Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-02 00:00:00

20.11.2007 року [PERSON]. звернувся до суду з вказаним позовом та просив зобов'язати керівництво ПП « Гранд» провести його звільнення відповідно до вимог діючого законодавства України, видати трудову книжку з датою звільнення 20 листопада 2007 року та провести розрахунок, стягнути з відповідача на його користь у відшкодування моральної шкоди 2000 грн.. В процесі судового розгляду справи [PERSON]. Уточнив позовні вимоги та просив скасувати наказ від [INFO] року за №[NUMBER] про його звільнення, провести розрахунок та виплатити йому середній заробіток за весь час по день фактичного розрахунку. В обґрунтування позову [PERSON]. посилався на те, що з липня 2007 року він на підставі трудового договору працював в ПП « Гранд» на посаді слюсаря. 17.10.2007 року він направив заяву про звільнення за власним бажанням. Позивач зазначив, що заступник директора по виробництву [PERSON]. наклав на заяву резолюцію « Звільнити за власним бажанням з відпрацюванням двох тижнів». Позивач пояснив, що два тижні він відпрацював, а 1 листопада 2007 року він звернувся до керівництва підприємства з вимогою надати йому трудову книжку та провести розрахунок, але трудову книжку йому було видано лише 27 листопада 2007 року, розрахунок не проведено і по цей час. Він неодноразово звертався до керівництва підприємства з вимогою виконати вимоги діючого законодавства України, але його вимоги проігноровано. Також позивачем зазначено, що такими неправомірними діями керівництва підприємства, йому завдано моральної шкоди, яку він оцінює у 2000 грн. Представник відповідача [PERSON]. який діяв на підставі доручення позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на задоволенні позову. Представник відповідача [PERSON] проти позову заперечувала, пояснюючи, що наприкінці робочого дня [INFO] року [PERSON]. звернувся до керівництва підприємства із заявою про звільнення за власним бажанням, відмовився відпрацювати два тижні та не вийшов на роботу 19.10.2007 року. Підприємство не стало йти на конфлікт з працівником, задовольнило вимогу [PERSON]. та наказом № [NUMBER] від [INFO] року, що виданий на підставі заяви [PERSON].., датованої [INFO] р., звільнило його за ст. 38 КЗпП України. Надалі 22.10.07 року ( повторно 02.11.07 року), на домашню адресу [PERSON]. було направлялися листи з інформацією про задоволення його вимоги звільнитися та з пропозицією з»явитися на підприємство для отримання повного розрахунку по заробітній платі та трудової книжки. Також представник відповідача зазначила , що [PERSON]. з'явився на підприємстві лише у день видачі заробітної плати за жовтень місяць (12.11.07 р.), отримав її у касі підприємства, відмовився розписатись у відомості, пояснюючи, що розпишеться тоді, коли отримає трудову книжку. Отримавши кошти, [PERSON]. зник з підприємства, так і не звернувшись до бухгалтерії з метою отримання трудової книжки. 12.11.07 року було складено акт про видачу коштів з каси підприємства [PERSON]. За трудовою книжкою [PERSON]. звернувся до адміністрації підприємства тільки 27.11.07 року. З наказом про звільнення № [NUMBER] від [INFO] року позивача було ознайомлено під розпис, на цьому наказі позивачем власноручно зроблено запис про отримання ним трудової книжки 27.11.2007 року. Після звільнення [PERSON]. ніяких перешкод в отриманні розрахунку та трудової книжки йому ніхто не чинив, ніяких вимог про отримання повного розрахунку до підприємства не пред'являв. В судовому засіданні представником відповідача повідомлено суду, що в наказі № [NUMBER] від [INFO] року про звільнення [PERSON]. є технічна помилка в даті видання наказу , пояснено, що правильною датою видання наказу потрібно вважати « 19.10.07 року» оскільки наказ було видане саме 19.10.2007 року, після того як було встановлено , що позивач на роботу не вийшов і керівництво підприємства погодилося звільнити його з дати з якої він просив. Суд, вислухавши пояснення сторін, їх представників, перевіривши письмові матеріали справи, допитав свідків по справі і оцінивши досліджені докази в сукупності - вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні факти і відповідні їм правовідносини. Позивач 01.08.2007 року був прийнятий на роботу у ПП « Гранд» ,слюсарем, з окладом 570 гривень ( наказ №58 від 01.08.2007 року). [INFO] року [PERSON]. був звільнений за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України. Підставою видання наказу про звільнення є заява [PERSON]. про звільнення його за власним бажанням від [INFO] року, що підтверджується наданою до матеріалів справи заявою [PERSON]. від [INFO] року та наказом № [NUMBER] від [INFO] року по ПП « Гранд». 27.11.2007 року позивач отримав трудову книжку про що свідчить його власноручний запис на наказі про звільнення. Судом встановлено та і сторонами не заперечується, що останній день виходу на роботу [PERSON]. був день 18 жовтня 2007 року. В цей день [PERSON]. написав заяву з проханням звільнити його з підприємства за власним бажанням саме з 18 .10.2007 року. На підставі цієї заяви і був виданий наказ № [NUMBER] від [INFO] року про звільнення [PERSON]. відповідно до ст. 38 КЗпП України, що відповідає вимогам п.2.26 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993 року, в якої зазначено , що днем звільнення вважається останній день роботи. Твердження позивача та його представника про те , що [PERSON]. відпрацював два тижня спростовуються письмовими доказами які містяться в матеріалах справи , а саме табелем обліку використання робочого часу за жовтень 2007 року, та показаннями свідків [PERSON]., [PERSON]. В зв'язку з тим, що суд дійшов до висновку про правильність видачі наказу про звільнення позивача саме з [INFO] року, то надану позивачем , в обґрунтування цієї вимоги довідку з міської поліклініки №6 Московського району м. Харкова про те , що [PERSON]. хворів з 22.10.2007 року по 30.10.2007 року не приймає до уваги, оскільки позивач на той час вже не знаходився у трудових відносинах з відповідачем. Таким чином суд вважає позовну вимогу позивача про скасування наказу про звільнення та внесення змін до трудової книжки такими , що не підлягають задоволенню оскільки підставою для видання наказу про звільнення [PERSON]. за ст. 38 КЗпП України була саме його заява про звільнення за власним бажанням з [INFO] року. Відповідно до ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював , то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство , установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно наданих суду Платіжних відомостей позивач отримав за відпрацьований час у жовтні місяці 2007 року лише 100 гривень авансу, 148 грн. 98 коп. нарахованої заробітної платні не отримав та його підпис в відомості відсутній. Посилання представника відповідача, стосовно того, що позивач після звільнення двічі повідомлялося про необхідність з'явитися до підприємства для отримання повного розрахунку по заробітній платі та трудової книжки суд ставиться критично оскільки відповідачем не надані суду докази того, що повідомлення від 22.10.2007 року та 02.11.2007 року дійсно надсилалися на адресу позивача та він їх отримав. Також суд критично ставиться і до посилань представника відповідача на те , що 12.11.2007 року [PERSON]. отримав гроші в сумі 148 грн. 98 коп. Із матеріалів справи вбачається, що підпис [PERSON]. в відомості відсутній. Свідки [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]. пояснили , що акт від 12.11.2007 року про те, що колишні працівники [PERSON]. та [PERSON]. отримали заробітну платню за жовтень місяць, але в відомості не розписалися, був складений зі слів касира [PERSON]. в кінці робочого дня. Інших доказів щодо отримання [PERSON]. грошей 12.11.2007 року суду не надано. Допитаний в якості свідка [PERSON]. заперечував факт отримання ним та [PERSON]. грошей 12.11.2007 року. Підприємство не виплатили належні їм суми при звільнені і по цей час. Таким чином суд вважає вимогу позивача про стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час по день фактичного розрахунку такою, що підлягає задоволенню. Згідно матеріалів справи середній місячний заробіток [PERSON]. становив 570 гривень, за день 25,9 гривень. Таким чином суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за період з [INFO] року по 03.11.2008 року із розрахунку (570 грн х 12 місяців та 12 робочих днів) = 7 150 гривень. В позовних вимог [PERSON]. в частині відшкодування моральної шкоди, суд вважає необхідним відмовити , у зв'язку з ненаданням позивачем жодного допустимого та належного доказу на підтвердження наявності такої шкоди. Стягненню з відповідача в дохід держави підлягає судовий збір у розмірі 51 грн., а також витрати з матеріально-технічного забезпечення розгляду цивільних справ у розмірі 30 грн.

Outcome: partial