Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-23 00:00:00

07.05.2008 року [PERSON]. звернувся до Краматорського міського суду з заявою до ВАТ «Донецьке обласне підприємство автобусних станцій» про захист прав споживача. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що він має статус ветерана війни - інваліда війни. Згідно з Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» він має право на безплатний проїзд в автобусі міжміського маршруту. 10.12.2006 року в касі автостанції «Путіловський» м. Донецька відповідачем було йому відмовлено у видачі квитка на безплатний проїзд автобусом до автостанції м. Краматорська. В зв'язку з цим, він змушений був сплатити вартість квитка, що становить 7,29 грн., що призвело до того, що позивач змушений був понести витрати в даному розмірі. Просить суд стягнути з відповідача вартість квитка в розмірі 7,29 грн., упущену вигоду в розмірі 7,29 грн., оскільки позивач мав намір отримати доходи з коштів, понесених на придбання квитка, у вигляді банківських відсотків шляхом залучення цих грошей на свій банківський рахунок, а також моральну шкоду, оскільки з вини ВАТ «ДОПАС» позивач знаходився у нервовому напруженні, що негативно відобразилося на його самопочутті, призвело до головного болю, утрати спокою, погіршенню сну та апетиту, необхідності приймати заспокійливі і лікувальні медичні препарати, були порушені нормальні життєві зв'язки зі знайомими та друзями, які проживають у м. Донецьку. В судовому засіданні позивач надав суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив позов в частині стягнення з відповідача упущеної вигоди в сумі 7,29 грн. залишити без розгляду, а просив задовольнити в частині стягнення матеріального збитку в сумі 7,29 грн. та моральної шкоди, яка передбачена ст. 23 ЦК України, в розмірі 1000 грн. Представник відповідача Клименко Н.В. позовні вимоги не визнала та пояснила, що відповідно до п.21 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» інвалідам третьої групи надається право безоплатного проїзду один раз на 2 роки (туди і назад) залізничним, водним, повітряним або міжміським автомобільним транспортом незалежно від наявності залізничного сполучення або проїзду один раз на рік (туди і назад) зазначеними видами транспорту з 50% знижкою вартості проїзду. Протяжність автобусного маршруту Донецьк -Краматорськ перевищує 50 км, тому він відноситься до міжміського маршруту. Таким чином, позивачу в касі автостанції «Путіловський» було продано квиток з 50% знижкою вартості проїзду, це свідчить про те, що права позивача щодо пільгового проїзду міжміським автомобільним транспортом відповідачем порушені не були. Моральну шкоду також не визнає, тому що ВАТ «ДОПАС» відносно позивача не було вчинено незаконних дій або бездіяльності, які б могли призвести до моральних або фізичних страждань. Вислухавши думки сторін, проаналізувавши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Згідно ст. 11 Закону України «Про автомобільний транспорт», соціально значущими послугами автомобільного транспорту є послуги з перевезення пасажирів автобусними маршрутами загального користування за визначеними уповноваженими органами тарифами та на пільгових умовах відповідно до законодавства. Згідно ст. 37 Закону України «Про автомобільний транспорт», пільгові перевезення пасажирів, які відповідно до законодавства України користуються такими правами, забезпечують автомобільні перевізники, які здійснюють перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування. Автомобільному перевізнику забороняється відмовляти від пільгового перевезення. Безпідставна відмова від пільгового перевезення тягне за собою відповідальність згідно із законом. Пунктом 7 ч.1 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», захист прав передбачено, що інваліди війни мають право на безоплатний проїзд усіма видами міського пасажирського транспорту, автомобільним транспортом загального користування в сільській місцевості, а також залізничним і водним транспортом міського сполучення та автобусами приміських і міжміських маршрутів, у тому числі внутрірайонних, внутрі - та міжобласних, незалежно від відстані та проживання. Як вбачається з копії посвідчення, [PERSON] . являється інвалідом третьої групи і має пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни (а.с.6). Згідно фіскального чеку від 10.12.2006 р., позивачем у ВАТ «ДОПАС» був придбаний квиток вартістю 7,29 грн. на проїзд автобусом маршрутом Донецьк-Краматорськ. Таким чином, при одержанні послуги перевезення від відповідача 10.12.2006 року, останнім всупереч ст. 37 Закону України «Про автомобільний транспорт» були порушені права позивача на безоплатний проїзд автобусом з м. Донецька до м. Краматорська згідно пільг, наданих позивачу державою. Враховуючи наведене, позовні вимоги [PERSON]. щодо стягнення з відповідача реальних збитків в сумі 7,29 грн. підлягають задоволенню й дана вартість квитка повинна бути стягнута з відповідача на користь позивача в повному обсязі. Згідно 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Таким чином, позовна вимога в частині стягнення моральної шкоди підлягає задоволенню, але частково, оскільки суд взяв до уваги подію, яка спричинила позивачу моральну шкоду, об'єм його хвилювань, порушення його нормальних життєвих зв'язків. Позивач є інвалідом третьої групи і має пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни. Ці пільги гарантовані державною. Враховуючи характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, характер немайнових втрат, їх тривалість, факт відновлення судом порушених прав позивача, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, моральну шкоду, заподіяну позивачу, суд оцінює у 150 грн. Згідно ст. 88 ЦПК України на відповідача варто покласти судові витрати по даній справі: судовий збір в розмірі 51 грн. та 8-50 грн. по моральній шкоді, а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн.

Outcome: partial