Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду с позовом до [PERSON]., [PERSON]. про визнання недійсним договору доручення та визнання недійсним договору дарування жилого будинку, мотивуючи тим, що у 2006 р. вона дізналася, що [PERSON]. у 2004 р. шляхом обману отримала від неї довіреність на ім'я своєї доньки [PERSON]. на право розпорядження будинком по [ADDRESS], в якому вона проживала і який нікому дарувати не збиралася, бо це єдине житло, яке вона мала. В подальшому відповідачі уклали між собою договір дарування будинку, що не відповідає її інтересам. В зв'язку з викладеним просить визнати недійсним на підставі ст..230 ЦК України договір доручення - довіреність від 15.09.2004 р. на ім'я [PERSON]. та договір дарування, укладений між [PERSON]. за дорученням від [PERSON]. та [PERSON]. 22.10.2004 р. В судовому засіданні позивачка та її адвокат вимоги підтримали та пояснили, що внаслідок смерті протягом року двох синів [PERSON]. знаходилася у важкому психологічному стані. [PERSON]. , яка є її родичкою, запропонувала свою допомогу та підтримку. За її пропозицією вони їздили до нотаріуса ніби для того, щоб оформити довіреність для отримання допомоги на поховання. Коли прибули до нотаріуса, вона ([PERSON]) з машини не виходила, нотаріус сама виходила на вулицю та передавала їй на підпис документи, питала, чи довіряє вона своїй двоюрідній сестрі. Текст довіреності вона не читала бо забула вдома окуляри. У 2005 р. від сусідки дізналася, що будинок їй вже не належить. Про укладення договору дарування будинку їй не було відомо, про що свідчить те, що з 2004 р. по 2006 р. вона сплачувала комунальні послуги за електроенергію та водопостачання, укладала договір страхування будинку. Іншого житла вона не має та нікому дарувати будинок не мала наміру. Просили визнати договори доручення та дарування недійсними, в зв'язку з тим, що вони укладені внаслідок обману на підставі ст..230 ЦК України. Відповідачка та її адвокат у судовому засіданні позов не визнали та пояснили, що у квітні 2004р. вона допомагала [PERSON]. у похованні її синів та весь час після того доглядала за нею. У вересні 2004 р. позивачка видала довіреність, яку вони оформляли у нотаріуса Шофаренко О.О., про доручення [PERSON]. бути її ([PERSON]) представником з питань дарування належного позивачці будинку по [ADDRESS]. Зазначена довіреність друкувалася в присутності позивачки секретарем нотаріуса, про її зміст [PERSON]. було відомо. Після чого, у жовтні 2004р. вони оформили договір дарування зазначеного будинку на ім'я [PERSON]. [PERSON]. на їх думку звернулася до суду в зв'язку з конфліктами, яки виникли останнім часом через квартирантів, яких впустила [PERSON], які зловживають спиртним, б'ють її. За комунальні послуги [PERSON] платила самостійно з коштів, які платили квартиранти. Документи на будинок вона передала їй добровільно, саме для переоформлення будинку. Відповідачка [PERSON]. пояснила, що почала проживати у врімянці по [ADDRESS] з чоловіком з 2005р. [PERSON] знала, що будинок подарований [PERSON]., добровільно передала документи на будинок та видала довіреність. Мати весь час після смерті синів позивачки підтримувала її та надавала всіляку допомогу, тому [PERSON] на її думку не хотіла, щоб будинок дістався іншій особі. Приватний нотаріус Сімферопольського міського нотаріального округу Шофаренко О.О. в судове засідання не з'явилася, повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Згідно листу, наданому суду приватним нотаріусом Шофаренко О.О., 15.09.2004 р. за реєстром № 2032, нею була посвідчена довіреність від імені [PERSON]., за якою [PERSON]. надано право укласти договір дарування жилого будинку по [ADDRESS] гр.. [PERSON]., примірник довіреності зберігається у нотаріальній справі. Державний нотаріус третьої державної нотаріальної контори Чернявська Н.О. в судове засідання не з'явилася, повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не обґрунтований та задоволенню не підлягає з наступного. Судом встановлено, що домоволодіння[ADDRESS] належало на праві власності [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на будівлю № 8040 від 23.11.1987р. 15.09.2004 р. [PERSON]. довіреністю (серія ВВК № 834884), посвідченою приватним нотаріусом Шофаренко О.О., уповноважила [PERSON] бути її представником з питань дарування гр.. [PERSON] належного їй на праві власності домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] Дії нотаріуса, стосовно їх неправомірності при укладенні договору доручення 15.09.2004 р. позивачкою не оскаржувалися. 22.10.2004р. [PERSON]., діюча на підставі зазначеної довіреності від імені [PERSON]., та [PERSON]. уклали договір дарування жилого будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] Зазначений договір посвідчений державним нотаріусом Чернявською Н.А. Згідно ч. 1 ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Згідно ч. 1 ст. 229 ЦК України істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. В якості доказів того, що договір доручення 15.09.2004 р. був укладений внаслідок обману, позивачка посилалася на покази свідків [PERSON]., [PERSON]. та [PERSON]., які були допитані у судовому засіданні та на те, що іншого житла вона не має, весь цей час сплачувала послуги ВАТ „Крименерго”, укладала договори страхування будинку, що свідчить про те, що наміру дарувати будинок вона не мала та про оскаржувані угоди не знала до 2005 р. Так, свідок [PERSON]. показала, що вона дружить з позивачкою з 1989 р. У 2006 р. їй, зі слів позивачки стало відомо, що та знайшла документи, з яких побачила, що будинок їй не належить. Свідок [PERSON]. пояснила, що у 2006 р. до неї звернулася [PERSON]. з проханням вмовити [PERSON]. переїхати жити до неї на[ADDRESS] , бо в неї в будинку на вул.. Сакській дуже холодно, крім того, вона сказала, що будинок належить їй, а не [PERSON]. і в неї вже є покупці на цей будинок. Вона приїхала до [PERSON]. і та їй повідомила, що коли оформляли довіреність, [PERSON]. відвезла її до нотаріуса на автомобілі, з якого вона не виходила, а все робила [PERSON]., вона тільки підписала довіреність. Свідок [PERSON] . показала, що у 2006 р. [PERSON]. повідомила їм, що свій будинок [PERSON]. їй подарувала, а переїжджати до неї жити вона не хоче, питала, чи не хоче вона взяти [PERSON]. жити до себе. Після цього, [PERSON]. розповіла, що вона давала [PERSON]. довіреність на оформлення допомоги на поховання, а не на дарування будинку. Пояснення зазначених свідків не приймаються судом в якості доказів недійсності договору доручення, бо обставини які повідомлені свідками стали їм відомі зі слів позивачки [PERSON]., при укладенні договору вони присутніми не були, про те що договір доручення був укладений вони дізналися через 2 роки після його укладення. Той факт, що [PERSON]. сплачувалися послуги ВАТ «Крименерго» у період з вересня 2004 р. по лютий 2006 р. та нею був укладений в 2004 р. договір страхування будинку, не оспорювався сторонами та не приймається судом в якості доказу обману позивачки та необізнаності щодо переоформлення будинку. Як пояснила відповідачка [PERSON]. - [PERSON]. проживала у спірному будинку та здавала його в оренду, а тому самостійно оплачувала зазначені послуги. Страхування житла, в якому проживає позивачка не суперечить закону та не приймається в якості доказу того, що [PERSON]. не знала про суть виданої довіреності та укладення договору дарування. Також судовим розглядом встановлено, що 25.10.2004 р. відповідачкою [PERSON]. було укладено договір з ВАТ «Крименерго» про користування електричною енергією за адресою: [ADDRESS] На ім'я [PERSON]. було видано абонентську книжку, згідно якої відповідачкою сплачувалася абонплата за послуги енергопостачання у 2005 р. 22.05.2005 р. працівниками ВАТ «Крименерго» було складено акт за порушення правил користування електричною енергією за адресою: [ADDRESS], в присутності споживача [PERSON]. Зазначений акт було розглянуто комісією ВАТ «Крименерго» за участю [PERSON]. 26.05.2005 р. та було нараховано у відшкодування збитків 2817 грн. 05 коп. Згідно заяви [PERSON]. на ім'я голови комісії ВАТ «Крименерго» Ковтун Т.А., вона є власницею будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS], проте в ньому мешкає її родичка [PERSON]., в зв'язку з чим, вона відмовляється сплачувати нараховані збитки. Ці обставини свідчать про те, що [PERSON]. право власності на будинок не приховувала. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON]. показала, що вона мешкала у будинку з [PERSON]. до 2005р. - орендувала кімнату. У 2004р. після смерті її синів, [PERSON]. повідомила їй, що переписала будинок на [PERSON]., також у її присутності перед тим передала [PERSON]. папку з документами та пояснила, що це для оформлення будинку. У 2005 р. при перевірці працівниками ВАТ «Крименерго» було встановлено порушення правил користування електроенергією і [PERSON]. повідомила працівникам ВАТ «Крименерго», що вона не є власницею будинку. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] . показала, що вона працює техніком СМБРТІ і 24.09.2004р. перевіряла наявність самовільних будівель по [ADDRESS] та робила технічний паспорт на зазначений будинок. [PERSON]. особисто розповіла їй, що бажає подарувати будинок, на що вона порадила їй укласти замість цього договір довічного утримання, назву цього договору вона записала позивачці на старому техпаспорті, який надано суду. Частиною 3 статті 10 та статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Оцінюючи докази, на які в обґрунтування своїх вимог посилалася позивачка, суд дійшов висновку про їх непереконливість та недостатність для задоволення позовних вимог. При цьому, пояснення свідків [PERSON] ., [PERSON] ., свідчать про те, що [PERSON]. знала про всі істотні обставини, що мали значення при укладенні правочину та ці дії відповідали її волі. Застосування обману з боку відповідачів при укладенні договору доручення між [PERSON]. та [PERSON]. й договору дарування між [PERSON]. та [PERSON]. в судовому засіданні не встановлено, позивачем не доведено. На підставі ч. 1 ст.. 230, ст. ст.1000-1004, ст.. 717 ЦК України,

Outcome: dismissed