Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-20 00:00:00

У лютому 2008року [PERSON] звернувся до суду з позовом до приватно-орендного підприємства ім. Герасименка с. Анісів про визнання нещасного випадку на виробництві що стався з ним 4.05.1996 року, та зобов'язання скласти акт форми Н-1 і видати його . В обґрунтування позову [PERSON], зазначав , що 4 травня 1996року ,працюючи в колгоспі ім. Герасименка (правонаступником якого є відповідач ), коли він пас коней на пасовищі , кінь спіткнувся внаслідок чого він випав із сідла , а кінь упав на нього, в результаті чого позивач отримав травму та довго лікувався. За результатами розслідування нещасного випадку комісією господарства був складений акт за формою Н-1 про нещасний випадок на виробництві , однак цей акт не зберігся і він позбавлений можливості отримати копію такого. У зв'язку з наведеним та відмовою позивача надати допомогу в складанні акту форми Н-1 він позбавлений можливості пройти медично-соціальну експертну комісію для встановлення групи інвалідності в зв'язку з виробничою травмою, позивач просив задовольнити його позовні вимоги . Рішенням Чернігівського районного суду від 22 травня 2008 року в задоволенні позову [PERSON] до ПОП ім.. Герасименка , відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Чернігові Чернігівської області - відмовлено . В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати рішення суду через порушення судом норм процесуального та матеріального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважає встановленими та постановити нове рішення, яким задовольнити його вимоги в повному обсягу. Вказує, що судом безпідставно не враховано що в період з 01.10.1989 р. до 01.07.1997 року, коли він отримав травму акти по побутових травмах взагалі не складалися, а оскільки голова профкому та керівник господарства фактично визнали, що акт форми Н-1 був складений і виданий йому на руки цей факт свідчить , що травма дійсно була не побутова, а виробнича, а тому суд незаконного відмовив йому у задоволенні позову. Крім того, судом не взято до уваги запис в історії хвороби, зроблений ще у 1996 році про те, що травма отримана на виробництві, та судом безпідставно взято до уваги неправдиві свідчення свідка [PERSON], яка є його колишньою дружиною, та таким чином намагаючись йому помститися через неприємні стосунки. Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з таких підстав. Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції вважав що факт отримання позивачем травми під час виконання трудових обов”язків є лише припущенням позову, на якому не може ґрунтуватися рішення , і пояснення свідків за відсутності письмових доказів не можуть бути взяті судом до уваги. Проте погодитись з таким висновком суду, не можна виходячи з такого. Згідно з ст. 57 ЦПК доказами є будь- які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено і не заперечується відповідачами, що 4 травня 1996р., з позивачем стався нещасний випадок - він упав з коня та отримав закритий компресійний перелом 11 грудного хребця, внаслідок чого лікувався в Чернігівський центральній районній лікарні з 4 травня по 24 травня 1996року. Дані обставини стверджені медичною карткою [PERSON], відповіддю з Чернігівської центральної районної лікарні( ас.57). Згідно з п.5 Інструкції ВЦРПС Наркомздраву СРСР про порядок видачі застрахованим листків непрацездатності яка діяла на час отримання [PERSON], травми, при втраті працездатності у зв'язку з побутовою травмою на перші 5 днів непрацездатності лікувальним закладом видавалась довідка, а розпочинаючи з 6 дня непрацездатності видавався листок непрацездатності. Як вбачається з письмових доказів, зокрема медичної карти позивача № 3097 в них містяться відомості що [PERSON] був виданий листок непрацездатності із 4 по 24 травня 1996року тобто з першого дня отримання ним тілесного ушкодження. З відомостей по нарахуванню заробітної плати в колгоспі ім. Герасименка ( правонаступником якого є відповідач) за 1996 рік вбачається що у жовтні місяці [PERSON], було проведено повністю оплату його тимчасової непрацездатності і йому загалом за 102 робочі дні непрацездатності нараховано і виплачено всього - 109грн.14 коп. Відповідно до постанови Секретаріату ВЦРПС від 28 вересня 1989року № 20-47 яка діяла на момент виникнення у позивача тимчасової непрацездатності не складалися акти розслідування обставин невиробничої травми за формою НТ. Зазначені письмові докази, у конкретному спорі які є допустимі для доказування свідчать про те, що [PERSON], у зв'язку з отриманою ним травмою 4 травня 1996р., була проведена колгоспом оплата відшкодування тимчасової непрацездатності, як при отриманні травми пов'язаної з нещасним випадком на виробництві. Розглядаючи спір суд першої інстанції не зважив на показання свідків: [PERSON], [PERSON], які на час отримання позивачем травми працювали в колгоспі ім.. Герасименка відповідно інженером з охорони праці та головою профспілкового комітету. У судовому засіданні ці свідки дали показання що позивач під час випасу коней отримав виробничу травму, у зв'язку з чим була створена комісія із розслідування цього нещасного випадку. За результатами розслідування комісією був складений, та затверджений акт за формою Н-1 (підписаний даними свідками) про нещасний випадок на виробництві. Зазначені докази що містять інформацію про обставини які мають значення для справи та узгоджуються між собою свідчать про те що отримана [PERSON], 4 травня 1996р., травма внаслідок якої він лікувався , настала у зв'язку з виконанням ним трудових обов”язків, і відповідно до параграфу 1,2 чинної на той час постанови КМ. України від 10 серпня 1993 р., „ Про Положення про розслідування та облік нещасних випадків, і професійних захворювань і аварій на підприємствах, в установах і організаціях”, за висновком роботи комісії з розслідування господарства був складений акт за формою Н-1. При цьому колегія суддів не може взяти як допустимий доказ, пояснення свідка [PERSON] ( бувшої дружини позивача ), та запис у медичній картці [PERSON] від 17 грудня 2007 року , в яких повідомляється , що позивач отримав травму 4 травня 1996 року не під час виконання ним трудових обов”язків . Оскільки наявні в зазначених доказах відомості, суперечать обставинам справи і не спростовують тих обставин , на які посилався позивач у своїй заяві, та доказів які їх підтверджують . Оскільки всупереч положення ст. 213 ЦПК України постановлюючи судове рішення суд неправильно встановив фактичні обставини справи рішення суду , як необгрунтоване підлягає скасуванню. З урахуванням того, що акт розслідування нещасного випадку за формою Н-1 не зберігся , і позивач позбавлений можливості отримати копію зазначеного акту , то відповідно із ст.3 ЦПК України [PERSON] має право звернутись до суду за захистом своїх прав які ігноруються і не визнаються відповідачем. Виходячи з наведеного необхідно задовольнити позовні вимоги [PERSON], визнавши нещасний випадок, що стався з [PERSON] в робочий час при виконанні ним трудових обов'язків 4 травня 1996 року нещасним випадком на виробництві, та зобов'язавши відповідача ПОП імені Герасименка с. Анісів скласти акт форми Н-1 про нещасний випадок на виробництві . Відповідно до правил ст. 88 ЦПК України необхідно розподілити судові витрати між сторонами , тому стягненню із ПОП ім. Герасименка підлягають: на користь позивача 30 грн., за сплату ним витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, та 12 грн. 75 коп. на користь держави судового збору .

Outcome: approved