overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-06 00:00:00

17 червня 2008 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до КП «ЖЕК-10» Чернігівської міської ради про визнання за ним права користування квартирою[ADDRESS]. Судом притягнуто до участі в справі в якості співвідповідача [PERSON]. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги і просив задовольнити, оскільки позивач є близьким родичем [PERSON], спільно проживає з ним з 2001 року однією сім»єю та несе витрати по оплаті комунальних послуг. Представник КП «ЖЕК-10» Чернігівської міської ради поклався на думку суду при вирішенні позову. Представник співвідповідача [PERSON] просила відмовити в задоволенні позову, оскільки позивач не є членом його сім»ї, спільного господарства вони не ведуть та наміру надати право користування спірною квартирою не має. Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є наймачем кв. [ADDRESS]. Позивачу належала на праві власності [ADDRESS], яка була ним відчужена відповідно до договору купівлі-продажу 10.10.2001 року. [PERSON] був зареєстрований в [ADDRESS] 25.10.2001 року в якості піднаймача, який проживає на даний час за вказаною адресою Відповідно до вимог ст. 64 ЖК України, до членів сім'ї наймача відносяться чоловік, дружина наймача, їх діти, або батьки. Членами сім'ї наймача можуть бути визнані і інші особи, якщо вони постійно проживають спільно з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Разом з тим, згідно ст. 65 ЖК України, наймач вправі в установленому порядку за письмовою угодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Оскільки [PERSON] не навів доказів для встановлення факту проживання однією сім'єю з [PERSON] та ведення з ним спільного господарства ( загальних витрат ), та разом з тим, про встановлення таких фактів не ставить вимог, тому суд приходить до висновку про необґрунтованість вимог, щодо права користування спірним житлом. Відповідно до вимог ст. 99 ЖК України, піднаймачі самостійного права на займане жиле приміщення не набувають незалежно від тривалості проживання. Оскільки [PERSON] є наймачем вказаної квартири то відповідно до норми зазначеної статті лише він вправі надати право на користування спірним житлом будь-кого зареєструвавши їх в установленому порядку. За викладених обставин, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог позивача та відмові в позові.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-06 00:00:00

Відповідач [PERSON]. позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував, просив розглянути справу без його участі. Позивачка [PERSON] на своїх позовних вимогах наполягає, також просила розглянути справу у її відсутності. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: свідоцтво про шлюб сторін; копії їх паспортів. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка просить розірвати шлюб із відповідачем [PERSON]., зареєстрований 02 липня 2001р., зазначивши, що подружнє життя у них не склалося, виявилася несхожість характерів, поступово перестали розуміти один одного. Приводом розладу стосунків між сторонами стали спори щодо різних поглядів на сімейне життя, ведення господарства. За цими питаннями між ними постійно виникали непорозуміння, сварки. З 2003р. сторони подружніх стосунків не підтримують, не спілкуються, сумісного господарства не ведуть. Негативна обстановка, що склалася в сім'ї, робить неможливим сумісне співжиття сторін, як подружжя, вони вже тривалий час мешкають окремо. У ситуації, що склалася, шлюб із відповідачем носить суто формальний характер, позивачка наполягає на його розірванні. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що сім'я сторін практично розпалася, її збереження неможливе, шлюб існує суто формально і підлягає розірванню. Суд також вважає, що застосування заходів щодо примирення подружжя, передбаченого ст. 111 СК України, в даній ситуації буде неможливим, оскільки ні позивачка, ні відповідач зацікавленості в збереженні сім'ї не проявляють, а також враховує фактичні обставини справи і інтереси кожного з подружжя, між якими втратилися почуття любові і пошани, взаємодопомоги і підтримки, тобто морально-правові підстави шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-06 00:00:00

03 липня 2008 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Вимоги обґрунтовує тим, що від шлюбу з відповідачем мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] року народження. 11 червня 2008 року шлюб було розірвано. Син проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Просить суд стягувати аліменти на її користь на утримання сина в розмірі 500 грн. в місяць з дня звернення і до повноліття дитини. В судовому засіданні позивач [PERSON] змінила позовні вимоги, просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі &frac14; частини його заробітної плати в місяць з дня звернення і до повноліття дитини, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу аліментів за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-06 00:00:00

Позивачка [PERSON]. звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача [PERSON]. В позовній заяві позивачка зіслалася на те, що вона з 16 березня 1991 року перебуває в шлюбі з відповідачем [PERSON]. Шлюб зареєстровано Андріївською сільською радою Покровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 3. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO]та доньку [PERSON], [INFO]. Спільне проживання між ними припинено з вересня 2007 року. Відповідач [PERSON]. матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, тому просить стягнути з [PERSON]. на її користь на утримання двох неповнолітніх дітей аліменти в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30 % від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Просить позов задовольнити. Справу розглянуто згідно ст.169 ЦПК України у відсутності позивачки [PERSON]., яка надіслала до суду заяву з проханням справу розглянути за її відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON]. надіслав до суду заяву в якій позовні вимоги повністю визнає та просить справу розглянути за його відсутності. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Із матеріалів справи видно, що [PERSON]. з 16.03.1991 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження[NUMBER], виданого 15.06.1991 року Андріївською сільською радою Покровського району Дніпропетровської області та згідно свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 12.08.2002 року виконавчим комітетом Андріївської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області [PERSON]. та [PERSON]. мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO]та доньку [PERSON], [INFO]. У відповідності до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, таким чином з [PERSON]. необхідно стягнути на користь [PERSON]. аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача до досягнення дітьми повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути 51 грн. судового збору в прибуток держави та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 3,50 грн. на користь держави. Відповідно до ст.367 ЦПК України рішення суду підлягає обов'язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.ст. 180, 183 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON]про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого вказав, що він з відповідачкою по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 22.07.1995 року. Від цього шлюбу подружжя має сина - [PERSON],[INFO] народження, та доньку - [PERSON], [INFO]народження, які мешкають разом з відповідачкою, та на утримання яких позивач надає допомогу у добровільному порядку. З липня 2007 року шлюбні відносини між сторонами припинені через втрату взаємопорозуміння, та поваги один до одного. Суперечок про майно та дітей сторони не мають. Позивач миритися з відповідачкою не бажає, вважає, що сім'я не може бути збережена, тому просить суд шлюб розірвати. У попереднє судове засідання позивач не з'явився, але надав до суду письмову заяву, де вказав, що підтримує свої позовні вимоги у повному обсязі та просить розглянути справу за його відсутністю. Відповідачка у попереднє судове засідання також не з'явилась, але надала до суду заяву, у якій визнав позовні вимоги позивача у повному обсязі та просила розглянути справу за її відсутністю. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 липня 1995 року, про що свідчить довідка про укладення шлюбу, що додана до матеріалів справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, тому що подальше спільне життя подружжя і збереження родини стали неможливими. Шлюбні відносини між сторонами припинені з липня 2007 року через втрату взаємопорозуміння, та поваги один до одного. Від цього шлюбу сторони мають сина - [PERSON],[INFO] народження, та доньку [PERSON], [INFO] народження, які мешкають разом з відповідачкою, та на утримання яких позивач надає допомогу у добровільному порядку. Суперечок про майно та дітей сторони не мають. Сторони однією родиною не проживають, обидва згодні на розірвання шлюбу, миритися не мають наміру. При наявності таких обставин збереження даного шлюбу надалі є недоцільним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-06 00:00:00

Позивачі ставлять питання про стягнення з відповідача даного податку, оскільки проведеною прокуратурою перевіркою виявлено заборгованість по податку з власників транспортних засобів у [PERSON]. В судовому засіданні прокурор і представник позивача підтримали позовні вимоги і прокурор пояснив, що за автомобіль ЗІЛ, який належить відповідачу, не сплачено по 900 грн. в рік, що склало за три роки 2700 грн. Автомобіль належить особисто [PERSON]., а не фермерському господарству. Прокурор і представник позивача просять позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений про час та дату розгляду справи. Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що відповідач є власником автомобіля ЗІЛ і має заборгованість по податку за нього в сумі 2700 грн.( довідка № 1148 від 23.06.2008, а.с.4). Згідно довідки відділу ДАІ від 30 липня 2008 року за фермерським господарством транспортних засобів не зареєстровано. (а.с. 24) Відповідно ст.ст.1,2 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» платниками податку є підприємства, установи, організації, а також громадяни України, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні транспортні засоби. Враховуючи викладене, позов слід задовольнити, оскільки відповідач є власник транспортного засобу - автомобіля і має заборгованість по сплаті податку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-06 00:00:00

Позивачі ставлять питання про стягнення з відповідача даного податку, оскільки проведеною прокуратурою перевіркою виявлено заборгованість по податку з власників транспортних засобів у [PERSON]. В судовому засіданні прокурор і представник позивача підтримали позовні вимоги і прокурор пояснив, що за автомобіль ЗІЛ, який належить відповідачу, не сплачено по 900 грн. в рік, що склало за три роки 2700 грн. Автомобіль належить особисто [PERSON], а не фермерському господарству. Прокурор і представник позивача просять позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений про час та дату розгляду справи. Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що відповідач є власником автомобіля ЗІЛ і має заборгованість по податку за нього в сумі 2700 грн.( довідка № 1148 від 23.06.2008, а.с.4). Згідно довідки відділу ДАІ від 30 липня 2008 року за фермерським господарством транспортних засобів не зареєстровано. (а.с. 24) Відповідно ст.ст.1,2 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» платниками податку є підприємства, установи, організації, а також громадяни України, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні транспортні засоби. Враховуючи викладене, позов слід задовольнити, оскільки відповідач є власник транспортного засобу - автомобіля і має заборгованість по сплаті податку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-06 00:00:00

Позивачі ставлять питання про стягнення з відповідача даного податку, оскільки проведеною прокуратурою перевіркою виявлено заборгованість по податку з власників транспортних засобів у [PERSON]. В судовому засіданні прокурор і представник позивача підтримали позовні вимоги і прокурор пояснив, що за автомобіль ГАЗ, який належить відповідачу, не сплачено 1912 грн.50 коп. податку. Те, що він не працює, значення не має, оскільки податок не нараховується, коли транспортний засіб знято з реєстрації. Прокурор і представник позивача просять позов задовольнити. Відповідач позов не визнав і пояснив, що він є юридичною особою, і вважає, що всі транспортні засоби належать фермерському господарству, і не розуміє чому має сплачувати податок. Автомобіль не використовується, бо він несправний. На фермерське господарство зареєстровано автомобіль «Джип». Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що відповідач є власником автомобіля ГАЗ і має заборгованість по податку за нього в сумі 1912 грн. 50 коп. (довідка № 1149 від 23.06.2008, а.с.4). Відповідно ст.ст.1,2 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» платниками податку є підприємства, установи, організації, а також громадяни України, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні транспортні засоби. Враховуючи викладене, позов слід задовольнити, оскільки позов пред'явлений до фізичної особи, відповідач є власником транспортного засобу - автомобіля і має заборгованість по сплаті податку. Твердження відповідача, що він як юридична особа не повинен сплачувати податку на автомобіль, суд до уваги не приймає, оскільки власником автомобіля згідно технічного паспорту є відповідач, а не СФГ .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даною заявою, вказуючи, що [INFO] в с. Куна Гайсинського району Вінницької області помер її чоловік [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина у виді &frac12; частини садиби в [ADDRESS]. Заявниця, як спадкоємниця за законом першої черги, не може отримати свідоцтво про право на спадщину у виді &frac12; частини цієї садиби через відсутність державної реєстрації права власності на неї за померлим. В судовому засіданні заявниця вимагала встановити факт набуття права власності на &frac12; частину садиби, розташованої в [ADDRESS], [PERSON], який помер [INFO] Представник Кунянської сільської ради в судове засідання не з'явився, проте направив до суду заяву, згідно з якою повністю визнавав вимоги і просив розглядати справу у його відсутності. Заслухавши пояснення заявниці, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких міркувань. В судовому засіданні беззаперечно доведено, що станом на 15.04.1991р., згідно з довідкою Кунянської сільської ради, членами колгоспного двору, розташованого в [ADDRESS], були заявниця та [PERSON], який помер [INFO] (а.с.3), проте за життя не зареєстрував право власності на належну йому &frac12; частину садиби у встановленому законом порядку (а.с.9), хоча здійснював повноваження власника - володільця та розпорядника вказаного нерухомого майна. Дані правовідносини регулюються: - ст.328 ЦК України, відповідно до якої право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; - ч.2 ст.256 ЦПК України, згідно з якою, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку встановлення цих фактів. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON], який помер [INFO], набув право власності на &frac12; частину садиби, розташованої в [ADDRESS], проте не зареєстрував право власності, іншого порядку встановлення цього факту законом не передбачено, що не дає можливості заявниці реалізувати своє право на спадщину, то його необхідно встановити на підставі ч.2 ст.256 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-06 00:00:00

11.06.2008 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] народження в розмірі 500 грн. зі всіх видів його доходів, щомісячно, до досягнення сином повноліття. В судовому засіданні позивачка вимоги позову змінила, вимагала стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 200 грн., пояснила, що [PERSON] не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, має нерегулярні, мінливі доходи. Відповідач вимоги позову визнав повністю, погоджувався сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 200 грн. до досягнення ним повноліття. З'ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з таких міркувань. Судом встановлено, що [PERSON] являється батьком [PERSON], [INFO] народження (а.с.7), однак не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча має таку можливість, так як неофіційно працює та має нерегулярні, мінливі доходи. Зазначені правовідносини регулюються ст.ст. 180, 181 п.3, 182 ч. 2, 184 п. 1 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей; за рішенням суду кошти на утримання дітей присуджуються у твердій грошовій сумі; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за завою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За змістом ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оскільки відповідач ухиляється від добровільного виконання свого обов'язку по утриманню дитини, чим порушує права позивачки і її неповнолітнього сина, має нерегулярний, мінливий дохід, то з [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягувати аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] народження в розмірі 200 грн., яка підлягає індексації відповідно до закону, щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання про відшкодування судових витрат, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки 90 грн. за надання правової допомоги, на користь держави 51 грн. судового збору та 7 грн. 50 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-06 00:00:00

Позивач 29.07.2008р. звернулася до суду із позовом, у якому просила розірвати шлюб з [PERSON], посилаючись на те, що між нею та відповідачем 23.03.1996 року був укладений шлюб, від якого подружжя має сина [PERSON], [INFO] Сім"я з відповідачем не склалася з причини того, що подружжя має різні погляди на подружнє життя, у зв"язку з чим виникали конфлікти. Сімейні відносини припинені з лютого 2008 року. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, примирення з відповідачем позивач вважає неможливим. В попереднє судове засідання сторони з'явились, позивач підтримала позовні вимоги, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечував. Згідно з ч. 4 ст. 130 ЦПК України в разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди в порядку, встановленому статтею 174 ЦПК України суд виносить рішення в попередньому судовому засіданні. Суд, вислухавши сторони, перевіривши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Сторони зареєстрували шлюб 23 березня 1996 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Протягом тривалого часу між подружжям було відсутнє взаємопорозуміння, виникали суперечки з різних приводів. У подружжя різні погляди на сімейне життя. Неодноразові спроби примиритися не дали позитивних результатів. Шлюбні відносини між подружжям остаточно припинені у лютому 2008 року. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, примирення з відповідачем позивач вважає неможливим. Суд вважає, що в наданні сторонам строку для примирення немає підстав, оскільки встановлено, що подальше сумісне життя та збереження шлюбу неможливо. Судові витрати при видачі свідоцтва про розірвання шлюбу необхідно присудити з відповідача. Таким чином, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, встановивши, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, вважає за необхідне позов задовольнити.

Outcome: approved