overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-06 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача, в якому зазначила, що 23 березня 2001 року вона вступила в шлюб з відповідачем. За твердженням позивачки, під час сумісного життя з відповідачем вона народила сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Як зазначено у позові, шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися ще в червні 2008 року, після чого позивачка переїхала жити до помешкання своїх батьків та звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Далі в позові позивачка зазначає, що відповідач ухиляється від утримання дітей, матеріальної допомоги на їх утримання їй не надає. За твердженням позивачки, вона не може ніде працевлаштуватися, оскільки виховує маленьку дитину, а єдиним джерелом її існування є державна допомога при народженні дитини та допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Позивачка вважає, що відповідач повинен брати участь в утриманні дітей. В позові позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі ⅓ частки його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення [PERSON] та [PERSON] повноліття. В судовому засіданні позивачка уточнила свої позовні вимоги. В них вона просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі ⅓ частки його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення [PERSON] повноліття, а потім у розмірі ј частки його заробітку (доходу) до досягнення [PERSON] повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину. Відповідач в судовому засідання позов [PERSON] до нього визнав повністю і пояснив суду, що аліменти в розмірі, зазначеному позивачкою, сплачувати згоден. Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує чиїх-небудь прав або законних інтересів. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З урахуванням вищезазначеного суд приходить до висновку щодо необхідності задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-06 00:00:00

Позивач у липні 2008 року звернулася до суду з|із| позовом до міськвиконкому Ізюмської міськради про визнання|зізнання| права власності на самочинне будівництво|споруди| по [ADDRESS], посилаючись|вказуючи| в позовній заяві і в судовому засіданні, що їй згідно договору купівлі-продажу від 17.11.1986р. та свідоцтва про право власності від 08.12.1981р. належить житловий будинок, та вона самовільно у вказаному домоволодінні збудувала житловий будинок з відхиленням від типового проекту та гараж. | Просить|прохає| суд позов задовольнити. Представник відповідача позовні вимоги визнав повністю, заперечень не надав. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 17.11.1986р. та свідоцтва про право власності від 08.12.1981р. житловий будинок. Без відповідного дозволу і без оформлення технічної документації вона у вказаному домоволодінні самовільно побудувала|спорудила| житловий будинок з відхиленням від типового проекту та гараж. У відповідності ч.5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Судом порушень чиїх або законних прав по самовільних будовах|спорудах| не виявлено. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-06 00:00:00

Позивач у липні 2008 року звернулася до суду з|із| позовом до міськвиконкому Ізюмської міськради про визнання|зізнання| права власності на самочинне будівництво на земельній ділянці|споруди| за адресою[ADDRESS], посилаючись|вказуючи| в позовній заяві і в судовому засіданні, що їй згідно договору купівлі-продажу належить недобудований жилий будинок, та вона самовільно збудувала на земельній ділянці житловий будинок з відхиленням від типового проекту, споруди «Б» вбиральню і «В» літній душ.| Просить|прохає| суд позов задовольнити. Представник відповідача позовні вимоги визнав повністю, заперечень не надав. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON]. згідно договору купівлі-продажу|з'являються,являються| належить недобудований жилий будинок| на земельній ділянці за адресою [ADDRESS]. Без відповідного дозволу і без оформлення технічної документації вона самовільно побудувала|спорудила| житловий будинок з відхиленням від типового проекту, споруди: «Б» вбиральню та «В» літній душ. У відповідності ч.5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Судом порушень чиїх або законних прав по самовільних будовах|спорудах| не виявлено. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-06 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про відновлення межі. На підставу своїх вимог спирається на те, що після смерті батька позивачка успадкувала будинок по вул. Леніна у с. Крачківці, Маньківського району, Черкаської області, який розташований на земельній ділянці площею 0,35 гектара. По сусідству з позивачкою проживає відповідач [PERSON], його земельна ділянка має спільну межу з земельною ділянкою позивачки. Користуючись тим, що батько позивачки в останні роки його життя хворів і не користувався земельною ділянкою, відповідач самовільно перемістив межу на 50 см. за рахунок земельної ділянки позивачки, чим ускладнив заїзд до її домоволодіння. Після оформлення спадщини позивачка запропонувала відповідачу перенести межу земельної ділянки назад, а коли він відмовився, вона звернулася до виконкому Крачківської сільської ради, однак їй було відмовлено в зв'язку з відсутністю необхідних документів. Позивач вважає цю відмову в задоволенні її вимог безпідставною, оскільки наявність порушення підтверджується копіями планів житлового будинку і земельної ділянки, що і змусило позивача звернутися з відповідним позовом до суду. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги. Відповідач його представник в судовому засіданні заперечували проти позовних вимог. Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши думку сторін, вважає, що позов не підлягає до задоволенню, виходячи із того, що як дійсно встановлено в судовому засіданні, що після смерті батька [PERSON]. позивачка успадкувала будинок по вул. Леніна у с. Крачківці, Маньківського району, Черкаської області, який розташований на земельній ділянці площею 0,35 гектара. По сусідству з позивачкою проживає відповідач [PERSON], його земельна ділянка має спільну межу з земельною ділянкою позивачки. Згідно акту обстеження земельної ділянки від 3.03.2008 р.(а.с.23) межа між землекористувачами [PERSON] та [PERSON]яка історично склалася не порушена і відповідно до шнурової книги межі сусідніх землекористувачів погодженні підписами. Згідно листа відділу земельних ресурсів у Маньківському районі Черкаської області від 18.03.2008 р. за № Р-79 (а.с.24) вказане питання неодноразово розглядалось комісійно. 21.02.2008 р. комісією Крачківської сільської ради Маньківського району Черкаської області було проведено обстеження межових знаків цих землекористувачів та встановлено, що межові знаки між спірними ділянками не порушено, про що складено відповідний акт (а.с.20-22), тому в задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-06 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням в [ADDRESS] , посилаючись на те, що відповідач з липня 2004 року в спірній квартирі не проживає, квартирою не цікавиться, обов”язки члена родини по оплаті комунальних послуг, по утриманню житла не виконує, тобто перестала відноситься до спірної квартири як до свого постійного місця мешкання та без поважних причин перестала користуватися вказаним житлом. В судовому засіданні прдставник позивачів позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнала, проти його задоволення не заперечувала. Суд, вислухавши пояснення представника позивачів, відповідача, вивчивши матеріали справи, встановив, що спірною є чотирьохкімнатна ізольована квартира [ADDRESS] , загальною площею – 57,10 кв.м., відповідно свідоцтва про право власності на житло ід 13 березня 1996 року [NUMBER] та у відповідності до свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 січня 2002 року (а.с.6,7). В спірній квартирі прописані позивачі, відповідач та діти позивача, що підтверджується довідкою форми № 3 (а.с.5). Судом також встановлено, що відповідач [PERSON] з липня 2004 року в спірній квартирі не проживає, квартирою не цікавиться, обов”язки члена родини по оплаті комунальних послуг, по утриманню житла не виконує, її речей в квартирі не має, квартирою не цікавиться, тобто перестала відноситься до спірної квартири як до свого постійного місця мешкання та без поважних причин перестала користуватися вказаним житлом. Дані обставини підтверджуються актами про непроживання відповідача в спірній квартирі [ADDRESS] (а.с.17-19) . Крім того, 19 лютого 2008 року шлюб між позивачем [PERSON] .та відповідачем було розірвано (а.с.8), але ще в 2004 році [PERSON] переїхала проживати до своєї матері за адресою: [ADDRESS] , і позивач вимушений слачувати за комунально-житлові послуги за відповідача, чим порушуються його права. Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім”ї за ними зберігається жиле приміщення протягом 6-ти місяців. Таким чином, судом достовірно встановлено, що [PERSON] в спірній квартирі не проживає без поважних причин з липня 2004 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім”єю без реєстрації шлюбу з [PERSON], які проживали з 1987 року в с. Аполонівка, Сахновщинського району, Харківської області однією сім”єю до листопада 2001 року. В судовому засіданні представник позвача підтримав позовні вимоги позивача з мотивів викладених в заяві і просить суд задовольнити заявлені вимоги та встановити факт проживання однією сім”єю без реєстрації шлюбу [PERSON] з [PERSON], яка померла в листопаді 2001 року. В судовое засіданні представник заінтересованої особи Красноградської МДПІ Харківської області в особі Красноградської МДПІ не з»явився , надавши суду заяву про слухання справи за його відсутності, проти заявлених вимог не заперечує . Суд вважає, що заява підлягає задоволенню зі слідуючих підстав: згідно довідки Аполлонівської сільської ради Сахновщинського району від 24.07.2008 року, пояснень свідків: [PERSON], проживаючого в с. Аполлонівка, Сахновщинського району, Харківської області та [PERSON] проживаючого в с. Аполлонівка Сахновщинського району Харківської області, [PERSON] та [PERSON] дійсно проживали разом з 1981 року по 2001 рік і вели спільне господарство. В листопаді 2001 померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на її земельну ділянку (пай) розміром 6,71 га, згідно сертифікату [NUMBER] виданого на підставі розпорядження Сахновщинської районної державної реєстрації Харківської області від 10.04.2001 року № 68. Спадкоємців першої, другої та третьої черги за законом у неї немає. Однак, вступити як спадкоємиць в право власності на земельну ділянку (пай) померлої, що розташований в с. Аполонівка, Сахновщинського району Харківської області, [PERSON] не має змоги, оскільки проживали однією сім”єю без реєстрації шлюбу. Таким чином, визнання заінтересованою особою пред”явленого позову не суперечить закону , не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-06 00:00:00

