Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-04 00:00:00

Позивач 04.06.2008 року звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини посилаючись на те, що з червня місяця 1996 року по 3 вересня 2004 року вона проживала в шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають дитину: сина - [PERSON], [INFO]року народження, який проживає разом з позивачкою та перебуває на повному її утриманні. На даний час позивачка працює продавцем і її заробітна плата складає 250 гривень на місяць, інших доходів, окрім заробітної плати, вона не має. Відповідач є батьком дитини, але участі у вихованні дитини не приймає та не надає матеріальної допомоги на її утримання. В зв'язку з чим вона змушена звертатися з позовом про стягнення аліментів до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON]. позов підтримала повністю, просить його задоволити та стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] року народження, в твердій грошовій сумі в розмірі 200 гривень, щомісячно, до повноліття дитини. Відповідач [PERSON]. в судовому засіданні позов визнав повністю, проти його задоволення та сплати аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 200 гривень, щомісячно, не заперечує. Суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки воно не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявних для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо доказів для розгляду справи по суті та постановлення рішення, і вважає, що позов підлягає до задоволення повністю виходячи з наступного: відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що [PERSON], відповідач у справі, є батьком [PERSON],[INFO] року народження, що підтверджується свідоцтвом про народження від 05.01.2002 року, актовий запис [NUMBER] серії [NUMBER], виданим виконкомом Леськівської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області ( а.с. 3); У відповідності до ст. 180 Сімейного Кодексу України обов'язок утримувати своїх неповнолітніх та непрацездатних дітей лежить на їх батьках. При ухиленні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дітей (аліменти) стягуються в судовому порядку. Відповідач не надав суду доказів того, що немає можливості сплачувати кошти на утримання дитини, не надав документів, які підтверджують відсутність заробітку, а навпаки погодився сплачувати аліменти на утримання дитини, визнавши позов повністю. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має не регулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд з урахуванням матеріального становища дитини, яка проживає з позивачкою, матеріального становища платника аліментів, інших обставин справи, визначає розмір стягуваних аліментів, на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 200 гривень, щомісячно, але у відповідності до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Судові витрати на підставі ст. 81, 88 ЦПК України підлягають стягненню із відповідача. Суд вважає за необхідне на підставі ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного ст.ст. 180-182, 184, 191 Сімейного Кодексу України, та

Outcome: approved