Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-24 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Токос» звернулося з позовною заявою до [PERSON]про стягнення 32140 грн. 20 коп. мотивуючи свої вимоги тим, що 20 січня 2006 року ТОВ «Токос» продало товар, а саме автомобільні запчастини, а [PERSON]. прийняв їх на загальну суму 31280 грн. одержання товару підтверджується розпискою яка мається на описах товару. Відповідно розписки покупець взяв на себе зобов'язання 25 січня 2006 року оформити документи належним чином та сплатити постачальникові повну вартість товару, але у зазначений у розписці термін [PERSON]. свої зобов'язання не виконав. Тому позивач просить суд стягнути кошти за отриманий товар, пеню за прострочення зобов'язання та судові витрати. Представники позивача підтвердили позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач позовні вимоги не визнав проти позову заперечив з тих підстав, що він не отримував товар вказаний в прас-листах. Під час судового розгляду були встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини: 20 січня 2006 року відповідач [PERSON]. склав розписку (а.с.11) якою засвідчив отримання запчастин згідно переліку на восьми аркушах, в кількості відміченою ручкою, зобов'язується оформити документи 25 січня 2006 року, оплату за отримання запчастин не проводив, зобов'язується оплатити згідно оформленими документами з 25 січня 2006 року. Факт складення зазначеної розписки відповідачем не заперечується, а тому не підлягає доказуванню. Вартість запчастин вказаних в прас листах (а.с.4-11) в сумі складає 31280 грн. Допитані в судовому засіданні свідки: [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]. ствердили факт отримання запчастин [PERSON]. Разом з тим суд не може покласти основу рішення свідчення [PERSON]. оскільки вони є неправдивими і такими що спростовуються доказами дослідженими під час розгляду справи, крім того [PERSON]. як приватний підприємець знаходиться в спору з позивачем (а.с.76-77) та знаходиться у родинних відносинах з відповідачем. Також суд вважає необґрунтованим посилання представника відповідача на те, що [PERSON]. склав розписку (а.с.11) якою взяв зобов'язання по договору укладеному з його сином [PERSON]. і з якого ці кошти вже стягнуті рішенням господарського суду (а.с.77), оскілки предметом розгляду по зазначеному рішенню був договір №3 від 16 лютого 2006 року - тобто договір укладений наступного місяця після складення розписки [PERSON]., також сума зазначена у розписці - 31280 грн. не співпадає з сумою стягнутою господарським судом з [PERSON]. - 18587 грн. 99 коп. Також суд не може покласти в основу рішення як доказ неотримання [PERSON]. запчастин, результати перевірки органами податкової інспекції діяльності ТОВ «Токос», оскільки вони стосуються лише ведення бухгалтерського та податкового обліку, а не цивільно-правових відносин сторін. Так як [PERSON]. не були оформлені бухгалтерські документи на отримання товару, то і зазначене отримання не може бути відображене у обліку. Таким чином суд доходить висновку про наявність між сторонами договірних відносин, які витікають з договору поставки. Згідно з вимогами ст. 527 ЦК України Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Оскільки [PERSON]. не виконав своє зобов'язання зазначене у розписці на підставі ст. 612 ЦК України він вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання. Статтею 625 ЦК України передбачена відповідальність за порушення грошового зобов'язання, а саме боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У зв'язку з викладеним суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог. Також суд вважає обґрунтованими вимоги позивача, щодо стягнення з відповідача пені що становить три відсотки річних від простроченої суми і складає 860 грн. 20 коп. які заявлені в межах строку позовної давності, відповідають вимогам ст. 625 ЦК України, а тому підлягають задоволенню. Крім того суд вважає за необхідне в порядку ст.. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у справі: державне мито 321 грн. 40 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 30 грн. сплачені позивачем при зверненні до суду, витрати на правову допомогу 1700 грн., які документально підтверджені та понесені позивачем при розгляді даної справи в суді. Посилання представника відповідача на Постанову Кабінету Міністрів України №590 від 27 квітня 2006 року «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» є необґрунтованими, оскільки зазначена норма права стосується відшкодування витрат на правову допомогу за рахунок держави, а саме якщо компенсація сплачується суб'єктом владних повноважень та якщо компенсація відповідно до закону сплачується за рахунок держави.

Outcome: approved