Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, яким просить зобов'язати відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] усунути перешкоди в користуванні, належною їй на праві приватної власності, квартирою [ADDRESS] шляхом їх виселення та просить Відділ громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб Кіровського ВМ Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області зняти цих відповідачів з реєстраційного обліку. На обґрунтування вимог вказала, що вона на праві приватної власності має вказану квартиру, а відповідачі [PERSON] та її чоловік [PERSON] були їй хорошими приятелями на протязі тривалого часу. У грудні 2004 році за пропозицією [PERSON] остання із членами своєї сім'ї перебрались у її, позивачки, квартиру, оскільки вона людина похилого віку та інвалід Великої Вітчизняної війни, одинока і потребую сторонньої допомоги, а [PERSON] пообіцяла надавати їй допомогу по догляду. За пропозицією відповідачки [PERSON] у її, позивачки, квартирі до переїзду відповідачів був проведений ремонт, на який вона передала їй 100 доларів США та 300 грн. на придбання будматеріалів, при тому що ремонтні роботи мали бути проведені їхніми силами, через що вони не будуть сплачувати орендну плату за приміщення. Після переселення відповідачів, стосунки із ними були добрими, але в середині 2005 року почалися прояви негативного відношення до неї, ігнорування її, як власника, в послідуючім ті стали вимагати від неї укладення договору дарування, або заповіту житла, на що вона, поступившись, склала заповіт. Проте, після цього її життя вкрай погіршилось, погрози стали носити реальний характер, були випадки намагання побити її та виказувались погрози укоротити їй віку. Враховуючи свій стан, звернулась до відповідачів з проханням виселитись із її квартири, проте вони добровільно цього не бажають зробити, в зв'язку із чим звернулась з даним позовом до суду. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] позов не визнали та 07.08.2007 року подали зустрічний позов до [PERSON] за участю Відділу громадянства, міграції, реєстрації фізичних осіб Кіровського ВМ Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області про визнання права власності на частину спірного будинку. На обґрунтування вимог вказали, що в кінці грудня 2004 року за пропозицією [PERSON], вони всією родиною переїхали проживати у квартиру [PERSON] на правах членів її родини з відповідною реєстрацією у цій квартирі та на умовах довічного утримання позивачки з послідуючою перереєстрацією на них спірного будинку. За таких обставин, належний їм будинок № - 2- 21 по провулку Саксаганського у м. Кіровограді вони продали, а за кошти від продажу за погодженням із [PERSON] зробили у її квартирі поточний та капітальний ремонти, так як останній знаходивсь у занепаді і дбати про нього [PERSON], маючи незадовільний стан здоров'я, була не в змозі. Зокрема вказують, що за період з кінця грудня 2004 року по початок 2005 року ними були проведені ремонтні роботи: повний ремонт ванної кімнати силами найманої бригади - наклеїли кахельну плитку, обшили стелю “вагонкою”, встановили нову ванну, унітаз, купили та облаштували в ній нове освітлення, зробили у квартирі нову електропроводку, переклеїли шпалери, купили нові меблі та побутову техніку, змінили на пластикові, прогнилі за багато років та не придатні до використання, труби водоводу, відремонтували газову колонку, постановили нову сантехніку, замінили газову плиту, відремонтували каналізацію, поставили нові двері з коробкою та замками на кухні і в ванній кімнаті, розкопали город, розібрали старі будівлі, поставили літній душ, поставили євротин, зробили садочок, посадили молоді дерева, кущі, квіти, поставили зварну арку, нову вхідну калитку і калитку до двору, поставили сітку “рабиця” (25 метрів) навколо городу, пофарбували всі вікна зовні, зробили відмостки навкруги дому, зробили відливи, закупили будівельні матеріали на виконання нових робіт, витративши на це свої власні кошти на загальну суму 11996,60 грн.. Проте, на теперішній час вартість проведених ремонтно-оздоблювальних робіт, реконструкції складають значно більшу суму. Внаслідок проведення ремонтів, реконструкцій істотно збільшилась вартість цього будинку, а відтак за ними має бути визнано право власності на частину будинку пропорційно збільшенню вартості виконаних робіт, при тому що фактично лише вони утримують цю власність, користуються нею та володіють з додержанням встановленого порядку і іншого житла у них немає. ( а.с 33-38 зустрічна позовна заява). 21 листопада 2007 року позивачка [PERSON] подала уточнення до позовної заяви, згідно якої указала наступне. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], продавши належний їм будинок, переїхали жити до неї на правах не членів родини, оскільки між ним не має родинних стосунків, а на правах тимчасових жильців, при цьому вона дозволила переїхати тільки їм двом, а не всій їхній сім'ї, при цьому письмової згоди на реєстрацію Устіловським не давала, дітей та внуків [PERSON], користуючись тим, що вона голова квартального комітету, прописала без її, позивачки, відома та згоди. Відповідачі своїми систематичними порушеннями правил співжиття, постійними образами роблять неможливими для неї проживання з ними в одній квартирі. На прохання залишити її у спокої, відповідачі не реагували і продовжують користуватися її житловим приміщенням без її згоди. Таке користування суттєво погіршує її, позивачки, житлові умови, оскільки вона змушена проживати в одній кімнаті площею 8,52 кв.м., при нормі жилої площі на одну особу-13,65 кв.м., в кімнаті немає телевізійного кабелю, що унеможливлює перегляд улюблених телепередач, відсутній телефон. Також це створює перешкоди в користуванні всією квартирою, підсобним приміщенням та створює інші етичні незручності, чим порушуються її право власника на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном, право власності є непорушним, при тому. що ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В кінці 2006 року, дізнавшись, що в її квартирі прописана вся сім'я Устіловських без її згоди, вона запропонувала їм залишити квартиру, проте відповідачі її прохання проігнорували. Через постійні погрози здати у “псіхушку” та безпідставні в зв'язку із цим виклики лікарів швидкої медичної допомоги в квітні 2007 року відмінила свій заповіт. ( а.с.95-99 уточнення до позовної заяви). 11 лютого 2008 року відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] не визнавши позовні вимоги позивачки [PERSON], подали зміни та уточнення до своєї зустрічної позовної заяви, згідно яких вимогу про визнання права власності на частину спірного будинку змінили та просили стягнути з [PERSON] на свою користь 39700 грн. грошової компенсації у зв'язку із безпідставним збагаченням. На обґрунтування вимог вказали на те, що витрачені ними особисті кошти на ремонт та будівельні матеріали по відновленню та ремонту квартири [PERSON] , мають бути відшкодовані та стягнуті з відповідачки у зв'язку з безпідставним збагаченням відповідно до ст.1212 ЦК України. Просили прийняти до уваги, що ремонтні роботи проведені їхніми зусиллями за їх особисті кошти та проводились за проханням і пропозицією [PERSON], яка потребувала допомоги. [PERSON] у вересні 2003 року склала на їх користь заповіт та обіцяла при їх вселенні, що належна їй нерухомість буде все рівно належати їм. Проте, в послідуючім, після проведеного ремонту та їх вселення у її квартиру скасувала заповіт, недобросовісним шляхом використала їх, збагатившись за їх рахунок. При визначенні розміру вартості проведених ними ремонтно-оздоблювальних робіт (невід'ємних - 3- поліпшень) в квартирі [PERSON] посилаються на висновок експертного будівельно-технічного дослідження ОНДІ судових експертиз Кіровоградського відділення Попова В.В. № 202/21 від 07 лютого 2007 року, згідно якого в цінах 2008 року вартість по відновленню та ремонту оздоблювальних покриттів, інженерного забезпечення, зовнішнього благоустрою у квартирі [ADDRESS] складає - 24 204,00 грн., а при виконанні робіт спеціалізованою будівельною організацією з урахуванням ринкових відносин на даний час складає 39 701,00 грн. ( а.с 124-127 зміни до зустрічної позовної заяви). 01 липня 2008 року позивачка [PERSON] подала уточнення до позовної заяви, згідно якої просила виселити відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] із належної їй квартири [ADDRESS] та зняти з реєстраційного обліку відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] На обґрунтування вимог вказала на наступне. Наприкінці 2004 року між нею та [PERSON] і [PERSON] було укладено в усній формі договір найму належно їй житлового приміщення квартири [ADDRESS]. На підтвердження укладення між нами договору найму вони самі прописались у цьому будинку. Проте, укладаючи даний договір, дозволила переїхати у свою квартиру тільки їм двом, а не всій їхній сім'ї, а своїх дітей і внуків [PERSON], користуючись тим, що вона голова квартального комітету, прописала у її квартирі та вселила в квартиру без її відома та згоди. Будучи людиною похилого віку, їй потрібен спокій, а проживання декількох сторонніх осіб утворює для неї психологічний дискомфорт. Вона змушена проживати в одній кімнаті площею 8,52 кв.м., при нормі жилої площі на одну особу 13,65 кв.м., в якій нема телевізійного кабелю, що унеможливлює перегляд телепередач, відсутній телефон. Також це створює перешкоди в користуванні всією квартирою, підсобними приміщеннями та створює інші етичні незручності, порушує її право власника на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном, право власності є непорушним, при тому що ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В грудні 2006 року, дізнавшись, що в її квартирі прописана вся сім'я Устіловських без її на то згоди, попередила [PERSON] та [PERSON] про розірвання договору найму та запропонувала їм залишити квартиру, на підтвердження розірвання з ними договору найму в квітні 2007 року відмінила заповіт. Проте, відповідачі відмовились добровільно залишити її приміщення, що змусило її звернутися за захистом прав до суду. Щодо законності своїх вимог позивачка [PERSON] посилається на вимоги ч.3 ст.168, ст. 169 ЖК України та ст.825, ст.826 ЦК України, на виконання яких вона в грудні 2006 року попередила відповідачів про розірвання договору найму та запропонувала їм виселитись із квартири, а оскільки ті відмовились виселитись, то підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. (а.с 208-210 уточнення до позову). У судове засідання представник третьої особи Відділу громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб Кіровського ВМ Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області не з'явився, проте ним подана заява про розгляд справи за його відсутності ( а.с .220 - лист третьої особи). Судом встановлені наступні факти. Позивачка [PERSON] являється власником трикімнатної квартири [ADDRESS]. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються довідкою Кіровоградського ООБТІ ( а.с 7 - довідка). В кінці 2004 року між позивачкою [PERSON] та відповідачами - подружжям [PERSON], [PERSON] було укладено на невизначений строк в усній формі договір найму, належно позивачці [PERSON], житлового приміщення квартири [ADDRESS], з перспективою того, що в послідуючім позивачка [PERSON] розпорядиться на користь відповідачів належною їй квартирою, а вони будуть здійснювати за позивачкою догляд. Вказані обставини сторонами не спростовані. У судовому засіданні не знайшло підтвердження доводів відповідачів про те, що вони вселились у квартиру позивачки як члени її сім'ї, оскільки ними не було надано доказів на підтвердження будь-яких родинних чи сімейних стосунків із позивачкою. У період з кінця грудня 2004 року по початок 2005 року за згодою позивачки [PERSON] відповідачами [PERSON], [PERSON] за - 4- грошові кошти останніх були придбані необхідні будівельні матеріали та проведені ремонтно- оздоблювальні роботи у приміщеннях, належної [PERSON] квартири, як власними силами так і найманою для цього будівельною бригадою. Цими ж відповідачами були виконані роботи по ремонту будинку зовні та ними ж був упорядкований та благоустроєний двір. Необхідність проведення таких робіт відповідачами [PERSON] та [PERSON] пояснювалась тим, що вони без попереднього ремонту та приведення у порядок квартири [PERSON] не могли поселитись у це помешкання, оскільки воно перебувало у вкрай занедбаному та антисанітарному стані. Вказані обставини підтвердили у судовому засіданні свідки: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] , [PERSON], які суду пояснили, що проживаючи по сусідству із [PERSON], бачили та знають, що помешкання [PERSON] потребувало ремонту, оскільки в квартирі та у дворі було брудно та за недбано, а тому Устіловські спочатку мали зробити ремонт, а лише потім вселитись, при тому що ремонт ними виконаний за власні гроші. Свідок [PERSON]( дошлюбне прізвище [INFO] ), яка будучи приватним підприємцем, займається будівельно - ремонтними роботами, суду підтвердила, що її працівниками на при кінці грудня 2004 року та початку 2005 року