Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-17 00:00:00

Позивач [PERSON]. звернувся до суду з позовом, де просить винести рішення, яким визнати недійсним договір купівлі - продажу житлового будинку з господарськими будівлями та земельної ділянки приватної власності розміром 814 кв.м. [ADDRESS], укладений 23 березня 2006 року між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON]недійсним. Визнати право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та на земельну ділянку приватної власності розміром 814 кв.м. [ADDRESS] за [PERSON]. Свої вимоги мотивував тим, що 23.03.2006 року було укладено договір купівлі - продажу житлового будинку [ADDRESS]. Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Кременчуцького нотаріального округу Спірідович М.В. Сторонами договору вказані продавець - [PERSON], покупець [PERSON]. На час укладення договору [PERSON]. знаходився в зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. В даний час шлюб між ними розірвано. Фактично оплату по договору купівлі - продажу повністю здійснено їм одноособово. При купівлі даного будинку він мав пічне опалення, знаходився в незадовільному стані і потребував здійснення значного ремонту та переобладнання. Фінансування ремонту на переобладнання будинку частково виконав батько відповідачки - [PERSON]., який дав йому 2000 доларів США на ці потреби. Ним для проведення ремонту було придбано 2100 штук цегли на суму 1300 гривень, виконано ремонт стін та стелі в будинку, утеплена підлога, поміняна внутрішня електропроводка. Також ним для газифікації будинку придбано за його рахунок опалювальний газовий котел вартістю 3799,50 грн., лічильник газу. Для водопостачання придбано станцію підкачки води за 1200 грн. Замовлено, виготовлено та встановлено металеві ворота в огорожі вартістю 2200 грн. Тому він вважає, що договір купівлі - продажу будинку був вчинений внаслідок його помилки і тому він, а не відповідачі по справі являються фактичними власником будинку [ADDRESS] . В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав та вказав, що він свідомо погодився на укладення договору купівлі - продажу на сина [PERSON]., але вчинив помилку так, як вважав, що це укріпить молоду сім'ю і не знав, що невістка - відповідачка [PERSON]. народила дитину не від свого чоловіка і його чина [PERSON]. , а від іншого чоловіка в зв'язку з чим між ними було розірвано шлюб. Відповідач [PERSON]. та його представник позовні вимоги визнали та вважають, що необхідно задовольнити позовну заяву [PERSON], оскільки дійсно його батько дав грошові кошти на придбання будинку [ADDRESS], однак помилково оформив договір купівлі - продажу будинку на нього, а не на себе. Відповідач [PERSON]. та її представник [PERSON]. позовні вимоги позивача не визнали суду пояснили, що будинок та земельна ділянка по [ADDRESS] було придбано [PERSON]. колишнім чоловіком та нею під час їхнього шлюбу. В зв'язку з тим, що власних коштів на купівлю будинку відповідачі не мали, тому кошти на придбання будинку були надані їм їхніми батьками [PERSON]. та [PERSON]. Зокрема [PERSON]. надав на купівлю будинку 5000 доларів США, а її батько [PERSON]. 2000 доларів США. Тому той факт, що позивач купив цей будинок за власні кошти не відповідає дійсності. В якості доказу позивач надає довідку з банку та кредитний договір, що він брав кошти в цих установах в період купівлі будинку. Можливо це так, однак її батьками в період купівлі будинку також знімалися кошти на купівлю цього будинку. Довідки про це та договори містяться в матеріалах цивільної справи за позовом [PERSON]до [PERSON] про поділ майна, яка слухається в Крюківському суді, одночасно з цією справою. Також її батько [PERSON]. приймав участь у його ремонті та поліпшенні, виконував роботи особисто купував необхідні матеріали. Грошові кошти на будинок надавались їм їхніми батьками. Третя особа приватний нотаріус Спірідович М.В. по суті позову вказав, що присутніми при укладанні договору купівлі - продажу були молодий чоловік та його дружина, яка давала згоду на укладання договору купівлі будинку і продавець. Покупець і його дружина була ознайомлена з умовами укладання договору і його наслідками. Тобто будинок являється їх спільною власністю подружжя. Питання про те хто давав гроші не впливає на умови та наслідки договору. Ніякої помилки не було, власником даного будинку є той хто уклав угоду. Договір являється дійсним. Третя особа [PERSON]. в судове засідання не з'явилася, але завчасно надіслала до суду заяву згідно якої вказала, що вона підтверджує позовну заяву [PERSON]. і правдивість викладеного в її розписці від 18.09.2007 року, а також прохала всі судові засідання провести без її участі. Вислухавши пояснення сторін та пояснення свідків [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до наступних висновків: Судом встановлено, що дійсно [PERSON]. діюча від свого імені та від імені [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]. продала, а [PERSON]. купив земельну ділянку площею 814 кв.м. та житловий будинок з господарськими будівлями [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі - продажу від 23.03.2006 року. Між [PERSON]та [PERSON] укладено шлюб 15.12.2001 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження від 15.12.2001 року серії [NUMBER] . Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 28.08.2007 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 28.08.2007 року. Відповідно до вимог частини 1 статті 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Частиною 1 статтею 70 Сімейного Кодексу України передбачено право сторін на рівні частки майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності. Частина 2 статті 65 Сімейного Кодексу України передбачає, що при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Заявою від 23.03.2006 року підтверджується, що [PERSON]. дала свою згоду на купівлю її чоловіком [PERSON]. земельної ділянки площею 814 кв.м. та житлового будинку з господарськими будівлями [ADDRESS] за ціну та на умовах на свій розсуд. Факт надання грошових коштів батьками відповідачів на придбання їхнім дітям [PERSON]. та [PERSON]. земельної ділянки площею 814 кв.м. та житлового будинку з господарськими будівлями [ADDRESS], підтверджується показами свідків [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON] даними ними в судовому засіданні та іншими письмовими доказами, наявними в матеріалах справи. Відповідно до ст. 202 ч.1 ЦК України право чином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Частина 3 статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Судом встановлено, що на час укладення договору купівлі продажу волевиявлення сторін було вільним і відповідало їх внутрішнім переконанням. Статтею 229 ЦК України передбачено, що якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. Пунктом 11 Постановою Пленуму Суду України №3 від 28.04.1978 року «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» відповідно до ст. 56 ЦК України угода може бути визнана судом недійсною, як укладена внаслідок помилки, що має істотне значення, тільки за позовом сторони, що діяла під впливом помилки. Під помилкою у даному випадку слід розуміти таке неправильне сприйняття стороною суб'єкта, предмета чи інших істотних умов угоди, що вплинуло на її волевиявлення, за відсутності якого за обставинами справи можна вважати, що угода не була б укладена. Правила ст. 56 ЦК України не поширюється на випадки, коли помилка стосується мотивів укладення угоди. Позивач по справі [PERSON]. не є стороною укладеного договору купівлі - продажу земельної ділянки площею 814 кв.м. та житлового будинку з господарськими будівлями [ADDRESS] і не вчиняв даний правочин, а тому і немає права вимагати визнання вказаного договору недійсним, з підстав його помилки щодо обставин, які мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON]до [PERSON], [PERSON]про визнання договору купівлі - продажу житлового будинку і земельної ділянки недійсним та визнання права власності на житловий будинок задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed