Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до Київського районного суду м. Харкова, в якому просить визнати за ним право приватної власності на нежитлові приміщення на першому поверсі № 1 - майстерня, загальною площею 59,8 кв. м, № 2 - розкрійна, загальною площею 31,4 кв. м, №3 - склад, загальною площею 20 кв. м, №3 - підсобні приміщення, загальною площею 9,7 кв. м, №4 - вбиральня, загальною площею 2,1 кв. м, №5 - умивальник, загальною площею 1,5 кв. м, №6 - майстерня, загальною площею 14,9 кв. м, №7 - коридор, загальною площею 21,8 кв. м, в літ. В-1 загальною площею 161,5 кв. м по[ADDRESS] у м. Харкові, вказуючи, що він є власником, на підставі договору купівлі-продажу від 29.09.2005, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гавриловою С.А., нежитлових приміщень № 1-6 в літ. „В-1”, загальною площею 137,3 кв. м, які розташовані в м. Харкові,[ADDRESS], які він використовує в якості майстерні. З метою подальшого використання цих нежитлових приміщень в своїй підприємницькій діяльності та поліпшення умов перебування в приміщенні, він за власні кошти здійснив прибудову не житлового приміщення №7 загальною площею 21,8 кв. м. Зазначає, що він фактично набув право власності на новостворене ним майно, на підставах не заборонених законом, та є його власником. 19.06.2008 КП „Харківське міське бюро технічної інвентаризації” виготовило позивачу технічний паспорт на приміщення, але не внесло відповідних змін до реєстру речових прав на нерухоме майно, посилаючись на відсутність правовстановлюючих документів у нього на певну частину зазначених у технічному паспорті нежитлових приміщень. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов. Представник відповідача Харківської міської ради Таран Д.П., який діє на підставі довіреності № 08-11/4117/2-07 від 10.12.2007 (а.с.47) проти позову заперечував, при цьому пояснив, що позивачем не було дотримано встановленої законодавством процедури щодо встановленого порядку реконструкції, самочинного будівництва. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] - позивач по справі, є власником нежитлових приміщення № 1-6 в літ. „В-1”, загальною площею 137,3 кв. м, які розташовані в м. Харкові,[ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 29.09.2005 між територіальною громадою м. Харкова та суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою [PERSON], посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гавриловою С.А. та зареєстрованим за № 8015; витягом з Державного реєстру правочинів від 29.05.2005; витягом про реєстрацію права власності від 08.12.2005 КП „Харківське міське бюро технічної інвентаризації” за № 2661 в книзі 1 (а.с. 8-13). Відповідно до технічного паспорту, виготовленого 19.06.2008 КП „Харківське міське БТІ”, де власником нежитлових приміщень в літ. В-1 загальною площею 161,5 кв. м, що розташовані за адресою: м. Харків,[ADDRESS] зазначено [PERSON]., зазначено наступні приміщення: № 1 - майстерня, загальною площею 59,8 кв. м, № 2 - розкрійна, загальною площею 31,4 кв. м, №3 - склад, загальною площею 20,3 кв. м, №3 - підсобні приміщення, загальною площею 9,7 кв. м, №4 - вбиральня, загальною площею 2,1 кв. м, №5 - умивальник, загальною площею 1,5 кв. м, №6 - майстерня, загальною площею 14,9 кв. м, №7 - коридор, загальною площею 21,8 кв. м, в літ. В-1 загальною площею 161,5 кв. м по [ADDRESS] у м. Харкові (а.с. 14-16). Відповідно до технічного висновку ПП «Модулор-Сервіс» (державна ліцензія АВ № 358726 від 19.10.2007), складеного за договором на виконання технічного замовлення № 635 від 04.07.2008, про стан будівельних конструкцій нежилого приміщення та можливість подальшої експлуатації за адресою: м. Харків,[ADDRESS] літ. «В-1» приміщ. 7, при натуральному обстеженні встановлено, що технічні рішення, прийняті при будівництві прибудови по[ADDRESS] літ. «В-1». прииміщ. 7, відповідають вимогам екологічних, будівельних, санітарно-гігієнічних, протипожежних та інших діючих норм та привал державних стандартів; подальша експлуатація нежилих приміщень технічно можлива (а.с. 17-34). Відповідно до ч.1, п. 1 ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). У відповідності до ч.1 ч 3 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотнім порушенням будівельних норм і правил. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була відведена їй для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Таким чином, суд визнає право власності за позивачем на реконструйовані та самовільно збудовані нежитлові приміщення, а саме на нежитлові приміщення на першому поверсі № 1, загальною площею 59,8 кв. м; № 2, загальною площею 31,4 кв. м; №3, загальною площею 20,3 кв. м; №3, загальною площею 9,7 кв. м; №4, загальною площею 2,1 кв. м; №5, загальною площею 1,5 кв. м; №6, загальною площею 14,9 кв. м; №7, загальною площею 21,8 кв. м, в літ. В-1 загальною площею 161,5 кв. м по[ADDRESS] у м. Харкові, оскільки задоволення позову не суперечить закону, не порушує права, свободи інтереси інших осіб. Згідно з п. ”а” ч.1 ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України про державне мито із змінами і доповненнями від 30 квітня 1993 року № 43-93, із позовних заяв і скарг, що подаються до суду, сплачується один відсоток ціни позову, але не менше 3 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. При подачі позову, та в ході розгляду справи позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1700 гр. (а.с.2, 48), які суд залишає за позивачем, виходячи зі змісту позовних вимог. Зважаючи на вищевикладене,

Outcome: approved