Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-28 00:00:00

У червні 2008 року позивачі звернулись до суду із зазначеними вимогами, мотивуючи їх тим, що 07 березня 2008 року у тижневику «Газета «2000» було опубліковано статтю [PERSON]. під назвою «Кому служат академики?», в якій автор наводить неправдиві відомості щодо діяльності Прогресивної Соціалістичної партії України та дискредитує її лідера [PERSON]. Посилаючись на те, що опублікована стаття містить неправдиву інформацію про знищення регіональних парторганізацій, нехтування партійним лідером інтересів членів партії, створює в суспільній свідомості хибну уяву про недемократичність лідера партії, має образливий по відношенню до членів партії характер та принижує ділову репутацію ПСПУ, позивачі просили суд визнати неправдивими наступні твердження автора статті: «Менее чем за год с момента выборов партия. перестала существовать как политсила»; «Резонно задать вопрос: почему [PERSON] собственными руками уничтожала свою партию?; «Первых трех удалось выкинуть без особых. проблем, но, чтобы убрать [PERSON], пришлось распускать с нарушением собственного устава всю донецкую партийную организацию»; «Вероятно, и остальные 135 организаций постигла судьба донецкой за отказ поступиться своей честью и стать безмолвными исполнителями»; «И ота политика идет с самого верха партии. А раз [PERSON] так поступает, то ей нужна не сильная партия единомышленников, а тоталитарная секта с собой во главе.»; «Но вскоре во взглядах [PERSON] произошел коренной переворот, и [PERSON] превратился в объект ее критики»; «Сектантам не придет в голову спросить: А почему это вы, уважаемый академик, постоянно нападаете на «регионалов», а не на Блок [PERSON]? Почему лицемерно призывая всех патриотов объединятся, вы поливаете грязью возможных союзников?»; «Единственное, на что хватает сил ПСПУ, это устраивать скандалы и делать громкие обвинения в адрес отечественных политиков. Благо что организовать провокацию для [PERSON] не сложно. Вот, например, среди депутатов от ПСПУ в Донецком облсовете распространяется циркуляр с требованием выступить на сессии и объявить область «территорией без НАТО». Заодно и проект постановления предлагается, только он составлен так, что заведомо будет отвергнут советом по причине вопиющей безграмотности его составителей». Також позивачі просили зобов'язати ПП «Газетний комплекс «Інтернет-Медіа» опублікувати текст рішення суду у найближчому випуску тижневика «Газета 2000» протягом 10 днів з дня набрання рішенням законної сили. У судовому засіданні представник позивачів підтримала позов з викладених у позовній заяві підстав, просила суд задовольнити заявлені вимоги. Представник ПП «Газетний комплекс «Інтернет-Медіа» позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити у зв'язку з тим, що опубліковані відомості за своїм характером є оціночними судженнями автора статті та у відповідності до ст.47-1 Закону України «Про інформацію» не підлягають спростуванню. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суду не повідомив. Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 07 березня 2008 року у тижневику «Газета «2000» було опубліковано статтю [PERSON]. під назвою «Кому служат академики?». Зазначена стаття присвячена діяльності Прогресивної соціалістичної партії України та містить вищенаведені критичні зауваження автора щодо діяльності даної політичної організації та її лідера [PERSON]. Відповідно до змісту ч.1 ст.277 ЦК України особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації. Разом з тим, згідно з правилом ст.47-1 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема вживання гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Оскільки поширена шляхом опублікування вищевказаної статті інформація на думку суду не містить фактичних даних та за своїм характером є суб'єктивною оцінкою автора діяльності Прогресивної соціалістичної партії України та її лідерів, позовні вимоги задоволенню не підлягають. Посилання представника позивачів про неправомірність дій відповідачів щодо публікації зазначеної вище статті суд вважає необґрунтованими, оскільки право висловлювати судження, оцінки, думки гарантовано ст. 34 Конституції України. Дане право закріплене також у ст.10 Європейської конвенції «Про захист прав людини і основних свобод», яка відповідно до ст.9 Конституції України є складовою частиною національного законодавства. Оскільки суд відмовляє у задоволенні вимоги про визнання відомостей неправдивими, позов в частині зобов'язання ПП «Газетний комплекс «Інтернет-Медіа» опублікувати текст рішення суду протягом 10 днів з дня набрання рішенням законної сили також задоволенню не підлягає. Крім того, позовні вимоги в цій частині не ґрунтуються на положеннях ст. 277 ЦК України та ст. 37 Закону України "Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні", які не передбачають такий спосіб захисту, як зобов'язання засобу масової інформації опубліковувати повний текст судового рішення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed