Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-04 00:00:00

10 квітня 2008 року позивачка звернулася до суду з позовом та просить визнати дійсним договір купівлі-продажу [NUMBER] від 04 травня 2001 року квартири [ADDRESS] у місті Одесі укладеного між [PERSON] та [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON], з другої сторони, на Одеській товарній біржі; встановити факт прийняття спадщини у вигляді &frac12; частки зазначеної квартири після смерті [INFO] року [PERSON] та визнати за нею право власності на &frac12; частки квартири [ADDRESS] у місті Одесі у порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] року [PERSON]. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що їм зі спадкодавцем на праві власності належала зазначена квартира, однак правовстановлюючий документ на квартиру не був посвідчений нотаріально, тому після смерті чоловіка вона не може отримати через держнотконтору свідоцтво про право власності у порядку спадкування за заповітом. У судовому засіданні позивачка заявлені позовні вимоги підтримала і просила суд задовольнити позов. Відповідачка по справі [PERSON] та третя особа - Одеська товарна біржа, в судове засідання не явилися, про дату, час та місце слухання справи були належним чином та своєчасно повідомлені, будь-яких клопотань до суду не надсилали. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заявив про визнання позовних вимог у повному обсязі. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши сторони, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні і досліджених доказів, наданих позивачкою, позов підлягає задоволенню. Так, у судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS] у місті Одесі належала на праві власності відповідачці [PERSON] 04 травня 2001 року позивачка разом зі своїм чоловіком [PERSON]купили у свою власність в рівних частках дану квартиру у відповідачки [PERSON], про що був укладений договір купівлі-продажу [NUMBER] на Одеській Товарній Біржі, що не суперечило на той період чинному законодавству. Сторони взяті на себе зобов'язання виконали, а саме: відповідачка [PERSON] передала зазначену квартиру, отримавши гроші в сумі, обумовленій п.5 Договору. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання договору дійсним регулюються нормою ст.47 ЦК України в редакції 1963 року, яка діяла на момент укладення договору, і підлягають задоволенню, оскільки позивачка зі своїм чоловіком придбали вказану квартиру у свою власність на законних підставах. Згідно свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції міста Одеси, [PERSON] помер [INFO]року, актовий запис [NUMBER]. Після його смерті відкрилася спадщина на все майно, що належало йому на праві власності, в тому числі й на &frac12; частки зазначеної квартири. 18 листопада 2002 року [PERSON] залишив заповіт [NUMBER], посвідчений [PERSON], державним нотаріусом Четвертої Одеської державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі під № 1-1370, яким усе своє рухоме і нерухоме майно заповів [PERSON]. Заповіт спадкодавця оформлений відповідно до чинного законодавства України. Позивачка по справі звернулася до Четвертої Одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, була заведена спадкова справа №234/2006, однак свідоцтво про право на спадщину за заповітом не отримала, оскільки правовстановлюючий документ на нерухоме майно не був посвідчений нотаріально, тому позивачці було рекомендовано звернутися до суду. Позивачка є спадкоємицею за заповітом і, проживаючи у зазначеній квартирі разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, оплачуючи квартплату і комунальні послуги, володіючи і користуючись усім майном, що належало спадкодавцеві, фактично прийняла спадщину. Окрім позивачки спадкоємцем за законом є відповідач [PERSON], котрий приходиться сином спадкодавцеві та спадкоємцем першої черги за законом, однак спадщину він не приймав і не заперечував проти прийняття її позивачкою. Інших спадкоємців за законом чи за заповітом судом не встановлено, до держнотконтори за місцем відкриття спадщини, крім позивачки, із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався. Відповідно до ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності з ними родинних відносин. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і не заявив, відповідно до ст.1270 ЦК України, впродовж шести місяців з часу відкриття спадщини, про відмову від неї.

Outcome: approved