Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що відповідач не сплачує своєчасно кошти за надані послуги з опалення та гарячого водопостачання, в зв»язку з чим за нею рахується заборгованість перед КП «Білоцерківтепломережа» в сумі 1964,70 грн., яку відповідач добровільно сплачувати відмовляється, а тому позивач просить суд стягнути вказану суму заборгованості на їх рахунок. В судовому засіданні представник позивача по дорученню підтримала позовні вимоги. Відповідач позов визнала частково та пояснила, що вона не заперечує щодо наявності у неї боргу перед КП «Білоцерківтепломережа» за послуги з опалення та гарячого водопостачання, вона згодна цей борг сплатити, але вона вважає незаконним нарахування абонентської плати в структурі тарифу на послуги з опалення і заборгованість з абонплати сплачувати відмовляється, крім того, вона визнає суму боргу тільки за останні три роки в межах строку, передбаченого законом. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, оглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Так, судом встановлено, що [PERSON]. є власником квартири [ADDRESS], що підтвердила в суді сама відповідачка. З матеріалів справи також вбачається, що за відповідачем, яка проживає в вищевказаній квартирі, рахується заборгованість за послуги з опалення та гарячого водопостачання перед КП “Білоцерківтепломережа” в сумі 1964 грн.70 коп. за період з травня 2004 року по серпень 2008 року включно, оскільки за цей період [PERSON]. оплату за ці послуг проводила не в повному обсязі, що слідує з розрахункового листа абонента, наданого позивачем /а.с.4-6/. Згідно ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004 року споживач зобов"язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п.18 Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМ України від 21.07.2005 року № 630, плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. На підтвердження своїх вимог позивачем надано розрахунковий лист відповідачки за період з жовтня 2001 року, з якого слідує, що відповідачкою проводилася оплата за надані послуги на рахунок КП «Білоцерківтепломережа» на підставі квитанцій, наданих та оформлених позивачем, чого сама відповідач не заперечує, що підтверджує той факт, що між сторонами існують певні відносини з приводу надання послуг з опалення та гарячого водопостачання та оплати цих послуг. А тому суд вважає, що оскільки відповідачці надавалися позивачем послуги з опалення та гарячого водопостачання, вона проводила на користь позивача оплату за надані послуги на підставі наданих позивачем квитанцій, то між нею та позивачем існують відносини щодо надання послуг та їх оплати, що є підставою для звернення позивача до суду з вказаним позовом про стягнення заборгованості за надані послуги. Заперечуючи щодо позову відповідач посилається на те, що позивачем незаконно нараховується абонплата. При вирішенні даного спору суд виходить з наступного. Судом встановлено, що на виконання вимог Закону України “Про житлово-комунальні послуги” відповідно до рішення Білоцерківської міської ради від 23.12.2005 року за № 388 виконавцем послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання у житловому фонді комунальної власності м.Біла Церква є КП “Білоцерківтепломережа”, що слідує з копії цього рішення /а.с.17/. По справі також встановлено, що відповідно до рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 30.08.2001 року за № 287, з 1 вересня 2001 року по місту Білій Церкві запроваджені двоставкові тарифи на послуги теплопостачання, розроблені КП "Білоцерківтепломережа" згідно Правил розрахунку двоставкового тарифу на теплову енергію та гарячу воду, затверджених наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 08.09.2000 року за № 191 та зареєстрованих в Мінюсті України 02.11.2000 року за № 776/4997, та погоджених Проблемним інститутом нетрадиційних енерготехнологій та інжинірингу, що стверджується копією цього рішення /а.с.19/ та копією зазначеного наказу /а.с.18/. Як слідує з зазначеного рішення міськвиконкому, двоставковий тариф за опалення складається з абонентської плати по 0,24 грн. в місяць за кв.