Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-04 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулась [PERSON], посилаючись на те, що [INFO] в смт. Ставище Київської області помер її батько [PERSON]. На день смерті він постійно проживав та був прописаний в належному їм на праві власності житловому будинку по [ADDRESS]. Спадкоємців, які б постійно проживали разом із спадкодавцем не було. Спадкоємцями першої черги після його смерті були його діти: вона позивачка її сестра [PERSON] та її брат [PERSON]. Відповідно до заповіту, посвідченого 04 вересня 2002 року приватним нотаріусом Ставищенського районного нотаріального округу Кощинською Л.О. за реєстром №1040, [PERSON] заповів належну йому частину вказаного житлового будинку сину [PERSON] Після смерті [INFO] її батька [PERSON] вона в 6-ти місячний термін вступила у володіння та управління спадковим майном, а саме зазначеним будинком, меблями та речами звичайної обстановки та вжитку, які належали померлому, володіла та володіє ощадною книжкою померлого. Її брат [PERSON] спадщину після смерті батька не прийняв, на час смерті проживав в місті Норильськ Росія, у володіння спадковим майном в 6-ти місячний термін після смерті батька не вступав, заяви про прийняття спадщини до Ставищенської районної державної нотаріальної контори не подав. Її сестра [PERSON] також після смерті батька спадщини не приймала. До спадкового майна померлого належали: грошові вклади в Ставищенському відділенні № 2884 ВАТ „Державний ощадний банк України” та 3/25 частин житлового будинку [ADDRESS] [INFO] в смт. Ставище Київської області її брат [PERSON] помер. Оформити свої спадкові права в Ставищенській районній державній нотаріальній конторі вона позбавлена можливості, оскільки в актовому записі про її народження прізвище батька вказано „[INFO]”. Крім того, Ставищенська районна державна нотаріальна контора відмовила їй у видачі свідоцтва, посилаючись на те, що неможливо встановити коло спадкоємців, які прийняли спадщину. Позивачка просить встановити факт, що вона [INFO] народження, уродженка с. Заставці Старо - Синявського району Хмельницької області є дочкою [PERSON], який помер [INFO] в селищі Ставище Київської області. Встановити факт, що вона прийняла спадщину, яка відкрилася в смт. Ставище Київської області після смерті [INFO] [PERSON] та визнати за нею право на спадщину за законом після смерті останнього на 3/25 частин житлового будинку [ADDRESS], вартістю 10340 гривень 16 копійок . В судовому засіданні позивачка позов підтримала, підтвердила обставини, на які посилається в позовній заяві. Допитана в якості свідка позивачка суду показала, що її батько [PERSON] помер [INFO] і вона стала доглядати за вищевказаним будинком, зробила ремонт, сплатила борги за електроенергію та газ. Все це вона зробила в шестимісячний термін. Також у вказаний строк вона взяла ощадну книжку батька. Особисто вона мала право власності на будинок на 22/25 його частини по [ADDRESS], а на решту будинку на 3/25 його частини батько склав заповіт на [PERSON], але брат спадщину не прийняв, так як проживав в Росії. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, не заперечує, що позивачка дійсно прийняла спадщину після смерті батька [PERSON], суду пояснила, що [INFO] помер дід відповідача [PERSON], який залишив заповіт на батька відповідача [PERSON] шляхом вступу у фактичне володіння майном. Останній спадщину за заповітом не прийняв, так як жив в м. Норильськ, заяви про прийняття спадщини в ноткантору не подавав. [PERSON] - батько відповідача спадщину не прийняв і помер 1 лютого 2005 року. Вона не заперечує, що позивачка дійсно є дочкою [PERSON], який помер [INFO], не заперечує, що його дочкою також є і третя особа. Відповідач визнає факти, що у прізвищах усіх дітей [PERSON] допущена помилка. Також відповідач визнає факти прийняття позивачкою спадщини після смерті [PERSON] на 3/25 частини будинку по [ADDRESS]. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача [PERSON] не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Допитана в якості свідка суду показала, що вона, позивачка та батько відповідача були трьома дітьми [PERSON], який помер [INFO]. Вона приїжджала на похорони батька. Спадщину після його смерті прийняла позивачка, яка в 6-місячний термін після смерті батька здійснювала ремонт будинку, фактично вступила у володіння спадковим майном. Батько ще за життя склав заповіт на сина [PERSON] - батька відповідача на 3/25 частини житлового будинку, але [PERSON] жив у Росії і спадщину не прийняв. У прізвищах усіх дітей [PERSON] у їх свідоцтвах про народження прізвище помилково зазначене „[INFO], [INFO]”. Свідок [PERSON] суду показала, що вона проживає по сусідству з позивачкою, яка проживає у будинку [PERSON] Останній мав трьох дітей: позивачку, третю особу і сина [PERSON]. Вона добре знала цю сім'ю. [PERSON] помер у 2002 році. На похорон син [PERSON] не приїжджав, організовували похорони його дочки [PERSON] і [PERSON]. Відразу після смерті [PERSON] позивачка почала доглядати будинок, здійснювала його ремонт, дозволила проживати квартирантам у будинку. [PERSON] приїхав майже через два чи три роки після смерті [PERSON] У 2005 році останній помер. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки, пояснення представника відповідача [PERSON], пояснення третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача [PERSON], покази допитаних в якості свідків позивачки, третьої особи [PERSON], покази свідка [PERSON] та перевіривши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 130 ЦПК України судом визначено, що кожною із сторін визнано слідуючі обставини: [PERSON] мав трьох дітей: позивачку, [PERSON] - третю особу, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, і [PERSON] - батька відповідача. У свідоцтві про народження всіх дітей була допущена помилка у написанні їх прізвища: замість „[INFO]”, „[INFO]” було вказано „[INFO]”, „[INFO]”. Після смерті [INFO] [PERSON] спадщину прийняла лише позивачка. В судовому засіданні сторони відмови від визнання вищевказаних обставин у відповідності із ст. 178 ЦПК України не заявляли. Тому, виходячи із змісту п. 4 ч. 6 ст. 130 ЦПК України, вказані обставини доказуванню не підлягають. Судом встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] належав на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого 6 травня 1983 року на підставі рішення виконкому Ставищенської селищної ради народних депутатів № 27 від 11.04.1983 року(а.с. 12). З копії договору дарування частини жилого будинку від 4 вересня 2002 року встановлено, що [PERSON] подарував 22/25 частини вказаного житлового будинку позивачці (а. с. 11). З копії свідоцтва про смерть (а. с. 6), довідки Ставищенської селищної ради від 15.09.08 року № 2995 (а. с. 7), встановлено, що [PERSON] помер [INFO] в смт. Ставище Київської області. З копії технічного паспорта на вище зазначений будинок встановлено, що вартість даного будинку становить 86168 гривень. З показів допитаних в якості свідків позивачки, третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача [PERSON], показів свідка [PERSON], свідоцтва про народження позивачки (а.с. 9), свідоцтва про одруження останньої (а.с. 10), довідки Ставищенської селищної ради від 15.09.08 року № 2996 (а.с. 8) судом встановлено факт, що [PERSON], який помер [INFO] в смт. Ставище Київської області, є батьком [PERSON] 08.08.1950 року народження; остання прийняла спадщину після смерті [PERSON] шляхом фактичного вступу у володіння та управління спадковим майном відповідно до ст. ст. 524 ч. 2, 529 ч. 1, 549 ч. 1 п. 1, ч. 2 ЦК України (1963 р.); [PERSON], на користь якого було складено [PERSON] заповіт (а. с. 13) спадщину після смерті спадкодавця не прийняв. Згідно ст. 392 Цивільного Кодексу України власник майна, може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачка набула право на спадщину за законом на вищевказаний будинок і позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на корить позивачки слід стягнути судовий збір та витрати на інформаційно - технічне забезпечення.

Outcome: approved