Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-22 00:00:00

4 серпня 2008р. позивач звернувся до суду із цим позовом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що у липні 2005р. рішенням відповідача йому була виділена земельна ділянка для улаштування та експлуатації торговельного майданчику за адресою: [ADDRESS]. Позивач отримав відповідний дозвіл на будівництво, узгодив його з усіма службами та згодом побудував торговельний павільйон, що складається з торговельної зали 1 площею 94,81 м2. Будівництво виконано у відповідності з чинними будівельними, технічними нормами й правилами. Теперішнього часу позивач невзмозі зареєструвати за собою право власності на спірний об'єкт. У зв'язку з викладеними обставинами позивач просить суд визнати право власності на новостворене нерухоме майно (а.с.а.с. 3, 4). У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, підтвердивши обставини, викладені у позовній заяві. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка (а.с. 84). Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності зі вказаною вище обставиною дає судові підстави для застосування положень ч. 4 ст. 169, ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 13.07.2005р. відповідач своїм рішенням № 479/29 передав позивачеві земельну ділянку для улаштування та експлуатації торговельного майданчику за адресою:[ADDRESS] (а.с.а.с. 8 - 10). Згодом ПП «МОС.ПРОЕКТ» був складений робочий проект будівництва, погоджений відділом у справах архітектури та будівництва відповідача (а.с.а.с. 11 - 41). 3 червня 2008р.відділ державного пожежного нагляду м. Дніпропетровська склав експертний висновок № 207, згідно з яким під час розробки проекту порушень вимог пожежної безпеки виявлено не було (а.с. 42). 20 червня 2008р.Санітарно-епідеміологічна станція Самарського району м. Дніпропетровська склала висновок № 12, згідно з яким проект розміщення спірного нерухомого майна було узгоджено (а.с. 43 - 45). У подальшому позивач побудував на території виділеної земельної ділянки торговельний павільйон, що складається з торговельної зали 1 площею 94,81 м2. 8 липня 2008р. міський голова Дніпропетровської міської ради своїм розпорядженням № 1030-р присвоїв спірному нерухомому майну адресу: [ADDRESS] (а.с. 72). Згідно з висновком від 15.07.2008 р., складеним НКП ТОВ «Стеконік», новостворене нерухоме майно відповідає будівельним нормам і правилам, експлуатація зазначеного майна можлива (а.с.а.с. 46 - 71). Вказані вище спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України, Положенням про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт, затвердженим Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 05.12.2000 р. № 273. В силу ч. 1 ст. 376 ЦК України жилий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самовільним будівництвом, якщо вони побудовані або будуються на земельній ділянці, яка не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу або належним чином затвердженого проекту, або з суттєвими порушеннями будівельних норм і правил. Відповідно до п. 1.1 Положення про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт дозвіл на виконання будівельних робіт з нового будівництва є документом, що посвідчує право забудовника (замовника) та генерального підрядника на виконання будівельних робіт. Згідно з п. 5.1 Положення про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт виконання будівельних робіт на об'єктах без одержання дозволу є самовільним будівництвом. В ході судового розгляду встановлено, що при виконанні робіт з будівництва частини спірних об'єктів нерухомого майна не було отримано відповідного дозволу на будівельні роботи, отже, результат таких робіт є самочинним будівництвом у розумінні ст. 376 ЦК України. У відповідності з ч. 3 ст. 376 ЦК України право власності на самовільно побудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнано за особою, яка здійснила самовільне будівництво на земельній ділянці, яка не була йому відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже побудоване нерухоме майно. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Оцінюючи усі докази, досліджені в ході судового засідання в їх сукупності, приймаючи до уваги, що позивач є законним користувачем земельної ділянки під спірним майном, виконане самочинне будівництво зроблено із додержанням встановлених норм й правил, суд вважає за можливе задовольнити позов.

Outcome: approved