overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-08 00:00:00

Обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Лубнитеплоенерго» звернулося до суду з позовом до [PERSON]. про стягнення заборгованості по оплаті за спожиту теплову енергію. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав і пояснив, що відповідач відповідно до «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» затверджених постановою КМ України від 21.07.2005 року №630 встановлено зобов»язання споживача вносити щомісяця плату за надані послуги згідно встановлених тарифів. Проте станом на серпень 2008 року відповідач [PERSON]. не здійснює оплату за спожиту теплову енергію, через що утворилась заборгованість у розмірі 1345 грн. 90 коп. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, проте його неявка не перешкоджає розгляду справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом встановлено: Відповідачка проживає в [ADDRESS] (а.с.5) і відповідно до «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» затверджених постановою КМ України від 21.07.2005 року №630, є користувачем послуг обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Лубнитеплоенерго» по постачанню теплової енергії, проте своєчасно за послуги не розраховується, у зв'язку з чим станом на серпень 2008 року виникла заборгованість у розмірі 1345 грн. 90 коп. (а.с.3) Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк. На підставі ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другого боку всі понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що позов слід задовольнити в повному об'ємі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-08 00:00:00

Обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Лубнитеплоенерго» звернулося до суду з позовом до [PERSON]. про стягнення заборгованості по оплаті за спожиту теплову енергію. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав і пояснив, що відповідач відповідно до «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» затверджених постановою КМ України від 21.07.2005 року №630 встановлено зобов»язання споживача вносити щомісяця плату за надані послуги згідно встановлених тарифів. Проте станом на серпень 2008 року відповідач [PERSON]. не здійснює оплату за спожиту теплову енергію, через що утворилась заборгованість у розмірі 2650 грн. 00 коп. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, проте його неявка не перешкоджає розгляду справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом встановлено: Відповідачка проживає в [ADDRESS], (а.с.5) і відповідно до «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» затверджених постановою КМ України від 21.07.2005 року №630, є користувачем послуг обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Лубнитеплоенерго» по постачанню теплової енергії, проте своєчасно за послуги не розраховується, у зв'язку з чим станом на серпень 2008 року виникла заборгованість у розмірі 2650 грн. 00 коп. (а.с.3) Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк. На підставі ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другого боку всі понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що позов слід задовольнити в повному об'ємі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-08 00:00:00

У липні 2008 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що 03 жовтня 1997 року вона є власницею житлового будинку, який знаходиться в [ADDRESS] . Вказаний будинок вона придбала у відповідача за договором купівлі-продажу житлового будинку від 03.10.1997 року. На час купівлі будинку місцем реєстрації постійного місця проживання відповідача значилося місце розташування придбаного позивачем вищевказаного будинку. З часу укладення договору купівлі-продажу будинку відповідач жодного дня не проживав у придбаному будинку. Просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням [ADDRESS] . Позивач у судове засідання не з’явилася, надавши заяву про слухання справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач до суду не з’явився, про день та час слухання справи завчасно повідомлявся в встановленому законом порядку. Повідомлень про причини неявки, клопотань про відкладення справи до суду не надав. У зв’язку з чим, на підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов є належним до задоволення за наступних підстав. Між сторонами склалися правовідносини, врегульовані ст.ст. 71, 72 ЖК УРСР. Відповідно до вимог ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім*ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користуванням жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом встановлено, що 03 жовтня 1997 року вона є власницею житлового будинку, який знаходиться в [ADDRESS] . Вказаний будинок вона придбала у відповідача за договором купівлі-продажу житлового будинку від 03.10.1997 року. На час купівлі будинку місцем реєстрації постійного місця проживання відповідача значилося місце розташування придбаного позивачем вищевказаного будинку. Позивач під час укладеня договору не звертала уваги на прописку відповідача у придбаному будинку в зв’язку з юридичною неграмотністю. З часу укладення договору купівлі-продажу будинку відповідач жодного дня не проживав у придбаному будинку. Таким чином, суд дійшов висновку, що позов є належним до задоволення, оскільки відповідно до чинного законодавства відповідачем порушується право позивачки користуватися та розпоряджатися жилим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-08 00:00:00

Позивачка звернулась до суду , мотивуючи це тим , що подальше сумісне життя з відповідачем не можливе , а тому шлюб слід розірвати. Сторони звернулись до суду з заявами в яких відповідно позивачка вимоги позову підтримує в повному обсязі , відповідач позов визнає , і просили справу слухати без їх участі Виходячи з наведеного , суд вважає , що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку , встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши документи справи , суд вважає , що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав. В судовому засіданні встановлено , що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 16 серпня 2003 року. Від сумісного життя мають неповнолітнього сина Олексія ,[INFO] , який проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні. Сумісне життя припинили в червні 2008 року в зв”язку з тим , що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, що й призвело до розпаду сім”ї .Позивач заперечує проти примирення так як вважає його неможливим , за таких обставин суд вважає , що подальше збереження сім”ї не можливе і шлюб необхідно розірвати, поклавши витрати , пов”язані з одержанням свідоцтва про розірвання шлюбу , на відповідача як винуватця в розпаді сім”ї. Вказані правовідносини регулюються ст. ст.104,105, 110,112,114 Сімейного кодексу України . На підставі ст. ст.104,105,110,112,114 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-08 00:00:00

У серпні 2008 року ВАТ “СведБанк” (далі Банк) звернувся до суду з цим позовом . Заяву мотивував тим, що 30 липня 2007 р. Банк уклав з [PERSON]. кредитний договір № 0612/0707/50-12449 (надалі кредитний договір) за яким надав [PERSON]. кредит в сумі 8000 грн., а відповідач зобов'язувався щомісячно погашати кредит та сплату процентів за користування кредитом. Посилаючись на те, що позивач виконав свої зобов'язання перед відповідачем, а останній в порушення терміну здійснення платежів та п.п. 2.1.1., п. 2.1. Договору не виконує свої зобов'язання чим допустив заборгованість яка станом на 31.07.2008 року складає 8675 грн. 88 коп., то позивач просить стягнути з відповідача зазначену суму боргу та понесені ним судові витрати. В суді представник позивача вимоги позову підтримав повністю. Відповідач будучи належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи повторно в суд не з'явилася, причини неявки суду невідомі. Суд вважає за можливе справу розглянути за відсутності такої. Вислухавши пояснення представника позивача та перевіривши матеріали в справі суд вважає, що позов грунтується на законних підставах і підлягає до задоволення з наступного. Як убачається із встановлених судом належними доказами обставин справи, що 30 липня 2007 року між позивачем та відповідачем було укладено Кредитний договір за яким позивач надав відповідачу 8000 грн., а відповідач зобов'язувався щомісячно здійснювати погашення кредиту та сплату процентів за користування кредитом. Відповідач в порушення кредитного договору, зокрема п. 2.1.1. п. 2.1. свої зобов'язання перед позивачем не виконав в частині погашення заборгованості за кредитом та сплати відсотків за користування кредитом чим порушив права позивача, умови кредитного договору (п. 2.5.) та ст. 526 ЦК України, згідно якої зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства ... . Заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором станом на 31.07.2008 р. становить 8675 грн. 88 коп.. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. За вищевставлених обставин справи суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором є обгрунтовно доведеною і підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-08 00:00:00

У серпні 2008 року Міжгірське ВУЖКГ звернулося до суду з цим позовом. Заяву мотивувало тим, що [PERSON]. з дружиною [PERSON]. проживаючи в будинку [ADDRESS] самовільно, незаконно приєдналися та безобліково користуються водою з комунального водопроводу чим порушують ЗУ “Про житлово-комунальні послуги”, Правила користування комунальними системами водопостачання та водовідведення і складено акт 14.02.2008 року від підпису якого відповідач відмовився. Посилаючись на зазначені обставини позивач просив стягнути з відповідача завдані збитки, які станом на 07.07.2008 року складають суму 9229 грн. 50 коп. та судові витрати. В суді представник позивача вимоги позову підтримав повністю. Відповідач [PERSON]. позов заперечила. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, перевіривши матеріали в справі суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. В судовому засіданні належними доказами було встановлено, що відповідачі самовільно не приєдналися до комунального водопроводу, таке приєднання було здійснено самими комунальними службами на замовлення Міжгірської селищної ради. Отже твердження позивача про самовільне підключення відповідача до водопроводу та поданий у зв'язку з цим розрахунок позивача про суму збитків, завданих відповідачем в розмірі 9229 грн. 50 коп. не узгоджуються із встановленими обставинами і судом до уваги не можуть бути прийняті. Натомість суд вважає вимогу позивача про стягнення з відповідача суми боргу за не проведення оплати за користування водою з комунального водопроводу за останні роки є підставною і законною і приймає як належний доказ відомості по нарахуванню і оплати за житлово-комунальні послуги за період 2005-2008 р.р. і констатує, що станом на вересень 2008 р. заборгованість у відповідача складає 729 грн. 52 коп.. Відповідач не відмовлявся від отримання комунальних послуг з водопостачання, а тому повинен був проводити оплату за них щомісячно, однак цього не робив, чим порушував вимоги ст. 68 ЖК України та ст. 20 ЗУ “Про житлово-комунальні послуги”. За таких обставин справи суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення суми за комунальні послуги з водопостачання повинна бути задоволена на суму 729 грн. 52 коп., а в решті різниці суми пред'явленої в позові слід відмовити. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-08 00:00:00

У серпні 2008 року Міжгірське ВУЖКГ звернулося до суду з цим позовом. Заяву мотивувало тим, що [PERSON] проживаючи з сім'єю у складі шість чоловік в будинку [ADDRESS] самовільно, незаконно приєдналится та безобліково користуються водою з комунального водопроводу чим порушують ЗУ “Про житлово-комунальні послуги”, Правила користування комунальними системами водопостачання та водовідведення і складено акт 14.02.2008 року від підпису якого відповідач відмовився. [PERSON] проживаючи з сім'єю у складі чотирьох чоловік в будинку [ADDRESS] самовільно, незаконно приєдналится та безобліково користуються водою з комунального водопроводу чим порушують ЗУ “Про житлово-комунальні послуги”, Правила користування комунальними системами водопостачання та водовідведення і складено акт 14.02.2008 року. Посилаючись на зазначені обставини позивач просив стягнути з відповідачів завдані збитки, які станом на 07.07.2008 року складають суму 9229 грн. 50 коп. та судові витрати. В суді представник позивача вимоги позову підтримав повністю. Відповідач [PERSON] позов заперечив. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, перевіривши матеріали в справі суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. В судовому засіданні належними доказами було встановлено, що відповідачі самовільно не приєдналися до комунального водопроводу, таке приєднання було здійснено самими комунальними службами на замовлення Міжгірської селищної ради. Отже твердження позивача про самовільне підключення відповідачів до водопроводу та поданий у зв'язку з цим розрахунок позивача про суму збитків, завданих відповідачами в розмірі 9229 грн. 50 коп. не узгоджуються із встановленими обставинами і судом до уваги не можуть бути прийняті. Натомість суд вважає вимогу позивача про стягнення з відповідачів суми боргу за не проведення оплати за користування водою з комунального водопроводу за останні роки є підставною і законною і приймає як належний доказ відомості по нарахуванню і оплати за житлово-комунальні послуги за період 2005-2008 р.р. і констатує, що станом на вересень 2008 р. заборгованість у відповідача [PERSON] складає 1612 грн. 72 коп., а у відповідача [PERSON] складає 1171 грн.12 коп. Відповідач не відмовлявся від отримання комунальних послуг з водопостачання, а тому повинен був проводити оплату за них щомісячно, однак цього не робив, чим порушував вимоги ст. 68 ЖК України та ст. 20 ЗУ “Про житлово-комунальні послуги”. За таких обставин справи суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення суми за комунальні послуги з водопостачання повинна бути задоволена [PERSON] на суму 1612 грн. 72 коп., [PERSON] на суму 1171 грн. 12 коп., а в решті різниці суми пред'явленої в позові слід відмовити. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути судові витрати.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-08 00:00:00

У серпні 2008 року позивач звернувся до суду з цим позовом. Заяву мотивував тим, що відповідач [PERSON] з травня 2006 року самовільно знищує його огорожу, а 01.05.2008 року зрубав вісім межових фруктових дерев та знищив огорожу з металевої оцинкованої сітки довжиною 41 м, висотою 1,20 м, що стверджується актом Синевирської сільської ради. Посилаючись на зазначені обставини і що відповідач заподіяв йому матеріальної шкоди просив покласти на відповідача зобов'язання не чинити перешкод у користуванні земельною ділянкою яка належить йому на праві приватної власності та стягнути на його користь 1020 грн. майнової шкоди та судові витрати. В суді позивач вимоги уточнив просив покласти зобов'язання на відповідача про відновлення огорожі з металевої сітки у попередній стан до її пошкодження. Представник відповідача з уточненою вимогою позивача згідний. Вислухавши пояснення сторін, осіб , перевіривши матеріали в справі суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступного. Як убачається із встановлених судом належними доказами обставин справи, що на межі земельних ділянок позивача і відповідача більше 20-и років встановлена позивачем огорожа з металевої сітки, загальною довжиною 41 м і висотою 1,2 м. За останні роки господарювання відповідач під час оранки нагортав землю на огорожу чим псував таку і пошкоджував її. Представник відповідача даний факт і обставини визнав в суді. Таким чином землекористувач [PERSON] порушив по відношенню до [PERSON] вимоги ст. 96 ЗК України в частині покладеного на нього цією нормою законодавства зобов'язань не порушувати прав власників суміжних землекористувачів та дотримуватись правил добросусідства. За таких обставин визнання представником відповідача позову не суперечить закону, не порушує чиї-небудь права, свободи чи інтереси і відповідно до ст. 174 ЦПК України суд постановляє рішення про задоволення позову, оскільки такий є доведеним по справі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-08 00:00:00

У серпні 2008 року Міжгірське ВУЖКГ звернулося до суду з цим позовом. Заяву мотивувало тим, що [PERSON]. з дружиною [PERSON]проживаючи в будинку [ADDRESS]самовільно, незаконно приєдналися та безобліково користуються водою з комунального водопроводу чим порушують ЗУ “Про житлово-комунальні послуги”, Правила користування комунальними системами водопостачання та водовідведення і складено акт 14.02.2008 року від підпису якого відповідач відмовився. Посилаючись на зазначені обставини позивач просив стягнути з відповідача завдані збитки, які станом на 07.07.2008 року складають суму 9229 грн. 50 коп. та судові витрати. В суді представник позивача вимоги позову підтримав повністю. Відповідач [PERSON] позов заперечила. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, перевіривши матеріали в справі суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. В судовому засіданні належними доказами було встановлено, що відповідачі самовільно не приєдналися до комунального водопроводу, таке приєднання було здійснено самими комунальними службами на замовлення Міжгірської селищної ради. Отже твердження позивача про самовільне підключення відповідача до водопроводу та поданий у зв'язку з цим розрахунок позивача про суму збитків, завданих відповідачем в розмірі 9229 грн. 50 коп. не узгоджуються із встановленими обставинами і судом до уваги не можуть бути прийняті. Натомість суд вважає вимогу позивача про стягнення з відповідача суми боргу за не проведення оплати за користування водою з комунального водопроводу за останні роки є підставною і законною і приймає як належний доказ відомості по нарахуванню і оплати за житлово-комунальні послуги за період 2005-2008 р.р. і констатує, що станом на вересень 2008 р. заборгованість у відповідача складає 729 грн. 52 коп.. Відповідач не відмовлявся від отримання комунальних послуг з водопостачання, а тому повинен був проводити оплату за них щомісячно, однак цього не робив, чим порушував вимоги ст. 68 ЖК України та ст. 20 ЗУ “Про житлово-комунальні послуги”. За таких обставин справи суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення суми за комунальні послуги з водопостачання повинна бути задоволена на суму 729 грн. 52 коп., а в решті різниці суми пред'явленої в позові слід відмовити. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-08 00:00:00

У серпні 2008 року Міжгірське ВУЖКГ звернулося до суду з цим позовом. Заяву мотивувало тим, що[PERSON] проживаючи з сім'єю у складі шість чоловік в будинку [ADDRESS]самовільно, незаконно приєдналится та безобліково користуються водою з комунального водопроводу чим порушують ЗУ “Про житлово-комунальні послуги”, Правила користування комунальними системами водопостачання та водовідведення і складено акт 14.02.2008 року від підпису якого відповідач відмовився. [PERSON]. проживаючи з сім'єю у складі чотирьох чоловік в будинку [ADDRESS] самовільно, незаконно приєдналится та безобліково користуються водою з комунального водопроводу чим порушують ЗУ “Про житлово-комунальні послуги”, Правила користування комунальними системами водопостачання та водовідведення і складено акт 14.02.2008 року. Посилаючись на зазначені обставини позивач просив стягнути з відповідачів завдані збитки, які станом на 07.07.2008 року складають суму 9229 грн. 50 коп. та судові витрати. В суді представник позивача вимоги позову підтримав повністю. Відповідач[PERSON] позов заперечив. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, перевіривши матеріали в справі суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. В судовому засіданні належними доказами було встановлено, що відповідачі самовільно не приєдналися до комунального водопроводу, таке приєднання було здійснено самими комунальними службами на замовлення Міжгірської селищної ради. Отже твердження позивача про самовільне підключення відповідачів до водопроводу та поданий у зв'язку з цим розрахунок позивача про суму збитків, завданих відповідачами в розмірі 9229 грн. 50 коп. не узгоджуються із встановленими обставинами і судом до уваги не можуть бути прийняті. Натомість суд вважає вимогу позивача про стягнення з відповідачів суми боргу за не проведення оплати за користування водою з комунального водопроводу за останні роки є підставною і законною і приймає як належний доказ відомості по нарахуванню і оплати за житлово-комунальні послуги за період 2005-2008 р.р. і констатує, що станом на вересень 2008 р. заборгованість у відповідача[PERSON] складає 1612 грн. 72 коп., а у відповідача [PERSON]. складає 1171 грн.12 коп. Відповідач не відмовлявся від отримання комунальних послуг з водопостачання, а тому повинен був проводити оплату за них щомісячно, однак цього не робив, чим порушував вимоги ст. 68 ЖК України та ст. 20 ЗУ “Про житлово-комунальні послуги”. За таких обставин справи суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення суми за комунальні послуги з водопостачання повинна бути задоволена[PERSON] на суму 1612 грн. 72 коп., [PERSON]. на суму 1171 грн. 12 коп., а в решті різниці суми пред'явленої в позові слід відмовити. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути судові витрати.

Outcome: partial