Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-15 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до Харківської О.Б. про визнання договору дарування недійсним, вказуючи, що він діє в інтересах своєї матері визнаної недієздатною рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 07.06.2007 року, яка будучи у шлюбі з [PERSON] у 2003 році подарувала будинок [ADDRESS] своїй дочці - відповідачці по справі, а його сестрі, без згоди свого чоловіка [PERSON] Вищевказаний будинок є спільною власністю подружжя. Після дарування вищевказаного будинку відповідачці, [PERSON] фактично не мешкала у ньому, а лише приймала участь у догляді за батьками. Позивач просить суд визнати договір дарування вищевказаного житлового будинку недійсним так як він відбувся без письмової згоди на це чоловіка [PERSON], що не відповідає вимогам ст. 23 Кодекса про шлюб та сім*ю в редакції від 20.06.1969 року. В ході розгляду справи по суді позивач [PERSON], що діє в інтересах [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] підтримали заявлені позовні вимоги у повному обсязі та представник позивача [PERSON] пояснив суду, про те, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 23.04.1955 року. В період шлюбу вони придбали за договором купівлі - продажу від 27.12.1979 року будинок за адресою: [ADDRESS]. Протягом спільного життя перебудували його, без оформлення відповідних документів, а потім оформили всі перебудови та отримали свідоцтво про право власності від 09.12.2003 року. Після оформлення документів на спільний будинок [PERSON] розпорядилася ним та подарувала будинок [PERSON] без згоди свого чоловіка [PERSON] Данні дії [PERSON], вважає представник позивача, не відповідають вимога ст. 22 КЗпШС та є підставою визнання договору дарування недійсним. Окрім цього, [PERSON] після дарування спірного будинку продовжувала проживати в ньому, потім помер її чоловік [PERSON] [INFO], а з часом у 2007 році, вона була визнана недієздатною. Відповідачка по справі [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] проти задоволення позову заперечували, пояснювали про те, що [PERSON] здійснювала догляд за батьками [PERSON] та [PERSON] Під час хвороби батька, відповідачка допомогла матері оформити перебудови у будинку та отримати свідоцтво про право власності на спірний будинок у 2003 році, після чого, мати та батько прийняли рішення подарувати їй будинок, однак батьки залишалися мешкати в ньому. При оформленні документів у приватного нотаріуса їй не було повідомлено, про необхідність письмової згоди батька на дарування їй майна батьків, що набуто у шлюбі. Вона вирішила, що достатньо його усної згоди, яку батько виразив при житті у 2005 році, а у 2005 році помер. Представник відповідачки, вважав за доцільне визнати договір дарування недійсним в частині розпорядження [PERSON] майном свого чоловіка. На запитання головуючого судді відповідачка [PERSON] повідомила про те, що знає, що при відчуженні спільного майна подружжя потрібна згода обох осіб, що на момент набуття права власності на майно перебували у шлюбі. Третя особа по справі - приватний нотаріус [PERSON]. у попередньому судовому засіданні пояснив, що при оформленні договору дарування не звернув уваги на сімейний стан дарителя, тому не витребував письмової згоди чоловіка [PERSON] на відчуження спірного будинку. У судове засідання третя особа не з*явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, просив суд розглянути справу за його відсутності. Суд заслухавши пояснення сторін та їх представників, вивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини: [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 05.04.1955 року, відповідно до свідоцтва про одруження, виданого Іловайським міським ЗАГСом Сталінської області. В період шлюбу вони придбали за договором купівлі - продажу на ім*я [PERSON] будинок [ADDRESS] що підтверджується повідомленням Чугуївського МБТІ від 03.02.2006 року, який з часом перебудували та за рішенням Малинівської сільради вищевказаний будинок був прийнятий в експлуатацію, після чого було видане свідоцтво про право власності від 14.01.1988 року на ім*я [PERSON], а потім [PERSON] самовільно прибудовано пристройку, відповідні документи на яку були видані 09.12.2003 року за рішенням Малинівської сільради. В цілому житловий будинок прийнятий до експлуатації актом прийняття, затверджений рішенням Малинівської сільради від 09.12.2003 року № 111/8 та видане свідоцтво про право власності від 09.12.2003 року № 064933. Відповідно до ст. 22 КпШС Української РСР майно, нажите подружжями за час шлюбу, є його спільною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. За таких обставин будинок [ADDRESS] є спільною власністю подружжя [PERSON], шлюб між якими зареєстровано 05.04.1955 року. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] оформила договір дарування вищевказаного будинку 26.12.2003 року, подарувавши його своїй дочці - відповідачці по справі [PERSON] не отримавши згоди свого чоловіка [PERSON] на дану угоду у письмовій формі. Згідно ч.3 ст. 244 ЦК Української РСР в редакції 1963 року до договорів дарування нерухомого майна застосовуються правила ст. 227 цього кодексу, а саме передбачено нотаріальне посвідчення договору. У відповідності з ч.2 ст. 23 ЦК України в редакції 1963 року при укладенні угод одним з подружжя вважається, що він діє за згодою другого подружжя. Для укладення угод по відчуженню спільного майна подружжя, що потребують обов*язкового нотаріального засвідчення, згода другого з подружжя повинна бути висловлена у письмовій формі. 24.10.2007 року [PERSON] звернувся до суду з позовом в інтересах [PERSON] про визнання угоди дарування від 26.12.2003 року недійсною на підставі ст. 48 ЦК Української РСР в редакції 1963 року так як, на момент укладання угоди цивільно - правові відносини регулювалися вищевказаним нормативним актом. Відповідно до ст. 48 ЦК Української РСР угода вважається недійсною, якщо не відповідає вимогам закону. Таким чином, при укладенні договору дарування [PERSON] не отримала згоду свого чоловіка, висловлену у письмовій формі, що є порушенням ч.2 ст. 23 КпШС та тягне за собою недійсність угоди дарування від 26.12.2003 року і повернення сторін договору у попередній стан. Однак окрім того, судом встановлено та не заперечувалося сторонами, що після дарування будинку [PERSON], вона не проживала в ньому, а у будинку продовжували проживали [PERSON] та [PERSON], яка мешкає у данному будинку по теперішній час. На підставі викладеного та

Outcome: approved