Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-13 00:00:00

У серпні 2007 р. [PERSON] пред'явив позов до [PERSON], у якому просив стягнути на його користь матеріальну шкоду, завдану псуванням його одягу, 1553 грн. 96 коп. на відшкодування витрат на лікування і 70000 грн. 00 коп. на відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги він обгрунтовував тим, що [PERSON] в ніч з 02 на 03 квітня 2004 р. завдав йому тяжких тілесних ушкоджень, за що він притягувався до кримінальної відповідальності за ст. 128 КК України. Внаслідок вчинення останнім проти нього злочину йому завдано матеріальної шкоди у вигляді пошкодження його одягу, розмір якої має встановити експертиза, і витрат на лікування вищевказаних ушкоджень у загальній сумі 1553 грн. 96 коп. Цим злочином - посяганням на його здоров'я, честь та гідність, знищенням його майна йому також завдано моральної шкоди у вигляді стресу та фізичного болю протягом тривалого часу. У вересні 2007 р. [PERSON], [PERSON], [PERSON] як треті особи з самостійними вимогами на предмет спору пред'явили позови до [PERSON], а [PERSON] - зустрічний позов до нього про відшкодування шкоди. Ці вимоги мотивовані тим, що внаслідок неправомірної поведінки останнього та інших осіб в ніч з 02 на 03 квітня 2004 р. було завдано: - [PERSON] - матеріальної шкоди на загальну суму 677 грн. внаслідок пошкодження меблів та посуду, знищення спиртних напоїв у приміщенні бару на базі відпочинку в с. Соколівка Козелецького району, співвласником якої він є, а також моральної шкоди в сумі 50000 грн., завданої неповагою, образами його та його гостей, порушенням спокою під час святкування його дня народження, погіршення репутації бази, - [PERSON] - матеріальної шкоди на суму 3000 грн. внаслідок побиття скла належного їй автомобіля на території вищевказаної бази, а також моральної шкоди в сумі 50000 грн., спричиненої пошкодженням її автомобіля і, як наслідок, позбавленням можливості її самої та її сім'ї використовувати цей автомобіль, що порушило звичайний спосіб їхнього життя, - [PERSON] - моральної шкоди в сумі 50000 грн., спричиненої йому як засновнику та генеральному директору даної бази знищенням спиртних напоїв у приміщенні бару, неповагою, образами його та гостей [PERSON], порушенням спокою під час святкування ними дня народження останнього, погіршенням репутації бази, - [PERSON] - матеріальної шкоди на загальну суму 250 грн. внаслідок пошкодження його куртки на території цієї ж бази, а також моральної шкоди в сумі 50000 грн., спричиненої йому як засновникові бази порушенням відпочинку її гостей, застосуванням до них, до працівників бази і до нього насильства, образами, а також неповагою до нього, що спричинило стрес та сильне хвилювання за життя і здоров'я як своє, так і гостей, і працівників бази. Оскаржуваним рішенням позов [PERSON] частково задоволено: з [PERSON] на його користь стягнуто 1553 грн. 96 коп. на відшкодування матеріальної шкоди і 40000 грн. на відшкодування моральної шкоди, з останнього також стягнуто на користь держави 68 грн. мита і 30 грн. витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи; у задоволенні позовних вимог [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON]. відмовлено. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати дане рішення і постановити рішення про стягнення з нього на користь [PERSON] 1553 грн. 96 коп. на відшкодування шкоди. При цьому він посилається на те, що місцевий суд при постановленні рішення не врахував, що: - безпосередньо перед завданням ушкодження здоров'ю [PERSON] останній та ще приблизно вісім осіб, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, самовільно, на мотоциклах вдерлися на територію бази відпочинку „Десна”, яка є його приватною власністю, де розпочали сварку, що переросла в бійку, у ході якої мало місце побиття меблів і посуду, що знаходилися у барі, пошкодження скла автомобіля, який був на території бази, чим йому ([PERSON]) було завдано матеріальної й моральної шкоди. На його вимоги припинити протиправні дії [PERSON] та інші не реагували і продовжували їх, завдавши при цьому декілька ударів працівникам бази, у тому числі й вагітній жінці. В ході цього конфлікту [PERSON] порізав ножем його ([PERSON]) куртку у зв'язку з чим він вимушений був застосувати мисливську рушницю, після чого [PERSON] та інші залишили територію бази. Лише через кілька днів [PERSON] звернувся до лікарні, де у нього у голові виявили дріб. Слід врахувати, що фізична особа, життю, здоров'ю або майну якої загрожує небезпека, має право вимагати її усунення від того, хто її створює, що у разі неусунення цієї загрози вона вправі вимагати відшкодування завданої шкоди; у разі здійснення такою особою права на самозахист шкода, завдана при цьому іншій особі, має бути відшкодована особою, яка її завдала, - у ході розслідування порушеної за даним фактом кримінальної справи [PERSON] та інші порушники порядку на базі давали плутані й суперечливі показання, які, до того ж, вони постійно змінювали. Проведені у рамках цієї справи експертизи дали висновок про те, що показання [PERSON] щодо механізму отримання ним тілесних ушкоджень з технічної точки зору є неспроможними, що ці ушкодження він міг отримати від рикошету дробі під час бійки на території бази. Тож [PERSON] належить відмовити у відшкодуванні моральної шкоди з цих підстав. У судовому засіданні [PERSON] і його представник підтримали апеляційну скаргу, а представники [PERSON] її не визнали. Сенс заперечень останніх зводиться до того, що рішення по справі є законним та обґрунтованим. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Постановляючи оскаржуване рішення, місцевий суд виходив з того, що у ході розгляду справи доведено, що [PERSON] завдав [PERSON] тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя у момент спричинення, спричинивши останньому у такий спосіб матеріальну шкоду у вигляді понесення витрат на лікування наслідків цих ушкоджень у загальній сумі 1553 грн. 56 коп. та моральну шкоду в сумі 40000 грн., і що вина [PERSON] у завданні шкоди [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] не доведена. Ці висновки суду І інстанції є частково невірними - у частині визначеного судом розміру відшкодування моральної шкоди. Так, по справі встановлено, що: - органами досудового слідства [PERSON] пред'явлено обвинувачення в скоєнні злочину, що передбачений ст. 128 КК України - у необережному спричиненні тяжкого тілесного ушкодження [PERSON], а саме в тому, що він у ніч з 02 на 03 квітня 2004 р. на території бази відпочинку, яка розташована у с. Соколівка Козелецького р-ну, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до осіб, які прибули на територію цієї бази, не маючи на меті спричинення їм тілесних ушкоджень, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій, але легковажно розраховуючи на їх відведення, здійснив чотири постріли з належної йому гладкоствольної рушниці у момент, коли [PERSON] та інша особа на мотоциклі виїжджали з території бази, внаслідок чого заподіяв [PERSON] тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя в мить їх спричинення, у вигляді двох ран потиличної області, вдавленого перелому потиличної кістки і забою речовини головного мозку, котрі утворилися в результаті дробового вогнепального поранення. Дану кримінальну справу закрито судом внаслідок акту амністії. У ході розслідування цієї справи органи дізнання винесли постанову про відмову у порушенні кримінальної справи відносно осіб, які прибули на територію бази відпочинку „Десна”, в тому числі й відносно [PERSON], щодо скоєння ними злочинів, передбачених ст.ст. 194 і 296 КК України, за фактами хуліганських дій і пошкодження належних [PERSON] автомобіля й куртки, меблів і пляшок з напоями у барі, за ст. 6 п. 2 КПК України (за відсутністю у їхніх діях складу злочину), а також постанову про те, що в діях [PERSON] відсутні ознаки необхідної оборони. Викладене підтверджується матеріалами кримінальної справи Козелецького районного суду № 1-176/2006 про обвинувачення [PERSON] у скоєнні злочину, передбаченого ст. 128 КК України, - наслідком ушкодження здоров'я [PERSON] у описаний вище спосіб стало встановлення йому ІІІ групи інвалідності з 12.01.2005 р. безстроково після проходження відповідного лікування, що підтверджується копіями довідок (а.с. 3-6) та пенсійного посвідчення останнього (а.с. 7) і ніким не оспорюється, - шляхом вчинення відносно [PERSON] вищевказаного злочину [PERSON] завдав йому матеріальної шкоди у вигляді витрат на лікування у загальній сумі 1553 грн. 96 коп., що жодним з учасників судового розгляду теж не оспорюється, - у такий же спосіб [PERSON] завдав [PERSON] і моральної шкоди у вигляді фізичного болю протягом тривалого часу, стресу, страждань та порушення звичного способу життя і необхідності прикладання додаткових зусиль для його нормалізації, що підтверджується поясненнями представників позивача, переліченими вище документами і ні у який спосіб не спростовано [PERSON] та його представником. Враховуючи вищеописані характер і спосіб (з необережності) завдання [PERSON] моральної шкоди, тривалість перетерплювання ним негативних явищ немайнового характеру, виходячи з засад розумності, виваженості й справедливості, апеляційний суд вважає за необхідне зменшити розмір цієї шкоди, визначений місцевим судом, до 20000 грн. Доводи апелюючої сторони, якими вона обґрунтовує необхідність відмови у відшкодуванні [PERSON] моральної шкоди, спростовуються вищевикладеним. Таким чином, оскаржуване рішення в силу п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України у частині розміру відшкодування моральної шкоди підлягає зміні; в іншій частині воно не оскаржується.

Outcome: partial