були виконані ремонтні роботи у квартирі [PERSON] на замовлення [PERSON], яка за виконану роботу заплатила їм 4180 грн., про що було складено відповідний акт виконаних робіт та видано квитанцію. За доводами [PERSON] та [PERSON] вартість витрачених ними грошових коштів на ремонтно-відновлювальний ремонт квартири становить за їх первісним позовом - 11996 грн.60 коп, а в цінах 2008 року їх вартість становить - 39 701,00 грн. У судовому засіданні не знайшли підтвердження доводи позивачки [PERSON] про здійснення нею оплати за ремонтні роботи та купівлі за її кошти будівельних матеріалів щодо ремонту її квартири. По завершенню ремонту у квартиру позивачки за згодою позивачки та на підставі вище вказаного договору вселились відповідачі - подружжя [PERSON] та [PERSON] та за згодою останніх вселились і члени їх сім'ї відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], де всі проживають і по теперішній час, при цьому позивачка [PERSON] користується кімнатою площею 8,52 кв. м, в якій нема телевізійного кабелю, та відсутній телефон, а дві інші житлові кімнати займають відповідачі, при цьому ванна, туалет, коридор, кухня та інші підсобні приміщення знаходяться у їх спільному користуванні. Вказані обставини відповідачами Устіловським спростовані не були. Згідно даних Відділу громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб Кіровського ВМ Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області у квартирі [ADDRESS], окрім позивачки [PERSON], значаться зареєстрованими з 07.02.2005 року - [PERSON] та [PERSON], з 11.02.2005 року - [PERSON]. ( а.с 191-193 заяви для реєстрації). Згідно даних Відділу громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб Кіровського ВМ Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області відповідачі [PERSON] та його донька [PERSON] значаться на реєстраційному обліку в [ADDRESS]. ( а.с 190 повідомлення). У період проживання сторін у квартирі позивачки та в ході користування квартирою стосунки сторін стали псуватись, а за доводами позивачки вони стали вкрай негативними та неприязними з 2006 року. Вказані обставини відповідачами не спростовані. З огляду на те, що позивачка [PERSON], 1926 року народження, має похилий вік, слушними являються її доводи, що вона має потребу у спокої, а з огляду на те, що у її квартирі фактично проживає разом із нею шестеро осіб, то слушними є її доводи і про те, що маються певні негативні етичні незручності у користуванні ванною, туалетом, кухнею, що в цілому створює психологічний дискомфорт у користуванні всією квартирою, та вносить дискомфорт у життя власника цієї квартири, тобто позивачки, чим порушується її право власника на свій розсуд володіти та користуватись належним їй майном. У судовому засіданні не знайшли підтвердження доводи відповідачів про те, що позивачка потребувала догляду. У грудні 2006 року позивачка повідомила відповідачів про розірвання договору найму житлового приміщення, належної їй на праві приватної власності, квартири, попросивши їх звільнити квартиру, проте відповідачі добровільно не бажають звільнити квартиру позивачки. Вказані дії позивачки є цілком логічними та обґрунтованими з огляду на вище вказані обставини щодо спільного користування квартирою. Відповідачами [PERSON] та [PERSON] не - 5- заперечувався той факт, що позивачка вимагала від них виселення із спірної квартири. Вказані факти відповідають правовідносинам сторін, що регулюються житловим та цивільним законодавствами і дають підстави на часткове задоволення первісного позову та у відмові щодо задоволення зустрічного позову. Позовні вимоги позивачки [PERSON] щодо виселення відповідачів із належної їй на праві приватної власності квартири та зняття з реєстраційного обліку відповідають вимогам чинного законодавства. Зокрема, відповідають вимогам ч.3 ст.168 ЖК УРСР, згідно якої договір найму житлового приміщення, укладений на невизначений строк, може бути розірваний за вимогою наймодавця, якщо житлове приміщення, займане наймачами, необхідне для проживання йому чи членам його сім'ї, і у даному випадку власник будинку повинен попередити наймачів про послідуюче розірвання договору за три місяці. Зібраними доказами доведеним є те, що позивачка через відповідачів має погіршення житлових умов, вимушено займаючи кімнату площею 8,52 м2, при нормі жилої площі на одну особу - 13,65 м2, відповідно до