Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати і моральної шкоди, вважаючи звільнення з роботи незаконним. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та пояснила суду, що 25.05.2007р. прийнята відповідачем на роботу на посаду торгового представника. 25.06.2007р. захворювала , знаходилась на лікуванні, а з 02 по 13 липня 2007р. була звільнена от роботи у зв,язку з захворюванням дитини. 14.07.2007р. прибула до роботи та взнала, що звільнена з роботи за угодою сторін з 25.06.2007р. З наказом про звільнення з роботи її не ознайомили, трудову книжку не дали. Заяви про звільнення з роботи 25.06.2007р. вона не писала, але при прийомі на роботу її заставили написати заяву про прийняття на роботу, а також про звільнення з роботи без вказівки дати. Представники відповідача позов не визнали та пояснили суду, що25.05.2007р. позивачку прийняли на роботу на посаду торгового представника на 0,5 ставки, а 25.06.2007р. позивачка написала заяву про звільнення з роботи за угодою сторін, в той же день зданий наказ про звільнення [PERSON] з роботи. Оскільки у кінці робочого дня 25.06.2007р. [PERSON] пішла з роботи, розрахунок з нею не провели, направили їй лист с проханням отримати трудову книжку, але [PERSON] не з’явилась за її отриманням. Про хворобу [PERSON] підприємство не повідомила, про це відповідач взнав тільки з позовної заяви. 07.10.2008р. на адресу позивачці грошевим переказом направлений розрахунок в сумі 259,54гр. Вислухавши позивачку, її представника, представників відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: судом встановлено, що 25.05.2007р. [PERSON] звернулась до відповідача із заявою про прийом на роботу на посаду торгового представника з оплатою згідно штатному розкладу ( а.с.23). Між сторонами 25.05.2007р.був укладений трудовій договір, з якого убачається, що [PERSON] приступає до роботи торгового представника з оплатою згідно штатного розкладу у розмірі 580гр. ( а.с.25-26). В судове засідання відповідачем представлений наказ №36 від 25.05.2007р. , з якого убачається, що [PERSON] була прийнята на роботу на посаду торгового представника с 25.05.2007р. по 01.08.2007р. на 0,5 ставки, а з 01.08.2007р. переведена на повну ставку ( а.с.27). Оскільки [PERSON] з цим наказом ознайомлена не була, зміст її заяви та трудового договору суперечить змісту наказу, суд вважає посилання представника відповідача про прийом позивачки на роботу на 0,5 ставки неспроможними. Наказом №45 від 25.06.2007р. ( а.с.29) [PERSON] звільнена з роботи з 25.06.2007р. відповідно до п.1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін на підставі заяви [PERSON] про звільнення з роботи. Однак, позивачка оспорює факт написання нею заяви про звільнення з 25.06.2007р. та поясняє, що дата звільнення виконана не нею, вона не бажала звільняться з роботи. За клопотанням позивачки у справі була призначена судово-почеркознавська експертиза для встановлення, чи позивачкою виконана дата на заяві про звільнення з роботи ( а.с.84). Згідно висновку судово-почеркознавської експертизи №395 від 23.06.2008р. цифровий рукописний запис « 25.06.2007р.» від імені [PERSON] в заяві про звільнення з посади від 25.06.2007р. виконаний не [PERSON] . Ставити під сумнів даний висновок підстав у суду немає. Таким чином, позивачка не зверталась до відповідача із заявою про звільнення з роботи за угодою сторін, тобто була звільнена за ініціативою відповідача. [PERSON] має неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] народження ( а.с. 6), а відповідно до ч.3 статті 184 КЗпПУ звільнення жінок, які мають дітей віком до 3-х років, з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається. Крім того, 25.06.2007р. [PERSON] знаходилась на лікарняному ( а.с.5), з наказом про звільнення відповідач її ознайомив. З урахуванням викладеного суд вважає звільнення [PERSON] з роботи суд незаконним. Трудова книжка до наступного часу знаходиться у відповідача, розрахунок з позивачкою відповідач не провів. Посилання представника відповідача про розрахунок з [PERSON] грошевим переказом суд не може взяти до уваги, оскільки на квитанції до грошового переказу відсутній друк поштового відділення, і позивачка заперечує факт отримання коштів. Згідно ч.1 статті 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Відповідно до ч.1 статті 117 КЗпПУ в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, підприємство повинно виплатити працівникові його средний заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, вимоги [PERSON] про стягнення заборгованості по зарплаті та заробітної плати за період затримки розрахунку є також обґрунтованими. Заборгованість по зарплаті, виходячи з окладу торгового представника у 580гр. ( а.с.31,32), за період затримки з 25.06.2006р. по 15.10.2008р. ( 15 місяців 20 днів) і заробітна плата за період з 25.05.2007р. по 25.06.2007р. ( тобто всього за 16 місяців 20 днів) у загальній сумі складає 9074,19гр. ( 580гр.х16міс.20днів= 9074,19) і підлягає стягненню з відповідача. Вимоги позивачки про стягнення моральної шкоди суд вважає обґрунтованими, оскільки [PERSON] морально переживала, зверталась за правовою допомогою і до суду, але вважає ці вимоги завищеними і підлягаючими задоволенню у сумі 2000гр. На підставі викладеного,

Outcome: partial