Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-10 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до Сарненської міської ради про визнання права власності на самочинно збудовані та незавершені будівництвом двоповерховий жилий будинок, готовність якого складає 46 %, а також надвірні будівлі - два гаражі "Б" і "В", розташовані в [ADDRESS], оскільки отримав земельну ділянку під забудову, почав будівництво у відповідності до погодженого проекту, проте через відсутність дозволу на проведення будівельних робіт та незавершеність будівництва, не має змоги оформити право власності на ці об'єкти. Ухвалою суду від 21 жовтня 2008 року до участі в справі залучено третю особу на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю у Рівненській області. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги в повному обсязі, пояснивши, що позивач почав будівництво на підставі погодженої технічної документації, однак без дозволу на будівництво. В даний час не має змоги завершити будівництво через матеріальні труднощі. Представник відповідача - Сарненської міської ради [PERSON], не заперечуючи обставин надання позивачу у приватну власність земельної ділянки під забудову, позову не визнала, пояснивши, що [PERSON] не отримав дозволу на будівництво, здійснив його самочинно, а тому не набуває права власності на нього. Представники третьої особи на стороні відповідача - Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Рівненській області [PERSON] та [PERSON]. позов визнали та зазначили, що для завершення будівництва позивач може звернутись до Інспекції за дозволом на продовження будівельних робіт, провести технічне обстеження будівель на предмет їх надійності та безпечної експлуатації а також здати об'єкти в експлуатацію в установленому порядку. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши документи і матеріали справи, давши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню. Рішеннями Сарненської міської ради від 8 жовтня 2004 року № 835 та від 18 березня 2005 року № 1114 позивачу надано дозвіл на складання проекту із землеустрою, затверджений проект землеустрою та відведена земельна ділянка розміром 0,05 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд в [ADDRESS]; землевпорядними актами від 18 березня 2005 року [PERSON] передані межові знаки, встановлені, погоджені та закріплені межі земельної ділянки для цих цілей. Право власності [PERSON] на земельну ділянку оформлене державним актом серії [NUMBER] від 13 лютого 2006 року. Судом оглянуті також документи, на які посилається позивач в обґрунтування позову - затверджений головним архітектором району паспорт на забудову земельної ділянки, акт винесення в натурі основних вісей будівель, план забудови ділянки. З довідки Рівненського БТІ № 762 від 6 травня 2008 року вбачається, що відсоток готовності незавершеного житлового будинку в [ADDRESS] складає 46 %, на земельній ділянці також розташовані надвірні будівлі - два гаражі "Б" і "В". Статтею 331 ЦК України визначені підстави набуття права власності на новостворене нерухоме майно та підстави вчинення правочинів щодо об'єктів незавершеного будівництва. Частиною другою статті встановлено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. У відповідності до вимог ст. 4 Закону України від 20.05.1999, № 687-XIV "Про архітектурну діяльність" для створення об'єкта архітектури виконується комплекс робіт, який включає підготовку вихідних даних на проектування; пошук архітектурного рішення, розроблення і узгодження проекту; виконання робочої документації для будівництва; будівництво об'єкта архітектури, архітектурно-будівельний контроль та авторський нагляд під час виконання будівельних робіт; прийняття спорудженого об'єкта в експлуатацію. Статтею 18 Закону України від 16.11.1992, № 2780-XII "Про основи містобудування" встановлено, що будівництво об'єктів містобудування незалежно від форм власності здійснюється з дозволу відповідних рад. Закінчені будівництвом об'єкти підлягають прийняттю в експлуатацію в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Експлуатація не прийнятих у встановленому законодавством порядку об'єктів забороняється. Із змісту абзацу другого частини третьої ст. 331 ЦК України слідує, що право власності на об'єкти незавершеного будівництва реєструється органом, що здійснює держану реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об'єкта нерухомого майна, проектно-кошторисної документації, а також документів, що містять опис об'єкта незавершеного будівництва. Частина четверта статті 331 ЦК України, якою передбачалась можливість в судовому порядку визнання особи власником недобудованого нерухомого майна, втратила чинність. З аналізу зазначених правових норм та досліджених в судовому засіданні доказів можна зробити висновок, що право власності на незавершене будівництво, яким являється спірний будинок, не може бути оформленим позивачем у відповідному органі через відсутність у проектно-кошторисній документації дозволу на виконання будівельних робіт. В цей же час незавершеність будівництва не дає змоги позивачу набути право власності на новостворене нерухоме майно через встановлену законом процедуру прийняття в експлуатацію. Посилання позивача в обґрунтування позову на норми матеріального права, які регулюють питання набуття права власності на самовільне будівництво з огляду на наявність права власності на земельну ділянку, на якій знаходиться нерухомість, не можуть бути прийняті судом до уваги як підстава для задоволення позову, оскільки цим порушуються права відповідача, який позову не визнав. Разом з тим, суд вважає за можливе захистити право власності [PERSON] на жилий будинок а також надвірні будівлі в силу положень ст. 392 ЦК України, якою передбачене право особи на захист права власності, якщо таке право не визнається іншою особою. На підставі ст.ст. 317, 319, 331, 392 ЦК України, Закону України від 20.05.1999, № 687-XIV "Про архітектурну діяльність", Закону України від 16.11.1992, № 2780-XII "Про основи містобудування"

Outcome: approved