Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-20 00:00:00

Позивач [PERSON] у червні 2008 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на Ѕ частину житлового будинку та господарських будівель, що знаходиться [ADDRESS] , як на частку в майні, набутому подружжям за час шлюбу. Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач [PERSON] посилається на те, що, перебуваючи у шлюбних стосунках з 1969 року, рішенням Підволочиської селищної ради Підволочиського району від 1979 р. відповідачу [PERSON] дозволено будівництво житлового будинку на існуючій садибі [ADDRESS] . Даний будинок завершений будівництвом у 1998 році за їх спільні кошти та кошти їх батьків. У 2003 році [PERSON] видано свідоцтво про право власності на спірне будинковолодіння. [INFO] їх шлюб було розірвано, однак на даний час вони не можуть дійти обопільної згоди, щодо поділу будинковолодіння, у зв'язку із чим просить визнати за нею право власності на Ѕ частку нерухомого майна, набутого подружжям під час шлюбу за адресою [ADDRESS] . В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені вимоги підтримала, зіславшись на обставини, викладені у позовній заяві та доповнила, що [INFO] між нею та відповідачем по справі був зареєстрований шлюб, який розірваний у 2007 році. За час спільного проживання подружжям з допомогою батьків та за їх спільні кошти був збудований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] . У 2003 році Підволочиська селищна рада встановила факт належності та визнала за [PERSON] право власності на житловий будинок та господарські будівлі за адресою [ADDRESS] , та на ім'я відповідача у 2003 році видано свідоцтво про право власності на спірне будинковолодіння. На даний час між нею та [PERSON] виникають суперечності щодо володіння, користування та розпоряджання спірним нерухомим майном, яке вирішити в добровільному порядку неможливо. Пояснила, що з 2002 року вона проживала у м. Скалаті Підволочиського району у будинку своєї матері, оскільки відповідач зловживав алкогольними напоями, крім того її мати згідно медичного висновку потребувала стороннього догляду та допомоги, тому і не мала можливості проживати за адресою смт. Підволочиськ Тернопільського району і не приймала будь-якої участі у здійснені поточних ремонтів, не давала згоди на їх проведення. Крім того даний будинок не потребував проведення будь-яких будівельних чи внутрішньооздоблювальних робіт, оскільки був збудований у 1998 році і є практично новим, однак кошти, які витрачені відповідачем та їх спільними дітьми на ремонт, згідна в добровільному порядку повернути відповідно до представлених квитанцій. Також доповнила, що після оформлення на її ім'я правовстановлюючих документів вона не заперечує, щоб у частці, яка буде їй належати, проживали їх діти та онуки, які згодом завершать будівництво свого власного житлового будинку над гаражем та господарськими будівлями по [ADDRESS] . Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову категорично заперечив, та пояснив, що між ним та позивачем по справі у 1969 році був зареєстрований шлюб. У 1979 році вони розпочали будівництво житлового будинку за адресою [ADDRESS] , який завершили у 1998 році. З 2002 року їх відносини погіршились через негідну поведінку позивача [PERSON] подружніх стосунках, у зв'язку з чим вони фактично припинили ведення спільного господарства, крім того вона не турбувалась інтересами сім"ї, не дбала про матеріальне становище дітей, не брала участі у проведенні поточних ремонтів, тому їх шлюбні стосунки припинились і позивач вимушена була переїхати проживати до своєї матері у м. Скалат Підволочиського району Тернопільської області. З того часу він разом із дітьми провели ремонтні роботи, зокрема замінили вікна, двері, підлоги, покриття даху будинку, практично повністю провели внутрішньооздоблювальні роботи, у зв'язку з чим вартість будинку значно зросла, а також враховуючи те, що він проживає разом із своїм повнолітнім сином, невісткою та двома малолітніми онуками, тому не заперечує проти того, щоб визнати за позивачем право власності лише на 1/3 частку спірного будинковолодіння. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд встановив такі факти : [INFO] Староскалатською сільською радою Підволочиського району Тернопільської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що в книзі записів актів громадянського стану зроблено відповідний актовий запис № 15; 15 травня 1979 року рішенням Підволочиської селищної ради Тернопільської області затверджено протокол № 2 уповноважених колгоспу ім. Леніна про дозвіл [PERSON] будівництва житлового будинку на існуючій садибі [ADDRESS] , після чого виготовлено генеральний план та акт винесення в натурі червоних ліній і проведення розбивки контурів фундаментів будівель індивідуального будівництва; рішенням Підволочиської селищної ради [NUMBER] встановлено факт належності та визнано право власності на житловий будинок і господарські будівлі в [ADDRESS] , після чого 06 липня 2003 року на ім'я [PERSON] видано свідоцтво про право власності серії [NUMBER] ; [INFO] шлюб між [PERSON] та [PERSON] – розірвано про що, відділом реєстрації актів цивільного стану Підволочиського районного управління юстиції видано свідоцтво серії [NUMBER] , про що зроблено відповідний актовий запис № 62; Зі слів сторін судом установлено, що з 2002 року вони фактично припинили подружні стосунки, нарізно вели господарство, крім того позивач [PERSON] переїхала у м. Скалат Підволочиського району з поважних причин, у зв'язку із хворобою своєї матері, яка потребувала стороннього догляду, що підтверджується довідкою, виданою Підволочиською центральною районною лікарнею від 02 вересня 2008 року. Відповідно до ст. 60 Сімейного Кодесу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст. 69 Сімейного Кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Судом установлено, що будинковолодіння [ADDRESS] є об"єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] [PERSON] та підлягає поділу між ними. При цьому не можуть бути взяті до уваги при визначенні розміру часток кожного з подружжя посилання відповідача [PERSON] на те, що вартість будинковолодіння значно зросла у звязку із проведеними внутрішньооздоблювальними ремонтами, а також покази свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які підтвердили зазначені обставини, оскільки такої підстави для визначення розміру часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є об’єктом права спільної сумісної власності подружжя, законом, зокрема ст. 70 Сімейного кодексу України, не передбачено. З цих же підстав не можуть бути взяті до уваги посилання відповідача на те, що з ним проживають неповнолітні внуки, яким після поділу будинковолодіння бракуватиме місця для проживання, оскільки позивач [PERSON] не проживала у спірному будинковолодінні з поважних причин – хвороби матері. Крім цього, син відповідача [PERSON] здійснює будівництво власного житлового будинку за адресою [ADDRESS] , у якому має намір проживати, що сторонами не оспорюється, а позивач [PERSON] не заперечує проти того, щоб разом із нею проживав її син, невістка та двоє їх малолітніх дітей. Таким чином судом установлено порушення прав позивача [PERSON] , які підлягають захисту шляхом визнання за нею права власності на Ѕ частку майна [ADDRESS] смт. Підволочиська, що є об’єктом права спільної сумісної власності подружжя На підставі наведеного та

Outcome: approved