Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вимогами до [PERSON], [PERSON], Державного комунального підприємства “Телерадіокомпанія “Київ” про визнання недостовірною інформацію, поширену 8.04.2008 р. з 17 год. 01 хв. по 17 год. 02 хв. на телевізійному каналі “Київ” про причетність першого віце-прем'єр-міністра України [PERSON] до будівництва на Пейзажній алеї в Києві, та спростування вказаної інформації. В заяві зазначив, що 8.04.2008 р. на телеканалі “Київ” під час випуску новин транслювався сюжет щодо забудови майданчику на Пейзажній алеї в м. Києві, а згідно поширеної відповідачами інформації він є власником цього будівництва. Так, вказаний сюжет почався з повідомлення ведучого випуску новин: “Стоп скандальній забудові. Сьогодні на сумнозвісному конфліктному будмайданчику на Пейзажній алеї розбили сквер. Перший каштан - символ Києва - висадив особисто міський голова [PERSON]. Окрім цього, секретаріат Київради надав довіреність юристу ініціативної групи захисників Пейзажної представляти їхні інтереси в суді, де забудовник - компанія, що належить віце-прем'єру [PERSON] - намагається допомогти продовження будівництва в історичному куточку Києва”. Далі у сюжеті транслювалося інтерв'ю з відповідачами [PERSON] та [PERSON] (мовою оригіналу): [PERSON]: “В 2004 году [PERSON] передал эту землю якобы МИДу, якобы Министру, который потом благополучно ее передал двум очень важным лицам. Одно из этих лиц находится в руководстве штаба Юлии Тимошенко, а второе является вторым человеком в правительстве”; [PERSON]: “Засновником цього будівництва і той, хто отримував дозвіл за часів влади [PERSON], це був пан [PERSON]”. Таким чином відповідачі послідовно стверджують про його безпідставне відношення до забудови Пейзажної алеї, при цьому він жодного відношення до будівництва не має, не є власником компанії, що здійснює будівництво, не є власником земельної ділянки, на якій здійснюється будівництво, не отримував дозволу на здійснення будівництва, а поширення відповідачами недостовірної інформації через засоби масової інформації принижує його честь, гідність та ділову репутацію. Він обіймає посаду першого віце-прем'єр-міністра України, фактично є другою особою після Прем'єр-міністра в уряді, є публічною людиною, подібні необґрунтовані та непідтверджені висловлювання спричиняють шкоди його авторитету та репутації. Поширення таких відомостей порушує його ділові та приватні стосунки. Просить зобов'язати Державне комунальне підприємство “Телерадіокомпанія “Київ” спростувати розповсюджену недостовірну інформацію шляхом повідомлення у вечірньому випуску новин, а також надати ефірний час у цьому випуску новин для аналогічного повідомлення [PERSON], [PERSON]; зобов'язати останніх спростувати розповсюджену недостовірну інформацію шляхом повідомлення у вечірньому випуску новин на телевізійному каналі “Київ”, що інформація щодо причетності [PERSON] до будівництва на Пейзажній алеї не відповідає дійсності. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги [PERSON], просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. В судовому засіданні представник [PERSON] [PERSON] просив в задоволенні позову [PERSON] відмовити, посилаючись на те, що відповідач 8.04.2008 р. із журналістами зустрічей не мав, інтерв'ю не давав та не поширював жодної інформацію щодо позивача. В судовому засіданні представник [PERSON] [PERSON] просив в задоволенні позову [PERSON] відмовити, посилаючись на те, що, якщо позивач стверджує, що поширена інформація не відповідає дійсності, він повинен це довести, в разі недоведеності, суд не вправі визнавати таку інформацію неправдивою. Із аналізу позовної заяви [PERSON] не вбачається, що інформація, що була розповсюджена, є негативною. В судовому засіданні представник Державного комунального підприємства “Телерадіокомпанія “Київ” Савенко О.І. просила в задоволенні позову [PERSON] відмовити, посилаючись на те, що факт розповсюдження інформації не доведено належними і допустими доказами. Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Суд, дослідивши наданий позивачем відеосюжет, дійшов висновку, що у ньому про позивача [PERSON] було поширено негативну інформацію, виходячи із якої необмежене коло осіб прийшли висновку про причетність позивача до незаконної забудови на Пейзажній алеї в м. Києві. При цьому, така інформація була розповсюджена відповідачами [PERSON], [PERSON], Державним комунальним підприємством “Телерадіокомпанія “Київ”. Суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача Савенко О.І. щодо недопустимості поданих позивачем доказів. Так, відповідно до ст.9 Закону України “Про інформацію” всі громадяни України, юридичні особи і державні органи мають право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення та зберігання відомостей, необхідних їм для реалізації ними своїх прав, свобод і законних інтересів, здійснення завдань і функцій. Кожному громадянину забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто, крім випадків, передбачених законами України. Стаття 302 ЦК України вказує, що фізична особа має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію. Відповідно до ч.1,3 ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Позивач [PERSON], звертаючись до суду за захистом своїх прав, до позовної заяви додав диск з записом сюжету новин, при таких обставинах він здійснив збирання інформації з метою захисту своїх порушених особистих немайнових прав, що прямо і безпосередньо передбачено законом. Відповідно до довідки ТОВ “Моніторинг телебачення України” №59 від 13.05.2008 р. запис на електронному носії CD-R відрізка телевізійного ефіру, який транслювався в м. Києві на телевізійному каналі “Київ” 8.04.2008 р. з 17 год. 01 хв. по 17 год. 02 хв. відповідає дійсності і зроблений при прямій трансляції телевізійного ефіру в зазначений період в м. Києві. Із довідки зазначеного товариства №67 від 4.07.2008 р. вбачається, що останнім було надано представнику позивача відео копію телевізійного ефіру каналу “Київ”. Відповідно до наданого суду статуту запис на електронні відеоносії відрізків телевізійного та радіоефіру є статутною діяльністю цього товариства. Відповідно до ч.1 ст.43 ГК України підприємці мають право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, яку не заборонено законом. Законодавство України, зокрема Закон України “Про телебачення і радіомовлення”, не встановлює жодних обмежень щодо фіксування телепередач. Стаття 64 вказаного Закону встановлює вказаний у ній спосіб отримання копії відрізку ефіру як один із можливих і не містить жодної заборони отримати копію телеефіру в інший спосіб. Згідно з ч.1 ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача Савенко О.І. на Закон України “Про авторське право та суміжні права”, оскільки згідно ст.ст.21,52 цього Закону без згоди автора (чи іншої особи, яка має авторське право), але з обов'язковим зазначенням імені автора і джерела запозичення, допускається відтворення творів для судового і адміністративного провадження в обсязі, виправданому цією метою. При таких обставинах суд приходить висновку, що докази було отримано позивачем в порядку, передбаченому законом, а тому вказані докази є належними і допустимими. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.275 ЦК України, фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 ЦК України. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення. Статтею 277 ЦК України визначено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Крім того, згідно ч.4 ст.277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Згідно цієї ж статті спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Відповідачі не довели достовірності поширеної про позивача інформації, хоча, згідно із ст.277 ЦК України саме відповідач повинен довести, що поширена ним інформація відповідає дійсності. В той же час, позивач довів факт поширення про нього недостовірної інформації. При таких обставинах суд знаходить вимоги позову обґрунтованими. Вирішуючи питання про спосіб захисту порушеного права, суд враховує спосіб, у який була поширена недостовірна інформація, враховує позовні вимоги, вважає необхідним зобов'язати відповідача Державне комунальне підприємство “Телерадіокомпанія “Київ” протягом десяти днів з дня набрання рішення законної сили на телевізійному каналі “Київ” у випуску новин спростувати поширену щодо [PERSON] інформацію шляхом оголошення резолютивної частини рішення суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial