Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-12 00:00:00

У вересні 2008 року ПП «Газетний комплекс «Інтернет-Медіа» звернулося до суду з позовом Президента України, Секретаріату Президента України та заступника глави Секретаріату Президента України [PERSON]., у якому просило визнати недостовірними та негативними відомості, поширені відповідачами 21.08.2008 о 10:24 в глобальній мережі Інтернет за адресою: http://www. President/gov/ua/new\11026/html, а саме: «Конференцію «Україна-Росія»: проблемні сторінки спільної історії організовує…, газети «2000»… - коштом Державної програми РФ з допомоги співвітчизникам за кордоном. Не є таємницею прямий зв'язок цієї програми із Службою зовнішньої розвідки РФ», -…» Також позивач просив суд зобов'язати відповідачів спростувати наведену негативну інформацію шляхом публікації на офіційному сайті Президента України резолютивної частини рішення по даній справі. Додатково ПП «Газетний комплекс «Інтернет-Медіа» просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку моральну шкоду у розмірі 50 000, 00 грн., судові витрати в розмірі 2517, 00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30, 00 грн. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що ПП «Газетний комплекс «Інтернет-Медіа» є засновником газети «2000». Відповідно до ст. 94 ЦК України юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати. Поширення відповідачами інформації щодо газети «2000» вищенаведеного змісту принижує честь та гідність позивача, а також підриває його ділову репутацію як засновника видання. На підтвердження того, що негативна інформація, розміщена на офіційному сайті Президента України, адресована невизначеному колу людей та знаходиться у вільному доступі для перегляду користувачів глобальної мережі «Інтернет», позивачем надано висновки експертизи спеціалістів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за № 10002 від 26.09.2008 та № 10001 від 26.09.2008. Як доказ негативного сприйняття інформаційного повідомлення «Системна підтримка «п'ятої колони» в Україні є викликом усім національно-демократичним силам», складовою частиною якого є негативна інформація, яку позивач просить суд визнати недостовірною та спростувати, ПП «Газетний комплекс «Інтернет-Медіа» надає суду лінгвістичне дослідження, проведене Інститутом мовознавства ім. О.О. Потебні. В якості компенсації втрат, що зазнав позивач внаслідок приниженням честі, гідності та ділової репутації ПП «Газетний комплекс «Інтернет-Медіа» просить суд стягнути моральну шкоду. В подальшому позивачем неодноразово збільшувався розмір заявлених вимог з посиланням на обставини, аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідно до кінцевої редакції позовних вимог ПП «Газетний комплекс «Інтернет-Медіа» розмір завданої моральної шкоди оцінено в 100 000, 00 грн., а розмір сплаченого судового збору відповідно збільшено до 5068, 00 грн. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідачів 1360, 80 грн., що були сплачені для проведення компґютерно-технічного експертного та лінгвістичного досліджень, а також витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30, 00 грн. Під час розгляду справи представник позивача позов підтримав у повному обсязі та, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та заявах про уточнення позовних вимог, просив суд його задовольнити. Представник відповідачів позов не визнав та, посилаючись на відсутність правових підстав для його задоволення, просив суд в його задоволенні відмовити. Суд, вислухавши пояснення учасників судового процесу, оголосивши та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про необхідність відмовити в задоволенні даного позову виходячи з наступного. Відповідно до ст. 94 ЦК України юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати. Особисті немайнові права юридичної особи захищаються відповідно до глави 3 цього Кодексу. У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Проаналізувавши наведені норми закону суд вважає, що юридична особа може звернутися до суду із вимогою захистити ділову репутацію у разі, якщо про неї поширено негативну інформацію, яка характеризує її у невигідному світлі, підриває авторитет та зменшує довіру з боку партнерів, понижує конкурентноздатність та породжує недовіру серед споживачів результатів її господарської діяльності. Судом встановлено, що 21.08.2008 о 10:24 на офіційному сайті Президента України було розміщено інформаційне повідомлення «Системна підтримка «П'ятої колони» в Україні є викликом усім національно-демократичним силам». В тексті повідомлення міститься заява заступника глави Секретаріату Президента України [PERSON]., скорочений зміст якої полягає в наступному: «Конференцію «Україна-Росія»: проблемні сторінки спільної історії організовує…, газети «2000»… - коштом Державної програми РФ з допомоги співвітчизникам за кордоном. Не є таємницею прямий зв'язок цієї програми із Службою зовнішньої розвідки РФ», -…» Наведений текст було повідомлено невизначеному колу осіб шляхом надання відкритого доступу до нього через глобальну мережу «Інтернет», що відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 вересня 1990 року за № 7 «Про застосування судоми законодавства, що регулює захист честі, гідності та ділової репутації громадян та організацій» (з подальшими змінами та доповненнями) підпадає під ознаки поширення відомостей. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачами дійсно поширено певну інформацію про газету «2000» засновником якої є ПП «Газетний комплекс «Інтернет-Медіа». Разом з тим, суд не може погодитися, що така інформація принижує ділову репутацію позивача. Ст. 212 ЦПК України надає суду право оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Провівши аналіз лінгвістичного дослідження Інституту мовознавства ім. О.О. Потебні, наданого як підтвердження негативного характеру інформації, що міститься в повідомленні «Системна підтримка «п'ятої колони» в Україні є викликом усім національно-демократичним силам», суд прийшов висновку, що даний доказ не в повній мірі є належним та об'єктивним при вирішенні даних спірних правовідносин. Так, наведене інформаційне повідомлення стосується діяльності різних політичних сил, партій та блоків, містить відомості про їх напрями і методи діяльності, погляди на політичну ситуацію та пріоритети в зовнішній політиці. Тому висновок лінгвістичного дослідження про наявність у повідомленні проявів підривного та антидержавного характеру слід відносити на рахунок політичних сил, як основних фігурантів статті, а не на рахунок позивача, який опосередковано згадується у повідомленні як один з організаторів конференції. Проведення лінгвістичного дослідження повного тексту інформаційного повідомлення є невиправданим, оскільки його зміст і спрямованість категорично відрізняється від суті цитат, які ПП «Газетний комплекс «Інтернет-Медіа» просить визнати негативними та недостовірними; оскаржуваний витяг як самостійна частина інформаційного повідомлення має зовсім іншу природу і його тлумачення відмінне від тлумачення повідомлення в цілому. Враховуючи викладене суд вважає неможливим при прийнятті рішення у даній справі керуватися лінгвістичним дослідженням Інституту мовознавства ім. О.О. Потебні як допустимим доказом, а лише бере його до уваги при аналізі всіх доказів у сукупності. З метою встановлення істини та правильного вирішення спору суд вдається до власного аналізу тексту, який виступає предметом позову ПП «Газетний комплекс «Інтернет-Медіа». Розділивши його на окремі частини, які можна вважати відокремленими елементами, що несуть в собі закінчену думку, суд дійшов таких висновків. Твердження, що «Конференцію «Україна-Росія»: проблемні сторінки спільної історії організовує…, газети «2000»… на думку суду неможливо трактувати як інформацію, що негативно впливає та ділову репутацію ПП «Газетний комплекс «Інтернет-Медіа». Навпаки, воно характеризує інформаційне видання - газету «2000» як активного учасника суспільно-політичного життя держави, що намагається своїми активними діями сприяти дослідженню актуальних питань сьогодення та надати споживачам інформацію «з перших вуст» як організатор переговорів. Цитата з приводу зазначення джерел фінансування проведення конференції «…коштом Державної програми РФ з допомоги співвітчизникам за кордоном.» також не створює негативних наслідків для ділової репутації позивача. Цілком природно, що проблемами спільної історії вказаних держав насамперед цікавляться вихідці з Російської Федерації, які проживають в Україні та навпаки, котрі мали змогу ознайомитися із викладом історичних фактів як в інтерпретації українських, так і російських науковців, тому залучення коштів для організації та проведення Конференції «Україна-Росія»: проблемні сторінки спільної історії із вказаного джерела жодним чином не може негативно вплинути на ділову репутацію ПП «Газетний комплекс «Інтернет-Медіа» - засновника газети «2000», як на організатора такої конференції. З аналогічних підстав не порочить ділову репутацію позивача і вислів «Не є таємницею прямий зв'язок цієї програми із Службою зовнішньої розвідки РФ», оскільки участь легітимного та санкціонованого державного органу держави-учасниці конференції у її організації не суперечить вимогам закону, а навпаки є передумовою проведення заходу на високому міждержавному рівні. За таких обставин суд вважає, що інформація «Конференцію «Україна-Росія»: проблемні сторінки спільної історії організовує…, газети «2000»… - коштом Державної програми РФ з допомоги співвітчизникам за кордоном. Не є таємницею прямий зв'язок цієї програми із Службою зовнішньої розвідки РФ», -…» поширена відповідачами у інформаційному повідомленні «Системна підтримка «п'ятої колони» в Україні є викликом усім національно-демократичним силам» про газету «2000» засновником якої є ПП «Газетний комплекс «Інтернет-Медіа» жодним чином не порочить ділову репутацію позивача та не має негативних проявів щодо останнього. Відтак, позовні вимоги щодо визнання недостовірними та негативними відомостей, поширених відповідачами 21.08.2008 о 10:24 в глобальній мережі Інтернет за адресою: http://www. President/gov/ua/new\11026/html та їх спростування, задоволенню не підлягають. Ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода може полягати зокрема у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Оскільки судом не встановлено факту приниження ділової репутації ПП «Газетний комплекс «Інтернет-Медіа», а позивачем, на якого покладено процесуальний обов'язок доводити суду ті обставини, на які він посилається як на підставу задоволення своїх вимог, не надано доказів завдання йому моральної шкоди діями відповідача суд відмовляє і в задоволенні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди. На підставі ст. 88 ЦПК України судові витрати по розгляду даної справи покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed