Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вимогами до відповідачів про виділ частки із майна (квартири), що є у спільній сумісній власності, а саме: виділити йому на праві власності 1/3 частину квартири [ADDRESS], посилаючись на те, що 27.04.1994 р. спірна квартира приватизована на сім'ю з трьох осіб. Оскільки шлюб між сторонами було розірвано, просить задовольнити його позов. В судовому засіданні позивач [PERSON] скорегував свої вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просив постановити рішення, яким визнати, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] є рівними. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] позов [PERSON] визнала та не заперечувала проти визнання, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] є рівними. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов [PERSON] визнав та не заперечував проти визнання, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] є рівними. В судове засіданні третя особа: Комунальне підприємство управління житлового господарства Печерської районної державної адміністрації м. Києва не з'явилася, про час і місце судового розгляду оповіщена у встановленому порядку. Відповідно до ч.1,4 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Предметом спору є двокімнатна кв.[ADDRESS], загальною площею 74,32 кв.м., житловою - 39,80 кв.м. Відповідно до наданого суду свідоцтва про право власності на житло від 27.04.1994 р., виданого Відділом приватизації державного житлового фонду Печерського району м. Києва (розпорядження №1614 від 27.04.1994 р.), зазначена квартира належить на праві спільної сумісної власності позивачу [PERSON], відповідачам [PERSON], [PERSON] Відповідно до поверхового плану квартира спірна складається з відокремлених кімнат площами 23,9 кв.м. та 15,9 кв.м., кухні площею 9,8 кв.м., ванної кімнати площею 2,7 кв.м., вбиральні площею 1,3 кв.м., коридору площею 13,2 кв.м., вбудованих шаф площами 1,3 та 1,5 кв.м.; обладнана балконом площею 5,0 кв.м., лоджією 7,4 кв.м. Між сторонами склалися конфліктні стосунки, позивач [PERSON] проживає окремо, відповідачі [PERSON], [PERSON], малолітній [PERSON], [INFO] проживають в спірній квартирі. Відповідно до ч.1,2 ст.370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Суд, враховуючи викладене, ту обставину, що співвласники спільної сумісної власності мають право на виділ у натурі части із спільного майна, при цьому не мають завідомо визначених ідеальних часток, а при визначені розміру часток співвласників вважається, що вони є рівними, в даному випадку інше не встановлено домовленістю співвласників, знаходить позов [PERSON] обґрунтованим, таким що підлягає задоволенню. При цьому суд враховує ст.ст.70,71 СК України, визнання відповідачами [PERSON], [PERSON] позову, те, що визнання ними позову [PERSON] не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у тому числі малолітнього [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved