Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-25 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовною заявою, в обґрунтування якої зазначає, що їй на праві особистої власності належить житловий будинок [ADDRESS]. У 2000 році [PERSON]звільнився з місць позбавлення волі і попросив її його прописати, щоб він отримав паспорт. Комунальних послуг не сплачував, тому що не працював. Він згоден виписатись, але в нього не має військового квитка і він його не отримує, тому що веде аморальний облік життя. У березні 2006 року відповідач забрав свої речі, після цього не з'являвся. У зв'язку з чим позивачка просить суд ухвалити рішення, яким визнати відповідача - [PERSON]. втративши право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS]. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, підтвердила обставини, викладені у позовній заяві, наполягала на їх задоволенні. Просить суд ухвалити рішення, яким визнати відповідача - [PERSON]втратившим право користування житловим приміщенням за[ADDRESS], та зобов'язати ВДІРФО Свердловського МВ УМВС України в Луганській області зняти його з реєстраційного обліку, оскільки він з 2000 року не проживає у зазначеному будинку, особистих речей його у будинку не має. Відповідач у судове засідання не з'явився, але надав письмову заяву, у якій зазначає, що позовні вимоги він визнає у повному обсязі, добровільно виписатись із зазначеного житлового будинку не має можливості, оскільки поломав ногу. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги обґрунтованими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 316 ч. 1 та 319 ч. 1 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Крім того, відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю... Право приватної власності набувається в порядку, встановленому законом... Ніхто не може бути протиправно позбавлений право власності. Право приватної власності є непорушним. Судом встановлено, що позивачці по справі - [PERSON]. на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого 06 грудня 1999 року приватним нотаріусом Свердловського міського нотаріального округу Луганської області Дашевським О.В., належить житловий будинок, розташований за[ADDRESS] (а.с. 7). Як свідчить будинкова книга, видана 15 грудня 1999 року, у будинку [ADDRESS] з 14 лютого 2002 року по теперішній час прописаний відповідач по справі - [PERSON],[INFO] народження (а.с. 8-9). Відповідно до акту, посвідченого 04 вересня 2008 року депутатом Свердловської міської ради Луганської області Марковим О.І., [PERSON]відповідач по справі, не проживає у житловому будинку, розташованому за[ADDRESS], з березня 2006 року по теперішній час (а.с. 14). Всі комунальні платежі сплачує позивачка по справі - [PERSON]. (а.с. 15-19). Згідно ст. ст. 386 ч. 1 та 391 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. При таких обставинах суд вважає, що реєстрація прописки відповідача - [PERSON]. у житловому будинку позивачці, розташованому за[ADDRESS], перешкоджає їй в повній мірі здійснювати своє право по володінню та розпорядженню своєю власністю. На підставі ст. ст. 316 ч. 1, 319 ч. 1, 386 ч. 1 та 391 ЦК України, 150 ЖК України, 41 Конституції України,

Outcome: approved