Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати дійсним договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS], укладений 27 вересня 1994 року між ним і [PERSON] на Ялтинській товарній біржі «Ю-куб» і визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 24,6 кв.метра, житловою площею 20,1 кв. метра. Вимоги мотивує тим, що дана угода була повністю вчинена, в Бюро технічної інвентаризації квартира зареєстрована за ним, проте оскільки нотаріально цей договір посвідчений не був, його в даний час не визнають правовстановлюючим документом. Також просить суд поновити йому строк для звернення до суду із даним позовом, оскільки про те, що договір є недійсним йому стало відомо тільки в 2008 році, при зверненні до нотаріальної контори для складання заповіту. Відповідач [PERSON]позовні вимоги не визнав, стверджує, що договір купівлі - продажу квартири з [PERSON] він не укладав і звернувся до суду із зустрічними позовними вимогами, в яких просить суд визнати договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS], укладений 27 вересня 1994 року на Ялтинській товарній біржі «Ю-куб» недійсним, зобов'язати КП БТІ міста Ялта скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON], визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS]. Зустрічні позовні вимоги мотивує тим, що в 1994 році він дійсно мав намір продати квартиру, [ADDRESS], що належить йому, у зв'язку з тим, що його син, який проживає в Російській Федерації, важко хворів і йому необхідно було терміново виїжджати до нього. Він звернувся до «Південно - кримського агентства нерухомості», йому знайшли покупця, яким виявився [PERSON], вони досягли з ним попередніх домовленостей і домовилися посвідчити договір в нотаріальній конторі, проте відповідач від укладення договору відмовився і грошей за квартиру йому не передав. Через деякий час він знов звернувся до агентства нерухомості з наміром продати квартиру, на що йому було сказано, що квартира вже продана [PERSON] 27 вересня 1994 року, договір посвідчений Ялтинською товарною біржею «Ю-куб». Він звернувся на біржу з проханням видати йому копію договору, проте йому в її видачі було відмовлено. Він мав намір звернутися з приводу даних обставин до відповідних органів, але на нього був вчинений сильний психічний вплив з боку підозрілих осіб і він злякався. У зв'язку з важким станом здоров'я сина він вимушений був виїхати в Російську Федерацію, де проживав до 1996 року. У 1996 році він повернувся до Ялти, де дізнався, що в 1995 році його квартира згоріла, ніхто в ній не проживає і хто є її власником, ніхто не знав. Про те, що квартира дотепер належить [PERSON] на підставі укладеного з ним ([PERSON]) договору купівлі - продажу, який він не укладав і не підписував, він дізнався тільки в 2008 році, коли одержав копію його позовної заяви про визнання договору купівлі - продажі дійсним. Відповідач [PERSON] і його представник зустрічні позовні вимоги [PERSON] не визнали, вважають їх надуманими, оскільки він добровільно виписався з квартири, передав [PERSON] всі документи, що є в нього на неї, отримав за продаж квартири гроші, сума яких вказана в договорі і впродовж тривалого періоду часу ніяких претензій з приводу своїх прав на квартиру до [PERSON] не пред'являв. Також вважають, що [PERSON] без поважних причин пропущений строк позовної давності для звернення до суду, на застосуванні якого вони наполягають. Представник відповідача Бюро технічної інвентаризації міста Ялта і представники третіх осіб в судове засідання не з'явилися, про день і час розгляду справи були повідомлені належним чином, причин неявки суду не представили. Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що в позові [PERSON] слід відмовити, а позовні вимоги [PERSON] - задовольнити частково. Судом встановлено, що 27 вересня 1994 року, брокерська контора - фірма «Ейс» в особі менеджера [PERSON], діюча на підставі договору доручення від 27 вересня 1994 року від імені [PERSON] продала [PERSON] в особі його представника - «Південно - Кримського агентства нерухомості» в особі директора Благонравова О.І., діючого на підставі договору доручення від 27 вересня 1994 року - квартиру [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON] (а.с. 6). Цей договір був укладений на Ялтинській товарній біржі «Ю-куб» і підписаний представниками сторін договору і зареєстрований на біржі того ж дня. В кінці договору є запис про те, що продавець і покупець ознайомлені з договором і згодні з ним. Позивач [PERSON] пояснив, що в даній графі стоїть його підпис і підпис [PERSON]. Відповідач [PERSON] стверджує, що даного договору він не укладав і його не підписував, у зв'язку з чим судом було призначене проведення почеркознавчої експертизи. Згідно висновку почеркознавчої експертизи, підпис від імені [PERSON]. в договорі купівлі - продажу від 27 вересня 1994 року, укладеного між [PERSON]і [PERSON], яка розташована в графі «Продавець» - виконана не [PERSON], а іншою особою (а.с. 56-62). Судом був витребуваний з Ялтинської товарної біржі «Ю-куб», брокерської контори - фірма «Ейс» договір доручення від 27 вересня 1994 року, на підставі якого брокерська контора - фірма «Ейс» представляла інтереси [PERSON]. про укладенні оспорюваного договору купівлі - продажу квартири, проте даний документ суду представлений не був, у зв'язку з відсутністю архіву біржі, яка знаходиться у стадії ліквідації, а також ліквідації самої фірми «Ейс» (а.с. 49). Таким чином, досліджувати підпис, виконаний від імені [PERSON]. в даному договорі доручення, не представляється можливим. [PERSON]факт доручення ним кому-небудь укладати від його імені договір купівлі - продажу квартири, що належить йому, заперечує і таких доказів суду сторонами представлено не було. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 224 ЦК України в редакції 1963 року, істотною умовою договору купівлі - продажу є передача продавцем майна, що належить йому, у власність покупця по волевиявленню продавця. Стаття 41 ЦК України в редакції 1963 року також містить вимогу щодо обов'язкового волевиявлення сторін договору на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Суд вважає, що позивачем [PERSON] не представлено суду доказів щодо волевиявлення [PERSON] на передачу йому у власність квартири [ADDRESS] при укладенні 27 вересня 1994 року договору купівлі - продажу, а отже і доказів в обґрунтування своїх доводів про дійсність вказаного договору купівлі - продажу. Таким чином, суд вважає вимоги [PERSON] про визнання договору купівлі - продажу від 27 вересня 1994 року дійсним і визнанні за ним права власності на квартиру необґрунтованими і не підлягаючими задоволенню. Що стосується зустрічної позовної заяви, то суд вважає її підлягаючою частковому задоволенню. Згідно ст. 328 ЦК України в редакції 2004 року, право власності набувається по підставах, які не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України в редакції 2004 року, якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. В даний час квартира [ADDRESS] зареєстрована в Бюро технічної інвентаризації міста Ялта за [PERSON], реєстраційний номер 21124267 від 22 листопада 2007 року, на підставі договору купівлі - продажу від 27 вересня 1994 року (а.с. 7). Оскільки суд дійшов висновку, що право власності на підставі договору купівлі - продажу від 27 вересня 1994 року було придбано [PERSON] неправомірно, отже і державна реєстрація його права власності в БТІ міста Ялта підлягає скасуванню, з приведенням сторін в первинне положення, тобто з визнанням за [PERSON] права власності на спірну квартиру. Також суд вважає, що [PERSON] не пропущений строк позовної давності для звернення до суду із заявленими ним позовними вимогами, оскільки державна реєстрація права власника, з дати вчинення якої у [PERSON] виникло право її оспорювати, була здійснена [PERSON] тільки 22 листопада 2007 року. Що стосується позовних вимог [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі - продажу, то в них слід відмовити, оскільки на момент звернення ним з даними вимогами, договір ще не був дійсним, право власності [PERSON] на спірну квартиру яким-небудь правовстановлюючим документом не встановлено, оскільки він тільки звернувся до суду з позовом по даній справі про визнання цього договору дійсним і визнання за ним права власності, а суд дійшов висновку, що в задоволенні його позову слід відмовити, тобто договір так і залишився сам по собі недійсним. На підставі викладеного,

Outcome: partial