Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-02 00:00:00

[PERSON] звернула ся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є матір'ю неповнолітнього [PERSON], якому 10.02.2002 р. о 20.00 год. на [ADDRESS] неповнолітній [PERSON] завдав тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток носу зі зміщенням та відкрито заволодів грошима в сумі 1 грн., зіпсував куртку, чим завдав шкоду на суму 51 грн. На лікування сина також витрачено 227,44 грн. Крім того, 05.03.2002 р. о 11.30 год. На території школи-гімназії №1 [PERSON] повторно спричинив [PERSON] тілесні ушкодження - ударив ногою у пахову область, чим завдав фізичний біль та моральні страждання. За даними фактами Залізничним районним судом м.Сімферополя порушено кримінальну справу стосовно [PERSON] Позивачці, як матері [PERSON] також завдано моральну та матеріальну шкоду, яка виразилася у витратах на лікування в сумі 704,2 грн. В зв'язку з викладеним, просить стягнути судові витрати, у відшкодування матеріальної шкоди 1181,39 грн. та у відшкодування моральної шкоди 70000 грн. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, пояснила, що 29.01.2003 р. постановою Залізничного райсуду до неповнолітнього [PERSON], який 10 лютого та 05 березня 2002 р. завдав її сину тілесні ушкодження, вжито заходи виховального характеру у вигляді застереження. [PERSON] свою вину в судовому засіданні визнав. Факт завдання шкоди здоров'ю та витрати на лікування сина підтверджуються медичними документами та квитанціями. Моральну шкоду обґрунтовує тим, що діями [PERSON] її сина було принижено, доведено до важкого психічного стану, порушенням звичайних стосунків. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], позов не визнали, пояснили, що [PERSON] тілесних ушкоджень [PERSON] не завдавав, 28.10.2008 р. у порушенні кримінальної справи за цим фактом відмовлено. В судовому засіданні у Залізничному райсуді [PERSON] визнав лише наявності конфлікту з [PERSON]. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступного. Судовим розглядом встановлено, що 18.11.2002 р. Залізничним районним судом м.Сімферополя стосовно [PERSON] порушено кримінальну справу за фактом завдання ним ударів неповнолітньому [PERSON] 10 лютого та 05 березня 2002 р. , за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.126 КК України. Постановою того ж суду від 10.12.2007 р. кримінальну справу закрито в зв'язку зі спливом строку давності. Ухвалою Апеляційного суду АР Крим від 18.03.2008 р. задоволено апеляції законного представника [PERSON] та звільненого від покарання [PERSON] - постанову суду від 10.12.2007 р. скасовано, справу направлено для проведення додаткового розслідування. Постановою ст. слідчого СВ Сімферопольського МУ ГУ МВС України в АР Крим Вдовенка К.Н. від 28.10.2008 р. кримінальну справу стосовно [PERSON] закрито в зв'язку з відсутністю в його діях складу злочину. Згідно ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ст..62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню , доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком. Позивачка звернулася до суду з вимогами про відшкодування шкоди, завданої злочином, проте допустимих доказів, а саме: вироку суду або постанови про закриття справи з підстав, зазначених у ст.ст. 7,7-1 КПК України, не надала. В зв'язку з викладеним вимоги про відшкодування матеріальної шкоди задоволенню не підлягають. В зв'язку з недоведеністю вини відповідачів у завданні шкоди внаслідок злочину або інших неправомірних дій, не підлягають також задоволенню вимоги про відшкодування моральної шкоди. На підставі ст. 28 КПК України, ст. ст. 1166, 1167 ЦК України,

Outcome: dismissed