Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-03 00:00:00

Позивач звернувся з позовом в суд до відповідача про визнання права власності, посилаючись на те, що на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 23 січня 1998 року, а також згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 02 березня 2001 року, він є власником квартири [ADDRESS]. З метою поліпшення житлово-побутових умов проживання, позивачем [PERSON] власними силами й за власний рахунок було виконано певних будівельних та ремонтно-відновлювальних робіт по об'єкту, наслідком яких явилось збільшення загальної площі квартири. Однак, відповідач [PERSON] не визнає права власності позивача [PERSON] на відремонтовану квартиру, посилаючись на ті факти, що заходи з цього приводу здійснювались та фінансувались особами сумісно, що нібито дає підставу відповідачу для набуття права власності на частку нерухомості. Викладене й явилось підставою для звернення [PERSON] з позовом до суду. Представник позивача в попереднє судове засідання з'явився, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в попереднє судове засідання з'явилась, заявлені позивачем вимоги визнала у повному обсязі, не заперечувала проти задоволення позову. Як зазначає ст. 130 ч.4 ЦПК України, ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 174 і 175 ЦПК України. Так, на підставі ст. 174 ч.4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, у зв'язку з тим, що позивач від позову не відмовився, а відповідач вимоги визнала у повному обсязі, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення сього позову. З огляду на наявні у справі докази судом встановлено, що на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 23 січня 1998 року, виданого Управлінням ЖКГ Виконавчого комітету Одеської міської Ради народних депутатів на підставі Розпорядження органу приватизації під №107419 від 23 січня 1998 року, зареєстрованого й записаного в реєстрову книгу під №8-8706, а також відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 02 березня 2001 року, складеного й виданого Шостою одеською державною нотаріальною конторою по спадковій справі №2-997, зареєстрованого в реєстрі за №198/2001, власником квартири [ADDRESS], загальною площею 30,1кв.м., являється позивач [PERSON]. Позивач зареєстрований й постійно проживає у вказаній квартирі з 1971 року, що підтверджується відповідною Довідкою від 23 червня 2008 року, яка знаходиться у справі. Вказані вище правовстановлюючі документи були належним чином зареєстровані в КП „ОМБТІ та РОН”, що підтверджується відповідними відмітками підприємства. Технічна характеристика нерухомості наводиться в Технічному паспорті, складеному інженерами КП „ОМБТІ та РОН” під інвентарним номером 641 від 01 грудня 1997 року. Після набуття права власності на згадувану квартиру, з метою поліпшення житлово-побутових умов проживання та забезпечення перебування нерухомості в належному технічному стані беручи до уваги факт її розташування на першому поверсі будинку, позивачем [PERSON] власними силами й за власний рахунок було виконано певних будівельних та ремонтно-відновлювальних робіт по об'єкту, наслідком яких явилось збільшення загальної площі квартири до 40,7кв.м. Як з'ясовано судом, здійснення ремонту, придбання будівельних матеріалів та сукупне грошове забезпечення вказаних заходів позивачем підтверджуються відповідними накладними та фінансово-платіжними документами, які були представлені суду [PERSON] Слід звернути увагу на той факт, що вказані заходи здійснювались позивачем при узгодженні з співвласниками відповідного житлового багатоквартирного будинку, що підтверджується спільною заявою громадян [PERSON], [PERSON], [PERSON], посвідченою начальником Дільниці №5 від 23 червня 2008 року, яка знаходиться в матеріалах справи. Технічна характеристика нерухомості після виконання згадуваних робіт наводиться в Технічному паспорті, складеному інженерами КП „ОМБТІ та РОН” під реєстровим номером 856-ст.34-400пр. від 28 серпня 2008 року. Відповідно до Висновку про можливість збереження реконструкції квартири [ADDRESS], складеного спеціалістами ПП „Дельта-Консалтінг” (державна ліцензія Серії АВ №306138, видана Одеською обласною державною адміністрацією від 27 березня 2007 року) за замовленням [PERSON], встановлена об'єктивна конструкторська, інженерно-технічна можливість збереження здійсненної реконструкції, засвідчена відповідність результатів виконаних робіт існуючим будівельним, технічним, санітарним, протипожежним, гігієнічним та іншим нормам. Документація приєднана до матеріалів справи. Як вказує ст. 317 ч.ч.1,2 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. В той же час, відповідно до ст. 319 ч.ч.1,2 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а також має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. У відповідності до передбачень ст. 383 ч.2 ЦК України, власник квартири може за своїм розсудом здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданої йому для використання як єдине ціле, за умови, що ці зміни не приведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку й не порушує санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Спираючись на вказану норму закону, судом не встановлено порушень цивільного законодавства в діях [PERSON] стосовно виконання ремонтно-реконструкційних робіт й обґрунтовано визнається право останнього на їх здійснення. З огляду на зазначення ст. 319 ч.6 ЦК України випливає, що держава не повинна втручатись у здійснення власником належного йому права власності. А як чітко наголошує ст. 321 ч.1 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 328 ч.ч.1,2 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів й вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Суд, погоджуючись з доводами позивача, вбачає, що невизнання відповідачем [PERSON] права власності позивача [PERSON] ані на придбані останнім будівельні матеріали, ані на відремонтовану квартиру загалом та претендування на набуття майнових прав на будь-яку ідеальну частку нерухомості, являються надуманими й необґрунтованим, оскільки не витримують критичної оцінки та спростовуються представленими суду платіжно-фінансовими документами. На підставі регламентації, наведеної в ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Проте, у законі нічого не йдеться про той факт, якими саме доказами власник повинен підтверджувати належність йому майна на праві власності. Крім того, з закону випливає принцип презумпції добросовісного володіння майном, зазначаючи, що воно вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом. Таким чином, ураховуючи вищенаведене й на підставі чинного цивільного законодавства України, зважаючи на технічну характеристику квартири [PERSON] та з огляду на встановлені спеціалістами технічну можливість й придатність приміщень для подальшої експлуатації, суд визнає обґрунтованими вимоги позивача та вважає можливим визнати за останнім право власності на квартиру [ADDRESS] - з урахуванням результатів виконаних ремонтно-будівельних робіт.

Outcome: approved