Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-23 00:00:00

В позовних заявах [PERSON] зазначає, що з 26.06.1990року вона працювала завідуючою клубом №2. Згідно розпорядження №206 від 18.12.2008р. її звільнено з ініціативи власника у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці - скороченням штату на підставі п.1ст. 40 КЗпП України. Посилаючись на те, що, в порушення вимог ст.47 КЗпП, при розрахунку і при неодноразовому зверненні до відповідача їй не було видано трудову книжку, внаслідок чого вона незмогла працевлаштуватись, вона просить стягнути на її користь 2871грн.21коп. - суму середнього заробітку за затримку видачі трудової книжки до 01 травня 2008р., оскільки з 01.05.08р. вона зареєструвалася як підприємець, зобов'язати відповідача день звільнення змінити на день видачі трудової книжки, стягнути 3992грн.15коп.- суму матеріального збитку, який складається з одноразової допомоги по безробіттю, стягнути 1000грн. - суми морального збитку, що виник в результаті втрачених перспектив - неотримання допомоги по безробіттю одноразово для організації власної справи; вимушена перерва в роботі, яка призвела до зниження кваліфікації; а також більше шести місяців відсутність доходу, що призвело до значного погіршення матеріального становища, що вплинуло на загальний добробут сім'ї. Разом з тим позивачка просить стягнути на її користь судові витрати та витрати за надання юридичної допомоги. В судовому засіданні позивачка і її представник вимоги підтримали, уточнивши зміну запису звільнення в трудовій книжці з 17.12.07р. на 20.08.08року. Представник відповідача в судовому засіданні і в письмовому запереченні вимоги не визнала, посилаючись на те, що позивачка в день звільнення не була на роботі, за отриманням трудової книжки не зверталася, хоча їй неодноразово було направлено повідомлення про її отримання. Вислухавши сторони, дослідивши докази по справі суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню частково. Відповідно до ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. Відповідно до ст.235 ч.4 КЗпП України у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Позивачка пояснила, що зверталася до відповідача за трудовою книжкою і неодноразово, але її пояснили, що видадуть книжку після того, як вона поверне всі цінності, які за нею рахуються. Її пояснення підтверджуються наявними накладними № 1 від 8 січня 2008р. і №4 від 19 серпня 2008року про передачу нею матеріальних цінностей у селищну раду, заявою від 18.08.2008р. на ім'я Летичівського селищного голови. Разом з тим, позивачка не надала суду докази у підтвердження звернення її до Летичівського центру зайнятості чи інших роботодавців. У відсутність вини селищної ради в несвоєчасному отриманні позивачкою трудової книжки відповідач не надав, відомостей про отримання позивачкою повідомлень про можливість отримати трудову книжку в судове засідання не представив. Акт про відсутність [PERSON] на робочому місці в останній робочий день складений у понеділок, який для завідуючого клубом є вихідним днем. Із рішення п'тнадцятої сесії Летичівської селщної ради №15 від 16.10.2007р та розпорядження №154 від 17.10.08р. вбачається, що [PERSON] попереджено про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва. Згідно запису під № 13 від 17.12.07р.у відомостях про роботу в трудовій книжці позивачки, остання звільнена з займаної посади у зв'язку зі скороченням штату (п.1. ст.40 КЗпП України на підставі Розп. №206 від 18.12.2007р.. Акти відповідача від 20.11.07р. про відсутність позивачки на робочому місці суд до уваги не приймає, оскільки вони не стосуються даного спору. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини справи, докази, їх юридичну оцінку, суд приходить до висновку, що вимоги по стягненню середнього заробітку за затримку трудової книжки до 01.05.2008р., тобто до дня реєстрації позовачки приватним підприємцем, доведені і грунтуються на законі, тому їх слід задоволити. Решта вимог задоволенню не підлягають: по зобов'язанню відповідача змінити день звільнення з 17.12.07р. на 20.08.08р.; про відшкодування матеріальної та моральної шкоди; як не доведені і безпідставні. На підставі наведеного, ст. 47, 232, 235 КЗпП України,

Outcome: approved