Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-02 00:00:00

позивачка звернулася до суду з позовом про визнання звільнення з роботи незаконним , зміну формулювання причин звільнення та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, мотивуючи наступним : 1 квітня 2006 року позивачка була прийнята на роботу свинаркою в ПП «Віола» Томаківського району Дніпропетровської області. 1 грудня 2006 року позивачка була звільнена з роботи за п. 8 ст.40 КЗпП України , тобто за вчинення за місцем роботи розкрадання майна власника. Але звільнення працівника за вищевказаною статтею , з ініціативи власника можливе лише за умови , що мало місце розкрадання майна власника встановленого вироком суду , що набрав законної сили чи постановою органу , до компетенції якого входить накладення адміністративного стягнення. Оскільки позивачка не притягувалась ні до кримінальної ні до адміністративної відповідальності за будь - яке розкрадання майна , то вона вважає що була звільнена з роботи незаконно і підлягає поновленню на роботі. Але позивачка не бажає поновлюватися на попередньому місці роботи і до свого звільнення подавала відповідачу заяву про звільнення з роботи за власним бажанням , то вона вважає , що у судовому порядку необхідно змінити дату її звільнення та формулювання його причин відповідно до ст.38 КЗпП України. Трудову книжку позивачка отримала лише 09 січня 2007 року , а копію наказу про звільнення їй не вручено по сьогоднішній день. Позивачка заперечує факт одержання нею трудової книжки 01.12.2006 р. і свого підпису за одержання трудової книжки. Відповідач також зобов′язаний виплатити позивачці грошову компенсацію за час вимушеного прогулу виходячи з її середньо - місячної заробітної плати - 400 грн. Починаючи з грудня 2006 року і до ухвалення рішення суду, тобто за 5 міс., а також за листопад 2006 року , так як позивачка не отримала грошовий розрахунок при звільненні. Позивачка вважає , що діями відповідача було порушено її законні права на працю та її оплату , і це призвело також до моральних страждань у зв′язку з приниженням гідності позивачки, бо позивачку звільнили за дії яких вона не вчиняла і які принижують її честь і гідність перед односельцями. Позивачка просить суд ухвалити рішення яким визнати її звільнення за п. 8 ст.40 КЗпП України незаконним. Зобов′язати відповідача змінити формулювання причин звільнення та дату звільнення , стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію за час вимушеного прогулу та моральну шкоду у сумі 5000 грн. Відповідач у судове засідання не з′явився , хоча й був повідомлений через засоби масової інформації про час і місце слухання справи , не повідомив суд про причини своєї неявки у судове засідання , не заперечив пояснення позивачки , а тому суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача. Позивач не заперечує проти розгляду справи у відсутність відповідача. Суд , розглянувши матеріали справи , заслухавши позивачку , вважає , що даний позов підлягає задоволенню . Виходячи з того , що відповідач не надав докази на жоден запит суду , а також ігнорує виклики у судове засідання , суд при ухваленні рішення, керується поясненнями позивачки . Також суд вважає правомірними вимоги позивачки про визнання її звільнення за п. 8 ст.40 КЗпП України незаконним, так як звільнення працівника за вищевказаною статтею , з ініціативи власника, можливе лише за умови , що мало місце розкрадання майна власника встановленого вироком суду, що набрав законної сили чи постановою органу , до компетенції якого входить накладення адміністративного стягнення. На підставі цього слід зобов′язати відповідача змінити формулювання причин звільнення , та дату звільнення , виходячи з дати винесення рішення суду. Середньомісячна заробітна платня позивачки за попередні два місяця , що передували незаконному звільненню становить 400 грн., тому суд вважає за необхідне задовольнити позов і в частині виплатити позивачці грошової компенсації за час вимушеного прогулу виходячи з її середньо - місячної заробітної плати - 400 грн. Починаючи з грудня 2006 року і до ухвалення рішення суду, тобто до 03 жовтня, що складає 22 місяці ( 22х400 = 8800 грн.) і 3 дні ( 52, 17 грн.) в результаті чого сума яка підлягає стягненню 8852, 17 грн. Судові витрати документально підтвердженні в сумі 75 грн. пов'язанні з повідомленням відповідача через засоби масової інформації підлягають стягненню з нього на користь позивача відповідно до ст. 88 ЦПК України в разі задоволення позову. Також суд вважає , що діями відповідача позивачці була спричинена моральна шкода ,було порушено її законні права на працю та її оплату , і це призвело також до моральних страждань у зв′язку з приниженням гідності позивачки, позивачка змушена була неодноразово звертатися в органи прокуратури , суд, відповідач відмовляється надавати суду відповідні докази , позивачку звільнили за дії яких вона не вчиняла і які принижують її честь і гідність перед односельцями. На підставі викладеного та

Outcome: approved