Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання за ним права власності на частку квартири [ADDRESS], розташованої в ЖБК №255 «Запоріжсталь-21», як за членом ЖБК, який сплатив пай за цю частку. В подальшому позивач уточнив позовні вимоги, та просить визнати за ним право власності на 21/50 частину вказаної квартири, яка припадає на кімнату площею 15,9 кв.м. відповідно до висновку ОП «ЗМБТІ», встановити порядок користування квартирою, виділивши йому в користування кімнату площею 15,9 кв.м., а [PERSON] виділити в користування дві інші кімнати, а також скасувати реєстрацію права власності на цю частину квартири за [PERSON], та зобов»язати ОП «ЗМБТІ» зареєструвати його право власності на цю частку квартири. Відповідач [PERSON] з позовними вимогами не погодився та пояснив, що оскільки рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 03.11.2006 року в задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання права власності на частину квартири було відмовлено, то суд не може розглядати ці ж позовні вимоги повторно. Представники відповідача - представник [PERSON] та адвокат [PERSON] - з позовом не погодились, пояснили, що за позивачем не може бути визнане право власності на 21/50 частку квартири, оскільки по перше, є рішення суду про відмову в задоволенні його вимог про визнання за ним права власності на кімнату площею 15,9 кв.м. в спірній квартирі, а по-друге, хоча у праві власності на спірну квартиру і є якась його частка, проте не 21/50. Крім того, представники заперечують факт сплати [PERSON] частки паю за кімнату площею 15,9 кв.м., вважають, що таких доказів він суду не надав. Від представника відповідача ОП «ЗМБТІ» в матеріали справи надійшла письмова заява про розгляд справи у його відсутність, заперечень по позову не надійшло. Представник третьої особи ЖБК «255 «Запоріжсталь-21» позов підтримала та пояснила, що оскільки [PERSON] пай за кімнату площею 15,9 кв.м. в [ADDRESS] був виплачений в 1991 році, то він набув права власності на цю кімнату. В судовому засіданні встановлено, що [ADDRESS] розташована в ЖБК №255 «Запоріжсталь-21». Ордер №831 на вказану квартиру був отриманий [PERSON] 02.06.1980 року на сім»ю з трьох осіб: на неї, чоловіка [PERSON] - позивача по справі, та сина [PERSON] - відповідача по справі. Членом ЖБК стала [PERSON]. Квартира має три кімнати площею 15,9 кв.м., 12,3 кв.м. та 7.7 кв.м., дві останні кімнати є суміжними. В 1983 році шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. При розірванні шлюбу колишнє подружжя мирно провело розподіл вказаної квартири, за умовами якого в 1983 році [PERSON] був прийнятий до членів ЖБК №255 «Запоріжсталь-21/а.с.69/, за ним закріплена кімната у вказаній квартирі площею 15,9 кв.м., який присвоєно №44-а, проведений розподіл особистих рахунків. В 1983 році [PERSON] провела родинний обмін, за умовами якого до квартири вселився колишній тесть позивача - [PERSON], який зайняв дві суміжні кімнати в цій квартирі, і проживав там до своєї смерті 04.11.2005 року. Пай за частину спірної квартири - за кімнату площею 15,9 кв.м. - був сплачений [PERSON] 28.01.1991 року. Усі вищенаведені обставини встановлені рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 03.11.2006 року, яке набрало законної сили /а.с.9,10/. Судом досліджені, також, письмові докази щодо сплати [PERSON] паю за кімнату площею 15,9 кв.м. в [ADDRESS] і його постійного проживання в ній : оригінал книги обліку вартості квартир та внесення паїв, яка ведеться в ЖБК №255 «Запоріжсталь-21», довідки ЖБК №255 «Запоріжсталь-21» про те, що [PERSON] з 1983 року постійно проживає у вказаній кімнаті, сплачує комунальні послуги, пай за кімнату повністю сплачений ним в 1991 році /а.с.5,6/. Досліджені матеріали цивільної справи № 2-980/2006 рік за позовом [PERSON] до Хортицької райадміністрації, [PERSON], ЖБК №255 «Запоріжсталь-21» про визнання розпорядження про приватизацію недійсним, про визнання недійсним свідоцтва про право власності на квартиру, визнання частково недійсним договору дарування квартири та визнання права власності на частину квартири, рішення по якій винесено 03.11.2006 року. В матеріалах цієї справи є також протоколи загальних зборів членів ЖБК, з яких вбачається, що [PERSON] дійсно є членом ЖБК і за ним закріплена кімната площею 15,9 кв.м. в спірній квартирі, пай за яку він виплатив повністю /а.с.76-110/. Тим же рішенням суду встановлено, що [PERSON] з часу виплати паю - з 1992 року - придбав право власності на спірну кімнату у вказаній квартирі. Цим же рішенням суду частково скасована приватизація [ADDRESS] та свідоцтво про право власності на цю квартиру на ім»я [PERSON], та частково визнаний недійсним договір дарування вказаної квартири на ім»я [PERSON] від 12.12.2003 року - в частині права власності на кімнату площею 15.9 кв.м., усі ці скасування обґрунтовані порушенням права власності [PERSON] на цю кімнату. Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 17.01.2007 року вказане рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя залишене без змін, а доводи апеляційної скарги [PERSON] про те, що [PERSON] не сплатив пай за кімнату площею 15,9 кв.м. і не може набрати права власності на неї, визнані необґрунтованими та встановлено, що при приватизації квартири тільки на ім»я [PERSON] було порушено законне право [PERSON] щодо володіння, користування та розпорядження часткою в спірній квартирі, власником якої він став у відповідності до ст.15 Закону України «Про власність», який діяв на той час. Колегія апеляційного суду встановила, також, що сума загальної вартості спірної квартири складала 9512 крб., [PERSON] в 1991 році виплатив суму паю в розмірі 4429,72 крб., а [PERSON] - суму паю в розмірі 5082,28 крб., тому вони обидва придбали право власності на частку спірної квартири відповідно до розміру виплаченої кожним частки паю, і тому [PERSON] з часу виплати паю набув право власності на частку у спірній квартирі, яка припадає на вартість кімнати площею 15,9 кв.м.. При цьому, при винесенні Хортицьким судом рішення 03.11.2006 року були відхилені позовні вимоги [PERSON] щодо визнання за ним права власності на частку квартири - кімнату площею 15,9 кв.м., на підставі того, що квартира розподілу в натурі не підлягає, а позовні вимоги щодо порядку користування квартирою, або щодо визначення конкретних часток у праві власності на квартиру, [PERSON] не заявлялись. Згідно довідки ОП «ЗМБТІ» №11564 від 25.12.2007 року /а.с.32/ кімната №6 площею 15,9 кв.м. в квартирі [ADDRESS], з виділом в загальне користування співвласників коридору №1 площею 10,6 кв.м, туалету №3 площею 1 кв.м, ванної №4 площею 2,6 кв.м, кухні №7 площею 7,4 кв.м., кладової №8 площею 1 кв.м, лоджії площею 1,7 кв.м., балкону площею 0,84 кв.м., складає 21/50 частину вказаної квартири. Вислухавши сторони та дослідивши письмові докази по справі, а також матеріали цивільної справи № 2-980/06, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.321,386,392 ЦК України права власника забезпечуються державою, право власності є непорушним, власник майна має право пред»явити позов до суду про визнання його право власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. У відповідності до ст.15 Закону України «Про власність», який діяв на час виникнення спірних правовідносин, а також у відповідності до ст.384 ЦК України у разі викупу квартири /частини квартири/, тобто сплати паю за неї, член ЖБК стає її власником. У відповідності до ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Таким чином, враховуючи те, що ці обставини вже встановлені рішенням суду, яке набрало законної сили, суд вважає доведеним те, що позивач [PERSON] в 1991 році повністю сплатив пай в ЖБК №255 «Запоріжсталь-21» за кімнату площею 15,9 кв.м. в квартирі [ADDRESS], тому набув право власності на неї. Твердження представників відповідача про те, що документи, які підтверджують сплату [PERSON] паю відсутні, суд вважає безпідставними та такими, що суперечать закону, оскільки суд не може ставити під сумнів і давати оцінку тим обставинам та доказам, які вже встановлені і оцінені рішенням суду, яке набрало законно сили. Крім того, позивачем доведено, що він з 1983 року постійно проживає саме в кімнаті площею 15,9 кв.м спірної квартири, постійно сплачує комунальні послуги, таким чином порядок користування спірною кімнатою давно визначений і підлягає закріпленню в судовому рішенні. При цьому, позовні вимоги [PERSON] щодо встановлення порядку користування квартирою для відповідача [PERSON] необґрунтовані та задоволенню не підлягають. Щодо доводів відповідача про те, що тим же рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 03.11.2006 року [PERSON] було відмовлено в задоволенні позовних вимог про визнання за ним права власності на частку спірної квартири - а саме на кімнату площею 15,9 кв.м., тому у відповідності до ст.205 ЦПК України ця справа підлягає закриттю, то суд вважає їх безпідставними з наступних підстав. У відповідності до вимог п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України провадження по справі має бути закрите тільки у тому випадку, якщо набрало законної сили рішення суду щодо спору між тими ж сторонами, з приводу того ж предмету спору, і з тих самих підстав. Проте, з рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 03.11.2006 року вбачається, що [PERSON] було дійсно відмовлено в задоволенні цих же позовних вимог, проте тільки на тій підставі, що розподілити квартиру в натурі неможливо, а інші позовні вимоги, в тому числі і про визнання за ним права власності на конкретну частину спірної квартири та встановлення порядку користування власністю, ним не заявлялись. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] про визнання за ним права власності на конкретну частину у праві власності на спірну квартиру - на 21/50 її частину, та про встановлення порядку користування власністю -[PERSON] раніше не заявлялись, при винесенні рішення 03.11.2006 року судом не розглядались, та не відхилялись. Щодо розміру частки у праві власності [PERSON], яка оспорюється представниками відповідача, то цей розмір суд встановлює згідно офіційної довідки ОП «ЗМБТІ», а з боку відповідача не надано суду жодних обґрунтувань щодо будь-якого іншого розміру частки позивача у праві власності на спірну квартиру. При таких обставинах позов [PERSON] підлягає задоволенню в такому обсязі: за ним має бути закріплена для користування кімната площею 15,9 кв.м. та визнане право власності на 21/50 частину [ADDRESS], яка припадає на цю кімнату, з виділом підсобних приміщень в загальне користування; а ОП «ЗМБТІ» має скасувати реєстрацію права власності [PERSON] на [ADDRESS] в частині кімнати №6 площею 15,9 кв.м., та зареєструвати право власності на ідеальну частку в праві власності на цю квартиру за [PERSON].

Outcome: partial