Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-06 00:00:00

[PERSON]. звернувся до суду з позовом до Держави Україна, Головного управління Державного казначейства України у Вінницькій області про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, досудового слідства. Судом притягнуто до участі в справі в якості співвідповідачів Державне казначейство України та ДПІ м. Вінниці. В інтересах держави участь в процесі бере прокурор прокуратури Староміського району м. Вінниці. Позивач мотивує свої вимоги тим, що 14.10.1992 р. йому було видано свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, що давало право займатись підприємницькою діяльністю, заробляти на прожиття сім'ї. Видом його індивідуальної трудової діяльності були вантажні перевезення, які він здійснював на автомобілі КАМАЗ. У здійсненні підприємницької діяльності йому допомагала дружина. Його заробіток на той час дорівнював прожитковому мінімуму на кожного члена родини. 02.10.2000 р. СВ податкової міліції ДПІ м. Вінниці відносно нього було порушено кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ст. 148-2 ч. 2 КК України 1960 р. 13.10.2000 р. на його банківський рахунок було накладено арешт, а 20.10.2000 р. арешт було накладено на його автомобіль. 31.10.2000 р. відносно нього було обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд і в цей же день йому було пред'явлено обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ст. 148-2 ч. 2 КК України 1960 р. 02.10.2001 р. кримінальна справа була закрита постановою Ленінського райсуду м. Вінниці в зв'язку з декриміналізацією за ст. 6 ч. 1 п. 2 КПК України. 28.03.2002 р. він звернувся до Верховного Суду України з касаційною скаргою. Ухвалою Верховного Суду України від 14.01.2003 р. постанову Ленінського райсуду м. Вінниці від 02.10.2001 р. скасовано, а справу направлено в той же суд на новий розгляд. Згодом справа була направлена до Вінницького райсуду Вінницької області. Постановою Вінницького райсуду Вінницької області від 22.06.2004 р. кримінальну справу було закрито за ст. 6 ч. 1 п. 1 КПК України. Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 19.08.2004 р. апеляційне подання прокурора м. Вінниці задоволено, постанову Вінницького райсуду Вінницької області від 22.06.2004 р. скасовано, а справу направлено прокурору м. Вінниці для організації проведення додаткового розслідування. 09.12.2004 р. слідчим за погодженням з прокурором м. Вінниці подано подання для вирішення питання про закриття справи в зв'язку з декриміналізацією. Після неодноразових звернень до прокурора Вінницької області кримінальна справа відносно нього постановою від 15.02.2005 р. була закрита за відсутністю події злочину. Під час незаконного перебування під слідством і під час судового розгляду він захворів, став інвалідом, втратив трудовий стаж для призначення пенсії, зазнав страждань, а внаслідок фізичного та психологічного впливу у нього стався розлад у сім'ї, від нього відвернулись родина, близькі, сусіди, знайомі. Він був позбавлений можливості заробляти на прожиття своєї сім'ї та жити повноцінним життям, виконувати свої обов'язки, визначені ст. 51 Конституції України, утримувати своє житло в належному стані (сплачувати комунальні послуги). Вважає, що на нього та його сім'ю за період з 02.10.2000 р. по 15.11.2005 р. незаконно накладались штрафи, неодноразово проводились оперативно-розшукові заходи, в результаті чого завдано матеріальної шкоди, а саме: через те, що на автомобіль було накладено арешт, відносно нього обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд, накладено арешт на банківський рахунок у нього не було обігових коштів для проведення ремонтно-відновлювальних робіт із заміною запчастин автомобіля. Матеріальна шкода полягає і в тому, що держава незаконно користувалась його коштами на протязі 4 років 4 місяців 15 днів, які він сплатив як податки; не отримана заробітна плата від підприємницької діяльності через кримінальне переслідування; витрати на правову допомогу. Також, крім матеріальної шкоди, була завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що через накладення арешту на банківський рахунок він отримав серцевий напад і потрапив до лікарні. Слідчий постійно приходив до його лікарів і наполягав на тому, щоб його було виписано, брав з них пояснення. Оперативні працівники ГВ ПМ ДПІ м. Вінниці в цей період хотіли його арештувати за несплату податків. Це все відбувалось на очах його неповнолітньої дочки. В період перебування на стаціонарному лікуванні слідчим винесено постанову про його примусовий привід, мотивовано її тим, що позивач без поважних причин не з'являється до слідчого. Без дозволу лікуючого лікаря його 31.10.2000 р. слідчий доставив у ГВ ПМ ДПІ м. Вінниці і проводив слідчі дії. Більше 4-х годин він провів під вартою, озброєною охороною працівників податкової міліції. 