Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-06 00:00:00

Представник відповідача - Ренійської міської ради, згідно наданої заяви, позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечує, додаткових заяв не має, просив розглянути справу в попередньому судовому засіданні у його відсутності. Третя особа - [PERSON] щодо позову не заперечувала, додаткових заяв не мала, просила розглянути справу без її участі. Позивачка на задоволенні позовних вимог наполягала, також просила розглянути справу у її відсутності. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: висновок експерта від 10.08.2007р.; копія свідоцтва про смерть [PERSON] - померла [INFO]р.; копія свідоцтва про смерть [PERSON] - померла [INFO]р.; копія домової книги на квартиру; копія свідоцтва про право власності на житло від 21.05.1993р.; копії свідоцтв про народження [PERSON] та [PERSON], [PERSON]; копія свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] із [PERSON]; копія технічного паспорту на квартиру [ADDRESS]; копія довідки Ренійського БТІ про належність квартири. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка [PERSON] є онукою [PERSON] За життя бабусі позивачки на підставі свідоцтва про право власності на житло від 21.05.1993р. № 212 належала &frac12; частина квартири [ADDRESS], де вона мешкала разом із матір'ю позивачки - [PERSON] (своєю донькою). [INFO]р. [PERSON] померла, на випадок смерті вона будь-яким чином не розпорядилася належною їй часткою майна, заповіту не залишила. Оскільки на момент смерті бабусі позивачки разом із нею мешкала тільки [PERSON], яка була спадкоємицею першої черги за законом, вона прийняла спадщину в порядку п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України 1963 р., тобто фактичним володінням та управлінням часткою майна померлої матері. [INFO]р. [PERSON] померла. На випадок смерті будь-яким чином належним їй майном не розпорядилася. У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини позивачка не звернулася до нотаріальної контори із заявою про її прийняття. Проте, вона прийняла спадщину фактичним мешканням, управлінням та володінням спадковим майном в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України 2003р. В даний час оформлення спадщини нотаріусом є неможливим у зв'язку із тим, що пропущені встановлені законодавством строки для звернення за прийняттям спадщини, однак, навіть за умови виконання цих вимог, прийняти спадщину було б неможливо, оскільки матір позивачки в юридичному порядку не оформила належну правовстановлюючу документацію на частину квартири на своє ім'я, тому питання про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування повинно вирішуватися у судовому порядку. На момент смерті [PERSON] позивачка мешкала разом із нею. Після смерті матері вона доглядає за квартирою, приймає участь у витратах по її утриманню, сплачує необхідні платежі. Іншим співвласником квартири є рідна сестра позивачки - [PERSON] Таким чином, позивачка прийняла спадщину фактичним управлінням та володінням частиною квартири, що залишилася після померлої матері і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею в порядку ст.1261 ЦК України права власності на спадщину, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, а третя особа на неї не претендує. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв'язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до вимог ст. 1270 ЦК України 2003р. для прийняття спадщини встановлюється строк - шість місяців, який обчислюється з моменту відкриття спадщини, якщо спадкоємець протягом вищезгаданого терміну не подав заяви про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до вимог ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України 2003р. спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцю з моменту відкриття спадщини. Таким чином, прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку воля позивача, як спадкоємця першої черги, була виражена у його діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном ( догляд за будинком, сплата витрат по його утриманню та т.і.). Фактичне управління та володіння спадковим майном є одним із способів прийняття спадщини, такі відповідні дії дають підстави вважати, що спадкоємець відноситься до спадкового майна як до своєї власності. Прийнята спадщина вважається власністю спадкоємця з моменту її відкриття, тобто він має право користуватися та управляти таким майном, але без встановлення права власності на спадщину, не може розпоряджатися майном. Позивачка по справі успадкувала належну померлій матері частку нерухомого майна в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Вона юридично не прийняла спадщину, але на момент відкриття спадщини мешкала разом із спадкодавцем, по теперішній час управляє та володіє частиною майна померлої [PERSON], несе відповідні витрати по її утриманню, тобто вона фактично прийняла спадщину. Згідно п.20 постанови ПВСУ «Про судову практику у справах про спадкування” № 7 від 30.05.2008р. справи про спадкування за законом мають вирішуватися на основі правил глави 86 ЦК України. За відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як виходить з матеріалів справи, крім позивачки, спадкоємицею першої черги є її рідна сестра - [PERSON] Однак третя особа спадщину не прийняла, на неї не претендує, про що надала відповідну заяву. Т.ч., факт прийняття спадщини позивачкою після смерті матері знайшов своє належне підтвердження в ході розгляду справи. З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на &frac12; частину квартиру [ADDRESS]. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Оскільки при подачі позову, позивачкою не був сплачений в повному обсязі судовий збір, суд стягує з неї його різницю (236, 60 грн. - 51 грн.) в сумі 185 грн. 60 коп.

Outcome: approved