Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-03 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся до суду з вказаною позовною заявою 08.08.2008 року посилався на те, що 24.08.2001 року між ним та відповідачем по справі - [PERSON] виконкомом Красінської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис № 03 від 24.08.2001 року. Від спільного шлюбу подружжя неповнолітніх дітей не має, але розірвати шлюб через органи РАЦС відповідач не бажає. Шлюбні відносини між ними припинилися з липня 2007 року і не поновлювалися по теперішній час, вони припинили між собою шлюбно-сімейні стосунки, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, єдиного бюджету не мають. Позивач причиною розпаду сім'ї вказував неправомірну поведінку дружини, яка проявлялася у байдужнім ставленні до сім”ї, вона не піклувалася про створення нормальних умов для підтримання сімейних стосунків. На підставі чого вони не знаходили спільної мови, між ними постійно виникають сварки та конфлікти, а також у зв'язку з різними поглядами на життя. А тому вказуючи на те, що збереження шлюбу з відповідачем суперечить його інтересам просив суд його позовні вимоги задовольнити. Відповідач позовні вимоги позивача визнала, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24.08.2001 року між позивачем по справі та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстровано виконкомом Красінської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис № 03 (а.с. 8). Від спільного шлюбу подружжя неповнолітніх дітей не має, але розірвати шлюб через органи РАЦС відповідач не бажає. Спір майнового характеру між сторонами відсутній, про що вказували сторони в ході судового засідання. Сімейно-шлюбні стосунки сторони не підтримують з липня 2007 року, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, єдиного бюджету не мають, примирятися не бажають, наполягають на розірванні шлюбу, позивач вказував, що збереження шлюбу з відповідачем суперечить його інтересам. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам хоча б одного з них. Аналізуючи вищевикладене, приймаючи до уваги те, що збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, суд вважає за необхідне шлюб укладений між сторонами розірвати. При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд приймаючи до уваги положення ст. 88 ЦПК України, враховуючи той факт, що кожна із сторін примирятися не бажає та не вживає жодних заходів для збереження шлюбу, вважає за необхідне, покласти обов'язок сплати державного мита при отриманні свідоцтва про розірвання шлюбу в органах РАЦС, в рівних частинах на позивача та відповідача по справі. На підставі викладеного та

Outcome: approved