Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Приморської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, у якому просить визнати за ним право власності на самостійно збудовані будинки, посилаючись на слідуючі обставини. Рішенням Приморської сільської ради Татарбунарського району від 13 липня 2006 року та від 25 вересня 2007 року позивачу віделені земельні ділянки в районі курортної зони “Расейка” Приморської сільської ради Татарбунарського району. На цих земельних ділянках позивач побудував за свої кошти приміщення для обслговування технічного персоналу загальною площею 56,78 метрів квадратних, яке складається з двох житлових кімнат, двох коридорів та кінопроєктної. Крім того, починаючи з 1991 року позивач відкрито володіє і користується кінотеатром “Славутич”, який також він побудував практично за свої кошти і з своєї ініціативі і який також знаходиться на виділеної земельної ділянці на 360 місць. На балансі якого-небудь підприємства, чи організації кінотеатр не стоїть. Позивач відкрито користувався і володів кінотеатром та приміщенням більше 15 років. Однак у видачі свідоцтва про право власності на зазначені об'єкти позивачу було відмовлено у зв'язку з тим, що вони є самочинними спорудами, тобто побудовані без дозволу належних органів. Позивач вважає, що за ним може бути визнано право власності на будинки, оскільки це не порушуватиме прав та інтересів інших осіб. Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги. Представник Приморської сільської ради Татарбунарського району Одеської області у судове засідання не з'явився, згідно надісланої до суду заяви голова сільської ради позовні вимоги визнав, просив справу розглянути у попередньому судовому засіданні без участі представника сільської ради. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. З матеріалів справи (а.с.4) видно, що 23.07.2008 року між Приморською сільською радою в особі її голови та [PERSON] укладено договір оренди земельних ділянок, згідно якого позивачу передано у користування 0.07 га земель для будівництва, експлуатації та ослуговування кінотеатру, який розташований на курорті “Расейка” с. Приморське Татарбунарського району. Із довідки Приморської сільської ради Татарбунарського району за №121/02-11 від 27.08.2008 року (а.с.7) вбачається, що Харабарю В.П. відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на будівництво літнього кінотеатру та добудови капітальних будівель до нього на території курорті „Расейка” Татарбунарського району. Із обліку ФОП „Кулаксиз” про незалежну оцінку ринкової вартості, літнього кінотеатру „Славутич”, розташованого на курорті „Расейка” с. Приморського Татарбунарського району (а.с 8-39) вбачається, що вартість літнього кінотеатру „Славутич” на 360 місць складає 68050,57 гривен. Згідно копією рішенням Татарбунарської районної ради „Про вилучення та надання в тимчасове користування на правах оренди земельних ділянок на землях спільного користування Приморської, Тузлівської, Лимарської сільських та Татарбунарської районної рад під будинки сімейного відпочинку та для підприємницької діяльності” від 27.06.2002 р. (а.с.48-50) вбачається, що Приморській сільській раді надали земельну ділянку в тимчасове користування під облаштування літнього кінотеатру на курорті „Расейка” Татарбунарській районній дирекції кіномережі терміном на два роки, загальною площею 0,0963 га. Із копії договору на право тимчасового користування землею від 22.08.2002 р. (а.с.54) видно, що договір був укладений між Приморською сільською радою Татарбунарського району та Татарбунарською районною дирекцією кіновідеомереж. Згідно ч.1 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Відповідно до ч.5 ст.376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Згідно ч.3 ст.376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. У судовому засіданні з достовірністю встановлено, що літній кінотеатр „Славутич” на 360 місць та будинок технічного персоналу, розташовані по вул. Курортній №77 на курорті «Рассєйка» Татарбунарського району Одеської області, є самочинними спорудами. Однак встановлено, що дані об'єкти зведені без порушень будівельних норм і правил, не порушують права інших осіб, та позивачу надано земельні ділянки у довгострокову оренду у встановленому законом порядку. За таких обставин, суд вважає, що за [PERSON] може бути визнано право власності на літній кінотеатр „Славутич” на 360 місць та будинок для технічного персоналу, розташовані по вул. Курортній №77 на курорті «Рассєйка» Татарбунарського району Одеської області.

Outcome: approved