Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом. Вказав, що 07.10.1999 року вона набула у власність земельну ділянку, яка розташована за адресою [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель загальною площею 0,1000 га. Після чого вона оформила своє право на земельну ділянку в установленому законом порядку, а саме, отримала Державний акт про право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданого 19 листопада 1999 року Ямпільською міською радою. З 07.10.1999 року вона за власні кошти побудувала на вказаній земельній ділянці житловий будинок, з господарськими будівлями. 18.04.2003 року №5 їй було надано дозвіл на виконання будівельних робіт. За своєї юридичної необізнаності вона належним чином не оформила свої права на вказаний будинок. На даний час виникла необхідність в належному оформленні побудованого будинку, тому вона змушена звернутись до суду із даним позовом, і просити суд винести рішення, яким визнати за нею право власності на житловий будинок, який розташований по [ADDRESS]. Представник відповідача Ямпільської міської ради Вінницької області заявлені позовні вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує. Вивчивши надані матеріали справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення. Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі, і які не суперечать один одному і підтверджують доводи позивача, судом встановлено, що [PERSON] видано Державний акт на право приватної власності на землю, земельну ділянку передано для будівництва житлового будинку та господарських будівель. На вищезгаданій земельній ділянці побудований житловий будинок, як видно із довідки КП «ЯРБТІ», однак право власності на даний житловий будинок не зареєстровано (довідка Ямпільського РБТІ №111 від 03.10.2008 року). Відповідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, які визнані сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання. Враховуючи ту обставину, що позивач не має можливості в позасудовому порядку реалізувати свої права на житловий будинок, крім того, обставини справи визнані сторонами, і в порядку ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню, суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог. Відповідно ч.1 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються без належного дозволу чи належно затвердженого проекту. Відповідно ч.2 ст.376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Відповідно ч.5 ст.376 ЦК України на вимогу власника земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Із наданих письмових доказів встановлено, що житловий будинок, який розташований по [ADDRESS] відповідає вимогам санітарним та протипожежним нормам, а також земельна ділянка, на якій розташований даний будинок використовується за її цільовим призначенням, а тому суд вважає встановленим, що позовні вимоги являються обґрунтованими, а тому суд вважає за необхідне їх задовольнити.

Outcome: approved