Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернувшись до суду з даним позовом, просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розміщений за адресою Київська область, Рокитнянський район, с.Телешівка, [ADDRESS], посилаючись на те, що [INFO] померла її мати [PERSON], яка під час життя 09.04.1991 року зробила заповідальне розпорядження на її ім'я. Даний заповіт не змінений і не скасований. В наслідок смерті матері відкрилась спадщина у вигляді- спірного житлового будинку з господарськими будівлями, майнового паю, права на земельну частку (пай) та грошових вкладів. Вона своєчасно звернулась до нотаріальної контори і успадкувала майновий пай, права на земельну частку (пай) та грошові вклади, що підтверджується відповідними свідоцтвами про право на спадщину за заповітом. Проте, вона не може успадкувати житловий будинок з господарськими будівлями тому, що мати не зареєструвала його в органах БТІ, а тому відсутній правовстанолюючий документ на нерухоме майно, що і явилось підставою для звернення до суду. В судовому засіданні позивачка підтримала позов, обгрунтувавши його вищенаведеними обставинами і просить суд розглянути справу по суті під час проведення попереднього розгляду справи та задовольнити її позов. Телешівська сільська рада в судове засідання свого представника не направила, але письмово повідомила про визнання заявленого позову та проведення розгляду справи без участі представника під час попереднього розгляду. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про смерть. Із копії заповіту від 09 квітня 1991 року, який посвідчено секретарем Телешівської сільської ради Рокитнянського району, вбачається, що [PERSON] заповіла все своє майно та майнові права [PERSON]. 30.09.2003 року [PERSON] звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Згідно свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 09.10.2003 року та від 31.03.2004 року посвідчених державним нотаріусом Рокитнянської державної нотарільної контори вбачається, що позивачка успадкувала майновий пай, право на земельну частку пай та грошові вклади, що належали померлій [PERSON] Із довідки № 492 від 12.09.08р. виданою відповідачем вбачається, що згідно запису погосподарської книги №1 жит-ловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] в с.Телешівка зареєстрований за [PERSON] з 1951року. Із копії технічного паспорта на будинок, що виготовлений Білоцерківським МБТІ, вбачається, що в Рокитнянському районі в с. Телешівка по [ADDRESS] знаходиться житловий будинок загальною площею 48,5 кв.м., жилою площею 14,8 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами у вигляді огорожі та колодязя, загальною інвентаризаційною вартістю 17278 гривень. Відповідно до ч.1 ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення вимог позивачки. На підставі ст. ст. 392,1223, 1235, 1269 ЦК України та

Outcome: approved