Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-15 00:00:00

ЗАТ комерційний банк «ПриватБанк» в особі Полтавського головного регіонального управління звернулися до суду з позовом до [PERSON]. про звернення стягнення. В своєму позові позивач просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 21.05.2007 р. в розмірі 60524 грн. 90 коп., - звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру, загальною площею 29,7 кв.м., житловою площею 14,2 кв.м., яка розташована в [ADDRESS] , шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ЗАТ комерційним банком «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також з наданням ПриватБанку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу та виселити [PERSON]., який зареєстрований і проживає у квартирі. Представник позивача в судове засідання не з'явився направив листа в якому просить справу розглянути у його відсутність та просить задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач позов визнав і пояснив, що на даний час немає необхідності звертати стягнення на майно, тому, що він проводить платежі передбачені кредитним договором та надав підтверджуючі документи про сплату заборгованості по відсоткам, комісії та пені, які сплачені повністю, залишився основний борг, який він зобов'язується виплатити. Свої невиконання зобов'язань по кредитному договору пояснює тимчасовими фінансовими труднощами, які у нього виникли. Судом встановлено: Позивач та відповідач 21.05.2007 р. уклали кредитний договір № РІЛЮСА00000084, згідно якому, відповідачу надано кредит у вигляді простої кредитної лінії у розмірі 60000 грн. 00 коп. на наступні цілі: ремонт будинку, а також у розмірі 6030 грн. 00 коп. на сплату страхових платежів, строком до 19 травня 2017 р. Відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором (а.с.3-5). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПриватБанк і відповідач 21.05.2007 р. уклали договір іпотеки № б/н (надалі - договір іпотеки). Згідно з п.33.3 договору іпотеки відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: однокімнатну квартиру, загальною площею 29,7 кв.м., житловою площею 14,2 кв.м, яка розташована в [ADDRESS]. Майно належить відповідачу на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно виданого органом приватизації при виконавчому комітеті Пирятинської міської ради 05.12.2006 р., зареєстрованого в КП "Лубенське МБТІ" в Реєстр власності на нерухоме майно за реєстраційним №17014415 та в реєстрову книгу №5066 (а.с.5оборот-6). Свої зобов'язання за кредитним договором позивач виконав в повному надавши відповідачу кредит в розмірі 66030 грн. 00 коп. В порушення умов кредитного договору та ст.526 ЦК України відповідач свої зобов'язання виконав частково, у зв'язку з чим станом на 04.07.2008 року виникла заборгованість у сумі основний борг - 58617,76 грн.; відсотки - 1740,58 грн.; комісія -120,00 грн.; пеня - 46,56 грн.; Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Суд бере до уваги вимоги позивача щодо звернення стягнення на майно, але разом з тим зважає на те що зобов»язання вчинити на користь другої сторони певну дію, щодо умов кредитного договору, відповідачем виконувалось належним чином, тому що при сплаті заборгованості комісії, відсоткам та пені відповідачем було здійснено з прямим волевиявленням відповідача. Крім цього суд бере до уваги вимоги ст.203 ЦК України, зокрема п.5 де зазначається, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Тобто позивач має всі підстави для звернення стягнення, але лише у тому випадку коли відповідачем не виконано зобов»язання, щодо виплати боргу по кредитному договору, а зважаючи на те що Вдовін О.І. здійснює виплату по кредитному договору, тому в даний час у позивача не виникає підстав для звернення стягнення на нерухоме майно. Згідно ст.47 Конституції України ніхто не може бути позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. За таких обставин, суд не знаходить підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed