Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-02 00:00:00

18 вересня 2008 року [PERSON]. звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати право власності на земельну частку (пай). Свої позовні вимоги мотивує тим, що її мати [PERSON]. працювала в сільському господарстві колгоспі ім. Суворова Талалаївського району, була його членом. Після досягнення пенсійного віку, вийшла на пенсію та постійно проживала в с. Болотниця Талалаївського району. [INFO] вона померла. Після проведення розпаювання земель її маму в списки не було внесено. З цього питання вона неодноразово зверталася до комісії з земельних відносин про включення її в списки до осіб, які мають право на земельну частку (пай), але належної відповіді так і не отримала. Тому, просить суд визнати пропущений строк звернення до суду поважним та визнати її особою, яка має право на земельну частку (пай). У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала представник відповідача Талалаївської РДА Михайлюк В.В. позовні вимоги визнав і вважає, що позов підлягає задоволенню. Представник Болотницької сільської ради сільський голова Рудько А.М. позовні вимоги визнав частково, і пояснив, що землю можна видати але тільки не з розпайованих земель. Представник Держкомзему у Талалаївському районі Зігура О.М. суду пояснила, що землю необхідно виділити за рахунок не витребуваних паїв. Суд, заслухавши покази сторін, заінтересованих осіб, перевіривши матеріали справи та дослідивши подані сторонами докази, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, підтверджується наявними у справі доказами і не заперечується сторонами, що позивачка [PERSON]., являється дочкою [PERSON], мешканки с. Болотниця Талалаївського району, яка померла [INFO] у віці 86 років. Постійно працювала в колгоспі ім. Суворова, з якого й вийшла на пенсію 01.07.1971 року. Землю передано у колективну власність для сільськогосподарського використання 12 грудня 1995 року згідно з актом №100, та видано Державний акт на право колективної власності на землю КСП ім. Суворова зі списком членів КСП, в яких [PERSON]. не значиться, як і в додаткових також із довідки начальника відділу земельних ресурсів від 06.10.2008 року за №0113/1649, вбачається, що вона помилково не була включена до основних списків на право колективної власності на землю. Право власності на землю гарантовано ст. 14 Конституції України. При вирішенні земельних питань суд повинен керуватися Законом, що регулює земельні відносини в державі Конституцією України, Законом України від 7 лютого 1991 року «Про власність», «Про колективне сільськогосподарське підприємство», Указами президента України від 10 листопада 1994 року, 8 серпня 1995 року, у відповідності до ст.50 Закону України «Про власність» поширюється трирічний строк позовної давності про витребування належного громадянину майна. Таким чином, у зв'язку зі смертю спадкодавця спадщина відкривається на те майно, яке належало покійному на день його смерті, отже на день смерті [PERSON]. не стала власником частки землі, тому спадкоємці не мають можливості успадкувати те , що не належало спадкоємцю. Пропущений термін звернення до суду позивачкою пропущено без поважних причин, з цих питань її судом надавався термін для усунення недоліків при зверненні до суду, але вона ухвали суду від 24.09.2008 року так і не виконала, доводів про порушення строку звернення до суду не надала. Із наведених даних видно, що позивачка повинна була звернутися до суду з позовом, про виділення землі за рахунок резервного фонду чи не витребуваних паїв визначивши мету та ціль її виділення. У зв'язку з тим, що процес передачі землі у колективну та приватну власність відбувався на протязі 1994-1997 років то позивачка мала можливість та умови своєчасного, звернення з зазначеними вимогами до суду. Оскільки позивачка вказаних строків не дотрималась поважних причин його втрати не навела, тому в суду маються всі підстави для відмови в її позивних вимогах. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed