Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-23 00:00:00

01 серпня 2008 року [PERSON] звернувся до Іллічівського міського суду Одеської області із позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим примі-щенням (а.с.2-3). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що до 08 червня 1994 року він перебував у шлюбі з [PERSON]. Від цього шлюбу вони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Зазначені відповідачі зареєстровані в квартирі [ADDRESS]. У жовтні 1992 року відповідачка забрала дитину і пішла від нього до іншого чоловіка. При цьому відповідачка забрала всі свої і дитини особисті речі. З жовтня 1992 року відповідачі в квартирі більш не з'являлися і жодного дня не проживали. Місце фактичного проживання відповідачів йому не відомо. Після розірвання шлюбу, відповідачка одружилася з [PERSON], з яким фактично проживає однією сім'єю з жовтня 1992 року. 29 травня 1996 року він (позивач) одружився з [PERSON], а [INFO]у них народився син - [PERSON], який є інвалідом з дитинства. Зазначені члени моєї сім'ї постійно проживають в квартирі за вище вказаною адресою. За таких обставин він (позивач) вимушений звернутися до суду із зазначеним позовом. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов та просять задовольнити його. Представник третьої особи - представник органу опіки та піклування Виконавчого комітету Іллічівської міської ради Одеської області у судове засідання не з'явився, але у попередньому судовому засіданні надав письмове клопотання згідно якого вважає, що позовні вимоги в частині визнання неповнолітнього [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням не підлягає задоволенню, та просить подальший розгляд справи вести за їхньою відсутністю (а.с.26). Відповідачі в судове засідання не з'явилися з невідомих суду причин, незважаючи на те, що про день, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, при цьому до суду не надійшло повідомлення про причини їхньої неявки (а.с.28-29). Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України - “у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи”. У зв'язку з неявкою відповідачів без поважних причин, враховуючи думку позивача та його представника, які не заперечують проти ухвалення заочне рішення, суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивача, його представника та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, за наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм право-відносини. Позивач до 08 червня 1994 року перебував у шлюбі з відповідачкою [PERSON], що підтверджу-ється свідоцтвом про розірвання шлюбу [NUMBER], виданим відділом РАГС Іллічівської міської адміністрації Одеської області 08 червня 1994 року, актовий запис №172 (а.с.7). Сторони мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], який є відповідачем по справі, що підтверджується довідкою ЖЕД №2 м.Іллічівська від 21 липня 2008 року за вих.№2000 (а.с.5). Згідно даних відділу реєстрації актів громадянського стану Іллічівського міського управління юстиції Одеської області 26 грудня 2003 року відповідачка одружилася з [PERSON], у зв'язку з чим змінила прізвище на “[PERSON]”, що підтверджується актовим записом про одруження №668 від 26 грудня 2003 року, зробленим відділом реєстрації актів громадянського стану Іллічівського міського управління юстиції Одеської області (а.с.17). 29 травня 1996 року позивач одружився з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів громадянського стану м.Іллічівська Одеської області, актовий запис №145 (а.с.8). [INFO]у позивача народився син - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим відділом реєстра-ції актів громадянського стану м.Іллічівська Одеської облас-ті, актовий запис №207 (а.с.9), і ця дитини є інвалідом з дитинства, що підтверджується посвідченням [NUMBER], виданим 19 серпня 2008 року (а.с.25). Згідно акту від 28 липня 2008 року, посвідченого начальником ЖЕД №2 м.Іллічівська, з жовтня 1992 року відповідачі не проживають в квартирі [ADDRESS] (а.с.6). Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що у 1996 році вона одружилася з позивачем і з того часу постійно проживає з ним [ADDRESS], де також проживає їхній син [PERSON], яки є інвалідом з дитинства. За вказаною адресою також зареєстровані відповідачі. У зв'язку з чим, вона не може зареєструватися за вказаною адресою, так як для цього потрібна письмова згода відповідачки, яку вона і її дитину жодного разу не бачила у вказаному спірному житлі. Де фактично проживають відповідачі їй не відомо, но їхніх особистих речей в квартирі за вказаною адресою немає. У відповідності до ч.1 ст.71 ЖК України - “при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців”. Згідно ст.72 ЖК України - “визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку”. У відповідності до п.10 Постанови ПВС України від 12 квітня 1985 року №2 “Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України” у справах про визнання наймача або члена його сім'ї такими, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлений строк. Суд дійшов висновку, що об'єктивним доказом того факту, що відповідачка добровільно залишила спірне житло і без поважних причин не проживає в ньому на протязі більш 6-ти місяців, є письмовий доказ - акт від 28 липня 2008 року, покази свідка, а причиною її відсутності понад встановлений законом строк є факт утворення відповідачкою нової сім'ї з [PERSON] За таких обставин відповідачка [PERSON] втратила право користування спірним житловим приміщенням. У відповідності до ч.2 ст.29 ЦК України що фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Таким чином, неповнолітній [PERSON], згідно діючого законодавства вправі вільно обрати собі місце проживання, а саме вільно проживати за місцем проживання або за місце реєстрації будь-кого зі своїх батьків. Позивач є рідним батьком неповнолітнього відповідача, у зв'язку з чим позовні вимоги в частині визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням є безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню. Нормою ст.7 Закону України “Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні” від 11 грудня 2003 року передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що факт визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є законною підставою для зняття такої особи з реєстрації, що передбачено ст.7 Закону України “Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні” від 11 грудня 2003 року. На підставі викладеного,

Outcome: partial