м опалювальної площі протягом року та плати за 1 Гкал фактично спожитої теплової енергії на опалення за показниками лічильника протягом опалювального періоду. Двоставкові тарифи були введені в зв”язку з виконанням вимог Указу Президента України від 19.08.1997 року № 853/97 “Про заходи щодо реалізації державної політики у сфері природних монополій” та розпорядження Кабінету Міністрів України від 17.01.2001 року № 30-р. Застосування двоставкових тарифів також врегульовано Порядком формування тарифів на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії та послуги з централізованого опалення і постачання, затвердженим постановою КМ України від 10.07.2006 року за № 955 /зі змінами, внесеними постановою КМ України від 24.10.2007 року № 1267/. Так, в п.9 цього Порядку вказано на те, що підприємства застосовують двоставкові тарифи на теплову енергію, затверджені в установленому порядку. Згідно із Законами "Про місцеве самоврядування в Україні" і "Про місцеві державні адміністрації" регулювання цін і тарифів за виконання робіт та надання житлово-комунальних послуг з урахуванням їхньої якості, режиму надання належить до повноважень місцевих державних адміністрацій та органів місцевого самоврядування, які мають право ухвалювати рішення про запровадження двоставкових тарифів на послуги теплопостачання. Ст.7 Закону «Про житлово-комунальні послуги» також передбачено, що до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить, зокрема, встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону. Як передбачено Законом «Про місцеве самоврядування в Україні» /ст.5/ до системи органів місцевого самоврядування належить міська рада і виконавчий комітет ради. Відповідно до п.1.4 вказаних вище Правил розрахунку двоставкового тарифу на теплову енергію та гарячу воду, двоставковий тариф-це тариф на послуги теплопостачання, який складається з річної вартості обслуговування одиниці приєднаного теплового навантаження /абонентської плати/ та вартості одиниці спожитої теплової енергії. Згідно п.3.1, 3.2 даних Правил двоставковий тариф складається з умовно-постійної та умовно-змінної частини; умовно-постійна частина /абонентська плата/ включає в себе витрати, пов"язані з необхідністю підтримання в робочому стані джерел теплопостачання та теплових мереж; умовно-змінна частина включає в себе витрати на паливо, електроенергію та воду. Представником позивача надано суду копії рішень міської ради, виконавчого комітету Білоцерківської міської ради, відповідно до яких були встановлені, змінювалися тарифи на послуги з опалення та гарячого водопостачання по м.Білій Церкві /а.с.20-30/. Отже, суд вважає, що тарифи на послуги з опалення та гарячого водопостачання по м.Білій Церкві запроваджені органами місцевого самоврядування, що не суперечить вимогам діючого законодавства. А за ст.144 Конституції України рішення органів місцевого самоврядування, прийняті в межах їх повноважень, визначених законом, є обов»язковими до виконання на відповідній території. Про те, що запровадження двоставкових тарифів на послуги теплопостачання відповідає вимогам законодавства, роз»яснено і в листі міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.02.2008 року на запит КП «Білоцерківтепломережа» /а.с.31/. Таким чином, суд вважає необґрунтованими посилання відповідача на незаконність встановлення в структурі тарифів на послуги з опалення та гарячого водопостачання абонплати з підстав, на які вказано вище, та вважає за можливе стягнути з відповідача як споживача послуг з теплопостачання, на користь позивача, заборгованість за надані послуги, оскільки відповідач не виконує належним чином свої зобов"язання щодо оплати наданих послуг відповідно до затверджених в установленому порядку тарифів. Відповідач також визнає суму заборгованості перед позивачем тільки за останні три роки. За ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. А відповідач заперечуючи проти позову, посилається на строки давності, встановлені законом. Жодних доказів суду з приводу того, що відповідачем були вчинені дії, які свідчать про визнання нею боргу за межами строку позовної давності, представником позивача не було надано. А тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за надані послуги з теплопостачання за період з жовтня 2005 року в межах строку позовної давності на час звернення з даним позовом до суду. Відповідно до наданого позивачем розрахункового листа сума заборгованості за вказаний період становить 1803 грн.97 коп. Відповідно до рішення 31-сесії Білоцерківської міської ради від 27.03.2008 року за № 671 КП «Білоцерківтепломережа» звільнено від сплати держмита при подачі до суду вказаної позовної заяви, відповідач звільнена від сплати держмита на підставі ст.4 п.18 Декрету КМ України «Про державне мито». Відповідно до ст.ст.81,88 ЦПК України суд також вважає за можливе стягнути з відповідача витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн. відповідно до платіжного доручення № 3444. Враховуючи наведене та

Outcome: partial