Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просить визнати недійсними: договір дарування квартири [ADDRESS], укладений 12.10.2004 року між [PERSON] та [PERSON], та договір купівлі-продажу вказаної квартири, укладений між [PERSON] та [PERSON] 29.10.2005 року, оскільки вважає укладення обох цих договорів фіктивним, з метою позбавлення його житлових прав на спірну квартиру, просить повернути сторони у первісний стан. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечила та пояснила, що подарувала квартиру своїй доньці [PERSON] з метою забезпечення її житлом та для можливості виплати молодіжного кредиту, а [PERSON] продала цю квартиру [PERSON], за що отримала гроші. Відповідач [PERSON] з позовом не погодилась та пояснила, що при купівлі спірної квартири їй не було відомо про наявність спору щодо цієї квартири, що вона купила квартиру у [PERSON] та заплатила їй грошову суму більшу, ніж зазначено у договорі купівлі-продажу. Зважаючи на це вважає себе добросовісним покупцем майна і просить залишити їй квартиру. Відповідач [PERSON] з позовом погодилась та пояснила, що договори дарування квартири та її продажу були укладені за вказівкою її матері [PERSON] з однією метою -позбавити [PERSON] права на житло. [PERSON] також пояснила, що покупця [PERSON] знайшла її мати, що [PERSON] ніяких грошей за купівлю квартири їй не давала, оскільки їй було відомо про фіктивність цієї угоди, вона не збиралась жити в цій квартирі, мала повернути квартиру [PERSON] після закінчення судових розглядів справи. Крім того, сама [PERSON] не вступила в користування квартирою після її дарування, усі документи на квартиру знаходились у її матері, вона тільки оформила своє право власності на квартиру за вказівкою матері, проте в квартирі не жила. Представники третіх осіб - Запорізької міської Ради та ОП «ЗМБТІ» в судові засідання не з»явились, про час засідань повідомлялись належним чином, жодних заяв не надіслали. Від приватних нотаріусів Тарасової А.П. та Корицького Є.Д. надійшли письмові заяви про розгляд справи у їх відсутності. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] знаходився у шлюбі з [PERSON] з 22.12.1990 року по 11.03.2001 року /а.с.7/. 13.02.2001 року [PERSON] був зареєстрований у [ADDRESS] на підставі рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 15.01.2001 року/а.с.10/. В червні 2003 року [PERSON] без відома [PERSON] зняла його з реєстраційного обліку за вказаною адресою та 29.07.2003 року приватизувала спірну квартиру на своє ім»я /а.с.23-26/. Дізнавшись про порушення своїх житлових прав, в липні 2004 року [PERSON] подав до суду позов про визнання приватизації недійсною. 12.10.2004 року, тобто в ході розгляду справи судом, [PERSON] уклала договір дарування спірної квартири своїй доньці [PERSON], який посвідчила нотаріус Тарасова А.П./а.с.198/. [PERSON] оформила своє право власності на вказану квартиру за вказівкою матері, проте в квартиру не вселилась, в ній не зареєструвалась, оплату комунальних послуг не здійснювала. 29.10.2005 року [PERSON] за вказівкою [PERSON] уклала договір купівлі-продажу даної квартири [PERSON], яку пришукала для вказаної цілі [PERSON] разом зі своїм представником по справі [PERSON]. Договір посвідчений нотаріусом Корицьким Є.Д., в договорі вказано, що продаж квартири здійснена за 29926 грн., які отримані продавцем до підписання договору /а.с.111/. Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 29.03.2007 року розпорядження Хортицької райадміністрації №1352 від 11.07.2007 року про приватизацію [PERSON] вказаної квартири було скасоване, скасоване також свідоцтво про право власності [PERSON] на вказану квартиру, а ОП «ЗМБТІ» зобов»язане анулювати реєстрацію цього свідоцтва. За [PERSON] визнано право користування спірною квартирою та він вселений в цю квартиру /а.с.226-227/. Цим рішенням було встановлено факт підробки підписів [PERSON] на заяві про зняття його з реєстрації в спірній квартирі від 09.06.2003 року /а.с.186-190/. Крім того, цим рішенням задоволені позовні вимоги [PERSON] про визнання недійсними договорів дарування та купівлі-продажу спірної квартири. Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 11.06.2007 року рішення Хортицького суду було частково скасоване - в частині вирішення позовних вимог [PERSON] про визнання недійсними договорів дарування та купівлі-продажу спірної квартири. Апеляційний суд вказав на необхідність дослідження конкретних обставин укладення цих договорів, встановлення фактичної суми угоди купівлі-продажу, а також на те, що судом першої інстанції не розглянуті вимоги про повернення сторін у первісний стан /а.с.290-293/. В іншій частині рішення залишене без змін. Таким чином, на теперішній час спірна квартира належить Запорізькій міській Раді. В квартирі зареєстровані [PERSON] та [PERSON], який знову зареєструвався в ній 21.01.2004 року. [PERSON] вселений в квартиру в ході примусового виконання рішення Хортицького суду від 29.03.2007 року про його вселення, на цей час там і проживає /а.с.414-416/. [PERSON] в квартирі не проживає. [PERSON] періодично з»являється в квартирі, там не зареєстрована. [PERSON] оформила своє право власності на квартиру, 14.02.2006 року уклала з КП «ВРЕЖО-6» договір про участь в утриманні будинку та прибудинкової території /а.с.198а/, оформила абонентську книжку по розрахункам за електроенергію /а.с.198а,249/. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є сестрою позивача, знає і [PERSON]. Зі слів останньої їй відомо, що [PERSON] подарувала квартиру своїй доньці для того, щоб квартира не дісталась [PERSON]. Свідку відомо, що після угод дарування та купівлі-продажу квартири ні [PERSON], ні [PERSON] житло собі не придбали, [PERSON] з дитиною живе на з»йомній квартирі, [PERSON] живе також у родичів, вона має борги, і свідку невідомо, щоб хтось з них отримав будь-які гроші. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є співробітницею [PERSON], зі слів якої їй відомо, що вона була власницею квартири тільки на папері, мати утримувала у себе усі документи на квартиру, та займалась продажем квартири. В день укладення угоди купівлі-продажу квартири свідку стало відомо, що [PERSON] не отримала жодних грошей. [PERSON] знімає квартиру, мати відмовилась прописати навіть її неповнолітню дитину, у спірній квартирі [PERSON] після дарування не проживала. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є рідною сестрою [PERSON], і зі слів останньої їй відомо, що та мала намір позбавити житла спочатку [PERSON], яку виписала за рішенням суду, а потім [PERSON]. З цією метою [PERSON] спочатку подарувала квартиру [PERSON], проте [PERSON] фактично не стала її власницею, а потім знайшла [PERSON] в якості покупця квартири, примусила [PERSON] оформили договір продажу цієї квартири, а в подальшому квартира мала бути повернута [PERSON]. Свідок пояснила, що [PERSON] в квартирі не проживала, не користувалась нею, жодних коштів за її продаж не отримала, живе на з»йомній квартирі з дитиною, і свідку не відомо, щоб якісь гроші отримувала і [PERSON]. Свідок [PERSON] - батько [PERSON] - суду пояснив, що його донька жодних грошей за продаж квартири не отримувала, і квартиру не продавала. Свідок [PERSON] - син [PERSON] - суду пояснив, що зі слів [PERSON] йому відомо, що вона ніяких грошей за продаж квартири не отримувала, а [PERSON] оформила продаж квартири з метою позбавлення його батька житла. Крім того, свідок бував в квартирі, зараз там живе [PERSON], а також [PERSON] з чоловіком. В квартирі дуже грязно, неохайно, знайомі [PERSON] провокують [PERSON] на сварки. Свідок [PERSON] - сестра [PERSON] - суду пояснила, що її донька [PERSON]- племінниця [PERSON] - в 2005 році продала будинок, який був спадком після смерті їх з [PERSON] матері, яка заповіла цей будинок сину [PERSON]. Будинок продала за 40 тисяч доларів, потім купила будинок по [ADDRESS]. Проте цей будинок вона купила за гроші свого чоловіка, а 40 тис. доларів за дім матері зберігались у [PERSON], яка потім віддала їх [PERSON] для придбання спірної квартири. При цьому свідок вважає, що ця квартира повинна була належати її онуку, якому бабуся власне і заповіла свій будинок, проте в цей час онук у спірній квартирі не зареєстрований. Жодних розписок про зберігання нею грошей та передачу будь-якої суми [PERSON] немає. Свідок [PERSON] - племінниця [PERSON] - суду пояснила, що її бабуся і мати [PERSON] при житті не заповіла свій будинок [PERSON], оскільки її чоловік пив і міг спонукати її продати будинок, але бабуся взяла слово з них про те, що за рахунок цього будинку [PERSON] буде забезпечена житлом. Влітку 2005 року за 40000 доларів вони продали бабусин будинок і гроші в сумі 37000 доларів віддали [PERSON] на придбання спірної квартири. При цьому, [PERSON] живе з тим же чоловіком, ніяких розписок про передачу їй грошей немає. Крім того, свідок разом з чоловіком придбали за 20000 доларів півбудинку для себе, як пояснює свідок - за гроші чоловіка. В обґрунтування своїх заперечень по позову [PERSON] суду пояснила, що вона подарувала квартиру доньці [PERSON] і після того в квартирі не проживала, продажем квартири не займалась, грошей не отримувала. Проте, у своїх поясненнях в судовому засіданні від 11.08.2006 року /а.с.178 оборот/ суду пояснила, що завдаток при купівлі-продажу квартири від [PERSON] дійсно отримала особисто, а квартиру також особисто продала за 27000 доларів. В судовому засіданні 23.01.2007 року /а.с.222оборот,223/ [PERSON] суду пояснила, що гроші за продаж квартири в сумі 26900 доларів отримала [PERSON], вони поділили ці гроші і вона отримала з них 13450 грн.. [PERSON] суду пояснила, що квартиру їй мати подарувала фіктивно, з метою позбавлення квартири [PERSON], що вона не займалась продажем квартири, квартирою не користувалась, грошей за продаж квартири не отримувала. [PERSON] також заявила, що [PERSON] є подругою представника її матері, яка приймала участь у перших судових засіданнях - [PERSON], і спочатку [PERSON] хотіла оформити цю квартиру на свого сина, а потім все помінялось і знайшлась [PERSON]./а.с.223/. [PERSON] обіцяла [PERSON] за вказані угоди купити однокімнатну квартиру. Як в судовому засіданні при новому розгляді цієї справи, так і в судовому засіданні 11.08.2006 року /а.с.178 оборот/ відповідач [PERSON] пояснила, що про купівлю-продаж домовлялась саме з [PERSON], а не з [PERSON], саме [PERSON] їй показувала квартиру, з [PERSON] ж обговорювала вартість квартири, квартиру купила за 27000 доларів /а.с.178 оборот/. [PERSON] ж тільки була присутня в нотаріальній конторі при оформленні договору. При цьому, в судовому засіданні 23.01.2007 року [PERSON] вказує, що квартиру купила за 28000 доларів /а.с.223/, крім того, гроші були віддані після укладення договору, власницею квартири вона вважала [PERSON], а про [PERSON] дізналась лише в нотаріальній конторі/а.с.223/. Крім того, допитана в судовому засіданні 23.01.2007 року свідок [PERSON] суду пояснила, що у [PERSON] не було матеріальної можливості купувати квартиру /а.с.224/. В судових засіданнях нового розгляду [PERSON] вказує, що отримала для купівлі квартири від сестри 40000 доларів, купила - за 37000 доларів, в договорі була вказана менша сума, пояснює, що гроші були передані в нотаріальній конторі після підписання договору купівлі-продажу. Крім того, суду надана розписка [PERSON] про те, що вона зобов»язується до 15.11.2005 року виписатись з спірної квартири, вивезти свої речі та погасити заборгованість по квартплаті та комунальним послугам /а.с.247/, при цьому розмір заборгованості не вказаний, і [PERSON] суду пояснила, що вона не цікавилась її розміром,а також кількістю зареєстрованих в квартирі осіб. Жодних розписок про отримання [PERSON] грошей в сумі 40000 доларів або 37000 доларів від своїх родичів для купівлі спірної квартири суду не надано, розписок про отримання [PERSON] або [PERSON] вказаної або іншої суми грошей від [PERSON] за купівлю квартири суду також не надано. Крім цього, [PERSON] надала суду оригінал постанови від 06.06.2008 року про порушення у СВ ЛВ на станції «Запоріжжя-1» ЛУ УМВС України на залізничному транспорті кримінальної справи за її заявою відносно невідомих осіб за фактом їх шахрайських дій при укладенні [PERSON] договору купівлі-продажу спірної квартири 29.10.2005 року, за ознаками ст. 190 ч.2 КК України /а.с.432/. З постанови вбачається, що заяву про порушення кримінальної справи до ОВС [PERSON] подала тільки в кінці травня 2008 року. На цей час винні особи по справі не встановлені, про що пояснила [PERSON]. На питання суду чому цю заяву [PERSON] подала не до Хортицького РВ - за місцем знаходження спірної квартири - [PERSON] пояснила, що подала заяву за місцем свого проживання, а чому таку заяву вона подала тільки в 2008 році - [PERSON] не змогла нічого пояснити. Вислухавши сторони, свідків та дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.5 ст.203 ЦПК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. У відповідності до ч.1 ст.215 ЦПК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення сторонами вимог, які встановлені п.5 ст.203 ЦПК України. Стаття 234 ЦПК України передбачає, що правочин є фіктивним, якщо його вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювались цим правочином. Суд вважає встановленим той факт, що договір дарування [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON] був укладений фіктивно, тобто з метою позбавити [PERSON] права на вказану квартиру. Вказаний факт безумовно підтверджує відповідач [PERSON], а також свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Це також підтверджується обставинами, встановленими рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 29.03.2007 року в тій його частині, яка набрала законної сили. Так, рішенням встановлено, що [PERSON] незаконно зняла [PERSON] з реєстраційного обліку вказаної квартири та незаконно приватизувала її на своє ім»я, умисно порушивши житлові права [PERSON]. Досліджуючи обставини укладення договору купівлі-продажу вказаної квартири [PERSON], суд вважає недоведеним той факт, що або [PERSON] або [PERSON] при продажу вказаної квартири отримали будь-які грошові кошти від [PERSON]. Суд вважає доведеним, що договір купівлі-продажу спірної квартири від 29.10.2005 року був укладений з тою ж метою - позбавити [PERSON] права на житло в цій квартирі, і не був направлений на реальну продаж квартири [PERSON]. Ці обставини підтверджує [PERSON], і об»єктивно підтверджують ті ж свідки. Як встановлено судом, після продажу вказаної квартири ні [PERSON], ні [PERSON] будь-якого житла собі не придбали, хоча [PERSON] обґрунтовувала дарування квартири доньці тим, що донька бажала купити собі квартиру, для чого хотіла отримати молодіжний кредит. Як [PERSON], так і [PERSON] на цей час, виходячи з їх пояснень, та з пояснень допитаних судом свідків, мають кожна скрутне матеріальне становище, [PERSON] з дитиною знімає квартиру, [PERSON] живе також у знайомих і має борги. Ці обставини свідчать про те, що грошей, за які можна продати квартиру, жодна з них не отримувала. Як встановлено в судовому засіданні, перед купівлею спірної квартири і [PERSON] не мала таких доходів, які б дозволили їй купити будь-яке житло, принаймі, суду не надано об»єктивних доказів наявності у неї таких доходів. Даючи оцінку поясненням свідків [PERSON] та [PERSON] - сестри та племінниці [PERSON] - які нібито підтверджують те, що передали [PERSON] гроші для купівлі спірної квартири, суд враховує те, що вказані особи є найближчими родичками [PERSON]. Крім того, обставини, якими вони обґрунтовують передачу їй коштів, виручених з продажу будинку матері, суд ставить під сумнів: будинок мати заповіла онуку, він був проданий і замість купівлі житла онуку ці гроші передали [PERSON]. Пояснення свідків про те, що мати не заповіла відповідачці свій будинок, але взяла з них слово забезпечити [PERSON] житлом, оскільки її чоловік міг «пропити» кошти з продажу спадку, не витримують ніякої критики, оскільки [PERSON] і на час купівлі спірної квартири, і на цей час продовжує проживати з тим же чоловіком, а доводи свідків про те, що [PERSON] мала залишити цю квартиру тому онуку, також об»єктивно в судовому засіданні нічим не підтверджені /онук не зареєстрований у квартирі, квартира йому не подарована, тощо/. Крім того, [PERSON] і [PERSON] називають різні суми, передані [PERSON] - одна називає 40000 доларів, друга - 37000 доларів. При цьому, жодних письмових розписок в отриманні цих грошей [PERSON] немає. Суд фактично був позбавлений об»єктивно встановити грошову суму, яка нібито була сплачена [PERSON] за спірну квартиру. Так, в договорі купівлі-продажу від 29.10.2005 року вказана сума 26926 грн., яка отримана продавцем до підписання договору. [PERSON] категорично заперечує факт отримання нею будь-яких грошей за квартиру, проте пояснює, що після нотаріальної контори якісь гроші [PERSON] передавались гр-ці [PERSON]. [PERSON] спочатку категорично заперечує те, що вона займалась продажем квартири, потім визнає, що отримала завдаток в сумі 500 доларів, а квартиру продала за чи за 26900 грн., чи за 27000 доларів, проте гроші забрала [PERSON], а їй віддала лише 13400 грн.. [PERSON] ж запевняє, що квартиру було куплено за значно більшу суму, ніж вказана у договорі купівлі-продажу квартири, і ця сума складає більше 30000 доларів. При цьому, [PERSON] плутається в поясненнях щодо вартості купленої нею квартири, в різних судових засіданнях називаючи різні грошові суми. Після пояснень свідків [PERSON] та [PERSON], [PERSON] остаточно назвала суму 37000 доларів, проте не змогла пояснити, чому у судових засіданнях при першому розгляді цієї справи в 2006-2007 роках вона не послалась на походження цих грошей від вказаних осіб, та не заявила про необхідність їх допиту з цього приводу. Не встановленим є і час передачі грошей за спірну квартиру: в договорі вказано, що вони отримані [PERSON] до підписання договору, [PERSON] це заперечує та пояснює, що якісь гроші [PERSON] були передані після виходу сторін з нотаріальної контори, [PERSON] також пояснює, що гроші передавались та перераховувались після підписання угоди, хоча її представник наполягає на тому, що слід вважати моментом передачі грошей те, що вказане у договорі. Жодних розписок від [PERSON] про отримання нею будь-якої суми грошей за продану квартиру суду не надано. Крім цього, суд вважає доведеним той факт, що продажем спірної квартири в жовтні 2005 року займалась не [PERSON], а саме [PERSON], що фактично підтвердили і [PERSON], і [PERSON], саме з [PERSON] [PERSON] обговорювала усі пов»язані з цим питання, а про те, що квартира є власністю [PERSON], [PERSON] дізналась лише у нотаріальній конторі. Усі вказані обставини ставлять під сумнів позицію [PERSON] та [PERSON] про те, що угода купівлі-продажу спірної квартири була не фіктивною, що вона мала наслідком перехід квартири у власність [PERSON] і отримання грошей продавцем. Враховуючи усі обставини цієї справи, а також встановлений рішенням Хортицького суду від 29.03.207 року факт умисного порушення з боку [PERSON] житлових прав [PERSON], а також суперечливі та мінливі пояснення [PERSON] та [PERSON] щодо обставин укладення договору купівлі-продажу квартири від 29.10.2005 року та суми грошей, суд приходить до висновку що цей договір також був фіктивним, тобто укладеним без наміру створення правових наслідків. Суд вважає недоведеним факт сплати [PERSON] [PERSON] будь-якої суми грошей за купівлю квартири. Той факт, що [PERSON] відповідним чином оформила своє право власності на спірну квартиру та вселилась туди, а [PERSON] виселилась з неї, суд не може приймати, як реалізацію правових наслідків купівлі-продажу квартири, оскільки як на час укладання договорів дарування і купівлі-продажу, так і на теперішній час спірна квартира продовжує бути предметом судового спору між [PERSON] та [PERSON], і [PERSON], в тому числі і за допомогою [PERSON], продовжує реалізовувати свої наміри щодо позбавлення [PERSON] права на проживання в цій квартирі. Суд, також критично відноситься до факту порушення кримінальної справи за заявою [PERSON] за фактом нібито шахрайських дій з боку невідомих осіб при продажу їй спірної квартири, оскільки усі сторони цього договору є сторонами по справі, вони відомі і допитані у судових засіданнях, тому незрозуміло, чому з червня по жовтень 2008 року - за 4 місяці - органи досудового слідства не встановили цих осіб і не закінчили досудове слідство. Суд вважає таку заяву [PERSON], подану в ОВС, до речі, тільки через 2,5 роки після укладення договору купівлі-продажу квартири, хоча позивач ставив позовні вимоги до [PERSON] про визнання цього договору недійсним з початку 2006 року, поданою з метою затягнути судовий розгляд цієї справи и приховати фіктивність оспорюваної угоди. Крім того, суд не бере до уваги доводи представника відповідача [PERSON] про те, що [PERSON] не має права оспорювати договорі дарування та купівлі-продажу, так як не є стороною цих договорів, оскільки попередніми рішеннями суду першої інстанції та апеляційної інстанції встановлено, що при приватизації та подальшому даруванні та продажу спірної квартири були порушені житлові права [PERSON]. У відповідності до ст.216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна з сторін повинна повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала за виконання цього правочину. Як передбачено в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України в редакції 25.05.1998 року, в разі визнання угоди мнимою /фіктивною/, суд постановляє рішення тільки про визнання такої угоди недійсною, без застосування будь-яких наслідків. При вирішення питання про повернення сторін у первісний стан після визнання договорів дарування та купівлі-продажу спірної квартири недійсними, суд враховує фіктивність обох вказаних угод, а також те, що приватизація вказаної квартири на ім»я [PERSON] визнана судом недійсною. Таким чином, на цей час квартира [ADDRESS] має бути повернута у власність Запорізької міської Ради, а реєстрація права власності [PERSON] на цю квартиру має бути скасована. Крім того, суд у відповідності до ст.11 ЦПК України розглядає справи тільки в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Жодних позовних вимог зі свого боку [PERSON] в ході розгляду даної справи не заявила.

Outcome: approved