Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні [ADDRESS] шляхом виселення з цієї квартири без надання іншого жилого приміщення. Позов мотивований тим, що зазначена квартира належить йому на праві власності в порядку приватизації. Разом з ним в цій квартирі проживають з реєстрацією його колишня дружина [PERSON] і двоє їх спільних дітей. 09.01.08р. шлюб між ним і відповідачкою було розірвано. Після цього відношення між ними погіршилися, частими стали сварки і скандали, через що він був змушений піти зі своєї квартири проживати за іншою адресою, що, в свою чергу, порушує його право користування власною квартирою. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, які просили задовольнити. Відповідачка, яка про час і місце судових засідань повідомлялася належним чином, що підтверджується розписками про отримання судових повісток, не з'явилася до суду зі стадії підготовки справи до слухання і до ухвалення судового рішення, причину неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, його представника, допитавши свідків, вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволені позову з наступних підстав. Відповідно до ст.156 ЖК України - члени сім'ї власника жилої квартири, які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника квартири належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником квартири не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Згідно вимог ст.64 ЖК України - до члена сім'ї наймача належить дружина наймача. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач і члени його сім'ї. З пояснень позивача і матеріалів справи, а.с.5,6,7,8,15, судом встановлено, що позивач є власником [ADDRESS] в порядку приватизації, в якій разом з ним проживали з реєстрацією його дружина [PERSON] і двоє їх спільних дітей. 09.01.08р. шлюб між сторонами було розірвано, а.с.16, але відповідачка залишилася проживати в спірній квартирі, де і проживає до теперішнього часу. Між сторонами не було укладено ніяких угод про порядок користування цією квартирою. На підставі зазначеного вище суд дійшов висновку, що після розірвання шлюбу з позивачем, відповідачка, як колишній член сім'ї власника квартири, має право користування спірною квартирою нарівні з її власником. * Відповідно до вимог ст.157 ЖК України - членів сім'ї власника жилої квартири може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Але позивач не заявляв позовних вимог про виселення відповідачки зі спірної квартири на підставі ст.116 ЖК України. Крім того, посилання позивача у позові на ст.ст.321,391 ЦК України в обґрунтування своїх вимог, на думку суду, є неприпустимим з наступних підстав: -судом встановлено, що спірні правовідносини у теперішній справі регулюються нормами ЖК України; -як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.5 постанови «Про деякі питання, що виникали в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.85р. №2 - норми цивільного законодавства суд застосовує лише при розгляді спорів, що не урегульовані житловим законодавством. Приймаючи до уваги зазначене вище суд дійшов висновку про відсутність законних підстав для виселення відповідачки зі спірної квартири без надання іншого жилого приміщення. * На підставі ст.ст. 64,156 ЖК України, п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникали в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.85р. №2, і

Outcome: dismissed