10.11.2000 р. слідчим було повторно пред'явлено йому обвинувачення. Моральна шкода також полягає в тому, що в зв'язку з накладенням арешту на автомобіль та банківський рахунок, взяття підписки про невиїзд він не мав змоги утримувати свою сім'ю. Внаслідок цього вимушений був продати квартиру за значно нижчою ціною, ніж ринкова, щоб сплатити нараховані штрафи та податки. Під час його перебування в лікарні до його помешкання приходили працівники міліції, розшукували його, розповсюджували інформацію, що він не платить податки і в результаті цього сусід, якого він доглядав, скасував заповіт на його ім'я. Також моральна шкода полягає в тому, що відносно нього поширилась інформація через інформаційний центр про злочин, який він не вчиняв, його прізвище позначалось у листах слідчого до управління оподаткування фізичних осіб, управління пенсійного фонду, де проводились неодноразові виїмки документів. 07.05.2002 р. йому встановлена 3 група інвалідності. Він вимушений був відстоювати свої права в господарському суді, в судах загальної юрисдикції, неодноразово бути на прийомах у голови ДПІ м. Вінниці, ДПА Вінницької області, ДПА України, заступника Генерального Прокурора України. Витрачав свій час і кошти на написання клопотань та скарг до органів влади. 15.02.2006 р. у нього повторно стався серцевий напад. В результаті незаконного притягнення до кримінальної відповідальності йому не зарахований трудовий стаж за період з 02.10.2000 р. по 15.10.2005 р. Моральну шкоду він оцінює в розмірі 300000 грн. Просить стягнути з Державного бюджету України на його користь матеріальну шкоду завдану незаконними діями органів дізнання, досудового слідства в сумі 687176 грн., яка складається: 1) з втрат внаслідок продажу квартири позивача для сплати податків за безцінь (30000 грн., а тепер така квартира коштує 300000 грн. ), шкода становить 270000 грн., 2) внаслідок розповсюдження інформації про позивача як про злочинця, громадянин [PERSON]. скасував свій заповіт на ім”я позивача ( спадкове майно - будинок ), шкода становить 300000 грн., 3) автомобіль внаслідок арешту, а також підписки про невиїзд, обраної відносно позивача, арешту його банківського рахунку, прийшов в непридатний стан, шкода становить 26202,13 грн., 4) держава незаконно користувалась його коштами, сплаченими як податок, відсотки за користування - шкода становить 8342,47 грн., 5) упущена вигода в підприємницькій діяльності ( зарплата позивача ) становить 82631,46 грн. У відшкодування моральної шкоди просить стягнути 300000 грн., зарахувати до загального трудового стажу період кримінального переслідування з 02.10.2000 р. по 15.02.2005 р., визнавши цей період вимушеним прогулом приватного підприємця, стягнути 5700 грн. витрат за надання правової допомоги, 540 грн. - витрат за проведення аудиторської перевірки і 33 грн., затрачених на отримання довідки про індекс інфляції. (а.с. 1-7, 160-162) В судовому засіданні позивач [PERSON]. та його представник [PERSON]. позов підтримали в повному обсязі за викладених в позовній заяві обставин, просять його задоволити. Додатково пояснили, що підставою для звернення [PERSON] до суду стали порушення його прав як громадянина, тобто порушення 02.10.2000 р. відносно нього кримінальної справи за ознаками злочину, передбаченого ст. 148-2 ч. 2 КК України в ред. 1960 р. та закриття на підставі ст. 6 ч. 1 п. 1 КПК України за відсутністю події злочину. В ході досудового слідства до нього були застосовані процесуальні заходи: накладення арешту на автомобіль, накладення арешту на житловий будинок по[ADDRESS] м. Вінниці, взято підписку про невиїзд, пред'явлено обвинувачення, накладено арешт на банківський рахунок; здійснено ряд оперативних заходів: візити до сусідів, розповсюдження інформації, примусовий привід, візити до лікарів під час перебування на стаціонарному лікуванні, збирання документів відносно нього. Протягом часу з 02.10.2000 р. по 15.02.2005 р. позивач переніс серцевий напад, 07.05.2002 р. отримав 3 групу інвалідності. В період розслідування кримінальної справи [PERSON]. було скасовано заповіт, складений раніше на користь [PERSON] Для того, щоб сплатити штрафи, накладені ДПІ м. Вінниці, йому довелось продати нерухоме майно. [PERSON]. був приватним підприємцем і автомобіль КАМАЗ був для нього єдиним засобом підприємницької діяльності, в зв'язку з накладенням арешту на автомобіль і відібрання підписки про невиїзд, він не мав можливості працювати, використовувати даний автомобіль. Надали письмові пояснення. ( а.с. 262-266 ) Представник відповідачів Державного казначейства України, Головного управління Державного казначейства України у Вінницькій області БоценкоД.І. позов не визнав, пояснивши, що Державне казначейство України лише обслуговує державний бюджет України. Держказначейство України є самостійною юридичною особою, самостійно несе відповідальність за своїми зобов'язаннями, ніяких порушень прав та законних інтересів позивача не допускало і не може нести відповідальність за дії інших органів державної влади. Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури, суду» передбачено вичерпний перелік підстав для відшкодування шкоди громадянину, завданої незаконними діями цих органів. Позивач не просить визнати дії слідчого незаконними, але

Outcome: dismissed