Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просить його задовольнити, посилаючись на те, що між сторонами у справі 08 серпня 2006 року був укладений кредитний договір № 014/1742/82/74124, згідно до якого відповідачці були надані грошові кошти в сумі 3000 грн.00 коп. строком на 24 місяці по 08 серпня 2008 року. Відповідно до умов даного договору відповідачка прийняла на себе зобов'язання щодо погашення суми заборгованості за кредитом щомісячними платежами у розмірі не меншими 10 % від суми залишку заборгованості на картковому рахунку, а також сплачувати відсотки за користування кредитом згідно умов кредитного договору в розмірі 24,10 % річних у строк до 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту. Взятих на себе зобов'язань відповідачка не виконує, в зв'язку з чим, станом на 19.11.2007 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 3000 грн. 00 коп. Просить суд стягнути з відповідачки на користь ВАТ “Райффайзен Банк Аваль” заборгованість за кредитним договором № 014/1742/82/74124 у сумі 3000 грн. 00 коп., заборгованість по відсоткам за користування кредитом та штрафу у сумі 699 грн. 44 коп., а також судові витрати, пов'язані з поданням позову до суду у сумі 81 грн. 00 коп., всього - 3780 грн. 44 коп. Представники позивача, за довіреністю Новікова С.Б. та Ножина М.І. у судовому засіданні повністю підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Відповідачка та її представник [PERSON] до судових засідань, призначених на 23.06.2008 р., 14.08.2008 р. та 10.09.2008 р. не з'явилися, хоча судом належним чином були повідомлені про час та місце їх проведення, про що у справі є письмові розписки. Тому, суд, з дозволу представника позивача, ухвалив розглянути справу заочно на підставі наявних у справі доказів та пояснень відповідачки та її представника, даних ними у судовому засідання 22.05.2008 року, що не суперечить положенням ст. 224 ЦПК України. У своїх поясненнях відповідачка та її представник повідомили суд про те, що відповідачка не брала в банку спірний кредит, оскільки на той час, коли було укладено договір, в неї було викрадено паспорт. Паспорт викрадено наприкінці липня 2006 року, а договір укладено 08 серпня 2006 року. Вважають, що зловмисник, який вкрав паспорт разом з карткою про присвоєння ідентифікаційного номеру міг скористатися вказаними документами для отримання в банку кредиту. Свої заперечення проти позовних вимог відповідачка підтверджує тим, що у вересні 2006 року зверталася до паспортної служби з приводу втрати паспорту, а також до органів міліції з приводу незаконного користування належним їй паспортом та укладення кредитного договору іншою особою. Суд, заслухавши представників позивача, відповідачку та її представника у попередньому засіданні, а також у судовому засіданні 22.05.2008 року, дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини: з заяви-анкети позичальника банку ВАТ “Райффайзен Банк Аваль” вбачається, що відповідачка виявила бажання взяти кредит за програмою «Кредит універсальний», про що 08 серпня 2006 року між сторонами було укладено кредитний договір № 014/1742/82/74124. Розрахунок заборгованості відповідачки перед ВАТ “Райффайзен Банк Аваль” в особі Харківської обласної дирекції по кредитному вказаному договору станом на 19.11.2007 року доводить загальну заборгованість відповідачки у сумі 3699,44 грн. У відповідності до умов п.3.2. договору кредитна лінія відкрилася на 24 місяці і відповідачці було надано кредит у сумі 3000 грн. та встановлено до карткового рахунку [NUMBER], а відповідно до п.п. 1.1., 1.2., 1.3. та 5.1. відповідачка прийняла на себе зобов'язання щодо погашення суми заборгованості за кредитом щомісячними платежами у розмірі не меншому ніж 10 % від суми залишку заборгованості на картковому рахунку; сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 24,10 % річних до 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем надання кредиту. П.6.1. передбачає стягнення за прострочення планового платежу за кредитом з клієнта штрафу, встановленого Тарифами Кредитора. У відповідності зі ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін відповідно до умов договору. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). До пояснень відповідачки стосовно викрадення в неї паспорту суд ставиться критично, оскільки вони у неї плутані. Так, у попередньому судовому засіданні відповідачка заявила, що вона паспорт загубила, а у судовому засіданні при розгляді справи по суті вона заявила про те, що його у неї викрадено на вулиці біля місця її роботи невідомим молодиком шляхом вихвачування з рук сумочки, де і знаходився паспорт, ідентифікаційний номер та картка на одержання зарплати. На підтвердження того, що паспорт не викрадено, а втрачено суд має в матеріалах справи відповідь з СГІРФО Первомайського РВ ГУМВСУ. Для суду стає дивним, що втративши паспорт, відповідачка звернулася до відділу громадянства паспортної еміграційної служби лише 26 вересня 2006 року, тобто через два місяці після його викрадення. Також суд ставиться критично до пояснень позивачки, що у заяві-анкеті позичальника стоїть не її підпис, як і у самому кредитному договорі, бо остання навіть не виявила бажання призначити почеркознавчу експертизу на підтвердження її правоти. Натомість, як вбачається з анкети позичальника, фактичне місце проживання позичальника зазначене як м. Харків, проспект 50 річчя ВЛКСМ, б.51, кв.17, а як пояснила позивачка, вона дійсно проживала на момент укладення кредитного договору на проспекті 50 річчя ВЛКСМ, проте номеру будинку та квартири вже не пам'ятає. Також у анкеті зазначено місце роботи позичальника та посада - ТОВ «Техніком», проспект Московський, 191»А», оператор, що не заперечує і сама відповідачка. У паспорті відповідачки зазначено адресу реєстрації в с. Грушине Первомайського району Харківської області, а з документів, які нібито викрали у [PERSON], невідомий зловмисник не зміг би дізнатися фактичне місце проживання відповідачки та місце її роботи, до того ж, в анкеті у графі для ідентифікації позичальника вказано ім'я [INFO], що є зменшеною формою ім'я позивачки - [INFO]. Виходячи з викладеного вище, у суду не залишилося жодного сумніву у тому, що саме відповідачка уклала спірний кредитний договір з позивачем і не виконує його умови, бо відповідачка ніяким чином не довела протилежного, а відповідно до ст.ст. 10 та 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд вважає, що позивач свої вимоги щодо задоволення позову довів наданими судові доказами і, таким чином, визнає позов обґрунтованим, законним та таким, що підлягає задоволенню. В порядку ст. 88 ч.1 ЦПК України з відповідачки слід стягнути на користь позивача судовий збір у сумі 51 грн. 00 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 30,00 грн., які були сплачені позивачем під час подання позову до суду. На підставі ст.ст.526, 610 - 612,625, 1054 ЦК України,

Outcome: approved