Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-06 00:00:00

[PERSON]. звернулась до суду з позовом до [PERSON] і прохає визнати укладеною угоду купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] та визнати за нею право власності на даний житловий будинок. В підтвердження своїх вимог вона вказує, що в 1998 році між нею та відповідачем [PERSON] було досягнуто домовленості про купівлю-продаж житлового будинку [ADDRESS]. Умови даної угоди вона виконала повністю, про що свідчить розписка від 05.03.1998р. про оплату суми в розмірі 2600 грн. до 07.09.1998р., а попередньо до надання розписки нею було сплачено 900 грн., тому вона являється власником будинку з 07.09.1998р. 05.03.1998р. вона разом зі своїми трьома дітьми поселилась до вказаного будинку, зробила відповідні поліпшення - переробила грубу, встановила металеву димохідну трубу, поставила перестінок, газифікувала будинок та літню кухню, огородила будинок, встановила ворота та хвіртку, обробила земельну ділянку, висадила кущі малини, смородини, агрусу, полуниці. Тому вимоги, викладені в попередженні від 25.02.2008р. про виселення з будинку, суперечать умовам угоди та чинному законодавству. Не погоджуючись з позовом, відповідачка подала зустрічний позов і прохає розірвати укладений між нею та [PERSON]. 05.03.1998р. усний договір найму жилого приміщення та виселити із будинку [ADDRESS][PERSON], [PERSON], [PERSON] та н/л[PERSON]. без надання іншого жилого приміщення. Свої вимоги вона мотивує тим, що вона являється власником вказаного будинку і 05.03.1998р. уклали з [PERSON]. усний договір найму житлового будинку, відповідно до якого та мали право поселитись в ньому та проживати, користуватись будинком, господарськими спорудами та будівлями і була зобов'язана доглядати цей будинок. Але в порушення умов договору[PERSON]. поселила в будинку своїх дітей та н/л онука та провела без її згоди певні переобладнання, 20.02.2008р. вона звернулась до [PERSON]. із письмовим попередженням про вивільнення житлового приміщення, але відповідачі цього не зробили добровільно. Вона має намір користуватись цим будинком, але незаконні дії відповідачів позбавляють її реального права здійснювати своє право власності. В судовому засіданні:[PERSON]., її представник позов підтримали, зустрічного позову не визнали, посилаючись на повну сплату ціни будинку за угодою купівлі-продажу від 1998р.; представник відповідача за основним позовом - позову не визнав, підтримав позовні вимоги по зустрічній позовній заяві, посилаючись на те, що жодних коштів його довірителька за будинок не отримала; відповідачка [PERSON]. зустрічний позов не визнала і посилаючись на повну сплату ціни за будинок її матір'ю [PERSON]; відповідач [PERSON]. в судове засідання не з'явився - в заяві прохає справу слухати в його відсутність. В судовому засіданні були допитані свідки: - [PERSON]., який пояснив, що[PERSON] проживає по-сусідству з ним в с. Сичівка. В 1999р.-2000р. [PERSON]приїздила в гості до [PERSON]. Він чув розмови, що[PERSON] купила спірний будинок у [PERSON]. - [PERSON]. пояснила, що в 1999р. до неї на збереження принесла[PERSON]. гроші в сумі 1700 грн. і пояснила, що купила будинок, але всю суму не сплатила, поскільки були відсутні кошти. Тому зібрала кошти, які необхідно передати продавцю. Через декілька місяців до неї додому приїхала[PERSON]. і забрала гроші. Разом з нею була і [PERSON] - [PERSON] пояснив, що проживає в с. Сичівка і працював сільським головою. В 1998р. до нього і сільську раду приходили [PERSON] з сином та[PERSON]. говорили, що хотять оформити розписку по купівлі-продажу будинку і сплату коштів за будинок в 1999 році. Вислухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що основний позов не підлягає до задоволення, а зустрічний - підлягає задоволенню повністю на підставі слідуючого. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку у [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом [NUMBER] від 03.06.1998р. 05.03.1998р. [PERSON] уклала з відповідачкою [PERSON]. усний договір найму належного їй на праві власності вказаного житлового будинку, у відповідності до якого вона мала право поселитись у будинку та проживати там, користуватись будинком, належними до будинку господарськими спорудами та будівлями, присадибною земельною ділянкою, меблями та посудом у будинку, без сплати коштів за найм житла.[PERSON]. бажала придбати вказаний будинок з часом, коли матиме на таку покупку гроші, а [PERSON] не заперечувала таку можливість у майбутньому продати будинок, оскільки проживала в іншій області України. Позивачка написала розписку про те, що зобов'язується сплатити за будинок гроші в сумі 2600 грн. до 07.09.1998р. Але такої суми до 07.09.1998р. в неї не було, що стверджується показами свідка [PERSON]., відповідно до яких[PERSON]. збиралась передати кошти в сумі 1700 грн., які в неї зберігались, в 1999р. за купівлю будинку. Тому твердження позивачки [PERSON]., що вона являється власником будинку з 07.09.1998р., поскільки саме до цього часу сума грошей в розмірі 2600 грн. була нею сплачена повністю являються неправдивими. Про відсутність коштів у [PERSON]. для сплати за будинок свідчать також і квитанція № 7/3 від 21.03.2006р. про приймання переказу по пошті, відповідно до якої[PERSON]. надіслала 200 грн. [PERSON] за посуд. Про сплату коштів в розмірі 2600 грн. до 07.09.1998р.[PERSON]. та її дочка [PERSON]. також чітко не вказали, а лише пояснювали що вся оговорена сума сплачена, а чи то грішми чи іншим товаром (саме на отримання продуктів харчування наполягала [PERSON].) і в який строк не вказали. Представник позивача за основним позовом [PERSON] в підтвердження вимог про визнання угоди купівлі-продажу будинку між сторонами наводить п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 28.04.1978р. «Про судову практику у справах про визнання угод дійсними», відповідно до якої визначено, що якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. Дійсно, судом встановлено, що продавець [PERSON] у виконання умов договору передала будинок у користування,[PERSON]. переселилась у вказаний будинок, користується ним, поселила у будинок своїх дітей та онука, що не було обумовлено власником будинку, а також незаконно (без згоди власника) переобладнала будинок, навколишню території, не сплативши 2600 грн. ціни за будинок, тобто не виконала умов договору і ухиляється від виконання цих умов. [PERSON], її дочка стверджують, що передали кошти за будинок повністю, що заперечують [PERSON] та її представник. Відповідно до вимог ст. 44 ЦК України (в редакції Закону України 1963р.) та ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. Недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлюється законом, не має наслідком його недійсність. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину може доводитись письмовими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватись на свідченнях свідків (ст. 45 ЦК України 1963р. та ст. 218 ЦК України). Таким чином позивачка[PERSON] в підтвердження своїх доводів виконання умов договору - сплати 2600 грн. ціни позову не надала належних і достовірних доказів, тому її твердження про оплату 2600 грн. не можуть братись до уваги судом, поскільки продавець заперечує даний факт. З таких самих підстав (ст.227 ЦК в редакції Закону 1963р.) не може бути визнана угода купівлі-продажу будинку, поскільки відповідно до вимог Закону договір купівлі-продажу будинку повинен бути нотаріально посвідчений. Підстав вважати, що[PERSON] виконала повністю або частково умови угоди, не мається. Таким чином, твердження про те, що[PERSON] є власником даного житлового будинку з 07.09.1998р. є безпідставним, поскільки вона не сплатила [PERSON]кошти в сумі 2600 грн., тому у визнанні угоди укладеною необхідно відмовити. 25.02.2008р. [PERSON] попередила [PERSON]. про розірвання усного договору найму житла та виселення її з будинку, оскільки подальше незаконне перебування позивачки у будинку позбавляє її законного права на володіння, користування та розпорядження майном, тобто на реалізацію права власності, передбаченого ст. 41 Конституції України, але[PERSON]. та члени її сім'ї не бажають добровільно залишити будинок. Суд вважає, що відповідачі незаконно проживають у будинку [PERSON], тому підлягають виселенню з спірного житлового приміщення без надання їм іншого житла.

Outcome: approved