Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-05 00:00:00

22.07.2008 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача - ВАТ „Олександрівський гранітний кар'єр" про зміну формулювання причин звільнення, виплату вихідної допомоги в розмірі 5100 гривень, відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000 гривень. При цьому позивач зазначив, що він з 31.08.2007 року по 03.07.2008 знаходився з відповідачем в трудових відносинах, працюючи майстром дробильного цеху. В зв'язку з тим, що на підприємстві не виплачувалася своєчасно заробітна плата, він був змушений написати заяву про звільнення. При цьому в своїй заяві він зазначив, що звільняється з роботи у зв'язку з порушенням відповідачем законодавства про працю, невиконання роботодавцем п.9.17. Колективного договору - невиплата заробітної плати. Але, отримавши 03.07.2008 року трудову книжку, позивач побачив, що запис в ній не відповідає змісту особистої заяви про звільнення, а зазначено, що позивач звільнений за ст..38 КЗпП України - за власним бажанням. При зверненні до адміністрації підприємства з вимогою змінити формулювання причин звільнення та виплатити вихідну допомогу в розмірі тримісячного середнього заробітку відповідно до ст..44 КЗпП України, позивачу не була надана жодна відповідь. Посилаючись на те, що протиправними діями відповідача порушені не тільки його права у сфері трудових відносин, але ї спричинена і моральна шкода, оскільки він та його сім'я були позбавлені можливості задовольняти елементарні життєві потреби та яку він оцінює в розмірі 3000 гривень, позивач просив позов задовільнити. В судовому засіданні позивач повністю підтримав свої позовні вимоги. Представник відповідача ВАТ „Олександрівський гранітний кар'єр» не визнав позовні вимоги у повному обсязі. Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. В судовому засіданні було встановлено, що сторони з 31.08.2007 року до 03.07.2008 року знаходилися в трудових відносинах. 03.07.2008 року позивачем в зв'язку з невиконання роботодавця п.9.17 колективного договору (невиплата заробітної плати) була написана особиста заява про звільнення. В цей же день позивач отримав трудову книжку, в якій відповідно до запису від 03.07.2008 року була зазначена причина звільнення - ст..38 КЗпП України за власним бажанням, що відповідає запису в книзі наказів підприємства, яка була досліджена в судовому засіданні та витягу з наказу № 46 від 01.07.2007 року по ВАТ «Олександрійський гранітний кар'єр, який міститься в матеріалах справи. Згідно з пар.7 вищезазначеного наказу [PERSON] був звільнений по ст..38 КЗпП України за власним бажанням 03.07.2008 року. При цьому позивач був ознайомлений з вищезазначеним наказом, про що свідчить його підпис в книзі наказів про ознайомлення. Згідно до п.3 ст.235 КЗпП України у разі визнання формулювання причин звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов'язаний змінити формулювання і вказати в рішення причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю закону. При цьому рішення про зміну формулювання причин звільнення орган по розгляду трудових спорів приймає в тому випадку, якщо формулювання причин звільнення є неправильним, тобто таким, що не відповідає фактичним обставинам, або таким, що не відповідає чинному законодавству. Так в судовому засіданні було встановлено та підтвердилося дослідженими в судовому засіданні картками рахунку позивача, платіжними відомостями та видатковими касовими ордерами, що позивачу виплачувалася заробітна плата. Крім того відповідно до видаткового касового ордеру № 1107 від 24.06.2008 року позивачу була виплачена в повному обсязі заробітна плата в розмірі 2689,41 гривень. Тобто, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачем доведено, що на момент звільнення позивача 03.07.2008 року у відповідача була відсутня заборгованість перед ним по заробітній платі. Вищезазначена обставина також підтвердилася оглянутою в судовому засіданні касовою книгою за 2008 рік по ВАТ «Олександрівський гранітний кар'єр». Інших доказів порушення з боку відповідача колективного договору або вимог законодавства суду не надано. Таким чином, оскільки в судовому засіданні не підтвердилася та обставина, що з боку відповідача було порушення трудових прав позивача [PERSON] в сфері оплати праці, то суд приходить до висновку, що формулювання причини звільнення в трудовій книжці є правильним, відповідає фактичним обставинам, а отже відсутні правові підстав для його зміни. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку що позовні вимоги позивача про внесення зміни в формулювання причин звільнення необґрунтовані та не підлягають задоволенню. В зв'язку з цим не підлягають і задоволенню і позовні вимоги про стягнення з відповідача вихідної допомоги в розмірі 5100, яка передбачена ст..44 КЗпП України в разі звільнення працівника за власним бажанням у зв'язку з порушенням власником законодавства про працю, колективного чи трудового договору. Оскільки в судовому засіданні не знайшло своє підтвердження порушення з боку відповідача прав позивача у сфері трудових відносин, то позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають. Згідно до п. 3 ст.81 ЦПК України не підлягають оплаті при зверненні до суду і покладаються на сторони після розгляду справи судом витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Таким чином враховуючи те, що позивачу відмовлено в задоволенні позову, то витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 гривень підлягають стягненню з позивача [PERSON] Що стосується судового збору, то в даному випадку, відповідно до п.2 ст.88 ЦПК України він компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved