Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-27 00:00:00

[PERSON]. звернулася до суду з позовом до [PERSON]. про усунення перешкод в користуванні будинком, шляхом виселення без надання іншого житлового приміщення, мотивуючи його тим, що їй на праві власності належить будинковолодіння [ADDRESS]. В належному їй будинку зареєстровані та проживають в даний час її дочка [PERSON]. разом зі своїми дітьми, її онуками - дочкою [PERSON]., неповнолітнім сином [PERSON]. та зятем [PERSON]. Крім того, в будинку зареєстрований і проживає її бувший зять - відповідач по справі [PERSON]. Спільне життя у дочки з відповідачем не склалося і біля чотирьох років тому вони припинили подружні відносини, однак зять продовжує жити в її будинку, грошей колишній дружині на утримання дітей не дає, не приймає участі в утриманні будинку і оплаті комунальних платежів та створює умови, неможливі для спільного проживання з ним в будинку інших осіб, постійно вчиняє сварки, б'є її дочку. З приводу такої поведінки колишнього чоловіка її дочка неодноразово зверталася за допомогою в міліцію. В даний час вона та її чоловік проживають в [INFO], але в зв'язку з похилим віком та погіршенням здоров'я мають наміри повернутися в м.Вінницю і вселитися в належний їй будинок. Своїм проживанням та реєстрацією в спірному будинку, відповідач створює їй перешкоди в користуванні ним. Тому просить суд постановити рішення, яким усунути перешкоди в користуванні належним їй на праві власності будинком [ADDRESS], шляхом виселення з нього відповідача, без надання йому іншого жилого приміщення. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, за обставин викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON]. позов не визнав, суду пояснив, що [INFO] року він уклав шлюб з [PERSON], дочкою позивачки. У 1987 році по взаємній домовленості між його батьками та батьками дружини і ними був придбаний спірний житловий будинок, вони склалися таким чином, він з дружиною надав шість тисяч коштів, а його батьки та батьки дружини по десять тисяч гривень. Договір купівлі-продажу мав бути укладений на дружину. Вважає, що житловий будинок є спільною сумісною власністю його та колишньої дружини. Вислухавши пояснення сторін, пояснення свідка, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Між сторонами виникли житлові правовідносини, які регулюються Житловим Кодексом України, правовідносини з приводу володіння, користування та розпорядження власністю, що регулюються книгою третьою ЦК України. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 12.08.1987 року, посвідченого державним нотаріусом другої Вінницької державної нотаріальної контори [PERSON]. в реєстрі за №[NUMBER] та зареєстрованого в КП ВОБТІ 14.08.1987 року за реєстр. №[NUMBER] позивачка [PERSON]. є власником цілого житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований в [ADDRESS] (а.с.15,16). З 25.08.1987 року у вказаному будинку зареєстрований та проживає її колишній зять - відповідач [PERSON]., що підтверджується технічним паспортом на житловий будинок (а.с.13,14). Позивачка просить усунути перешкоди в користуванні належним їй на праві власності будинком, шляхом виселення відповідача, без надання йому іншого жилого приміщення, посилаючись на те, що відповідач являється абсолютно чужою для неї людиною, не приймає участі в утриманні будинку і оплаті комунальних платежів, створює умови, неможливі для спільного проживання з ним в будинку, постійно вчиняє сварки ображає і принижує всіх проживаючих у будинку осіб. Свідок [PERSON]. суду пояснила, що вона являлася відповідачеві колишньою дружиною. [PERSON]. часто зловживає протягом тривалого часу спиртними напоями, ображає її та дітей і в зв`язку з цим багато разів вона викликала працівників міліції. Він не оплачує комунальні послуги та не проводить ремонту в будинку. Відповідно до ст.109 ЖК Української РСР виселення із займаного приміщення допускається з підстав, установлених законом. Підставами для виселення наймача та членів його сім'ї без надання іншого жилого приміщення, у відповідності до ст.116 ЖК Української РСР, є систематичне руйнування чи псування жилого приміщення, використання його не за призначенням, або систематичне порушення правил співжиття, які роблять неможливим для інших осіб проживання із ними в одній квартирі чи будинку. В судовому засіданні представник позивачки не надав суду жодного доказу про наявність хоча б однієї з підстав розірвання договору житлового найму та виселення відповідача з будинку, передбачених ст.116 ЖК Української РСР. Посилання представника позивача на систематичне створення відповідачем умов, неможливих для спільного проживання з ним в будинку інших осіб, як на єдину підставу для виселення, суд не приймає до уваги, так як в матеріалах справи наявна лише одна постанова суду про визнання відповідача винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч.1 КУпАП. Представником позивачки не надано суду доказів про застосування до відповідача заходів запобігання і громадського впливу. Таким чином, аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки безпідставні, не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed