overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-28 00:00:00

[PERSON]. звернувся до суду з позовом до [PERSON] , Білогірський районний центр зайнятості, про визнання трудового договору № 125 від 30.03.2006 р. таким, що не був укладений. Свої вимоги мотивує тим, що 30 березня 2006 р. між ним та відповідачем укладено трудовий договір, як між робітником та фізичною особою, за цим трудовим договором відповідача було прийнято на роботу у якості водія. У той же день 30 березня 2006 року договір було зареєстровано у Білогірському центрі зайнятості під № 125. Договір було укладено, але фактично сторони до його виконання не приступили. Таким чином, позивач просить трудовий договір № 125 від 30.03.2006 р. визнати недійсним. Позивач [PERSON] . у судовому засіданні вточнив позовні вимоги, просив розірвати трудовий договір на підставі п. 3 ч.1 ст. 40 КЗпП України. У судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримав, просив задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача за довіреністю - [PERSON]. у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, пояснила, що страхові внески нараховувалися, отже договір був укладений. Відповідач [PERSON] . у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ст. 169 ЦПК України суд розглянув справу за відсутністю відповідача, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для з'ясування прав та взаємовідносин сторін. Заслухавши сторін, їх доводи, розглянувши матеріали справи у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено що 30.03.2006 року між суб'єктом підприємницької діяльності [PERSON]та [PERSON]укладено трудовий договір, який 30.03.2006 року зареєстровано під № 125 Білогірським районним центром зайнятості (а.с.6). Відповідно до ст. 241 КЗпП України у разі укладення трудового договору між працівником і фізичною собою фізична особа повинна у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи зареєструвати укладений у письмовій формі трудовий договір у державній службі зайнятості за місцем свого проживання у порядку, визначеному Міністерством праці та соціальної політики України. Однак, судом також встановлено, та не оспорюється відповідачем, що робітник фактично не приступив до виконання трудових обов'язків за договором. Таким чином, суд вважає за необхідне позов до Білогірського районного центру зайнятості залишити без задоволення, оскільки трудовий договір був укладений та зареєстрований у встановленому законом порядку. Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, зокрема у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причини обов'язків, покладених на нього трудовим договором. За такими обставинами, суд вважає, що вимоги позивача про розірвання трудового договору з [PERSON]на підставі п. 3 ч.1 ст. 40 КЗпП України, підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі ст.ст. 241,40 КЗпП України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-28 00:00:00

[PERSON]. звернувся до суду з позовом до [PERSON] , Білогірського районного центру зайнятості, про визнання трудового договору № 343 від 04.07.2007 р. таким, що не був укладений. Свої вимоги мотивує тим, що 4 липня 2007 р. між ним та відповідачем укладено трудовий договір, як між робітником та фізичною особою, за цим трудовим договором відповідача було прийнято на роботу у якості водія. У той же день 4 липня 2007 року договір було зареєстровано у Білогірському центрі зайнятості під № 343. Договір було укладено, але фактично сторони до його виконання не приступили. Таким чином, позивач просить трудовий договір № 343 від 04.07.2007 р. визнати недійсним. Позивач [PERSON] . у судовому засіданні вточнив позовні вимоги, просив розірвати трудовий договір на підставі п. 3 ч.1 ст. 40 КЗпП України. У судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON]. уточнені позовні вимоги підтримав, просив задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача за довіреністю - [PERSON]. у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, пояснила, що страхові внески нараховувалися, отже договір був укладений. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ст. 169 ЦПК України суд розглянув справу за відсутністю відповідача, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для з'ясування прав та взаємовідносин сторін. Заслухавши сторін, їх доводи, розглянувши матеріали справи у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено що 04.07.2007 року між суб'єктом підприємницької діяльності [PERSON]та [PERSON]укладено трудовий договір, який тоді ж 04.07.2007 року зареєстровано під № 343 Білогірським районним центром зайнятості (а.с.6). Відповідно до ст. 241 КЗпП України у разі укладення трудового договору між працівником і фізичною собою фізична особа повинна у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи зареєструвати укладений у письмовій формі трудовий договір у державній службі зайнятості за місцем свого проживання у порядку, визначеному Міністерством праці та соціальної політики України. Однак, судом також встановлено, та не оспорюється відповідачем, що робітник фактично не приступив до виконання трудових обов'язків за договором. Таким чином, суд вважає за необхідне позов до Білогірського районного центру зайнятості залишити без задоволення, оскільки трудовий договір був укладений та зареєстрований у встановленому законом порядку. Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, зокрема у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причини обов'язків, покладених на нього трудовим договором. За такими обставинами, суд вважає, що вимоги позивача про розірвання трудового договору з [PERSON]на підставі п. 3 ч.1 ст. 40 КЗпП України, підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі ст.ст. 241,40 КЗпП України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-28 00:00:00

25 вересня 2008 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який було укладено 05 травня 2001 року в Нововолинському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Волинської області, актовий запис [NUMBER] . Свої вимоги обгрунтовує тим, що сімейне життя з відповідачем у неї не склалось через те, що між ними постійно виникали сварки, внаслідок того, що кожен із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Хоча вони з відповідачем [PERSON] проживають за одною адресою, але вже на протязі тривалого часу припинили шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство і не пов'язані спільним побутом. Її намагання зберегти сім'ю ні до чого не приводять, оскільки спільної мови з відповідачем не виходить і вони не можуть знайти взаєморозуміння. За таких обставин вважає неможливим перебування в шлюбі з [PERSON] Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала і пояснила, що вони з [PERSON] одружились в 2001 році. Від шлюбу народилась дочка, [INFO] З чоловіком на протязі декількох років не проживають як подружжя. Рахує, що для дитини буде краще коли вони з відповідачем розлучаться. Вважає що збереження сім'ї неможливе. Враховуючи дані обставини просить позов зодовольнити і розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем [PERSON] Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомив. Згідно ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що сумісне життя подружжя є неможливим, збереження сім'ї суперечить інтересам позивачки та її дитини, а тому суд позов задовольняє.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-28 00:00:00

У липні 2008 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, у якому просить стягнути з [PERSON], [PERSON]заборгованість за надані послуги по утриманню будинків і споруд та прибудинкових територій, яка утворилася за час з 01.06.2001 року по 01.01.2007 рік в сумі 304 грн. 91 коп. Крім того, просить стягнути з відповідачів витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідачі проживають в [ADDRESS], користуються послугами по утриманню будинку та прибудинкових територій та допустили перед позивачем вищевказану заборгованість. Добровільно не бажають сплачувати кошти за надані послуги. Представник позивача за довіреністю Кір'єва А.В. у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі з вищевказаних підстав. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, про що свідчать повідомлення з вузла зв'язку про вручення судових повісток про виклик у судове засідання. Про причини неявки суд не повідомили, тому за згодою позивача, суд, відповідно до ст. 244 ЦПК України, ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у її матеріалах доказів. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON], [PERSON] , проживають за [ADDRESS] та є власниками квартири. Відповідачі не сплачують позивачу належним чином плату за комунальні послуги по утриманню будинку та прибудинкових територій, внаслідок чого за період з 01.06.2001 року по 01.01.2007 рік виникла заборгованість в сумі 304 грн. 91 коп., що підтверджується листом про розрахунок заборгованості, поясненнями представника позивача. Відповідно до ст. 162 ЖК УРСР плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. За таких обставин суд приходить до обґрунтованого висновку про необхідність стягнення з відповідача заборгованості, яка виникла за період з 01.06.2001 року по 01.01.2007рік в 304 грн. 91 коп. Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, відносяться й витрати на інформаційно-технічне забезпечення. За таких обставин судові витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи, в сумі 30 грн. необхідно стягнути з відповідачів на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-28 00:00:00

Позивачка звернулась з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що 10 грудня 2007 року було розірвано шлюб з відповідачем. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину, сина [PERSON], [INFO] року народження, який проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Оскільки відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, не цікавиться життям дитини та не приймає участі у його вихованні, позивачка вимушена звернутися з заявою до суду. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити, стягнувши з відповідача на користь позивачки аліменти в розмірі 2 000 грн. щомісячно і до досягненням дитиною повноліття. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та не заперечував проти надання допомоги на утримання дитини в розмірі 500 грн. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства. Як встановлено в судовому засіданні, 10 грудня 2007 року було розірвано шлюб з відповідачем. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину, сина [PERSON], [INFO] року народження, який проживає з позивачкою. Відповідач не в достатній мірі надає матеріальну допомогу на утримання дитини, працює та отримує заробітну плату, а тому спроможний на думку позивача надавати більшу матеріальну допомогу. Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров»я та матеріальне становище дитини; стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до наданої відповідачем копії трудової книжки, останній офіційно не працює з 1999 року, а з 28 жовтня 2008 року перебуває на обліку в Черкаському державному міському центрі зайнятості як особа, що шукає роботу, що підтверджується довідкою Черкаського міського центру зайнятості від 28 жовтня 2008 року. В судовому засіданні відповідач підтвердив, що на даний момент працює неофіційно за договорами, отже має нерегулярний мінливий заробіток. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що відповідач офіційно не працює, але має неофіційні заробітки, а також часткове його визнання позову, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з стягненням аліментів в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-28 00:00:00

03 червня 2008 року [PERSON] звернулася в суд з позовом доСачука Ю.В. про розірвання шлюбу, який було укладено 27 травня 1995 року, та зареєстровано Ласіквською сільською радою Володимир-Волинського району Волинської області, актовий запис [NUMBER] . Свої вимоги обгрунтовує тим, що від шлюбу мають двоє неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем у неї не склалося. Не підтримують подружніх стосунків на протязі трьох років. Сім'я фактично розпалася і жоден із подружжя не має наміру зберегти шлюб. Перебування у шлюбі з відповідачем суперечить її інтересам та інтересам дітей. Просить розірвати шлюб між нею і відповідачем. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала і пояснила, що з відповідачем протягом троьх років не проживають як подружжя, не ведуть спільного господарства, сім'я фактично розпалась, наміру відновлювати сімейні стосунки немає. Подальше перебування у шлюбі суперечить її інтересам та інтересам їх дітей, просить суд позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причину неявки в судове засідання не повідомив. Заслухавши пояснення позивачки та показання свідка [PERSON] , дослідивши письмові докази, а саме: копію паспорта та ідентифікаційного номеру позивача [PERSON] (а.с.10-11), свідоцтво про укладення щлюбу (а.с.5), копії свідоцтв про народження (А.с.7), копію будинкової книги (а.с.8-9), беручи до уваги те, що за час наданий судом для примирення подружжя не відновило подружні стосунки, суд дійшов висновку, що сумісне життя подружжя є неможливим, збереження сім'ї суперечить інтересам позивачки та інтересам дітей, сторони тривалий час не підтримують подружніх відносин, а тому суд позов задовольняє.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-28 00:00:00

Заявниця просила визнати безвісно відсутнім дядька [PERSON] , [INFO] , посилаючись на те, що він зареєстрований та проживав у [ADDRESS] . 15.02.2000 року він, забравши речі та документи, пішов з дому у невідомому напрямку. З того часу ніяких відомостей про місце його перебування не надходило. Пошуки позитивних результатів не дали. Визнання безвісно відсутнім [PERSON] їй необхідно для зняття з реєстраційного обліку з метою отримання субсидії. Заявниця у судовому засіданні підтримала заяву, підтвердила викладене у ній. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, справу просив слухати у його відсутність, проти задоволення заяви не заперечував, про що надав суду письмову заяву. Судом досліджені наступні докази: показання свідка [PERSON] , який у судовому засіданні пояснив, що є знайомим [PERSON] , востаннє бачив [PERSON] у січні 2000 року, вони разом проводили час, [PERSON] не висловлював намірів виїхати з м. Лисичанська. Інші друзі [PERSON] також не знають про місце його знаходження. Він не телефонував, звістки про себе не давав. Намагався через знайомих знайти його, але нікому невідомо де він; показання свідка [PERSON] ., яка у судовому засіданні пояснила, що є знайомою заявниці та підтримувала дружні стосунки з [PERSON] , який зник у січні 2000 року, з того часу жодних відомостей про місце його перебування немає; письмові докази: довідка Лисичанського МВ УМВС України в Луганській області про безрезультатність пошуку [PERSON] , довідка про відсутність [PERSON] за місцем постійного проживання, довідка про реєстрацію [PERSON] , копія паспорту заявниці; довідка про відсутність запису акту про смерть. Суд, вислухавши пояснення заявниці, показання свідків, дослідивши письмові докази, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Для визнання особи безвісно відсутньою необхідно прийняття заходів щодо встановлення її місцеперебування і які не дали позитивних результатів. У судовому засіданні встановлено , що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але за місцем проживання відсутній з січня 2000 року, по кримінальним або цивільним справам не розшукується, акту про його смерть у відділі РАЦС Лисичанського міського управління юстиції не зареєстровано. Оскільки більш ніж протягом року в останньому відомому місці постійного проживання [PERSON] немає відомостей про місце його перебування, суд доходить висновку про необхідність визнати його безвісно відсутніми. На підставі викладеного та ст. 43 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-28 00:00:00

Заявниця просила визнати безвісно відсутнім сина [PERSON] , [INFO] , посилаючись на те, що у 2005 році син звільнився з місць позбавлення волі та проживав разом з заявницею за місцем своєї реєстрації до січня 2006 року. у січні 2006 року, повернувшись додому, заявниця виявила, що син пішов з дому, забравши свої речі та документи. З того часу місце перебування сина їй невідомо, син не приїздив навіть на похорон батька. Намагалася розшукати його, однак це позитивних результатів не дало. Визнання безвісно відсутнім [PERSON] їй необхідно для зняття з реєстраційного обліку з метою отримання субсидії. Заявниця у судовому засіданні підтримала заяву, підтвердила викладене у ній, доповнивши, що ніяких даних про місце перебування сина не має. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, справу просив слухати у його відсутність, проти задоволення заяви не заперечував, про що надав суду письмову заяву. Судом досліджені наступні докази: показання свідка [PERSON] , яка у судовому засіданні пояснила, що є сусідкою заявниці, підтвердила, що син заявниці не проживає у місці постійного проживання з січня 2006 року, забрав документи та свої речі. Куди він поїхав невідомо. Не телефонував заявниці, не листувався з нею, про себе не повідомляв. Заявниця шукала сина, однак позитивних результатів це не дало; показання свідка [PERSON] , яка у судовому засіданні пояснила, що є сусідкою заявниці та підтверджує, що [PERSON] - син заявниці, з 2006 року не проживає за місцем реєстрації, місце його перебування невідоме. Заявниця намагалася розшукати сина, однак позитивних результатів це не дало. [PERSON] не працював, зловживав спиртними напоями, був засуджений; письмові докази: копія паспорту заявниці; копія домової книги; копія свідоцтва про власності на житло; довідки Лисичанського МВ УМВС про відсутність розшуку; адресні довідки про відсутність реєстрації [PERSON] ; довідка про відсутність запису акту про смерть. Суд, вислухавши пояснення заявниці, показання свідків, дослідивши письмові докази, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Для визнання особи безвісно відсутньою необхідно прийняття заходів щодо встановлення її місцеперебування і які не дали позитивних результатів. У судовому засіданні встановлено , що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але за місцем проживання відсутній з січня 2006 року, по кримінальним або цивільним справам не розшукується, акту про його смерть у відділі РАЦС Лисичанського міського управління юстиції не зареєстровано. Оскільки більш ніж протягом року в останньому відомому місці постійного проживання [PERSON] немає відомостей про місце його перебування, суд доходить висновку про необхідність визнати його безвісно відсутніми. На підставі викладеного та ст. 43 ЦК України,

Outcome: approved