ст. 47 ЖК України, не маючи при цьому можливості задовольнитись переглядом улюблених телепередач, спілкуванням за телефоном за відсутності у кімнаті телевізійного кабелю та телефону, при тому що через відповідачів, кількісний склад яких як проживаючих у її квартирі збільшився по мимо її волі та згоди, має дискомфорт не тільки у користуванні квартирою, зокрема в користуванні ванною, туалетом, кухнею, але і у житті, потребуючи спокою, будучи людиною, якій виповнилось понад 80 років, тобто позивачка має потребу у житловому приміщенні своєї квартири для себе. Позивачка у грудні 2006 року, тобто за три місяці, повідомила відповідачів [PERSON] та [PERSON] про розірвання укладеного договору найму. Проте, ці відповідачі та інші, які без законних на то підстав займають квартиру позивачки, і по сплину трьох місяців продовжують займи житлове приміщення без законних на то підстав, а відтак позовні вимоги позивачки відповідають і вимогам ст. 169 ЖК УРСР, якою передбачено, що у разі припинення договору найму жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, наймач і особи, які проживають разом з ним, зобов'язані звільнити жиле приміщення, а в разі відмови - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення та вимогам ст. 826 ЦК України, згідно якої у разі розірвання договору найма житла наймач та інші особи які проживали у помешканні, підлягають виселенню з житла на підставі рішення суду, без надання їм іншого житла. Згідно ст. 319 ЦК України та ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним, при тому що ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Крім того у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року № 9 “Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя” зазначається, що наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала. Судом прийнято до уваги, що позовні вимоги позивачки до [PERSON] про зняття із реєстраційного обліку щодо квартири [ADDRESS] задоволенню не підлягають, з огляду на те, що вона на такому реєстраціному обліку не перебуває. Відмовляючи в задоволенні зустічного позову суд приймає до уваги, що маючи вимоги про стягнення із [PERSON] 39 701,00 грн. як грошвої копенсації в зв'язку із безпідставним збагаченням, позивачі Устіловські за зустрічним позовом посилались на вимоги ст.1212 ЦК України. Проте, згідно вимог ст.1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно, або зберігала його у себе за рахунок іншої особи ( потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майном. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зібраними доказами по справі та фактичними обставинами справи доведеним є те, що відповідачі [PERSON] та [PERSON], які досягли певних домовленностей щодо переходу на проживання у кваритиру позивачки, пояснили проведення ними ремонту у квартирі позивачки зокрема і тим, що в тих умовах, яких жила позивачка [PERSON] у своїй квартирі, вони, полюбляючи чистоту та благоустрій, не змогли б жити, а відтак, тільки після відремонтування квартири, переселились у квартиру та користувались благами відремонтованої квартири, при цьому ними ж визнано і те, що види ремонтних робіт, їх вартість та вартість будівельних матеріалів із позивачкою ними не узгоджувались. З огляду на вказане, у Устіловських не має підстав стверджувати про незаконе збагачення позивачкою за рахунок їхніх грошей, вкладених у ремонт її квартири. Їх посилання на суму збагачення - 39 701,00 грн. грунтується на висновку експертного будівельно-технічного дослідження ОНДІ судових експертиз Кіровоградського відділення Попова В.В. № 202/21 від 07 лютого 2007 року судом не - 6- може бути прийнято до уваги з огляду на те, що оцінка ремонтних робіт визначена не по фактично понесеним витратам, а в ймовірних цінах 2008 року, тобто тоді, коли ремонт фактично не виконувався. Доводи Устіловських проте, що вони, маючи заповіт [PERSON], складений нею на їх користь, виконували всі ремонті роботи, вважаючи вже себе власниками спірної квартири, судом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не врегульовуються ст.1212 ЦК України. У відповідності до ч.6 ст.154 ЦПК України суд скасовує міри забезпечення зустрічного позову - арешт у вигляді заборони дій по відчудженню квартири [ADDRESS], встановлені за ухвалою Кіровського райсуду м. Кіроворада від 10 серпня 2007 року за зустрічним позовом Устіловських.

Outcome: partial