Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-16 00:00:00

В позові позивач [PERSON] просив визнати недійсним свідоцтво про право власності № 215 від 07.12.2007 року на службову будівлю пакгаузу в сел.Павлиш Онуфріївського району Кіровоградської області по вул. Вокзальній,95«е», що дане приміщення належить Державі в особі Міністерства транспорту та зв'язку України; визнати дійсним договір поставки №93 від 27.04.1999 року між ПП Головченко Романом Олексійовичем і Знам'янською дистанцією цивільних споруд Одеської залізниці про те, що [PERSON]купив, а Знам'янська дистанція цивільних споруд Одеської залізниці продала цегляне приміщення пакгаузу станції Павлиш Онуфріївського району та визнання за [PERSON] права власності на вищевказане приміщення пакгаузу згідно з договором купівлі - продажу нерухомого майна № 4/05 від 12.09.2006 року. Посилається на те, що вказане приміщення пакгаузу він купив 12.09.2006 року в ПП [PERSON]При укладенні договору між ними було погоджено всі належні умови договору купівлі-продажу, пройшла передача майна, тобто відбулося повне виконання договору. Після цього ним було виконано капітальний ремонт приміщення і воно ним використовується. - 2- Селищною радою надана в оренду земельна ділянка для обслуговування приміщення пакгаузу . Однак [PERSON]відмовляється даний договір посвідчити нотаріально, а тому він не може будівлю зареєструвати в БТІ 21.06.2007 року виконком Павлишської селищної ради було прийнято рішення про надання права власності на дане приміщення Одеської залізниці, та видано свідоцтво про право власності на дану будівлю, що він вважає незаконним поскільки він є власником даної будівлі. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] зменшив об'єм позовних вимог і просив з них виключити вимогу про визнання дійсним договору поставки № 93 від 27.04.1999 року, поскільки це компетенція господарського суду, а інші позовні вимоги просив задовольнити. Посилаються на те, договір купівлі-продажу пакгаузу між [PERSON]і [PERSON] відповідає нормам діючого законодавства , поскільки сторони погодили і домовились щодо усіх істотних умов договору та відбулося повне виконання договору і майно було передано по акту. [PERSON] користується вказаним пакгаузом, провів його капітальний ремонт, затратив на це значні кошти. окрім того , за користування земельною ділянкою на якій розташований пакгауз, [PERSON]до даного часу сплачує орендну плату У договорі не вказано , але сторони домовились усно, що нотаріальне посвідчення договору лежить на [PERSON], а він цим питанням не займається, поскільки не має для цього часу, а тому суду необхідно застосувати положення ст..220 ч.2 ЦК України. Селищна рада знала про те, що пакгауз належить [PERSON], надала дозвіл на земельну ділянку, а потім безпідставно визнала право власності на пакгауз за залізницею. Необхідно також врахувати , що пакгауз продавався для розбори або реконструкції і на час продажу був не придатний для використання, а тому на час придбання правових підстав для реєстрації договору в 1999 році не було, та БТІ і не зареєструвало б будівлю, поскільки це був не завершений будівництвом об'єкт , а коли вже [PERSON] відбудував пакгауз, то по вині [PERSON] не міг повністю оформити документи. Необхідно також врахувати, що позивач [PERSON] є добросовісним набувачем майна і не його вина, що [PERSON] і дистанція цивільних споруд неналежним шляхом оформили договір купівлі-продажу. Він же повністю провів капітальний ремонт пакгаузу . Представники Павлишської селищної ради Волинюк Н.В. і Шумило Н.О. позов спочатку визнали, а потім заявили , що питання про задоволення чи незадоволення позову на розсуд суду. Вони пояснили, що після отримання копії позову. Селищна рада знала , що пакгауз знаходиться у позивача і відповідача і їм була надана земельна ділянка для його обслуговування та встановлена орендна плата, яка сплачується по даний час. Документи на підставі яких селищною радою будівля пакгаузу визнана за Одеською залізницею в селищній раді відсутні, якщо вони були, то їх передали в БТІ. Хоча право - 3 - власності і за залізницею на пакгауз, але земельна ділянка для його обслуговування залізниці не виділялась. Представник Одеської залізниці Повалій К.В. позов не визнала і в його задоволенні просила відмовити. В запереченні на позов та в судових засіданнях вона пояснила, що на даний час Знам'янська дистанція цивільних споруд та водопостачання реорганізована в Знам'янське будівельно-монтажне експлуатаційне Управління №3 (далі БМЕУ - 3), що є відокремленим структурним підрозділом Одеської залізниці без права юридичної особи. Вона сумнівається у вчині правочинів на підставі яких позивач і його представник просять визнати за позивачем право власності на спірний пакгауз; а також в часі складання останнього договору поскільки договори не посвідченні нотаріально і незареєстровані, а в залізниці є свідоцтво про право власності, видане на підставі документів. Дистанція цивільних споруд не мала права укладати такий договір, поскільки не була власником вказаного пакгаузу. Пакгауз і на даний час знаходиться на балансі залізниці. Відповідач [PERSON]позов визнав, просив його задовольнити. Пояснив що в 1999 році він в Знам'янській дистанції цивільних споруд купив приміщення пакгаузу на бартерних умовах, заплативши за нього мукою вищого сорту на суму 3600 грн. Фактично самої будівлі не було, пакгауз був зруйнований і для використання був не придатним. Про те, що необхідно було цей договір нотаріально посвідчувати він не знав, а зареєструвати в БТІ його не міг, поскільки фактично будівлі не було. В 2006 році він цей пакгауз продав позивачу і той почав його ремонтувати. Земельна ділянка під пакгауз була надана Павлишською селищною радою в 2005 році і з того часу по даний час він сплачує орендну плату. На землю документи на позивача до даного часу не переоформлені. Позивач провів капітальний ремонт пакгаузу і користується ним. Позивач звертався до нього про переоформлення пакгаузу нотаріально, але він цього не зробив, поскільки не мав часу та і не був юридично обізнаний . За усною домовленістю з позивачем він повинен був це зробити. Гроші за пакгауз від позивача він отримав. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що на підставі діючого на даний час законодавства позов підлягає задоволенню з таких підстав ; Згідно договору поставки, а фактично договору купівлі-продажу, №93 від 27.04.1999 року, продавець - Знам'янська дистанція цивільних споруд в особі начальника дистанції Корінь Т.Є, діючої на підставі статуту підприємства продала, а приватний підприємець [PERSON]купив пакгауз під розбору чи реконструкцію на станції Павлиш в обмін на муку вищого сорту на суму 3600 грн. Договір був виконаний в день його складання про що свідчить розписка дистанції цивільних споруд а.с. 5-6 Перед складанням договору визначеною комісією була проведена оцінка приміщення пакгаузу з якої вбачається, що від розбори пакгаузу можна - 4 - отримати 2381 шт. шлакоблоків і дерев'яні конструкції, а фактично дрова об'ємом в 15 м&sup3;. а.с. 50 З самого договору і документів на підставі яких він складений та пояснень сторін вбачається, що об'єктом продажу було не придатне для подальшого використання приміщення пакгаузу. Згідно ст.128 ЦК України (1963 року) який діяв на момент складання договору право власності (право оперативного управління) у набувача майна по договору виникає з моменту передачі речі. На майно, правовий режим якого передбачає державну реєстрацію - нерухомість, право власності виникає в момент реєстрації переходу прав. Виходячи з характеру майна, яке було продано - напіврозвалений та непридатний для експлуатації пакгауз, дане майно не можна було вважати об'єктом нерухомості, а тому даний договір і саме куплене майно - пакгауз не підлягає державній реєстрації. Ст.227 ЦК України (1963 року) передбачала, на момент складання вищевказаного договору, нотаріальне посвідчення договору купівлі - продажу житлового будинку та реєстрацію вказаного договору в виконавчому комітеті місцевої Ради. Нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу інших об'єктів нерухомості діючим на той час цивільним законодавством не була передбачено. Якщо ж виходити з того, що сторони заключили між собою договір поставки і розрахувались між собою на підставі взаєморозрахунків, як вказано в п.5 договору, то такі договори взагалі не потребують ні нотаріального посвідчення, ні подальшої державної реєстрації. Таким чином, суд вважає дійсним і відповідаючий вимогам діючого на час його заключення законодавства, договір від 27.04.1999 року, заключений між [PERSON]і Знам'янською дистанцією цивільних споруд. Будівля пакгаузу, а фактично набір будівельних матеріалів, на протязі тривалого часу знаходились у володінні [PERSON] і він збирався робити ремонт будівлі. Для обслуговування пакгаузу необхідна була земельна ділянка і він звернувся з цим питанням до Павлишської селищної ради. 9.11.2005 року рішенням сесії ради йому було надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,30 га для обслуговування пакгаузу з послідуючою орендою ділянки строком на 10 років і була встановлена орендна плата - 428 грн. в рік. а.с. 8, 54. 12 вересня 2006 року ПП [PERSON]продав [PERSON] нежиле приміщення пакгаузу по вул. Вокзальна,95-е в сел.Павлиш Онуфріївського району, за 4000 грн., про що сторони заключили договір купівлі-продажу, який відповідав вимогам законодавства. В договорі - 5 - обумовлено, що приміщення знаходиться в напівзруйнованому стані; напівзруйновані стіни, частково відсутні дерев'яні елементи даху, покрівлі відсутні ворота та підлога. Сторони між собою розрахувались і в цей же день будівля була передана продавцем покупцю згідно акту- прийому передачі. а.с. 4-7. З пояснень сторін та документів, що знаходяться в справі вбачається, що [PERSON]реалізував пакгауз [PERSON] в такому ж стані як і сам придбав в 1999 році, тобто фактично ним були реалізовані будівельні матеріали, що знаходяться в напівзруйнованій будівлі пакгаузу. Звідси і ціна продажу- 4000 грн. , тобто майже така як і в 1999 році. Поскільки фактично будівлі пакгаузу не було, для експлуатації вона була непридатна, а тому не було необхідності даний договір посвідчувати нотаріально та реєструвати будівлю в БТІ. З вищевказаних причин у БТІ не було підстав для реєстрації неіснуючої будівлі у відповідності з діючим законодавством. Після придбання напівзруйнованої будівлі пакгаузу [PERSON] в листопаді 2006 року закупив будівельні матеріали: метал, цемент, шифер, дерев»яний брус на загальну суму біля 22000 грн. (а.с. 42-43) і власними силами та коштами провів відбудову пакгаузу, довівши його до придатного для використання, однак за браком часу та відмовою [PERSON]від оформлення необхідної технічної документації в БТІ, що останній повинен був зробити за умовами договору, не провів нотаріальне оформлення будівлі та не поставив його на реєстрацію. Згідно ч.2 ст.220 ЦК України (2004 року), якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним у цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Поскільки в Знам»янській дистанції цивільних споруд і водопостачання та його правоприємника Знам»янському будівельно-монтажному експлуатаційному управлінні №3 (з квітня 2001 року) були відсутні документи про продаж пакгаузу [PERSON], то Знам»янске БМЕУ № 3 звернулось до Павлишської селищної ради про видачу свідоцтва на право власності на вказаний пакгауз. Виконком Павлишської селищної ради 21.06.2007 року ,не маючи будь-яких документів про належність пакгаузу Знам»янському БМЕУ -3, прийняв рішення про видачу свідоцтва на право власності на будівлю пакгаузу по вул. Вокзальна, 95-е в сел. Павлиш Онуфріївського району. Павлишській селищній раді було відомо, що вищевказаний пакгауз належить [PERSON], що останньому виділено в оренду земельну ділянку під пакгаузом. Не поставивши до відома [PERSON], який є членом виконкому Павлишської селищної ради, виконкомом ради було прийнято таке рішення. Виникає сумнів у прийнятті такого рішення, - 6 - поскільки [PERSON]пояснив, що з 2006 року він є членом виконкому селищної ради, був присутній на всіх засіданнях виконкому, а про таке рішення йому невідомо. В бесіді з Павлишським селищним головою [PERSON]., останній йому також повідомив, що про таке рішення він вперше почув, коли появився позов. а.с 54-58. Таким чином у суду виникає сумнів у тому, що дане рішення виконкомом селищної ради приймалось, а тому є підстави визнати його недійсним. Вказане вбачається і з інших документів. Рішення про видачу свідоцтва на право власності на будівлю пакгаузу прийнято 21.06.2007 року ( а.с. 70), свідоцтво № 215 про право власності на будівлю пакгаузу видане 07 грудня 2007 року, тоді як висновок про технічний стан будівлі пакгаузу в якому вказаний власник будівлі - міністерство транспорту і зв»язку України виготовлений 22.05.2007 року а.с. 73- 78. В інвентарній карточці на будівлю пакгауза станції Павлиш, як основний засіб БМЄУ-3 Знам»янка вказано, що пакгауз введений в експлуатацію в грудні 2000 року і сам об»єкт оприбуткований також в грудні 2000 року, що не відповідає дійсності, тоді як само БМЄУ набуває прав і обов»язків з 01.04.2001 року. а.с. 84- 86. Згідно ст. 328 ЦК України (2004року) право власності набувається на підставах , що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 330 ЦК України (2004 року) якщо майно відчужене особою, яка не має на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього кодексу майно не можу бути витребуване у нього. На підставі діючого на момент укладення правочинів від 27.04.1999 року та 12.09.2006 року, пояснень сторін та наданих сторонами документів позовні вимогим позивача [PERSON]підлягають задоволенню, поскільки: договори купівлі - продажу приміщення пакгаузу на станції Павлиш від 27 квітня 1999 року та від 12 вересня 2006 року є дійсними і їх нотаріальне посвідчення в момент їх укладення не було обов»язковим, так як на момент придбання приміщення пакгаузу як [PERSON], так і [PERSON] самого приміщення, яке можливо було зареєструвати як об»єкт нерухомості, не було, це була фактично покупка будівельних матеріалів; - 7 - -[PERSON] у відбудову пакгаузу були вкладені значні кошти, він, окрім того, є добросовісним набувачем спірного приміщення і він мав змогу належним чином оформити право власності на приміщення пакгаузу, однак відповідач в особі Одеської залізниці не дав йому можливості повністю оформити документи на пакгауз на своє ім»я, отримавши незаконним шляхом свідоцтво про право власності; Павлишська селищна рада, не маючи правових підстав, незаконно видала Одеській залізниці свідоцтво про право власності на пакгауз, достовірно при цьому знаючи, що пакгауз знаходиться у власності на розпорядженні [PERSON], що останній орендує земельну ділянку, що знаходиться під пакгаузом, а рішення було прийнято у відсутності [PERSON]який є членом виконкому Павлишської селищної ради; - судом встановлено, що позивач [PERSON] з відповідачем [PERSON]домовились стосовно усіх істотних умов договору, що підтверджується вищевказаними письмовими доказами, і відбулося повне виконання договору: позивач сплатив відповідачу грошові кошти за куплений пакгауз, а відповідач передав позивачу приміщення пакгаузу у його володіння. Факт ухилення відповідача [PERSON]від нотаріального посвідчення договору підтверджується поясненням сторін, що на думку суду, відповідає дійсності, оскільки позивач був зацікавлений в набутті права власності на фактично придбане майно. У відповідності до ч.4 ст.334 ЦК України (2004 року), право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Outcome: approved