Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-29 00:00:00

Позивач вимагає ухвалити рішення, яким визначити, що станом на дату смерті [PERSON], померлої [INFO], належні співвласникам [PERSON], [PERSON] і [PERSON] ідеальні частки у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] складали по 1/3 частині цієї квартири. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що його померла [INFO] дружина [PERSON] не залишила заповіт, і він у встановлений законом строк подав до належної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, яка складається з відповідної частки в квартирі [ADDRESS], що належала його померлої дружині. Проте отримання ним Свідоцтва про право на спадщину за законом є неможливим, у зв'язку з тим, що ідеальна частка, яка належала померлої [PERSON] у вказаній вище квартирі, не визначена. В судовому засіданні позивач підтримав позов, підтвердив викладені вище обставини і пояснив, що співвласниками вищезазначеної квартири або рішенням суду частки в цій квартирі не визначалися. Відповідач [PERSON], фактичне місце проживання якого позивачеві невідоме, був викликаний в суд через оголошення у пресі, але в судове засідання не з'явився і причину своєї неявки суду не повідомив. Заяви відповідача про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Управління житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради про дату і місце розгляду справи повідомлено належним чином, про що свідчить зворотне поштове повідомлення про отримання ним судової повістки, причину неявки свого представника суду не повідомило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON], [PERSON] і [PERSON] згідно із ст.8 Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду” було безоплатно передано у спільну сумісну власність квартиру [ADDRESS], що підтверджується розпорядженням Органу приватизації від 30.11.1993 року № 31015 і Свідоцтвом про право власності на житло від 30.11.1993 року за р.№ 15-1716, виданим УЖКГ виконкому Одеської міської Ради народних депутатів. [INFO] померла [PERSON], не залишивши заповіт, після чого позивач [PERSON], який є чоловіком померлої [PERSON], подав до належної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини щодо майна цього спадкодавця. Проте отримання позивачем Свідоцтва про право на спадщину за законом є неможливим, у зв'язку з тим, що ідеальна частка, яка належала спадкодавцю [PERSON] у вказаній вище квартирі, не визначена. Вирішуючи дану справу, суд виходить з положень ч.2 ст.370 та ч.2 ст.372 ЦК України, яки регулюють порядок виділу частки з майна та поділу майна, що є у спільній сумісній власності. Так, зазначеними правовими нормами встановлено, що у разі виділу частки із майна або поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Судом установлено, що з моменту набуття співвласниками [PERSON], [PERSON] і [PERSON] права спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS], між ними не укладались будь-які угоди щодо визначення належних їм часток у вказаній квартирі та вони не звертались до суду для вирішення цього питання. За таких обставинах, суд доходить висновку, що станом на день смерті [PERSON], померлої [INFO], належні спадкодавцю [PERSON], [PERSON] і [PERSON] ідеальні частки у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] були рівними та складали по 1/3 частині цієї квартири. На підставі викладеного і

Outcome: approved