Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом обгрунтовуючи його тим, що їй на підставі свідоцтва про право власності від 25.09.1998 року належить квартира [ADDRESS], яка була приватизована на підставі виписки з протоколу засідання првління КСП «Мрія» згідно розпорядження органу приватизації від 18.08.1998 року та акту комісії по приватизації від 18.08.1998 року, яким їй надано у власність житлову кімнату - 18,7 кв.м., коридор - 5,12 кв.м., коридор - 2,52 кв.м.,кухню - 6,9 кв.м, веренду - 6,80 кв.м. та господарські споруди - гараж «Д». Квартира № 2 вказаного будинку на час приватизації належала [PERSON], який в 2003 році продав її [PERSON], відповідно до витягу з реєстру про право власності від 27.10.2003 року в якому зазначено господарські споруди,які відносяться до даної квартири, а саме: літня кухня, сарай, вбиральня, погріб. 03.12.2005 року [PERSON] уклала до договір купівлі - продажу квартири з [PERSON], на підставі предоставленого витягу з реєстру від 29.11.2005 року в якому було зазначено господарські споруди, що відносяться до квартири [ADDRESS], а саме: літня кухня, сарай, вбиральня, погріб і гараж. На підставі того, що в реєстр від 29.11.2005 року було помилково внесено належний позивачці гараж , [PERSON] з порушенням законодавства уклала договір купівлі - продажу квартири приєднавши дану господарську споруду до квартири № 2. Тому позивач просить в судовому порядку визнати частково недійсним договір купівлі - продажу квартири з відповідними господарськими спорудами за реєстром № 6440 від 03.12.2005 року в частині відчуження гаражу «Д»[PERSON], зобов'язати Білоцерківське МБТІ внести зміни до техного паспорту квартири [ADDRESS], власником якої є [PERSON] та стягнути з Білоцерківського МБТІ судові виптрати по справі в сумі 165 грн. В суді позивач уточнила позовні вимоги і просила визнати частково недійсним договір купівлі - продажу квартири з відповідними господарськими спорудами за реєстром № 6440 від 03.12.2005 року в частині відчуження гаражу «Д», щоб Білоцерківське МБТІ мало змогу внести зміни до технічної документації квартири [ADDRESS] та стягнути судові витрати по справі з відповідачів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, надав до суду заперечення на позов, в яких позов не визнав, пояснюючи тим, що він являється добросовісним набувачем квартири [ADDRESS], договір був укладений на підставі витягу з реєстру Білоцерківського МБТІ, просив відмовити в задоволенні позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день і час розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. На підставі ст.224-226 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд даної справи. Представник Білоцерківського МБТІ в судовому засіданні позов визнав, пояснив, що позивачка зверталась до МБТІ з проханням внести зміни до технічної документації, до бюро викликався відповідач [PERSON], але він не з'явився і внести зміни вони не мають можливості, при видачі витягу з реєстру було помилково внесено до [ADDRESS] гараж «Д», який належить позивачці. Третя особа: приватний нотаріус Римаренко Ю.В. в судовому засіданні позов визнав, пояснив, що договір купівлі - продажу квартири з відповідними господарськими спорудами за реєстром № 6440 від 03.12.2005 року був посвідчений відповідно до витягу з реєстру від 29.11.2005 року за серії СВУ №859164, продавець і покупець були особисто присутні, питань при укладенні договору не виникало. Суд, заслухавши пояснення позивача, третіх осіб, свідків [PERSON],[PERSON],[PERSON], дослідивши матеріали справи прийшов дло висновку, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодерження в момент вчинення правочину сторонами вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Судом встановлено, що будинок [ADDRESS] складається з двох квартир, які приватизовані на підставі виписки з протоколу засідання правління КСП «Мрія» згідно розпорядження органу приватизації від 18.08.1998 року та акту комісії по приватизації від 18.08.1998 року громадянами [PERSON] та [PERSON], [PERSON] належала квартира №2 з господарськими спорудами: хлів з навісом та частина погріба., а [PERSON] належить квартира № 1 з господарськими спорудами: гараж та частина погріба, в 2003 році [PERSON] продав [PERSON] квартиру № 2 з відповідними господарськими спорудами, відповідно до витягу з реєстру про право власності від 27.10.2003 року в якому зазначено господарські споруди,які відносяться до даної квартири, а саме: літня кухня, сарай, вбиральня, погріб. Дані обставини підтвержуються матеріалами справи, показами позивача, представника МБТІ та свідків. В свою чергу [PERSON] продала вказану квартиру [PERSON] Однак з договору купівлі - продажу 03.12.2005 року вбачається [PERSON] набув права власності на квартиру [ADDRESS] з господарськими спорудами: літня кухня, сарай, вбиральня, погріб і гараж «Д». Таким чином встановлено, що 03.12.2005 року [PERSON] здійснила відчуження, а [PERSON] набув права власності на гараж, який до укладення договору належав не продавцю - [PERSON], а позивачці [PERSON], що підтвержується показами представника МБТІ, свідків та матеріалами справи. Отже, суд прийшов до висновку, що відповідач [PERSON] не мала прав на відчуження гаража. Угода в частині відчуження гаража суперечить вимогам ст.317, 321 ЦК України, відповідно до яких «власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні», а тому є недійсною в силу ст. ст. 215, 203. ЦК України. Відповідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України за № 3 від 28.04.1978 року « Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» угода може бути визнана недійсною лише з підстав і з наслідками, передбачених законом., суд повинен встановити наявність обставин, з якими пов'язує визнання угоди недійсною і настанням певних наслідків. Прийшовши до висновку про необхідність визнання угоди частково недійсною в частині продажу гаража і вирішуючи питання про наслідки визнання такої угоди недійсною суд встановив наступне. Позивачка [PERSON] протягом усього часу користується гаражем, відповідач [PERSON]притензій не заявляв, що дає підстави суду вважати, що спірний гараж по суті не був предметом угоди між [PERSON] та [PERSON], не підлягав оцінці сторонами при її укладанні. Докази, які спростовують дані висновки суду відповідачами не надано, в судове засідання вони не з'явились. Тому ,суд вважає можливим визнати частково недійсним договір купівлі - продажу квартири від 03.12.2005 року за № 6440 в частині відчуження гаражу «Д». На підставі ст.ст.88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвержені судові витрати. Тому, суд вважає можливим, стягнути з відповідачів судові витрати на користь позивача в сумі 307 грн. 10 коп. (правова допомога адвоката - 150 грн., сплачене позивачем державне мито - 8 грн. 50 коп., за інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи - 7 грн. 50 коп., за інформування учасників процесу про розгляд справи - 93 грн., витрати пов'язані з переїздом сторони по справі - 48 грн. 10 коп.).

Outcome: approved