Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-21 00:00:00

У липні 2008 року [PERSON] звернулася в суд з вищенаведеним позовом обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з вересня 1994 по травень 2008 року перебувала у шлюбі з відповідачем по справі. За вказаний період придбали будинок [ADDRESS], та інше майно на загальну суму 40400 грн. У добровільному порядку згоди про поділ указаного не дійшли, просила постановити рішення про поділ спільної сумісної власності з виділенням їй будинку вартістю 35 тисяч гривень, а все інше майно залишити відповідачу і при цьому різницю до рівності часток згодна на виплату в грошовій компенсації. У судовому засіданні позивачка [PERSON] змінила позовні вимоги, просила стягнути з відповідача компенсацію в грошовому виразі за половину належного їй будинку, автомобіля, медогонки та вуликів з бджолами, виділити їй у приватну власність телевізор, та два алюмінієвих бідони інше майно залишити відповідачу. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги із заявленими змінами позивачем підтримала. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги не визнали. Суду показав, що з наведеного переліку майна автомобіль «ВЕ-8261» їм не належить, власником автомобіля є [PERSON] який за дорученням передав автомобіль у тимчасове користування йому та його братові, вулики з бджолами передав їм його батько до укладення шлюбу, медогонка належить також його батьку. Відповідач згоден залишити собі будинок і сплатити грошову компенсацію позивачці за 1\2 частину вартості вказаній у договорі купівлі-продажу , тобто з балансової вартості яка складала 3569 грн., виділити у власність позивачці телевізор вартістю 400 грн. та ваги ціною в 400 грн. Дослідивши докази, суд прийшов наступного: Сторони перебували у шлюбі з вересня 1994 року і вели спільне господарство по травень 2008 року. За час спільного подружнього життя набули наступне майно : Будинок за 1800 грн., вулики з бджолами 4 шт. вартістю по 800 грн. кожен на суму - 3200 грн., бідони алюмінієві 4 шт. по 150 грн. кожен на суму 600 грн., телевізор вартістю в 400 грн., ваги вартістю в 400 грн., медогонку вартістю 800 грн. Відповідно до ст..60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачка вказує ціну будинку 35 тисяч гривень, суд погоджується з такою оцінкою, оскільки будинок було придбано в 1998 році, як ствердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON],[PERSON],[PERSON], що в будинку проведено перепланування, проводилися капітальні ремонтні роботи, проведено добудову при будинкових споруд, придбано додаткову присадибну земельну ділянку. Крім того враховується інфляція та індексація, вартість житла на ринку. Відповідач у свою чергу не надав доказів суду , які б спростували його твердження про завищену оцінку вартості будинку та іншого майна. Згоди щодо поділу майна за домовленістю сторони не дійшли. Майно належить бувшому подружжю на праві спільної сумісної власності за відсутності письмового договору між ними про інше та у рівних частках. Обставин до відступу від засади рівності часток в ході судового розгляду не встановлено. Суд не приймає доводи позивача про належність до спільного майна автомобіля «ВЕ-8261», оскільки відповідачем надано докази того, що вказаний транспортний засіб є власністю іншої особи. Також судом не приймається доводи відповідача про те, що медогонка та вулики з бджолами належать його батькові, оскільки доказів такого в суді не добуто і стороною не надано. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що [PERSON] подарив вулики з бджолами відповідачу, але точної дати відтворити в своїй пам'яті не може. Це дає підстави суду вважати, що в період шлюбу сторони оновлювали бджолині сім'ї, витрачали спільні гроші, тому суд відносить їх до сумісної власності. На підставі викладеного, суд вважає, що звернення позивачки за захистом своїх прав є обґрунтованим, між сторонами мають місце правовідносини, які виникають з сімейних. При вирішенні спору суд виходить з рівності долей сторін у спільній власності як дружини та чоловіка, з інтересів кожного, з потреби у предметах першої необхідності позивачки та відповідача з кожним із них проживає по одній дитині. Спір вирішено на підставі ст..ст. 60-62,65,68-71 СК України.

Outcome: partial