Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про поділ майна подружжя, мотивуючи позовні вимоги тим, що 26.06.2008 року рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси між нею та [PERSON] було розірвано шлюб, укладений 06.11.1993 року. При розірванні шлюбу судом було встановлено, що сімейні та подружні відносини між сторонами були припинені з квітня 2006 року. 20.08.2004 року, тобто в період перебування в шлюбі, між [PERSON]. та ЧРВ Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву було укладено кредитну угоду № 26, на підставі якої позивачка отримала цільовий кредит на придбання квартири [ADDRESS]. 20.08.2004 року [PERSON]. уклала договір про дольову участь в будівництві житла та на підставі вказаного договору Рішенням Виконавчого комітету Черкаської міької ради було видано свідоцтво про право власності від 04.04.2005 року. 17.05.2005 року між позивачем та третьою особою було укладено договір іпотеки квартири, придбаної за рахунок коштів пільгового довготермінового кредиту, а саме квартири [ADDRESS]. Тобто сторони під час перебування в шлюбі придбали в кредит зазначену квартиру. Згідно умов договору [PERSON] повинна була отримати кредит в сумі 67851 грн., але 24.02.2005 року було укладено додаткову угоду № 1 до кредитної угоди № 26 від 20.08.2004 року, якою внесено зміни до п. 1.1 угоди, згідно якої позивач отримала кредит в сумі 82454 грн. терміном повернення 20 років з дати укладення кредитної угоди. Таким чином відповідно до розрахунку суми зобов'язань за кредитом [PERSON] повинна сплачувати кожного кварталу по 801,87 грн. Разом з [PERSON] позивач повертала суму кредиту лише до квітня 2006 року. Тобто загальна сума сплаченого кредиту, що була виплачена подружжям, складає 2864,21 грн. Тому просить суд поділити спільне майно подружжя шляхом виділенням [PERSON] грошової компенсації в розмірі 1432,10 грн. В попередньому судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила суд позов задовольнити. Відповідач в попереднє судове засідання не з'явився, попередньо надавши суду заяву, в якій позов визнав та не заперечував проти його задоволення, просив суд проводити судові засідання у його відсутність. Третя особа в попереднє судове засідання не з'явилась, причини неявки суду не повідомила. Вислухавши представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи суд прийшов до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). З матеріалів справи судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 06.11.1993 року. Зазначений шлюб було розірвано 26.06.2008 року, відповідно до рішення Сосінвського районного суду м. Черкаси від 26.06.2008 року. З матеріалів справи судом встановлено, що 20.08.2004 року між Черкаським регіональним відділеням Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву та [PERSON] була укладена кредитна угода № 26, на підставі якої Фонд від імені держави надав позичальнику прямий адерсний (цільовий) кредит в сумі 67851 грн., терміном повернення 20 років з дати укладення кредитної угоди. Кредит був наданий на будівництво жилтла загальною площею 50,11 м&sup2; згідно з проектом за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до довідки від 27.08.2008 року № 449-01/03 судом встановлено, що за час перебування в шлюбі за умовами кредитної угоди від 20.08.2004 року № 26 за період з 20.08.2004 року по квітень 2006 року позивачкою було погашено кредит в сумі 2864,21 грн. Згідно з ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Таким чином судом було встановлено, що за час перебування в шлюбі [PERSON] та [PERSON] стали власниками квартири [ADDRESS]. За час перебування в шлюбі сплатили за кредитною угодою 2864,21 грн., тобто зазначений внесок є спільною сумісною власністю подружжя. На момент вирішення справи шлюб між сторонами розірвано. Враховуючи, що відповідач позов визнав та проти його задоволення не заперечував, що є підставою для звільнення від доказування відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved