Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-30 00:00:00

23.04.2008 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. В позові зазначила, що за рішенням суду від 03.05.2006 р. на її користь з відповідача стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі 155 грн. щомісячно. Позивачка щомісячно витрачає значно більше коштів на навчання і утримання дитини, а тому, посилаючись на норми ст. 192 СК України, просить збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача, з 155 грн. до 600 грн. на місяць. Відповідач [PERSON] позов не визнав. Вважає, що він повинен сплачувати 250 гривень на місяць. Суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав. У відповідності до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Встановлено, що рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 03.05.2006 р. у цивільній справі № 2-431/2006 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] народження, у розмірі 155 грн. щомісячно. Рішення набуло законної сили 15.05.2006 р. Обґрунтовуючи необхідність збільшення розміру аліментів, позивачка [PERSON] зазначила зокрема, що вона щомісячно витрачає кошти на внески до фонду школи і фонду класу, де навчається дитина, у розмірі 50 грн. і 25 грн. відповідно, 140 грн. на одежу, 20 грн. на підручники, 308,86 грн. на вітаміни і профілактичні ліки, 216,77 грн. на харчування, 100 грн. на кишенькові гроші дитині, 70 грн. на відпочинок і 40 грн. на послуги репетитора. Оскільки дохід позивачки складає лише 755 грн. на місяць, вона мешкає з матір'ю-пенсіонеркою і братом - інвалідом 1 групи, змушена витрачати на оплату комунальних послуг 405,50 грн. на місяць, а також брати у борг. Проте на думку суду надані позивачкою фіскальні чеки, що підтверджують придбання продуктів харчування і інших речей, не можуть бути належними доказами зміни матеріального стану стягувача аліментів у розумінні диспозиції ч. 1 ст. 192 СК України, оскільки ці чеки надані вибірково, датовані лише жовтнем 2007 р. і квітнем 2008 р., і за даними цих чеків будь-якого висновку щодо матеріального стану особи, яка отримала ці чеки, зробити неможливо. Що стосується витрат на придбання ліків, то в матеріалах справи відсутні дані щодо того, яким саме лікарем ці ліки виписані, якого саме лікування і від якої хвороби потребує дитина, і чи потребує вона лікування взагалі. З наданих позивачкою копій квитанцій про сплату комунальних послуг (а.с. 9) вбачається, що платником у цих фінансових документах зазначена [PERSON], а не позивачка, а тому ці документи не можуть розцінюватися як належні докази зміни матеріального стану саме [PERSON] Сам по собі факт проживання разом з позивачкою інших членів її сім'ї, а також стан їх здоров'я ніяким чином не може впливати на вирішення питання про розмір аліментів. Таким чином, позивачка не надала суду жодного належного і допустимого у розумінні ст. ст. 59, 60 ЦПК доказу зміни свого матеріального або сімейного стану, або ж погіршення здоров'я порівняно з травнем 2006 р., тобто часом постановлення рішення про стягнення аліментів, що виключає можливість застосування правил ст. 192 СК України. Відмова в позові про збільшення розміру аліментів не перешкоджає позивачці пред'явити вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину, як це передбачено ст. 185 СК України. На підставі вищенаведеного,

Outcome: dismissed