредитний договір №012/12/138 від 28.09.05 року, укладений між АППБ “Аваль” і ТОВ “Чернецьке ” LTD, стягнути солідарно з відповідачів 751 802 грн. 74 коп. боргу по кредитному договору, 1700 грн. судового збору та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що згідно кредитного договору №012/12/138 від 28.09.05 року АППБ “Аваль”, правонаступником якого є ВАТ “Райффайзен Банк Аваль”, надав ТОВ “Чернецьке” LTD кредит у сумі 800 000 грн. в обмін на зобов”язання останнього по поверненню кредиту, сплатою відсотків в обумовлений даним договором термін - 26.09.2008 року. Позичальник згідно графіку погашення кредиту в жовтні 2007 року повинен був погасити кредит у розмірі 50 000 грн., однак вказане зобов'язання не виконав, що і послужило підставою для звернення до суду з даним позовом. 19 березня 2008 року позивач уточнив свої позовні вимоги, в зв'язку із сплатою відповідачем частини боргу по кредиту та відсотках, та просив суд розірвати кредитний договір № 012/12/138 від 28.09.05 року, укладений між АППБ “Аваль” і ТОВ “Чернецьке ” LTD, стягнути солідарно з відповідачів 700 000 грн. боргу по кредитному договору, 1802 грн. 74 коп. пені за порушення строків повернення кредиту згідно графіку, 1700 грн. судового збору та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Ухвалою Талалаївського районного суду Чернігівської області від 25 січня 2008 року задоволено заяву ВАТ “Райффайзен Банк Аваль” про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача. Заочним рішенням Талалаївського районного суду Чернігівської області від 26 березня 2008 року позов ВАТ “Райффайзен Банк Аваль” задоволено в повному обсязі. Ухвалою Талалаївського районного суду Чернігівської області від 13 травня 2008 року заяву представника ТОВ “Чернецьке” LTD [PERSON] задоволено, заочне рішення Талалаївського районного суду Чернігівської області від 13 травня 2008 року -скасовано, справу призначено до нового судового розгляду. Рішенням Талалаївського районного суду Чернігівської області від 11 червня 2008 року в задоволенні позову ВАТ “Райффайзен Банк Аваль” відмовлено, заходи забезпечення позову вжиті згідно ухвали Талалаївського районного суду Чернігівської області від 25.01.2008 року про накладення арешту на заставлене майно ТОВ “Чернецьке” LTD - скасовано. Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. Апелянт вважає, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, оскільки ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи та суперечать чинному законодавству. Зробивши висновки про те, що стягненню підлягає тільки пеня, суд не стягнув її у розмірі 1802 грн. 74 коп. і взагалі в судовому рішенні питання щодо пені вирішено не було. Поклавши в основу обґрунтування рішення право позичальника, передбачене п.8.2 кредитного договору щодо дострокового погашення позичальником в добровільному порядку кредиту і сплати відсотків, суд проігнорував розділ 6 кредитного договору про обов”язки позичальника, невиконання яких змусило банк звернутись до суду з зазначеним позовом. Також, суд першої інстанції не звернув увагу на існування в кредитному договорі п. 7.4, яким передбачено право кредитора достроково вимагати погашення заборгованості позичальника за кредитом, включаючи нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції у випадку невиконання позичальником умов п.п. 6.1, 6.3, 6.4, 6.6, 6.8, 6.9 кредитного договору. Неправильно у даному випадку суд застосував і ст. 1050 ЦК України, відповідно до якої позивач має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась. Факт погашення позичальником на стадії судового розгляду боргу за кредитом згідно графіку і заборгованості по відсотках, виникнення якої стало підставою для звернення банку до суду з позовом, не позбавляє банк права достроково вимагати повернення позики і сплати штрафних санкцій. В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити, скасувати рішення суду 1 інстанції та з урахуванням сплати частини боргу за кредитним договором на час розгляду справи в апеляційному суді задовольнити позовні вимоги, стягнувши на користь позивача заборгованість по кредиту у розмірі 650 000 грн. 00 коп., 1802 грн. 74 коп. пені за порушення строків повернення кредиту та судові витрати. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог. Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що аналіз чинного законодавства не дає правових підстав для дострокового розірвання кредитного договору та стягнення кредиту, оскільки позичальник не бажає розірвання договору та виконує його умови. Проте з такими висновками суду погодитись не можна з таких підстав. По справі встановлено, що між АППБ “Аваль”, правонаступником якого є Відкрите акціонерне товариство “Райффайзен Банку Аваль”, та ТОВ Агрофірмою “Чернецьке” LTD був укладений кредитний договір № 012/12/138 від 28.09.2005 року. Позичальнику була відкрита не відновлювальна кредитна лінія у сумі 800 000 грн. строком до 26.09.2008 року зі сплатою 20%. Банк свої зобов'язання за вказаним кредитним договором виконав та надав відповідачеві кредит в повному обсязі. В свою чергу, позичальник згідно графіку погашення кредиту, встановленого Додатком №1, станом на жовтень 2007 року повинен був погасити 50 000 грн. кредиту (а.с.7 (зворот)), однак вказане зобов'язання не виконав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов”язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов”язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Як вбачається з платіжних доручень №32 від 08.02.2008 року та №49 від 04.03.2008 року, ТОВ “Чернецьке” LTD в рахунок погашення кредиту та відсотків за користування кредитом сплачено 50 000 грн. тільки у лютому 2008 року вже під час розгляду справи у суді, тобто відповідачем ТОВ Агрофірма „Чернецьке” LTD були істотно порушені умови кредитного договору Пунктом 6.2 кредитного договору № 012/12/138 від 28.09.2005 року встановлено, що позичальник зобов'язується сплачувати кредитору додатково (до встановленої відсоткової ставки за кредит) неустойку, передбачену ст.10 даного договору за порушення строків повернення кредиту, сплати відсотків за кредит, використання кредитних коштів не за цільовим призначенням, порушенням умов п.8.2 договору. Згідно п.10.2 кредитного договору за порушення строків погашення кредиту позичальник сплачує кредитору пеню від суми простроченого платежу в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожний день прострочення (а.с.6). За несвоєчасну сплату 50 000 грн. кредиту згідно графіку нараховано пеню у розмірі 1802 грн. 74 коп., яку відповідач вчасно не сплатив. Крім того, позичальник не виконував і інші умови договору: в порушення п.п. 6.3, 6.4 умов кредитного договору вчасно не надавав звітність про роботу підприємства за 1 квартал 2008 року і не повідомляв про причини відмови в її наданні; в порушення п. 6.5, 6.8 кредитного договору не повідомив банк про отримання кредитів в інших банках; в порушення п.6.6 кредитного договору не здійснює грошовий обіг коштів через поточні рахунки позивача. Таким чином, ТОВ “Чернецьке” LTD порушувало умови договору кредиту №012/12/138 від 28.09.2005 року, не сплачувало пеню в розмірі 1802,74 грн., а тому відповідно до умов договору та положень ЦК України, вказаний договір підлягає достроковому розірванню із стягненням суми кредиту та пені за порушення строків повернення кредиту. 30.03.2005 року в забезпечення виконання зобов”язань за кредитним договором №012/12/138 від 28.09.2005 року був укладений договір поруки з [PERSON](а.с.9). Згідно ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов”язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Крім того, п.2.1 та п.3.1 договору поруки передбачено, що позичальник і поручитель несуть солідарну відповідальність перед кредитором на всю суму заборгованості зі сплатою основного боргу за кредитним договором та неустойки. Враховуючи вищевикладене, кредитний договір підлягає розірванню, суму боргу за кредитом на час розгляду справи у суді (650 000 грн.) та пеню за порушення строків повернення кредиту слід стягнути з ТОВ “Чернецьке” LTD та [PERSON] в солідарному порядку, а всього на суму: 651 802 грн. 74 коп. ( 650 000 грн. заборгованості по кредиту + 1802 грн. 74 коп. пені за порушення строків повернення кредиту згідно графіку). Відповідно до ст.88 ЦПК України при задоволенні позовних вимог з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 1700 грн. за подання позову до суду (а.с.22), 850 грн. за подання апеляційної скарги (а.с.153), 30 грн. в повернення витрат з ІТЗ за подання позову до суду (а.с.22) + 30 грн. в повернення витрат з ІТЗ за подання апеляційної скарги (а.с.153, 160), а всього 2610 грн. Таким чином, з відповідачів в солідарному порядку підлягає стягненню сума у розмірі 650 000 грн. + 1802 грн. 74 коп. + 2550 грн. + 60 грн.= 654 412 грн. 74 коп.

Outcome: approved