23 липня 2008 року до Носівського районного суду звернувся [PERSON] з позовом до Хотинівської сільської ради Носівського району Чернігівської області про визнання права власності на спадкове майно - жилий будинок з надвірними будівлями, який розташований по [ADDRESS], вартістю 35 016 (тридцять п'ять тисяч шістнадцять) гривень. Позивач зазначає, що після смерті [PERSON], яка померла [INFO], залишилося спадкове майно - зазначене домоволодіння. Він є спадкоємцем за заповітом, спадщину прийняв, але не може отримати свідоцтво про право власності на домоволодіння через те, що у спадкодавця були відсутні правовстановлюючі документи. На сьогодні вже виготовлено технічний паспорт на домоволодіння, однак право власності на нього необхідно встановити у судовому порядку. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив суд визнати за ним право власності на вказане спадкове домоволодіння. Представник Хотинівської сільської ради у судове засідання не з'явився, проте до суду надійшов лист голови сільської ради у якому зазначається, що сільська рада позов визнає, просить його задовольнити та розглядати справу без її представника. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Довідкою Хотинівської сільської ради від 14 травня 2008 року № 370 підтверджується, що на житловий будинок по [ADDRESS], в сільській раді заборони (арешту) не зареєстровано. Довідкою Хотинівської сільської ради від 22 липня 2008 року № 448 підтверджується, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON], що померла [INFO], доглядав спадкодавця і проживав у її господарстві до дня смерті, поховав померлу, доглядав за будинком та обробляв земельну ділянку. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, беручи до уваги, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання оскільки визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-06 00:00:00

В травні 2008 року позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів , посилаючись на те, що з 9 січня 2004 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Мають сина [PERSON], [INFO] .відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина з грудня 2007 року. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь з грудня 2007 року на утримання сина [PERSON] в розмірі ј частини з усіх видів заробітку до повноліття дитини. Відповідач позов визнав в повному обсязі і при цьому пояснив, що дійсно з грудня 2007 року не надає допомоги на утримання сина [PERSON]. Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду від 27 червня 2008 року до участі у справі в якості співвідповідача була залучена [PERSON] (а.с. 16). Допитана в судовому засіданні [PERSON] позов визнала, підтвердила в судовому засіданні , що з [PERSON] за рішення Ізюмського міськрайонного суду від 3 червня 2008 року стягуються аліменти на її користь у розмірі ј частини від усіх видів заробітку на утримання сина [PERSON],[INFO]. Суд вислухав сторони перевірив матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 9 січня 2004 року, який був зареєстрований в відділі реєстрації актів громадянського стану Ізюмського міського управління юстиції ( а.с.2). Мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою ( а.с. 3, 4). Відповідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до її повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти) присуджують у частині від доходу її мати, батька (або) у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України ( ч. 2 ст. 182 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку ( доходу) матері , батька яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В судовому засіданні встановлено, що позивачка вживала заходів щодо добровільної сплати аліментів з відповідача з грудня 2007 року, що і не заперечував і відповідач, тому суд присуджує аліменти з [PERSON] не з дня пред'явлення позову, а і за минулий період, починаючи з 1 грудня 2007 року. Виходячи з наведеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України , якщо сторону на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 191 СК України аліменти на дитину суд присуджує з 1 грудня 2007 року. Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню, згідно з вимогами ст. 367 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-06 00:00:00

