Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-21 00:00:00

Цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди розглядається після скасування апеляційною інстанцією судового рішення суду першої інстанції від 15 червня 2005 року. Як убачається зі змісту позовної заяви, у серпні 2004 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди, яка складається з суми відновного ремонту, та стягнення суми за спричинену моральну шкоду. Позовні вимоги мотивовані тим, що 08.07.2004 року у м. Сімферополі на вул. Беспалова з вини [PERSON] сталась ДТП, в результаті наїзду на автомобіль моделі «Хюндай Соната», реєстраційний [NUMBER], яким він керував на підставі доручення, йому була завдана матеріальна шкода у розмірі 16250 гривень. На [PERSON] було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Моральну шкоду, завдану у вигляді нервових хвилювань та неможливості користуватись автомобілем позивач оцінює в сумі 2500 гривень. У процесі розгляду справи до скасування судового рішення було проведено заміну неналежного позивача [PERSON] на належного - [PERSON], оскільки згідно з реєстраційними документами, саме він є власником пошкодженого автомобілю моделі «Хюндай Соната», реєстраційний [NUMBER]. При новому судовому розгляді справи [PERSON], як особа, яка керувала автомобілем під час ДТП на підставі довіреності, самостійних вимог на предмет спору не заявляв, [PERSON] від позові не відмовлявся. Ухвалою Київського районного суду м. Сімферополя від 28 липня 2008 року [PERSON] був залучений до участі у справі у якості третьої особи на боці позивача, яка не заявляє самостійних вимог. На реалізацію права, передбаченого ст. 31 ЦПК України [PERSON], який приймає участь у справі також у якості представника позивача на підставі довіреності, збільшив позовні вимоги відносно стягнення матеріальної шкоди до 17738 гривень 42 копійок, за спричинення моральної шкоди до 40000 гривень, послуги за проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 260 гривень, 80 гривень за послуги евакуатора, 27 гривень в рахунок сплати за стоянку, 15 гривень 29 копійок за поштові витрати, 100 гривень за юридичну допомогу, 179 гривень 50 копійок за сплачений судовий збір та кошти за втрату робочого часу 5% від задоволеного позову Крім того, [PERSON], як третя особа, просив стягнути з відповідача на його користь відшкодування моральної шкоди у розмірі 40000 гривень. У судовому засіданні представник позивача та третя особа [PERSON] позов підтримав у повному обсязі, зазначивши, що задоволення позову на користь [PERSON] не порушить його права, як особи, яка під час ДТП та на цей час продовжує керувати автомобілем на підставі довіреності. При визначені суми матеріальної шкоди просив прийняти до уваги висновок судової автотоварознавчої експертизи №345 від 24 травня 2005 року та стягнути зазначену у ньому суму на відновний ремонт автомобілю у розмірі 177738. 42 грн., оскільки купувати запчастини з урахуванням зносу він не зможе. При визначені розміру моральної шкоди просив врахувати поведінку відповідача під час ДТП та після цього щодо вчинення замаху на залишення місця події та невідшкодування матеріальної шкоди у добровільному порядку. Представник відповідача [PERSON] визнала позов частково, просила стягнути суму матеріальної шкоди, зазначену у висновку судової автотоварознавчої експертизи №345 від 24 травня 2005 року, у розмірі 10157, 22 грн., оскільки це буде відповідати діючому законодавству та Методиці проведення товарознавчої експертизи з оцінки дорожніх транспортних засобів. При стягненні судових витрат просила врахувати, що відноситься до них та стягнути пропорційно задоволеним вимогам. Наявність моральної шкоди позивачем не доказана. Заслухавши доводи сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судовим розглядом встановлено, що 08 липня 2004 року, приблизно о 21 годині 05 хвилин, біля будинку №3\1 на вулиці Беспалова у м. Сімферополі, з вини водія [PERSON], який керував автомобілем марки «Хонда», реєстраційний [NUMBER], відбулась дорожньо-транспортна пригода, у наслідок якої, автомобіль марки «Хундай Соната», реєстраційний [NUMBER], який належить позивачу, під керуванням [PERSON] було пошкоджено. Постановою Ялтинського міського суду від 05.08.2004 року [PERSON] визнаний винним за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та в його діях встановлено порушення п. 12.3. Правил дорожнього руху України. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. З огляду на практику Верховного Суду України щодо застосування цієї норми, суду не треба доказувати обставини ДТП, оскільки висновок щодо винної особи у скоєнні правопорушення встановлено судовим рішенням - постановою по справі про адміністративне правопорушення і має преюдиційне значення. Крім того, винуватість [PERSON] не спростовували сторони у судовому засіданні, що також вказує на відсутність підстав доказування зазначеного факту. Таким чином судом встановлено, що саме у наслідок винних дій [PERSON] сталась вказана подія, в якій було пошкоджено автомобіль «Хюндай Соната», реєстраційний [NUMBER], належний позивачеві. Оскільки [PERSON] володіє автомобілем, якім він керував підчас ДТП, що не спростовується сторонами, то відповідно до ст. 1187 ЦК України, саме він повинен відшкодувати шкоду, завдану його діями при керуванні джерелом підвищеної небезпеки. Згідно із ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи №345 від 24 травня 2005 року власнику автомобілю «Хюндай Соната», реєстраційний [NUMBER], у наслідок дорожньо-транспортної пригоди, заподіяно матеріальні збитки у розмірі 10157 гривень 22 копійки. Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення матеріальної шкоди підлягають задоволенню саме у розмірі зазначених матеріальних збитків, оскільки це вартість реальних витрат, які володілець несе у випадку пошкодження транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу. Щодо вимог про стягнення моральної шкоди, то суд при їх вирішені приймає до уваги положення ч. 1 ст. 1167 ЦК України, якою передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. У результаті винних дій [PERSON] спричинена моральна шкода позивачеві шляхом пошкодження належного йому автомобілю, оскільки він був позбавлений можливості використовувати майно за його призначенням, що завдало переживання та страждання, потягло вимушені зміни у життєвих стосунках. При визначені розміру моральної шкоди суд, враховуючи характер та обсяг спричиненої позивачу шкоди та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача 2000 гривень. Щодо вимог про стягнення моральної шкоди на користь третьої особи [PERSON], то вони не можуть бути задоволені, оскільки ним після його заміни у судовому процесі на власника автомобілю [PERSON], самостійних вимог на предмет спору шляхом подачі позовної заяви, відповідної вимогам ст.. 119-120 ЦПК України, не подавалось. При цьому, ним зазначалось, що участь [PERSON] у справі у якості позивача, не порушить його право, як особи, яка володіла автомобілем під час дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] у пропорційному порядку підлягає стягненню судові витрати: судовий збір (державне мито) у розмірі 115,17 гривень та 18,30 гривень, витрачених позивачем на повідомлення відповідача про хід судового засідання, які суд у сенсі ч. 1 ст. 81 ЦПК України визнав витратами на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Щодо стягнення інших судових витрат, у том числі грошових коштів за втрату робочого часу, проведення автотоварознавчого дослідження, то вони не є витратами, пов'язаними з розглядом судової справи. На підставі наведеного та ст. 1167, 1187-1188 ЦК України,

Outcome: partial