Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який мотивував тим, що є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 14.06.2007 р. Після придбання квартири намагався зробити там ремонт, але наприкінці 2007 року приїхавши з м. Київа побачив, що завезені будівельні матеріали викрадено, вхідні двері до квартири відсутні, а відокремлений вхід закладений цеглою. Також виявив, що власник суміжної кімнати [PERSON]., відповідач у справі, здійснив переобладнання - зробив прохід і з'єднав ці приміщення. Вважає такі дії відповідача протиправними і просить зобов'язати його усунути перешкоди в користуванні його власністю, зобов'язавши розібрати закладений цеглою вхід до житлової кімнати та закласти прохід між його кімнатою і кімнатою відповідача, допустити негайне виконання рішення в цій частині. Також стягнути з відповідача моральну шкоду, яку оцінює в 5 тис. грн., посилаючись на погіршення стану свого здоров'я і позбавлення можливості використовувати свою власність на власний розсуд протягом тривалого часу з вини відповідача. У судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги повністю підтримав, відповідач проти позову заперечував, пояснивши, що дійсно разом з позивачем є одними з співвласників цього житлового будинку, в якому йому належать суміжні з ним приміщення. Підтвердив, що заклав вхід до квартири позивача, оскільки там тривалий час ніхто не проживав, збиралися наркомани, які вчинили пожежу. Однак інших переобладнань, які зазначені позивачем у позовній заяві, він не робив. Представник відповідача - адвокат [PERSON].- наголошував на тому, що дії відповідача були вимушеними, оскільки позивач розібрав дерев'яну прибудову і порушив температурний режим будинку, не дбав належним чином про свою власність. Вважав також не доведеним факт заподіяння позивачеві моральної шкоди. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного. Установлено судом, підтверджується матеріалами справи і не заперечується сторонами, що вони є одними з співвласників житлового будинку [ADDRESS], де позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 14.06.07 року належить 9/100 часток, а відповідачу 11/50 часток будинку, на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Путивльською ДНК за р. № 788 від 27.02.08 р. Позивач займає жилу кімнату ”3-1” і підсобне приміщення ”І” на плані(квартира № 3), а відповідач, зокрема, - приміщенням ”2-1”, які знаходяться на першому поверсі цього будинку(а.с 15,59). Сторони суду підтвердили, що спір з приводу права власності на займані приміщення між ними або іншими співвласниками, відсутній. Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України право власності є правом особи на річ(майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зміст права власності становить три складові(ст. 317 ЦК України): право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Зокрема, право користування полягає в юридично закріпленій можливості власника використовувати корисні якості майна для себе, мати з цього певний зиск та вигоду. Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Усупереч викладеним вище нормам у суді був доведений той факт, що позивач не може в повній мірі здійснювати своє право власності щодо квартири № 3, що належить йому на праві приватної власності, з вини відповідача, який заклав цеглою вхід до жилої кімнати ”3-1”. Остання обставина визнана відповідачем і встановлена також оглядом на місці цього будинку(а.с 80-81). За правилами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Тому позов в частині зобов'язання відповідача розібрати цеглу і звільнити вхід до зазначеної жилої кімнати підлягає задоволенню. Доводи відповідача та його представника проте те, що ці дії були вимушеними, як засіб перешкодити проникненню сторонніх осіб, які скориставшись вільним доступом до цього приміщення, організували там ”притон”, вчинили пожежу, суд не приймає, оскільки відповідних доказів суду не надано. Навпаки, свідок [PERSON]. суду показав, що в складі оперативно-слідчої групи райвідділу міліції виїжджав до помешкання позивача наприкінці 2007 року і при огляді його квартири на першому поверсі бачив, що вона мала вхідні двері, а дверний прохід до кімнати закладений цеглою. Довідкою 26-ї СДПЧ м. Путивль підтверджено, що пожеж та викликів до будинку [ADDRESS] не зареєстровано(а.с 67). Крім того, суд нагадує, що ст. 19 ЦПК України передбачено право особи на самозахист свого цивільного права, однак його способи мають відповідати змісту права, що порушене, характеру дій, якими воно порушене, а також наслідкам, що спричинені цим порушенням. Суд вважає недоведеними позовні вимоги щодо зобов'язання відповідача закласти прохід між його кімнатою ”2-1” і кімнатою позивача ”3-1”, які на плані є ізольованими, оскільки на порушення вимог ст. 60 ЦПК України позивач не надав суду доказів того, що таке переобладнання вчинене саме відповідачем, тому в цій частині в позові йому слід відмовити. Власник, права якого порушено, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди, що передбачено ч.3 ст. 386 ЦК України. Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Як роз'яснено в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України ”Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди” від 31.03.1995р. № 4( із змінами та доповненнями від 25.05.2001р.), відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної(немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Судом встановлено, що в результаті винних дій відповідача позивач був позбавлений можливості провести ремонт у своїй квартирі, в зв'язку з чим пережив душевні страждання, був змушений понести певні турботи по захисту і відновленню своїх прав,чим йому було заподіяно моральної шкоди. Однак надана позивачем медична довідка(а.с 79), не дає підстави вважати, що існує причинний зв'язок між погіршенням стану здоров'я його дружини і діями відповідача. З огляду на викладене, враховуючи характер дій відповідача і ступень позбавлення позивача можливості здійснювати своє право власності, вимоги розумності й справедливості, суд вважає, що слід стягнути на користь позивача 500 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. На підставі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судові витрати пропорційно задоволеної частини позовних вимог. Враховуючи викладене,

Outcome: partial