Позивач вимоги мотивував тим, що [INFO] помер його батько - [PERSON], який мав на праві приватної власності 1/2 частину будинку та господарчих споруд до будинку, [ADDRESS]. Протягом 6 місяців він не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але фактично прийняв її, так як вступив у розпорядження майном, забрав з будинку речі, підтримував будинок у житловому стані, періодично його ремонтував. Інші спадкоємці спадщини не прийняли, на неї не претендують. У зв'язку з цим прохав визнати за ним право власності на половину будинку та господарчих споруд в порядку спадкування за законом. У судовому засіданні вимоги підтримав та мотивував їх тими-ж обставинами. Відповідач позов визнав. Треті особи проти задоволення позову не заперечували та надали нотаріально посвідчені заяви, що вони відмовляються від спадщини на користь позивача. Вислухавши позивача, дослідивши надані ним докази, суд дійшов висновку, що його позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав: Відповідно ч. 2 ст. 549 ЦК України / ред. 1963 року/, діями що свідчать про прийняття спадщини є подання заяви до державної нотаріальної контори або фактичний вступ в управління чи розпорядження майном. Відповідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України судовим порядком можуть бути встановлені юридичні факти від яких залежить виникнення, зміна чи припинення правовідносин, якщо іншим порядком встановити їх неможливо. Факт кровного заявника та померлого [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження, відповідно свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO], відповідно свідоцтва про право на спадщину він мав на праві власності 1/2 частину житлового будинку з господарчими спорудами, [ADDRESS]/а.с.5-10/. Свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили фактичне розпорядження майном померлого позивачем. Згідно ЗУ «Про власність» власність набувається на засадах які не суперечать закону у тому числі і шляхом постановлення судових рішень про визна'ння права власності, встановлення фактів права власності та прийняття спадщини. Оскільки при розгляді справи встановлено те, що встановлення факту прийняття спадщини заявником після померлого батька має для нього юридичне значення, так як впливає на отримання ним половини будинку та господарчих споруд у власність, то його позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-06 00:00:00

14 липня 2008 року до Шосткинського міськрайсуду Сумської області звернулась [PERSON] з позовом до Виконавчого комітету Богданівської сільської ради Шосткинського району Сумської області. Позивачка вимоги мотивувала тим, що [INFO] померла [PERSON]. При житті [PERSON] мала на праві власності садибу, яка складається з житлового будинку, господарських споруд, земельної ділянки для обслуговування її будинку з господарськими спорудами, та земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства, які знаходяться [ADDRESS]. Рішенням Шосткинського міськрайсуду від 13 грудня 2007 року було встановлено факт належності на праві власності вищевказаного житлового будинку та земельної ділянки [PERSON], та визнано за позивачкою право власності на вказану садибу, в порядку успадкування за заповітом після смерті [PERSON] Але в зв'язку з тим, що [PERSON] не було надано у судове засідання технічного паспорту на будинок, то в рішенні суду не було зазначено, що під садибою рахуються і господарські будівлі у вигляді трьох сараїв, уборної, погрібу та сараю (погрібні). Тому при виїзді інженера Шосткинського МБТІ для огляду належної позивачці садиби у червні 2008 року, їм було встановлено нібито самовільне будівництво господарських споруд, та позивачці було запропоновано звернутись до суду для їх узаконення. Тому [PERSON] була вимушена звернутися до суду, у судовому засіданні вимоги підтримала, мотивувала їх тими ж обставинами. Представник відповідача на судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій вказав, що позов визнає, не заперечує проти його задоволення судовим рішенням. Вислухавши сторони, дослідивши по справі докази, суд дійшов висновку про те, що позов [PERSON] підлягає задоволенню зі слідуючих підстав: Згідно ст. 381 ЦК України, садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. Відповідно до технічного паспорту, садиба [PERSON] складається з житлового будинку, трьох сараїв, уборної, погрібу та сараю (погрібні). Стаття 392 ЦК України, передбачає те, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами, а також у разі відсутності чи втрати документів які посвідчують право власності. Відповідно до загальних вимог цивільного законодавства із смертю фізичної особи втрачається її правоздатність, за нею не може бути визнаним право власності, може бути встановлений факт права власності за померлим та визнаним право власності за живою особою в порядку успадкування. Відповідно до ЗУ “Про власність”, власність набувається на засадах, які не суперечать закону, відповідно до наказу МЮ № 7/5, 2002 року, документом який посвідчує право власності є рішення суду.

Outcome: approved