Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-01 00:00:00

01.07.2008 року позивач звернувся із зазначеним позовом до відповідачів, обгрунтувавши свої вимоги тим, що відповідачі [PERSON] та її син [PERSON], 1990 року народження, зареєстровані за адресою: [ADDRESS], однак з 2005 року в квартирі не проживають, не вносять повною мірою квартирну плату, у зв»язку з чим вважав їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В судовому засіданні представник позивача Проценко В.К. позовні вимоги підтримав в повному обсязі і пояснив, що перевіркою паспортного режиму було встановлено, що відповідачі тривалий час, а саме з 2005 року не мешкають в зазначеній квартирі, квартирну плату сплачують частково, у зв»язку з чим у них виникла заборгованість в сумі 914 грн, яку просив стягнути та визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, оскільки вони не мешкають в квартирі понад шість місяців, а також просив стягнути з них понесені позивачем судові витрати. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги не визнала і пояснила, що вона з сином, прізвище якого фактично «[INFO]» , а не «[INFO]», та чоловіком мешкала за вказаною адресою з 1998 року. У серпні 2005 року помер батько її чоловіка, який мешкав в с.Урзуф Першотравневого району Донецької області. Після смертіі батька мати чоловіка занедужала, і вони змушені були тимчасово переїхати в с.Урзуф, щоб доглядати за нею, у зв»язку з чим перевели сина до школи в с.Урзуф в 10-й клас. Невдовзі померла і мати її чоловіка, однак вони не могли повернутись до м.Ясинуватої, щоб не відривати сина знову від школи. До міста Ясинуватої вони періодично приїздили, квартиру доглядали, частково сплачували платежі, в квартирі залишались і залишаються зараз їх речі, меблі. У 2006 році чоловік зимував у Ясинуватій, щоб доглядати за житлом. В теперішній час вона уклала з КП «ОЖКГ» договір реструктуризації боргу, а також подала до комісії з приватизації державного житлового фонду Ясинуватського міськвиконкому заяву про передачу житла їй у власність. Крім того, повідомила, що її син [PERSON] за вказаною адресою не зареєстрований. У зв»язку з викладеним представником позивача було надано суду письмову заяву про відмову від позовних вимог в частині визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, та в частині стягнення заборгованості з квартирнох плати, відмова прийнята судом і провадження в цій частині позову закрито ухвалою суду від 02.10.2008 року. Заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що решта позовних вимог задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім”ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім»ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Згідно зі ст.72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, визнається в судовому порядку. Як роз»яснив Пленум Верховного Суду України в п.10 постанови від 12.04.1985 р. [ADDRESS] «Про деякі питання,що виникали в практиці застосування судами Житлового кодексу України» з наступними змінами, у справах про визнання наймача або члена його сім»ї таким, що втратив право користування житловим приміщенням, необхідно з»ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім»ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Судом установлено, що в квартирі [ADDRESS] зареєстрована відповідачка [PERSON] (а.с.6-7). Відповідно до актів, складених паспортистами КП «ОЖКГ», відповідачка з 2005 року мешкає за іншою адресою (а.с.8-13,). Разом з тим, як пояснила в суді свідок [PERSON], що мешкає в квартирі [ADDRESS] поруч з квартирою відповідачки, остання з сім»єю змушена була виїхати до с.Урзуф у зв»язку з хворобою, а потім смертю батьків чоловіка, однак, періодично приблизно чотири рази на рік [PERSON] приїздить в м.Ясинувату, в квартирі перебувають її речі, у 2006 році чоловік відповідачки зимував у квартирі. З роздруковки особового рахунку по квартирі відповідачки видно, що з травня 2007 року вона щомісячно, хоча і частково, вносить плату за користування житлом (а.с.16-17). Суд вважає доведеним той факт, що відповідачка не проживала в спірній квартирі понад встановлені законодавством строки з поважних причин, оскільки це підтверджується свідоцтвами про смерть батьків чоловіка відповідачки (а.с.33об.,44,45,50), довідкою про навчання її сина в школі с.Урзуф в період з 2005 по 2007 роки, та атестатом про отримання ним середньої освіти в цій школі (а.с.46-48). Крім того, позивач, вимагаючи визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в той же час виявляє намір укласти з нею новий договір найму, про що свідчить бланк Договору, виданий відповідачці посадовою особою КП «ОЖКГ» , заповнений на її ім»я (а.с.31-32). До того ж у суді достовірно установлено, що 15.09.2008 року відповідачка [PERSON] подала в комісію по приватизації державного житлового фонду заяву про передачу їй спірної квартири у власність, частково сплатила необхідні платежі, що підтверджується виданими їй пам»ятками, і не оспорював представник позивача (а.с.34). Таким чином, суд дійшов до висновку, що відповідачка була відсутня за місцем проживання понад встановлені законом строки з поважних причин, і вважає за необхідне пропущений строк їй продовжити, а позивачеві в позові відмовити. При подачі позову позивачем був сплачений судовий збір в сумі 51 грн. лише за , вимогами майнового характеру, та не сплачено судовий збір в сумі 8,50 грн. за вимогами про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, тому цей збір необхідно стягнути з КП «ОЖКГ» за рішенням суду відповідно до п.10 ч.1 ст.80 та ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved