Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Дружківського суду з позовом до ОКП «Донецьктеплокомуненерго» (далі ОКП), ТОВ «Група компаній «Український центр нерухомої власності» (далі ТОВ), в якому зазначила, що починаючи з листопада 2004року і станом на березень 2008р. ОКП щомісячно надсилає на її адресу рахунки за спожиту теплову енергію з неіснуючим боргом у сумі в межах 2800-3100грн. У травні 2004р. ОКП звернулося до суду з позовом про стягнення з неї і її колишнього чоловіка [PERSON] боргу за теплопостачання за період 1996-2004р.р. у сумі 2885,43грн. До розгляду справи ними була погашена поточна заборгованість у сумі 294,47грн і, таким чином заборгованість була погашена повністю. Позивач відмовився від позову. Ухвалою Дружківського суду від 29 жовтня 2004року провадження по справі було закрите у зв'язку з тим, що заборгованість за тепло енергію повністю погашена. Однак ОКП надсилає на її адресу рахунки за спожиту теплову енергію та борг за 1996-2000р.р. Окрім того, відповідачі час від часу причіпляють на двері під'їзду її будинку недостовірно-образливу інформацію про заборгованість. Вважає, що тим самим, відповідачі свідомо продовжували нехтувати ст.ст. 257 ЦК, 14 ЦПК та ст. 382 КК. У теперішній час ОКП уклало договір з ТОВ про надання юридичних послуг, від яких вона отримала у грудні 2007року листа попередження, а в лютому 2008року отримала листа з погрозами. В листі вказано, що вона має сплатити протягом 30днів заборгованість у сумі 3154,11грн, бо інакше з неї примусово буде стягнута заборгованість і судові витрати в загальній сумі не менше ніж 3678,23грн. Такі протизаконні дії відповідачів позбавили її права на отримання державної субсидії на оплату комунальних послуг і в першу чергу за постачання теплової енергії у 2006-2008р.р., чим завдали їй матеріальну і моральну шкоду. Її право на одержання соціального захисту - є конституційним, гарантованим, згідно ст. 46 Конституції України. Воно захищено законом України «Концепція соціального забезпечення населення України» від 21.12.1992року, а також Постановами КМУ № 89 від 04.02.1995року «Про надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово - комунальних послуг», № 1050 від 22.09.1997р. та інші. Але таке її право було заблоковано з боку ОКП наданням недостовірної інформації у міське Управління праці та соціального захисту населення про її заборгованість у сумі 3116,08грн. Вважає, що ст. 3 ЗУ «Про реструктуризацію заборгованості» № 498 від 20.12.2006р. та Постанова КМУ від 23.05.2007року №765 «Про доповнення Положення про порядок призначення субсидій …» до неї, у частині реструктуризації боргів, відношення не має, тому що Ухвалою від 29.10.2004р. суд встановив, що вона не має боргу перед ВО «Дружківкатепломережа». Відсутність будь-яких пільг по оплаті за комунальні послуги з жовтня 2006року, а також протизаконне відлучення її від права на отримання державної субсидії на оплату комунальних послуг, примушували її сплачувати замість 15% її доходів (пенсії), до 70-78%, в окремі місяці, а в середньому за період з жовтня 2006р по березень 2008р - 51%. Все це привело до великих фізичних і моральних страждань - напівголодному існуванню, погіршенню загального стану здоров'я і публічному приниженню. Дії ТОВ відносно неї у формі професіонального шантажу - протизаконні вимоги, погрози судовою розправою, надсилання зразків квитанцій з чорною смугою по діагоналі - значно поглибили і погіршили її моральний і фізичний стан її життя, особливо у період грудень 2007р - березень 2008р. (депресія, безсоння, страх перед безчинством). Дії відповідачів носять цинічний та жорстокий характер і спрямовані на порушення її конституційних прав, зафіксованих ст.ст. 3,27,28,46 конституції України. Вважає, що відповідачі повинні відшкодувати їй матеріальну шкоду у сумі 2752грн, створену ОКП, а також відшкодувати моральну шкоду причинену ОКП у розмірі 31541,1грн, моральну шкоду причинену ТОВ у розмірі 36782,3грн. Просить суд захистити її від протизаконних дій керівництва ОКП, ТОВ шляхом відображення в рішенні суду: - попередження відповідачів про кримінальну відповідальність за порушення Конституції та законів України; - чітким фіксуванням факту відсутності боргу з її боку перед ОКП за період з 29.10.2004р по 01.01.2008р у сумі 2885,43грн; - стягнути з ОКП матеріальну шкоду 2752грн, моральну шкоду 31541,1грн; - стягнути з ТОВ моральну шкоду в сумі 36782,30грн. Відповідач по справі ОКП звернулося до [PERSON] із зустрічним позовом про визнання права вимоги та стягнення заборгованості по теплопостачанню, в якому зазначив, що [PERSON] є абонентом ОКП в м. Дружківка з 01.11.1999р. та користується послугами теплопостачання [ADDRESS]. Вважають, що сплив строку позовної давності не припиняє зобов'язання [PERSON] оплатити вартість спожитих послуг з теплопостачання в повному обсязі за весь період надання таких послуг. Несплата вартості спожитих послуг відповідачкою, порушує право ОКП на отримання плати за наданні послуги з опалення та гарячого водопостачання у встановлений законодавством строк. У травні 2004року до [PERSON] було пред'явлено позов про стягнення заборгованості, що утворилася станом на 01.05.2004р. в розмірі 2885,43грн. в ході судового розгляду справи було сплачено 294,47грн. ВО «Дружківкатепломережа» було подано заяву про відмову від позову. Відмова була прийнята судом, справу закрито. Відмова від позову не впливає на обов'язок виконати зобов'язання. Сума заборгованості з 01.05.2004 по 01.05.2008р. за особовим рахунком відповідачки складає 682,59грн, оскільки вона не в повному обсязі оплачує послуги з теплопостачання. Це порушує право ОКП на отримання плати за надані послуги з опалення у встановлений строк, не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення» № 630 від 21.07.2005р. [PERSON] періодично сплачувала суми коштів, що свідчить про визнання нею свого обов'язку по сплаті послуг теплопостачання. Крім того, згідно ст.1 ЗУ від 20.02.2003р № 554-4 та ЗУ від 20.12.2006р. № 498-V, заборгованість за житлово- комунальні послуги станом на 01.12.2006р. реструктуризується до 60 місяців залежно від суми боргу та рівня доходів громадян на дату реструктуризації. Реструктуризації підлягає заборгованість в повному обсязі. Відповідач наданою можливістю укласти договір про реструктуризацію не скористався, тому вищевказана заборгованість підлягає стягненню за рішенням суду. Таким чином заборгованість за житлово комунальні послуги, що виникла за період з 01.05.2004р по 01.05.2008р підпадає під дію ч.2 ст. 268 ЦК України і на таку заборгованість позовна давність не поширюється. Тому строк давності за вимогою про сплату заборгованості 682,59 грн не пройшов і ця сума підлягає стягненню в повному обсязі. Просить визнати право ОКП вимагати виконання зобов'язання з оплати заборгованості за спожиті послуги в повному обсязі за весь період споживання послуг незалежно від спливу позовної давності; стягнути з [PERSON] 682,59коп, 110,69 грн втрат від інфляційних процесів, 3% річних - 16грн 29коп, всього 809,57грн., також судові витрати. В судовому засіданні [PERSON] зменшила розмір матеріальної шкоди (а.с.141-147) і пояснила, що вона є споживачем теплової енергії [ADDRESS]. 29.10.2004року було рішення суду про закриття цивільної справи за позовом ОКП про стягнення заборгованості по теплопостачанню у сумі 2885грн у зв'язку з тим, що заборгованість за теплову енергію повністю погашена. Таким чином станом на 29.10.2004року у неї боргу перед ОКП не має. Однак, після цього рішення, з листопада ОКП в особі ВО «Дружківка тепломережа» продовжувало надсилати їй рахунки, де був зазначений борг за 1996-2001р.р. у сумі 2885грн. Крім того, причипляли на двері під'їзду, в якому вона мешкає, інформацію про її заборгованість, якої не існує. У 2006-2007 роках вона не зверталася за субсидією. У лютому 2008року вона звернулася до відділу субсидій із заявою про надання їй субсидії. ОКП в особі ВО «Дружківкатепломережа» надали інформацію до відділу про наявність у неї заборгованості більше 3000грн, що не відповідає дійсності. У зв'язку з такою інформацією в оформленні субсидії їй було відмовлено. Фактично боргів по теплопостачанню у неї не має. Рішення про непризначення їй субсидії їй не надавалося. Вона змушена була сплачувати в повному обсязі за теплову енергію. Віддавала усю свою пенсію, тому вимушена була існувати в напівголодному стані, що призвело до погіршення її стану здоров'я, моральних страждань. Якби вона мала можливість отримати субсидію, то за період з 2006 по 2008рік вона отримала субсидію у розмірі 2030грн. Неотриманна компенсація на сплату комунальних послуг є матеріальною шкодою. Крім того, в розмір матеріальної шкоди нею зараховані судові витрати по сплаті судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу і вартість витрат на правову допомогу. Всього вважає підлягає до стягнення 2611грн. Погодилася з тим, що ОКП врахувало всі її квитанції про сплату за теплову енергію, однак вважає, що доплату яку вона зробила у травні 2008р у сумі 52,69грн ОКП повинно було зарахувати у період 2007р., а не в рахунок заборгованості 2004року, оскільки у 2004році у неї боргу не було, як встановлено судом. У 2007р та на початку 2008року до неї приходили листи від ТОВ, зміст яких вона оцінює як погрозу на її адресу, оскільки ніяких боргів перед ОКП не має. Після отримання таких листів вона перенесла душевні та фізичні страждання. У неї підвищувався тиск, появилося безсоння. Розмір моральної шкоди визначала, виходячі із суми боргу, яку виставляло ОКП в повідомлені 3154,11грн збільшеної у 10разів, що становить 31541,10грн. Таким же чином визначала розмір моральної шкоди, який просить стягнути і з ТОВ - 3678,23грн х 10 = 36782,3грн. Представник позивача [PERSON] також вважає, що доплату яку [PERSON] зробила у травні 2008р у сумі 52,69грн ОКП повинно було зарахувати у період 2007р., а не в рахунок заборгованості 2004року, оскільки у 2004році у неї боргу не було, як встановлено судом. Крім того, при розгляді зустрічного позову повина бути застосована позовна давність. Дії ОКП блокували право [PERSON] на отримання субсидії. Вважає, розмір моральної шкоди в сумі 31541,1грн та 36782,3грн є таким, що достатньо об'єктивно відбиває рівень моральної шкоди, нанесеної відповідачами [PERSON]. Представник позивача [PERSON], вважає, що ОКП та ТОВ не мало право вимагати від [PERSON] погашення заборгованості за період 1996-2004р.р., оскільки судом встановлено, що на час винесення ухвали суду від 29.10.2004р.боргу у [PERSON] не було. Надалі позивачка сплачувала всі рахунки, які їй надавалися і на сьогодні боргів не має. Позивач [PERSON] та її представники, просять позов [PERSON] задовольнити, а в задоволенні зустрічного позову ОКП відмовити. Представник ОКП в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнав. Підтвердив обставини, якими обгрунтований зустрічний позов. Уточнив позовні вимоги за зустрічним позовом (а.с.119,164-166). Пояснив, що в травні 2004рок до [PERSON] було пред'явлено позов про стягнення заборгованості, що утворилася станом на 01.05.2004року в розмірі 2885,43грн. В ході судового розгляду відповідачка наголошувала на спливу строку позовної давності за період з 1999р по квітень 2001року та оплатила 295,47грн, що становило заборгованість відповідачки за період з травня 2001р по квітень 2004р. У зв'язку зі сплатою суми боргу в межах строку позовної давності та її відсутністю за цей період (травень 2001р - квітень 2004р), спливу строку давності по заборгованості 1999р по квітень 2001р ВО „Дружківкатепломережа” було подано заяву про відмову від позову. Відмова була прийнята судом, справу закрито, про що винесено ухвалу від 29.10.2004р. Відмова від позову не впливає на обов'язок виконати зобов'язання та не має своїм наслідком припинення зобов'язання. Наслідком спливу строку позовної давності є неможливість для ОКП шляхом звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію, захистити свої охоронювані законом інтереси. Однак це не позбавляє ОКП право на вимогу виконання зобов'язання [PERSON], шляхом звернення до неї з пропозицією погасити заборгованість в добровільному порядку, та не веде до припинення самого зобов'язання; не має своїм наслідком обов'язок ОКП списати прострочену суму боргу. Згідно зі ст. 16 ЦК України ОКП, як кредитор у зобов'язані, ОКП має право звернутися до суду із позовом про визнання за ОКП права вимагати виконання зобов'язання з оплати заборгованості за спожиті послуги в повному обсязі за весь період споживання послуг незалежно від спливу позовної давності. Однак, наявність такого права жодним чином не може зобов'язати [PERSON], як боржника у зобов'язані, виконати зобов'язання в частині суми боргу, по якій сплив строк позовної давності. Вимогу [PERSON] про відшкодування моральної шкоди вважають необгрунтованою, оскільки [PERSON] не надала суду доказів спричинення їй моральної шкоди, підтверджуючих розмір моральної шкоди, дії ОКП є правомірними. Також вважає, що для відшкодування матеріальної шкоди відсутні підстави, оскільки відсутні ознаки, що необхідні для цивільно-правової відповідальності: - дії ОКП є правомірними; - між діями ОКП та ненаданням [PERSON] субсидії немає безпосереднього причинного звязку. [PERSON] безпідставно включила до матеріальної шкоди судові витрати. Крім того, для розрахунку субсидії використовуються чимало критеріїв, які не враховані [PERSON]. Борг у сумі 40,22грн створився за січень 2007року. Строк позовної давності за цією вимогою не пройшов і ця сума підлягає стягненню. Крім того, відповідно до вимог ст. 625 ЦК стягненню також підлягають сума втрат від інфляційних процесів, що складає 105,40грн, та 3% річних, що становить 15,44грн. Просить в задоволені позову [PERSON] відмовити, зустрічний позов задовольнити і визнати право ОКП вимоги до [PERSON] виконати зобов'язання з оплати заборгованості за спожиті послуги з теплопостачання в повному обсязі за весь період споживання послуг з 01.11.1999року по 06 серпня 2008року в розмірі 2486,69грн., що складається із суми боргу 40,22грн за січень 2007року та суми боргу 2446,47грн за листопад 1999р - квітень 2001р, незалежно від спливу позовної давності. Стягнути з [PERSON] 40,22грн основного боргу, 105,40грн втрат від інфляційних процесів, 3% річних 15,77грн. Судові витрати покласти на [PERSON]. Представник відповідача ТОВ позовні вимоги [PERSON] не визнав. Пояснив, що у жовтні 2007року між ОКП та ТОВ було укладено договір про надання юридичних послуг. Згідно умов цього договору замовник передає заявку із замовленням для здійснення юридичних і фактичних дій. У листопаді 2007року ТОВ подано замовлення на юридичні послуги з ліквідації заборгованості щодо [PERSON] з інформацією про те, що станом на 01.10.2007р сума заборгованості за її особовим рахунком складає 2699грн. Відповідно до умов договору відповідальність за достовірність переданих даних в замовленнях несе Замовник. Позивачці в листах пропонувалося звернутися до виробничої одиниці ОКП в м.Дружківка з метою звірки взаєморозрахунків, надання документів, що підтверджують відсутність послуги тощо, та попереджувалось про можливі негативні наслідки, передбачені законодавством України. [PERSON] не надала суду доказів спричинення їй моральної шкоди. Дії ТОВ є правомірними. Сплив строку позовної давності та відмова від позову не припиняє зобов'язання [PERSON] оплатити вартість спожитих послуг з теплопостачання в повному обсязі за весь період надання таких послуг. Просить відмовити [PERSON] в задоволенні позовних вимог. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до ОКП „Донецьктеплокомуненерго”, ТОВ „Група компаній „Український центр нерухомої власності” задоволенню не підлягають, а зустрічний позов ОКП «Донецьктеплокомуненерго» до [PERSON] підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що [PERSON] є споживачем теплової енергії [ADDRESS]. Судом встановлено, що у 2004 році ОКП зверталося до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію у період 1996-2004р.р., яка станом на 01.05.2004року складала 2885грн. Під час розгляду справи відповідачі сплатили суму боргу з урахування трирічного строку позовної давності, ОКП надало заяву про закриття провадження у даній справі у зв'язку з тим, що відповідачами було погашено заборгованість за теплову енергію. Ухвалою суду від 29.10.2004року провадження по справі за позовом ОКП „Донецьктеплокомуненерго” до [PERSON] (нині [PERSON]), [PERSON] про стягнення заборгованості за теплову енергію було закрито у зв'язку з тим, що заборгованість за теплову енергію погашена. Ці обставини підтверджуються поясненнями сторін, позовною заявою ОКП до [PERSON](а.с.9), запереченнями відповідачів [PERSON] (а.с. 10), ухвалою суду (а.с.8). Суд встановив, що після закриття провадження по справі, то б то після 29.10.2004року і до квітня 2008р. ОКП, а потім ТОВ надсилало [PERSON] повідомлення про сплату за теплову енергію, в яких зазначало суму заборгованості з урахуванням боргу, який виник до 01.05.2004р., що підтверджується поясненнями сторін, квитанціями про сплату за теплову енергію (а.с.13-17), листами ТОВ на адресу [PERSON] (а.с.11-12,46). Суд встановив, що протягом з травня 2004року до 01 травня 2008року [PERSON] не в повному обсязі сплачувала за спожиту теплову енергію, у зв'язку з чим станом на 01 травня 2008року виникла заборгованість у сумі 40,22грн (а.с.121-124,167). Згідно ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у спосіб, визначений законами України. Позивач [PERSON] просить захистити її конституційні і законні права від протизаконих дій ОКП та ТОВ шляхом відображення в рішенні суду : - попередження відповідачів про відповідальність, у тому числі і кримінальну за порушення її конституційних та законих прав, а також за невиконання рішення суду - ухвали від 29.10.2004року; - чітким фіксуванням факту відсутності тборгу перед ОКП №Донецьктеплокомуненерго” на день прийняття рішення судом . Суд вважає, що зазначений [PERSON] спосіб захисту її прав є таким, що не грунтується на законі. Під час попереднього розгляду даної цивільної справи [PERSON] було запропоновано визначити позовні вимоги відповідно із способами захисту цивільних прав та інтересів, передбачених законодавством. Однак [PERSON] не було прийнято це до уваги і позовні вимоги в цій частині залишилися без змін. Отже суд не може захищати порушені права та інтереси у спосіб, який не передбачений ні законом, ні договором, тому позовні вимоги [PERSON] в цій частині задоволенню не підлягають. Суд також вважає, що не підлягають задоволенню вимоги [PERSON] щодо стягнення матеріальної і моральної шкоди. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач [PERSON] посилається на той факт, що внаслідок того, що ОКП надав до відділу субсидії недостовірну інформацію про наявність у неї боргу за теплову енергію, вона позбавилась можливості отримати субсидію протягом 2006-2008р.р., що у сумі складає 2030грн, чим завдано їй матеріальну шкоду. На підтвердження цих обставин посилається на заяву від 28.02.2008р (а.с.151), у якій вона звертається до начальнику Управління праці та соціального захисту населення в м.Дружківка, довідку, яку видала ВО „Дружківкатепломережа” про борг у сумі 3053,11грн., заяву про призначення усіх видів соціальної допомоги, відповідь начальника управління від 05.03.2008року. Відповідно до Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою КМУ від 21.10.1995р № 848 (із змінами) рішення про призначення (непризначення) субсидії приймається протягом 10 днів після подання заяви та всіх необхідних документів. Як вбачається із заяви [PERSON] на імя начальника Управління праці від 28.02.2008р., 27 лютого 2008р вона звернулася у відділ з питання призначення їй субсидії на період 2007-2008р. і одразу отримала відмову в призначені їй субсидії у зв'язку з тим, що існує борг у неї перед ОКП у сумі 3053,11грн, хоча фактично такої заборгованості не існує. У відповіді на її звернення, начальник управління не зазначає, що субсидія їй не надана саме через наявність у неї боргу перед ОКП. Аналізуючи ці докази, суд приходить до висновку, що [PERSON] не надала суду доказів, що вона відповідно до вимог вищевказаного Положення надала до Управління всі необхідні документи для призначення їй субсидії, також не надала суду доказів, що субсидія не була їй призначена саме із-за боргу перед ОКП в особі ВО „Дружківкатепломережа”, а не з інших підстав, які не дають право на отримання субсидії. Крім того вона пояснила, що у період 2006-2007р.р. вона не зверталася до відділу субсидії за призначенням їй субсидії. При таких обставинах, суд вважає не можливо встановити, що у [PERSON] виникло право на отримання субсидії у період з 2006-2008р.р., але з вини ОКП вона це право втратила. Тому вимоги [PERSON] щодо стягнення з ОКП матеріальної шкоди в сумі 2030грн, яка є розміром неотриманої компенсації на сплату комунальних послуг у період 20.10.2006р - 05.05.2008р. задоволенню не підлягають. Суд вважає, що вимоги [PERSON] щодо стягнення моральної шкоди з ОКП в сумі 31541,1грн та з ТОВ в сумі 364782грн не підлягають задоволенню. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Судом встановлено, що крім пояснень самої позивачки, та медичної картки на її ім'я інших доказів про наявність спричинення їй моральної шкоди суду не надано. Обставини, щодо наявності моральної шкоди у позивача [PERSON], представниками відповідачів не визнані. Тому відповідно до ст. 61 ЦПК України не можуть бути визнанні судом такими, що не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 1167 моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995року №4 обов'язковому з'ясуванню при вирішені спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд вважає, що [PERSON] не надала суду доказів наявності у неї моральної шкоди від дій відповідачів. Позивачка посилається на зміст медичної карти на її ім'я. В судовому засіданні була дослідженна медична картка (а.с.161). Із її змісту вбачається, що [PERSON] звернулася у перше до лікаря 18.06.08року із скаргою на болі у серці, порушення сна. Потім звертається у липні 2008року. Рахунки тепломережі щодо сплати заборгованості, як пояснювала позивачка вона отримувала починаючи з кінця 2004року. Листи ТОВ вона отримувала у листопаді 2007р, лютому 2008р.квітень 2008р. То б то між цими подіями існує тривалий проміжок часу. При таких обставинах суд вважає, недоказаним, що фізичні недомагання [PERSON] були викликані саме після отримання рахунків ОКП та листів ТОВ. [PERSON] посилається, що внаслідок неотримання субсидії, вона вимушена була існувати в напівголодному стані, оскільки всю пенсію віддавала на сплату комунальних послуг. Такий її стан також причиняв їй моральну шкоду. Однак в даному в судовому засіданні не встановлено, що право на отримання субсидії у [PERSON] виникало, але вона його втратила із-за дій ОКП. Тому ці доводи позивачки не беруться судом до уваги. Не можна також вважати, що дії ОКП, і в подальшому дії ТОВ щодо надсилання [PERSON] рахунків про оплату за період 1999- 2001р.р. та листів (а.с.11,12,46) є неправомірними, а зміст листів є погрозливим. Діючим законодавством України не заборонено звернення кредитора до боржника з вимогою про сплату заборгованості після спливу позовної давності. У судовому засіданні досліджений зміст листів, які [PERSON] вважає, як погрозу на свою адресу. Судом не встановлено характер змісту цих листів як погрозливий. Враховуючи викладене, вимоги [PERSON] щодо стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають. Суд не може погодитися з думкою [PERSON], що заборгованості перед ОКП не існує, оскільки судом перевірений розрахунок заборгованості, наданий ОКП, в якому зазначені всі платежі, здійснені [PERSON] за цей період, з вказівкою на їх призначення, що підтверджує і [PERSON] в судовому засіданні і з данного розрахунку вбачається наявність суми боргу 40,22грн. Суд не може погодитися з думкою [PERSON] і її представників, що ОКП, отримавши доплату у сумі 52,69грн, не мало право її зарахувати у погашення заборгованості за 2004рік у сумі 35,66грн, оскільки [PERSON] у квитанції, згідно якої було здійснено доплату у сумі 52,69грн не зазначено за який період здійсненна ця доплата, тому суд вважає, що у ОКП було право самому визначити призначення цього платежу. Крім того, у своїх запереченнях проти зустрічної позовної заяви (а.с.103), [PERSON] сама зазначає, що після ретельної звірки (рахунки-квітанції оплати) за період листопад 2004р-квітень 2008р нею було виявлено розбіжності в розрахунках у сумі 52,69грн, які і були нею сплачені. Плата за теплову енергію, передбачена до 2005 року Правилами надання послуг з водо-, теплопостачання та водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.1997 ріку № 1497 (із змінами та доповненнями) та Правилами надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою КМУ від 21. 07. 2005року № 630, відповідно до ст. 10 Правил № 1497 р. - плата за послуги вноситься щомісячно по нормам та тарифам, встановленим обласними держадміністраціями із рахунку на 1 кв. метр житла на одного мешканця, відповідно до п. 18 Правил № 630 розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Згідно п. 20 цих Правил плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів теплової енергії або затверджених нормативів споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Згідно п. 21 Правила у разі відсутності у квартирі та на вводах у багатоквартирний будинок засобів води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормами споживання з розрахунку за 1 кв. м (куб метр) опалювальної площі (об'єму) квартири та додатково за перевищення розрахункової потужності приладів опалення (радіаторів) згідно з законодавством. Наявність у відповідача заборгованості підтверджує невиконання нею обов'язків, передбачених п.33 Правил надання населенню послуг з теплопостачання № 1497 та п.30 Правил № 630, по своєчасній оплаті наданих послуг. У судовому засіданні представником [PERSON] [PERSON] заявлено клопотання, про застосування строку позовної давності при розгляді зустрічних вимог ОКП. Судом встановлено, що з урахуванням строку позовної давності заборговансть за спожиту теплову у період з червня 2005року по квітень 2008р. складає 40,22грн, яка і підлягає стягненню з [PERSON] в примусовому порядку. Суд вважає, що вимоги ОКП за зустрічним позовом щодо стягнення з [PERSON] 3% річних у сумі 15,44грн і втрат від інфляційних процесів у сумі 105,40грн. задоволенню не підлягають. ОКП як на підставу цих вимог посилається на ст. 625 ЦК. Однак суд вважає, що в данному випадку не може бути застосована така стаття. Відносини між ОКП і [PERSON] регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затвердждені Постановою КМУ №630 від 21.07.2005року. Цією ж постановою також затверджений типовий договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води. Правилами передбачено, що споживач зобов'язаний оплачувати послуги в установлені договором строки і у разі несвоєчасного внесення плати за послуги сплачувати пеню у встановленому законом та договором розмірі. Правилами не передбачено сплату споживачем 3%річних і втрат від інфляційних процесів у разі несвоєчасного внесення плати за отримні послуги теплопостачання. Судом встановлено, що письмовий договір про надання послуг теплопостачання між ОКП та [PERSON] не укладався. Згідно умов типового договору про надання послуг з централізованого опалення споживач несе відповідальність за несвоєчасне внесення платежів за послуги - шляхом сплати пені. Ніяких інших сплат споживачем за несвоєчасне внесення платежів договором не передбачено. Тому суд вважає, що вимоги щодо сплати річних і втрат від інфляційних процесів задоволенню не підлягають. Суд вважає, що вимоги ОКП за зустрічним позовом про визнання права ОКП вимоги до [PERSON] ([PERSON]) виконати зобов'язання з оплати заборгованості за спожиті послуги з теплопостачання в повному обсязі за весь період споживання послуг з 01.11.1999року по 06 серпня 2008року в розмірі 2486,69грн задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 4 ЦПК Україхни, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Суд вважає, що в даному випадаку спосіб захисту прав у виді визнання права вимоги є таким, що не грунтується на законі. Визнання такого права не має юридичних наслідків для [PERSON], що також визнається і ОКП (а.с.165). Представник ОКП зазначав, що наявність такого права жодним чином не може зобов'язати [PERSON], як боржника у зобов'язані, виконати зобов'язання в частині суми боргу, по якій сплив строк позовної давності. Оскільки не виникають юридичні наслідкі для [PERSON] при визнанні такого права, то суд вважає, що право ОКП з боку [PERSON] не може порушуватися. Тому немає необхідності у захисті такого права. Крім того, суд вважає, що спосіб захисту в даному випадку є звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за відповідний період. Як вже встановлено судом, ОКП зверталося до суду з позовом до [PERSON] ([PERSON]), [PERSON] про стягнення заборгованості за період з 1999року по квітень 2004року включно у сумі 2885грн. В подальшому від позову відмовилося. При таких обставинах суд вважає, що ОКП вже використало своє право на захист у суді щодо стягнення заборгованості за період з 1999р по квітень 2004року. Тому позовні вимоги ОКП за зустрічниим позовом в цій частині задоволенню не підлягають. Згідно ст.88 ЦПК України з [PERSON] стягуються витрати за інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи у сумі 30,00грн (а.с.54) на користь Обласного комунального підприємства “Донецьктеплокомуненерго”. і в місцевий бюджет витрати по сплаті судового збору у сумі 51(п'ятдесят одна) грн. 50 коп. На підставі ст. ст. 10, 11, 57, 60, 61, 88, 131, 209, 212-215 ЦПК України, та

Outcome: partial