Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-25 00:00:00

У грудні 2007 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні домоволодінням, вселенні. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] є власницею 1/6 частки домоволодіння [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.05.1971 року. Власниками 4\6 частки домоволодіння є [PERSON], 1\6 частки - [PERSON]. Сторони по справі зареєстровані у домоволодінні. Відповідачі перешкоджають позивачці та її сину користуватись власністю, замінили ключі, завели собаку, погрожують вбивством. Завезені позивачами меблі були викинуті. [PERSON], на цей час, ніде жити. Поділити домоволодіння з виділенням часток не можливо, про що свідчать судові рішення. На підставі викладеного, позивачі просять усунути перешкоди у користуванні житловим приміщенням у домоволодінні [ADDRESS], зобов'язати відповідачів не чинити перешкоди, надати ключі від хвіртки воріт та дверей будинку та вселити у домоволодіння. У судовому засіданні позивачі підтримали позов, просили його задовольнити у повному обсязі. [PERSON] зазначила, що у добровільному порядку відповідачі перешкоджають їй у користуванні власністю, що порушує її право. На цей час, вона та син [PERSON] проживають [ADDRESS], який належить її чоловікові. Позивач [PERSON] зазначив, що оскільки він має реєстрацію у домоволодінні [ADDRESS], то у нього є право користування жилим приміщенням. Постійно за зазначеною адресою він проживав після народження, коли його доглядала повтори року бабушка. Після цього, він провідував бабушку, інколи залишався на ніч. У домоволодінні маються його речі у вигляді кружки. Конфлікт стався у грудні 2003 року, коли йому було відмовлено у наданні можливості переночувати. Після цього, ним та [PERSON] були завезені речі у вигляді тумбочки, табуретки, відра, які відповідачі виставили. Після цього, у них постійно відбуваються конфлікти, у зв'язку з чим є звернення до органів міліції. Відповідачі позов не визнали. [PERSON] посилається на те, що домоволодіння було побудовано нею та її чоловіком, тому вона може вирішувати питання про те, кому з дочок з нею проживати. [PERSON] можливо виплатити компенсацію, оскільки усі разом вони проживати не зможуть. Представник позивачки [PERSON] наполягав також на застосуванні позовної давності, оскільки право позивачів було порушено ще у 2003 році. Відповідачка [PERSON]. не спростовує наявність права власності на домоволодіння у [PERSON]. Проте, в наслідок стосунків, що між ними склались, необхідно вирішувати питання про надання їй у користування зі сплатою відповідно суми кімнату, яка за площею більша, ніж її частка. Крім того, просила врахувати, що [PERSON] ніколи не проживав по вулиці Коммунарів, позивачі, як родина, мають свій будинок, який у належному стані. Відповідачка [PERSON] пояснила, що вона зареєстрована та проживає у домоволодінні зі своїм чоловіком [PERSON] та дитиною, надає допомогу [PERSON] Дійсно ними були замінені ключі від дверей, оскільки позивачами були забрані усі ключі та вони постійно вчинять сварки, що негативно впливає на дитину. Залучені до участі у справі ухвалою Київського районного суду м. Сімферополя від 14.04.2008 року треті особи - [PERSON], як такий що діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього [PERSON], та Служба у справах дітей сім'ї та молоді Сімферопольської міської ради у судове засідання не з'явились. [PERSON] повідомили, що вона у повному обсязі захистить у судовому засіданні права свого чоловіка та дитини. Заслухавши сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що домоволодіння [ADDRESS] належить на праві власності: 1\6 частка [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на спадщину від 06.05.1971 року; 1\2 частки [PERSON] на підстві договору дарування від 25.11.1963 року, 1/6 частка на підставі свідоцтва про право на спадщину від 06.05.1971 року; 1/6 частки [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на спадщину від 06.05.1971 року. У даному домоволодінні також зареєстровані син позивачки [PERSON]. - [PERSON], та донька відповідачки [PERSON] - [PERSON]. На цей час, у домоволодінні проживає [PERSON], [PERSON]., [PERSON] разом з чоловіком [PERSON]та малолітнім сином [PERSON]. У сторін по справі з грудня 2003 року склались неприязні стосунки з питання можливості користування власністю [PERSON] та її сином [PERSON]. Вони не можуть користуватись належною [PERSON] часткою у домоволодінні, оскільки замінені замки. У добровільному порядку зазначене питання не вирішується, все супроводжується суперечками, зверненнями до органів внутрішніх справ. Для можливого врегулювання спору [PERSON] зверталась до суду з позовом про розділ домоволодіння та земельної ділянки у натурі, у свою чергу [PERSON], [PERSON]. до [PERSON]. про припинення права спільної часткової власності. Зазначені позовні вимоги були залишені без задоволення рішенням Київського районного суду м. Сімферополя від 27.04.2005 року, яке набрало законної сили. До цього часу, позивачка [PERSON] не реалізує своє право на користування 1\6 частки домоволодіння, що не спростовується сторонами та не підлягає доказуванню. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З огляду на викладені вимоги закону та встановлені факти, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON]. про усунення перешкод з боку відповідачів у користуванні власністю є обгрунтованими. При вирішенні питання усунення встановлених перешкод шляхом вселення, суд не визначає конкретну кімнату, оскільки зазначені вимоги позивачкою не заявлялись, відповідної зустрічної заяви відповідачами також. Зустрічна позовна заява відповідачів, яка не була прийнята судом ухвалою від 22.08.2008 року до спільного розгляду з первісним позовом, свідчить про намір відповідачів припиняти право власності [PERSON]. на частку у домоволодінні, а не встановлювати порядку користування. На підставі викладеного, порушене право [PERSON]. на користування власністю підлягають задоволенню у повному обсязі у заявлених межах. Разом з тим, сторони по справі, не позбавлені можливості визначити порядку користування спільною частковою власністю у добровільному порядку з урахуванням інтересів осіб, які проживають у домоволодінні, а також звернутись до суду з відповідною позовною заявою про встановлення порядку користування власністю. Суд не приймає до уваги посилення представника позивача [PERSON] про сплив строку позовної давності, оскільки дійсно право позивачки [PERSON]. було порушено у грудні 2003 року, а позов про усунення перешкод у користуванні нею поданий тільки у грудні 2007 року. Між тим, з матеріалів справи убачається, що питання про можливість реалізації права власності на 1/6 частку домоволодіння вона спочатку бажала шляхом виділу частки спільної власності, про що у справі маються судові рішення судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій, датовані 27.04.2005р., 05.09.2005р, 03.10.2007 р. Зазначені дії позивачки [PERSON]. свідчать на переривання перебігу строку позовної давності та на відсутність його спливу у сенсі ст. 264 ЦК України. Щодо позовних вимог [PERSON] про усунення порушеного, на його думку, права користування домоволодінням [ADDRESS] та вселенні, то вони не можуть бути задоволені з наступних підстав. Частина 1 статті 33 Конституції України, що гарантує кожному вільний вибір місця проживання, не пов'язує з наявністю прописки певних переваг у будь-якої особи. Відповідно до ч. 2 п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Як встановлено судом з пояснень сторін відповідач [PERSON] у домоволодінні [ADDRESS] проживав тільки 1, 5 роки після народження. Після цього, у житлове приміщення він не вселявся, його особистих речей там не існує, крім кружки. Має постійне місце проживання на житловій площі у домоволодінні [ADDRESS], що належить його батькові. Згоди співвласники домоволодіння [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON]. на вселення [PERSON] не надавали, що є необхідною умовою відповідно до ч. 1 ст. 358 ЦК України здійснення права спільної часткової власності. Відповідно до положень статті 214 ЦПК України суд, під час ухвалення рішення вирішує, у тому числі, і питання щодо розподілу між сторонами у пропорційному порядку судових витрат, а саме: судового збору, витрат на інформаційне-технічне забезпечення розгляду справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved