Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до в/ч А 1588 і прохає стягнути з відповідача у відшкодування моральної шкоди 5 тис грн. В підтвердження своїх вимог вона вказує, що з 2001р. вона працювала на посаді завідуючої складом у в/ч. 18.11.2002р. під час виконання трудових обов'язків стався нещасний випадок, внаслідок якого нею була отримана травма у вигляді консолідованого перелому хребця та інших ушкоджень. Наступного дня зі сторонньою допомогою була доставлена на роботу, де повідомила керівництво про нещасний випадок і їй було запропоновано почекати зі зверненням у лікарню і продовжувати працювати. На протязі місяця, страждаючи від сильних болей, вона виходила на роботу, але 25.12.2002р. їй стало погано і вона була доставлена в Христинівську ЦРЛ. На протязі 2003-2006р.р. вона зверталась до командування в/ч з проханням оформити відповідні документи, які б підтверджували факт отримання травми на виробництві, що дало б їй можливість проводити більш якісне лікування та харчування, але їй відмовляли без пояснення причин. На протязі 2003-2006р.р. із заявами до командування звертались її чоловік та батько, поскільки вона була обмежена в можливості вільного пересування, але виконати вимоги Закону були проігноровані. Лише 17.05.2006р. їй була дана відповідь про те, що порушення сталось з її вини, що виключає можливість складання необхідних документів для отримання пенсії. Лише після звернення до суду їй вдалось встановити факт отримання каліцтва на виробництві і згодом подати необхідні документи для оформлення пенсії. Таким чином, тривале ігнорування її прав на проведення розслідування нещасного випадку завдало їй душевних страждань через позбавлення її можливості своєчасно отримати меддопомогу, через запізнення набуття права на отримання пенсії. 20.06.2007р. позивачка розширила свої позовні вимоги і вказала, що 26.06.2007р. факт отримання нею виробничої травми був підтверджений рішенням Христинівського райсуду і 27.06.2006р. вона була звільнена з роботи за ст. 38 КЗпП України. Після цього відповідач став на шлях затягування розслідування та фальсифікації документів по справі. Так, в ході розслідування нещасного випадку був підготовлений Акт № 2 від 17.07.2006р. за формою Н-1 та Акт форми Н-5, відповідно до яких вона визнана невинуватою у нещасному випадку. Згодом вказані акти були перероблені, в результаті чого вона опинилась винуватцем нещасного випадку, що потягло зменшення суми страхового відшкодування та розміру пенсійних відрахувань. Після винесення судового рішення на протязі тривалого часу відповідач не направляв необхідних документів для проведення медико-соціальної експертизи та оформлення страхової справи, внаслідок чого Христинівським відділенням ФССНВ була винесена постанова про призначення страхової виплати лише 16.01.2007р. Вказані обставини призвели до моральної шкоди. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, представник відповідача позову не визнав, посилаючись на те, що [PERSON] отримала травму через порушення нею самою вимог посадових обов'язків та вимог інструкції з охорони праці. Крім того, позивачка не подала доказів того, що командування частини рекомендувало їй не звертатись за медичною допомогою у лікувальні заклади, а також доказів, що підтверджують факт отримання моральної шкоди. Представник також вказав, що наявність у КЗпП України ст. 237-1 виключає застосування випадків заподіяння моральної шкоди працівникові ст.ст. 1167, 1168 ЦК України, що тягне за собою застосування позовної давності у 3 місяці. В судовому засіданні були допитані свідки: – [PERSON]., який пояснив, що він являється батьком позивачки і коли донька не змогла відвідувати в/ч, то він сам приходив до в/ч і прохав оформити необхідні документи про нещасний випадок, але йому відмовили і рекомендували звертатись до суду. – [PERSON], яка пояснила, що працювала у відповідача і випадків щоб командування частини не пускало [PERSON] на лікування не було. – [PERSON]., яка пояснила, що разом з позивачкою працювала у в/ч, вона жалілась на болі, втрачала свідомість. – [PERSON]., яка пояснила, що також разом з позивачкою працювала у в/ч. Після травми [PERSON]мала проблеми із здоров'ям, їй допомагали дійти до роботи. – [PERSON], який пояснив, що у в/ч працює з 2006р. старшим інспектором з охорони праці, був головою комісії по розслідуванню нещасного випадку, що стався з [PERSON] коли склали акт, то потім його переписували і таких актів як йому відомо було складено 4 чи 5. – [PERSON]., який пояснив, що працював у в/ч начальником відділу зберігання. Коли стався нещасний випадок з [PERSON], то випадків, щоб її не відпускали до лікаря не було. – [PERSON] пояснила, що працює у в/ч інспектором по кадрах. Розслідування по нещасному випадку спочатку не проводилось, а потім було проведено розслідування - вона була членом комісії. Вислухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, а саме до відшкодування підлягає моральна шкода в сумі 2 тис. грн. на підставі слідуючого. Судом встановлено, що [PERSON], працюючи у відповідача на посаді завскладом, 18.11.2002р. під час виконання трудових обов'язків отримала виробничу травму у вигляді консолідованого перелому хребця та інших ушкоджень. На протязі 2003-2006р.р. вона зверталась до командування військової частини з проханням оформити відповідно до вимог чинного законодавства документи, які б підтверджували факт отримання нею травми на виробництві і дали можливість отримувати пенсію у зв'язку з трудовим каліцтвом, що дало б її можливість проводити більш якісне лікування та харчування з метою більш ефективного одужання, але їй було відмовлено. До командування частини, у зв'язку неможливістю вільного пересування, звертався батько позивачки з вимогою оформлення нещасного випадку, але відповідач відмовився зафіксувати факт нещасного випадку. Відмова відповідача провести розслідування нещасного випадку на виробництві висловлена також у відповіді 17.05.2006р., що грубо суперечить вимогам п. 26 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві. Лише після звернення до Христинівського райсуду у 2006 році позивачці вдалось встановити факт отримання каліцтва на виробництві і згодом подати необхідні документи для оформлення пенсії. Тривале ігнорування прав позивачки на проведення розслідування нещасного випадку завдало її душевних страждань. Внаслідок протиправних дій відповідача вона із значним запізненням набула права на отримання пенсії у зв'язку з каліцтвом на виробництві, що призвело до завдання їй моральної шкоди. 26.06.2006р. факт отримання позивачкою виробничої травми був підтверджений рішенням Христинівського райсуду. Наступного дня позивачка звільнилась з роботи. Але і після винесення рішення суду та звільнення позивачки з роботи відповідач став на шлях затягування розслідування та фальсифікації документів по справі. Так, в ході розслідування нещасного випадку був підготовлений Акт № 2 від 17.07.2007р за формою Н-1 та Акт форми Н-5, відповідно до яких позивачка визнана невинуватою у нещасному випадку, що стався з нею. Згодом 18.07.2006р. вказані акти були перероблені, в результаті чого позивачка опинилась винуватцем нещасного випадку, що потягло за собою зменшення суми страхового відшкодування та розміру пенсійних нарахувань. Після винесення Христинівським райсудом рішення про отримання [PERSON] виробничої травми на протязі тривалого часу адміністрація відповідача не надавала необхідні документи для проведення медико-соціальної експертизи та оформлення страхової справи, внаслідок чого Христинівським відділенням ФССНВ була винесена постанова про призначення страхової виплати лише 16.01.2007р. Направлення про встановлення [PERSON] процентів втрати працездатності від трудового каліцтва належно оформлена було надане лише 04.10.2006р., хоч [PERSON]зверталась за отриманням такого направлення ще на початку вересня місяця, але документ їй був виданий без підпису командира в/ч та не завірений печаткою. Вказані обставини також завдали позивачці додаткових моральних страждань, вона змушена була тратити свій час, здоров'я на неодноразове звернення до в/ч для отримання необхідних документів, але щоразу її вимоги ігнорувались. Позивачка свої вимоги про відшкодування моральної шкоди також мотивувала тим, що після отримання травми відповідач змушував її виходити на роботу через що вона терпіла фізичний біль, страждала, але вказані факти не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Тому судом вказані обставини не можуть братись до уваги при визначенні розміру моральної шкоди. Що стосується посилання представника відповідача на те, що вказана справа повинна розглядатись в порядку трудового законодавства, то суд вважає, що така позиція являється безпідставною, поскільки вказані правовідносини (затягування розслідування нещасного випадку та оформлення документів) не виникають із трудових правовідносин, тому повинні розглядатись в порядку цивільного судочинства. Враховуючи вище наведене суд вважає, що відшкодування підлягає моральна шкода в розмірі 2 тис. грн., що відповідає вимогам розумності та справедливості, а також доказами, що підтверджують завдання цієї шкоди.

Outcome: approved