Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-20 00:00:00

Правова позиція позивачів за первісним позовом та відповідачів за зустрічним позовом - [PERSON] та [PERSON] Позивачі, звернувшись до суду з вищезазначеними вимогами до відповідачів, вважали, що у зв'язку з тим, що вони проживали з спадкодавцем [PERSON] п'ять років однією сім'єю до моменту відкриття спадщини, після її смерті, являються спадкоємцями четвертої черги по закону і мають право на отримання у власність в рівних частках спадкового майна у вигляді 610\1000 частин квартири [ADDRESS]. Вимоги позивачів обґрунтовувалися наступними доказами. Із пояснень позивачів по справі, їх представника, а також наданих доказів убачається, що позивачі та [PERSON], яка померла [INFO] були співвласниками квартири [ADDRESS]. По ствердженню позивачів, вони, починаючи з жовтня 1999 р. постійно проживали із [PERSON] однією сім'єю, оскільки остання була одинокою, хворіла потребувала допомоги. В якості доказів позивачі надали суду фотографії, де вони зображені з [PERSON], вітальні листівки, довідку з житлового органу про те, що з 1999 р. по день смерті вони проживали сумісно з [PERSON], розрахункові квитанції щодо оплати ними частини квартири, що належала [PERSON]. Крім того, позивачами суду надані фотокартки про те, в якому стані зараз знаходиться квартира, відносно якої йде спір. Вони вважають, що цими фотокартками спростовуються доводи позивачки за зустрічним позовом [PERSON], що вона, як член сім'ї проживала з [PERSON] в спірної частині квартири. Також, за клопотанням позивачів був допитаний ряд свідків, які, на їх думку, також підтвердили їх пояснення, щодо сумісного проживання із спадкодавцем. Зустрічний позов [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не визнали, стверджуючи про те, що [PERSON] ніколи не проживала сумісно із спадкодавцем, не допомагала її матеріально та не піклувалася за неї. Як пояснили позивачі, [PERSON] з'явившись до них відразу же після смерті [PERSON] та, представившись її родичкою, потребувала документи про реєстрацію смерті, а також документи про право власності померлої на квартиру, заявивши, що вона буде займатися похованням. Незважаючи те, що всі витрати за похоронами несли вони, квитанції про сплату ритуальних послуг, були виписані на ім'я [PERSON], так як у неї на руках були всі належні для цього документи. Правова позиція відповідачки по первісному позову та позивачки за зустрічним позовом [PERSON] [PERSON], позов [PERSON] та [PERSON] не визнала на тих підставах, що дані особи ніколи з [PERSON] однією сім'єю не проживали, більш того, за її ствердженням, вони знаходилися в неприємних стосунках. Неприємні стосунки між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] виникли тому, що [PERSON], належну йому частину квартири переобладнав у магазин і тим самим порушував спокій [PERSON]. Підтримуючи свої позовні вимоги, [PERSON] стверджувала, що вона є троюрідною сестрою [PERSON], однак докази з цього приводу вона надати не може. Враховуючи, що [PERSON] тривалий час хворіла й потребувала стороннього догляду, вона з лютого 2000 р. стала проживати з нею єдиною родиною. Матеріальне забезпечення надавав її син [PERSON]. Доказами, які свідчать про те, що вона є спадкоємницею четвертій черзі, [PERSON] вважає квитанції щодо сплати витрат на поховання [PERSON], пояснення свідків, а також матеріали цивільної справи за її заявою про встановлення факту проживання із спадкодавцем однією сім'єю на протязі п'яті років. Правова позиція відповідача в особі Одеської міської ради. Представник територіальної громади місця, в особі Одеської міської ради, вважає що обидва позові є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню на підставах того, що як позивачі за первісним позовом так і позивачка за зустрічним позовом не доказали суду обставин того, що проживали із спадкодавцем однією сім'єю на протязі п'яті останніх років до її смерті. Мотивувальна частина рішення. Суд, з'ясувавши обставини справи та, перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову [PERSON] необхідно відмовити. К такому висновку, суд прийшов, виходячи з наступного. Судовим розглядом установлено, що 06 жовтня 1999 р. [PERSON] придбала у [PERSON] 39\100 частин квартири [ADDRESS], що становить одну житлову кімнату житловою площею 15,0 кв. м. та 39\100 частин коридору, 39\100 частин туалету. В цілому квартира складалася з трьох житлових кімнат, житловою площею 38,2 кв м., загальною площею 54,6 кв. м. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 08.08.2001 р., отриманого в результаті приватизації житла, [PERSON] належало на праві приватної власності 610\1000 частин квартири, які складають 32,1 кв. м. З технічного паспорта, що був виданий [PERSON] при приватизації квартири вбачається, що вона займала дві житлові кімнати, площею 13,6 кв. м. та 8,8 кв. м., а кухня, туалет і коридор знаходилися у співвласників у загальному користуванні. Як пояснили позивачі, коли вони поселилися проживати до [PERSON] із нею проживав її син - [PERSON], якій помер [INFO] у віці 26 років. Після смерті сина, [PERSON] залишилася одна, інших родичів у неї не було, тому вони взяли її під свою опіку і повністю утримували її. Необхідність в її утриманні вони поясняли тим, що [PERSON] ніде не працювала, отримала дуже маленьку пенсію, за станом здоров'я могла працювати лише на дому, тому що була тучною. [PERSON] та [PERSON] не заперечували проти того, що за згодою [PERSON], належну їм частину квартири вони переобладнали під магазин і [PERSON] дозволила їм проживати у своїх житлових кімнатах. Як стверджували позивачі, [PERSON] була заінтересована в тому, щоб вони здійснювали торгівлю, так як, вона як член їх сім” і отримувала від цього кошти. [PERSON] та [PERSON] свідчили про те, що [PERSON] померла раптово, до останнього дня вона працювала разом з ними, допомагала ним, а тому, вони не вирішували з нею питань, щодо заповіту або укладання договору довічного утримання. Свідки, які були допитані за клопотанням позивачів за первісним позовом, підтвердили пояснення позивачів. Так, свідок [PERSON] суду пояснила, що вона тривалий час знаходилася в дружних стосунках із [PERSON], так як допомагала позивачам здійснювати підприємницьку діяльність. Як убачається з пояснень свідка, починаючи з 1999 р., родина [PERSON] проживала одною сім'єю з [PERSON] і між ними були розподілені обов'язки наступним чином: [PERSON] готовила для всієї сім” і їжу та доглядала за малолітнім сином [PERSON], а [PERSON] і [PERSON] займалися торгівлею взуттям. По ствердженню свідка, вона всього лише двічі за п'ять років бачила [PERSON], яка приходила до [PERSON] у гості. За ствердженням свідка поховання [PERSON] оплачував - [PERSON]. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він є компаньйоном [PERSON] по торгівлі і часто бував у нього дома. Враховуючи, що родина [PERSON] фактично проживала у житлових кімнатах [PERSON], [PERSON] він ніколи там не бачив. По ствердженню даного свідка, [PERSON] у відсутності [PERSON] видавала йому товар для реалізації, розпоряджалася грошовим коштами. На його думку, вона померла неждано, всього у віці 54 років. Свідки [PERSON] та [PERSON] дали аналогічні показання. Свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що були сусідами [PERSON] і можуть із упевненістю стверджувати, що вона та родина [PERSON] проживали однією сім'єю. Після смерті [PERSON], [PERSON] займався організацією її похорон. Свідки наполягали на тому, що [PERSON] ніколи з [PERSON] не проживала. Свідки, які були допитані за клопотанням [PERSON] поясняли, що вона останні 5 років перед смертю [PERSON] проживали з нею сумісно однією сім'єю. Так, свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] стала проживати [PERSON], приблизно з 2002 р. Вона бачила її ранком і вечором коли йшла на роботу та поверталася з роботи. Свідок пояснила, що вона не бачила, коли [PERSON] перевозила свої особисті речі до [PERSON], а також її не відомо, чи був у них загальний бюджет. Що стосуються позивачів [PERSON] та [PERSON], то свідок пояснила, що [PERSON] з ними скандалила з приводу того, що вони порушили стіну в їх квартирі. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона була сусідкою [PERSON] і бачила, що в останній час, [PERSON] практично кожний день приходила до [PERSON] готувала її їжу, брала до себе до дому стирати білизну [PERSON]. Коли, [PERSON] померла рядом нікого не було і її знайшли сусіді. Як пояснила свідок, покійна [PERSON] скандалила з [PERSON] і вона заперечує проти того, що він та його дружина, жили з [PERSON] однією сім'єю. Свідок [PERSON], поясняючи про взаємовідносини, що існували між покійною [PERSON] та [PERSON] пояснила, що [PERSON] була троюрідною сестрою [PERSON] і після смерті сина [PERSON], вона поселилася проживати до неї. Враховуючи, що [PERSON] була дуже повною і не могла за собою доглядати, цим займалася [PERSON] Свідок, також показала, що між [PERSON] та [PERSON] були неприємні стосунки і були вони викликані тим, що він створив у квартирі склад взуття. Допитавши свідків із сторони позивачів та відповідачки за первісним позовом, суд проаналізував копії матеріалів спадкової справи до майна померлої [PERSON] Із даних документів убачається, що 01.06.2005 р. [PERSON] звернулася до Шостої одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття після смерті [PERSON] спадкового майна у вигляді 610\1000 частин квартир [ADDRESS]. Нотаріусом, [PERSON] в отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом було відмовлено, тому що вона не надала документів, що підтверджують родинні відносини з померлою. Судом, за клопотанням [PERSON] були оглянути матеріали цивільної справи за № 2- о- 102\08 за її заявою про встановлення факту проживання із спадкодавцем однією сім'єю. В матеріалах даної справи, крім пояснень свідків [PERSON],[PERSON], [PERSON], які допитувалися в процесі розгляду даної справи, а також копії матеріалів спадкової справи, відсутні інші докази, які б підтверджували право [PERSON] на спадкування. Аналіз всіх доказів, які надані сторонами по справі дає право суду зробити висновок, що пояснення позивачів [PERSON] , [PERSON], їх свідків є найбільш достовірними, тому що підтверджуються іншими письмовими доказами. Так, відповідно до довідки дільниці №12 КП ДЕЗ “Фонтанський”, позивачі проживали з [PERSON] до її смерті. Розрахункові квитанції про сплату комунальних послуг, підтверджують оплату позивачами не тільки своєї частини квартири, а ї частини [PERSON] Із наданих позивачами за первісним позовом фотографій убачається, що ніяких неприємних стосунків між ними та [PERSON] не було. Більш того, можливо зробити висновок, що на фотокартки зображена одна сім” я. Такий же висновок, можливо зробити із оглянутих у суді писем та листівок. Суд, критично відноситься до пояснень свідків [PERSON],[PERSON], [PERSON] тому, що дані особи, стверджуючи про те, що [PERSON] постійно проживала із спадкоємцем, в той час свідчили про те, що вона їжу готовила у себе дома, стирала білизну також у себе вдома. Дані обставини не можуть свідчить про те, що позивачка за зустрічним позовом проживала однією родиною з [PERSON], а можуть свідчить лише про допомогу, яка остання оказувала покійної. Що стосується витрат [PERSON] на оплату ритуальних послуг, після смерті [PERSON], то суд, бере до уваги пояснення [PERSON] та [PERSON], які підтверджуються поясненнями свідків, що фактично витрати несли вони. Правовідносини, які виникли між сторонами, на думку суду повинні регулюватися наступними нормами права. Стаття 1264 ЦК України, яка передбачає четверту чергу спадкоємців за законом установлює, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Якщо проаналізувати значення терміну “сім'я”, що надано в ст. 3 СК України, то можливо побачити, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. В п. 211 “Інструкції про порядок учинення нотаріальних дій нотаріусами України” від 03.03.2004 р. зазначено, що доказом постійного проживання разом із спадкодавцем можуть бути довідка житлово-експлуатаційної організації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом із ним. Стаття 64 ЖК України до членів сім” і наймача відносить осіб, які “постійно проживають спільно з наймачем і ведуть спільно господарство”. Слід зазначити, що в постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. “Про судову практику у справах про спадкування” вказано, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкоємцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим кодексом. Це положення Пленуму, знайшло своє підтвердження в ухвалі колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 14.11.2007 р., де було зазначено, що вирішуючи позов про встановлення факту проживання однією сім'єю з особою, яка померла після 01.01.2004 р. суд повинен застосовувати норми ЦК України, що набрав чинності на час відкриття спадщини, тобто ЦК України 2003 р. Тому, апеляційний суд, скасовуючи рішення суду про задоволення позову на підставах ст. 1264 ЦК України, помилково вважав, що таке право спадкоємець набуває тільки після того, як він прожив із спадкодавцем п'ять років після набрання чинності ЦК України 2003 р. Якщо надати оцінку фактичним обставинам справи у площині вищезазначених нормативних актів, то можливо побачити, що [PERSON] померла після набрання чинності ЦК України 2003 р., а саме 06.03.2005 р.. Як вбачається з пояснень [PERSON] та [PERSON] та свідків, позивачі почали проживати із спадкоємцем однією сім'єю з 1999 р. Незважаючи на те, що позивач [PERSON] був зареєстрований в квартирі [ADDRESS] як співвласник, а [PERSON] в загалі не була зареєстрована, є довідка житлово-експлуатаційної організації про те, що спадкоємці безпосередньо перед смертю спадкодавця проживали разом із нею. Є, також докази спільного побуту та взаємних прав та обов'язків, а саме ведення [PERSON] домашнього господарства та догляд за дитиною позивачів з одною сторони і з іншій сторони - заробляння [PERSON] та [PERSON] грошей на утримання усіх членів сім” і, включаючи [PERSON]. Позивачкою за зустрічним позовом [PERSON], на думку суду, не надано належних доказів, які б підтверджував спільне проживання із спадкодавцем, пов'язаність спільним побутом, взаємність прав та обов'язків. Крім, пояснень свідків, які не могли з достовірністю стверджувати про факт проживання однією сім'єю, інших доказів, в тому числі і письмових - не надано. На підставі викладеного і відповідно до вимог ст. ст. 10, 11, 208, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК| України, суд - ,

Outcome: approved