Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до Овлочинської сільської ради Турійського району Волинської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, посилаючись на те, що [PERSON], яка померла [INFO], була її двоюрідною тіткою і після її смерті залишилося спадкове майно, що складається з житлового будинку в с.Овлочин Турійського району Волинської області, в управління яким вона фактично вступила, а також - майнового паю та земельної частки (паю), про наявність яких їй стало відомо лише в березні 2008 року, в зв'язку з чим вона як єдиний спадкоємець за законом не змогла в шестимісячний строк подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, а тому просила визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини, оскільки він був пропущений з поважної причини. У попередньому судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала повністю, ствердила наведені в ньому факти та просила суд не присуджувати стягнення на її користь з відповідача судових витрат. Представник відповідача - Овлочинської сільської ради Турійського району Волинської області - Панібраць В.М. у попередньому судовому засіданні позов визнав повністю, проти його задоволення не заперечує. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задовольненню. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як вбачається з рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 30 травня 2008 року у справі за заявою [PERSON] про встановлення факту родинних відносин, яке набрало законної сили 10 червня 2008 року, [PERSON], що померла [INFO], і мати [PERSON] - [PERSON], що померла [INFO], були двоюрідними сестрами. З свідоцтва про смерть [NUMBER], повторно виданого 02 липня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Турійського районного управління юстиції Волинської області, видно, що [PERSON] померла [INFO] в с.Овлочин Турійського району Волинської області. Після смерті [PERSON] залишились житловий будинок та присадибна ділянка, які знаходяться в с.Овлочин Турійського району Волинської області, а також - майновий пай та земельна частка (пай), що стверджується довідкою Овлочинської сільської ради Турійського району Волинської області від 13 березня 2008 року № 132. Відповідно до ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.1 ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом встановленого строку не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її, що має місце в даному випадку. Однак, у відповідності до ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як вбачається з довідок Овлочинської сільської ради Турійського району Волинської області від 13 березня 2008 року № 132 і від 02 липня 2008 року № 301 та публікації у місцевій газеті “Народне слово” від 15 квітня 2008 року № 15 (7151), позивач [PERSON] фактично вступила в управління житловим будинком та присадибною ділянкою її двоюрідної тітки [PERSON] відразу після смерті останньої, однак про наявність у тієї майнового паю та земельної частки (паю) дізналася лише в березні 2008 року через відсутність виданих на ім'я [PERSON] свідоцтва про право власності на майновий пай і сертифіката на право на земельну частку (пай) серед її документів, що є поважною причиною. А тому суд, виходячи з зазначеного вище, приходить до висновку, що строк для прийняття спадщини пропущений позивачем в даному випадку з поважної причини і їй слід визначити додатковий строк у два місяці, що буде достатнім для подання нею заяви про прийняття спадщини, так як для цього є законні підстави і визнання позову представником відповідача не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Разом з тим, суд не присуджує стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, беручи до уваги її згоду на це.

Outcome: approved