overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-29 00:00:00

Позивач[PERSON] звернувся до суду з позовом до Плосківської сільської ради про визнання права власності , посилаючись на те, що [INFO] в с.Чередники Решетилівського району Полтавської області померла його мати [PERSON] . Після її смерті залишилась спадщина у вигляді житлового будинку, господарсько-побутових споруд, які знаходяться за адресою [ADDRESS]. Вона за власні кошти побудувала цей будинок, господарсько-побутові споруди, і володіла ними на праві приватної власності. При її житті це право ніким не оспорювалось. Він є єдиним спадкоємцем за заповітом, інших спадкоємців що мають обов'язкову частку немає. В зв'язку з тим, що його мати , належним чином не оформила своє право власності на вказаний будинок, тому державна нотаріальна контора не має змоги видати йому свідоцтва про право на спадщину. У судове засідання з'явився представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову не заперечує. Визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Решетилівської селищної ради про визначення часток у праві спільної сумісної власності. Свою заяву мотивували тим, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» була приватизована трьохкімнатна квартира загальною площею 49,2 кв.м., яка знаходиться за адресою [ADDRESS]. 05 січня 1994 року згідно рішення Решетилівської селищної Ради народних депутатів Полтавської області № 96 від 27 грудня 1996 року їм видано свідоцтво про право власності на житло. Але в цьому свідоцтві не вказано розмір часток у спільному майні кожного із її власників. Вони вважали , що [PERSON], [PERSON], [PERSON] є рівноправними власниками приватизованої квартири. З цього питання між ними ніколи не виникало розбіжностей. Інших домовленостей між ними не було. Всі співвласники з моменту приватизації житла постійно проживали у вказаній квартирі. [INFO]в селищі Решетилівка Полтавської області померла мати позивачки - [PERSON]. Позивачка та її сестра - [PERSON] є спадкоємцями по закону. Позивачка має намір прийняти спадщину, яка залишилась після смерті її матері, у вигляді частки квартири по вищезазначеній адресі. Її сестра [PERSON] від своєї частки спадщини відмовилась. Інших спадкоємців які мають обов'язкову частку немає. Але нотаріальна контора не в змозі видати свідоцтво про право на спадщину, в зв'язку з тим, що у свідоцтві про право власності на житло не вказана частка померлого. Тому вона змушена звертатися із даною заявою до суду. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача Малиш Г.М. проти задоволення позову не заперечує. В судове засідання не з»явилися зацікавлені особи , які надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову не заперечують. Визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Решетилівської селищної ради про визнання права власності. Свою заяву мотивував тим, що [INFO] у селищі Решетилівка Полтавської області померла його мати [PERSON]. Після її смерті залишилася спадщина у вигляді житлового будинку, господарсько-побутових споруд, які знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Вона за власні кошти побувала цей будинок, господарсько-побутові споруди, і володіла ними на праві приватної власності. При її житті це право ніким не оспорювалось. В 1998 році вона самочинно збудувала : - сарай (зазначений в плані - г), - сарай (зазначений в плані - Г), - сарай (зазначений в плані - Д-1). Вказане самочинне будівництво, згідно висновку відділу містобудування та архітектури Решетилівської РДА, здійснено без порушень нормативних документів по забудові населених пунктів і не порушує прав інших осіб і можуть бути узаконеними. Вона є єдиним спадкоємцем за закону, інших спадкоємців що мають обов'язкову частку спадщини немає. В зв'язку з тим, що спадкодавець, належним чином не оформила своє право власності на вказаний будинок та самочинні будівлі, тому державна нотаріальна контора не має змоги видати йому свідоцтва про право на спадщину. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача Малиш Г.М. проти задоволення позову не заперечує. Визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Просить суд шлюб розірвати, а судові витрати покласти на відповідача. В судове засідання позивачка не з’явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти прийняття заочного рішення не заперечує. В судове засідання з невідомих суду причин не з'явився відповідач, проти позовних вимог не заперечив, про місце, день та час розгляду справи належним чином повідомлений. Справа розглядається відповідно до гл. 8 ЦПК України, в порядку заочного розгляду справи. В судовому засіданні було встановлено, що між сторонами по справі, 06.11.1969 р. був укладений шлюб, який був зареєстрований Світловодським міським бюро ЗАГС, Кіровоградської області, актовий запис [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. Від шлюбу неповнолітніх дітей у сторін немає. Як слідує з змісту позовної заяви, та не було заперечено відповідачем, на теперішній час шлюбні відносини між подружжям припинилися; спільного господарства не ведуть; спору щодо розділу майна у них не має. Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку про неможливість збереження шлюбу, а тому, позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб - розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-29 00:00:00

[INFO] [PERSON] з цією позовною заявою звернулася до суду. В судовому засіданні попросила суд винести рішення, яким стягнути з відповідача на її користь на утримання дітей : дочки [PERSON] , [INFO] народження та сина [PERSON] , [INFO] народження аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісячно (по 400 грн. на кожну дитину) , починаючи з дня подання заяви до суду до досягнення дітьми повноліття, посилаючись на те, що у них з відповідачем є спільні діти [PERSON] та [PERSON] , в свідоцтвах про народження, яких відповідач записаний батьком. Відповідач ухиляється від утримання дітей, добровільно матеріальної допомоги не надає, хоча має можливість надавати таку допомогу. Відповідач в судовому засіданні заявлений позов визнав частково, пояснив, що він не може сплачувати аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісячно, оскільки він має постійне місце роботи, його дохід має регулярний характер та його середньомісячний заробіток становить близько 1300 грн., а тому просить стягувати з нього аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку щомісячно. Суд заслухавши пояснення сторін вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню зі слідуючих підстав. Зазначені правовідносини регулюються ст. 182 ч. 2 СК України відповідно до, якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Приймаючи до уваги, що в судовому засіданні встановлено, що відповідач має постійне місце роботи, його дохід має регулярний характер, він має змогу надавати допомогу на утримання дітей, тому з урахуванням думки відповідача, який просить стягувати із нього аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку щомісячно, оскільки його середньомісячний заробіток становить близько 1300 грн. суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки на утримання дітей аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дітей, починаючи з дня подання заяви до суду. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-29 00:00:00

13.10.2008 року [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути із Жовтневської виправної колонії № 17 компенсацію за речове майно в сумі 2790,05 грн. В обгрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він працював у ЖВК № 17 з 1.04.1997 року по 27.11.2006року. 27.11.2006 року він був звільнений в запас у зв'язку з виходом на пенсію. За період роботи за відсутністю коштів речове майно йому не видавалось. Загальна сума заборгованості складає 2790,05 грн. В попердньому судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги і просив їх задовольнити. Представник відповідача в попередньому судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти його задовлення. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає можливим постановити рішення при проведенні попереднього судового засідання на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач визнав позовні вимоги. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] працював у Жовтневській ВК № 17 з 1.04.1997 року ( наказ № 14 о/с від 12.06.1997 року ).27.11.2006 року згідно п. 63 Ж Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України він був звільнений з установи ( наказ № 72 о\с від 27.11.2006 року. ( а.с. 2,3, 5-7 ) Відповідно п. 17 Положення “Про порядок речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час” затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 р. N 1444, військовослужбовці забезпечуються речовим майном згідно з установленими нормами забезпечення за рахунок Міноборони та інших центральних органів виконавчої влади за місцем проходження військової служби. Згідно п. 28. вищезазначеного положення військовослужбовцям, які звільняються у запас або відставку без права носіння військової форми одягу, виплачується грошова компенсація за неотримане речове майно або за їх згодою видається речове майно на суму грошової компенсації пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання речового майна до дати підписання наказу про звільнення або закінчення контракту. Як вбачається із довідки Жовтневської ВК № 17 станом на 26.05.208 року заборгованість по виплаті [PERSON] компенсації за речове майно при звільненні на пенсію складає 2790,05 грн. ( а.с. 4 ) Відповідно до ст. 88 ЦПК України якщо обидві сторони, звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-29 00:00:00

13.10.2008 року [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути із Жовтневської виправної колонії № 17 компенсацію за речове майно в сумі 2221,48 грн. В обгрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він працював у ЖВК № 17 з 1.04.1997 року по 18.12.2006року. 18.12.2006 року він був звільнений в запас у зв'язку з виходом на пенсію. За період роботи за відсутністю коштів речове майно йому не видавалось. Загальна сума заборгованості складає 2221,48 грн. В попердньому судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги і просив їх задовольнити. Представник відповідача в попередньому судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти його задовлення. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає можливим постановити рішення при проведенні попереднього судового засідання на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач визнав позовні вимоги. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] працював у Жовтневській ВК № 17 з 1.04.1997 року ( наказ № 14 о/с від 12.06.1997 року ).18.12.2006 року згідно п. 63 Ж Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України він був звільнений з установи ( наказ № 77 о\с від 18.12.2006 року. ( а.с. 3-7 ) Відповідно п. 17 Положення “Про порядок речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час” затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 р. N 1444, військовослужбовці забезпечуються речовим майном згідно з установленими нормами забезпечення за рахунок Міноборони та інших центральних органів виконавчої влади за місцем проходження військової служби. Згідно п. 28. вищезазначеного положення військовослужбовцям, які звільняються у запас або відставку без права носіння військової форми одягу, виплачується грошова компенсація за неотримане речове майно або за їх згодою видається речове майно на суму грошової компенсації пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання речового майна до дати підписання наказу про звільнення або закінчення контракту. Як вбачається із довідки Жовтневської ВК № 17 станом на 26.05.208 року заборгованість по виплаті [PERSON] компенсації за речове майно при звільненні на пенсію складає 2221,48 грн. ( а.с. 2). Відповідно до ст. 88 ЦПК України якщо обидві сторони, звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-29 00:00:00

13.10.2008 року [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути із Жовтневської виправної колонії № 17 компенсацію за речове майно в сумі 1803,80 грн. В обгрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він працював у ЖВК № 17 з 11.12.1999 року по 3.11.2006року. 3.11.2006 року він був звільнений в запас у зв'язку з виходом на пенсію. За період роботи за відсутністю коштів речове майно йому не видавалось. Загальна сума заборгованості складає 1803,80 грн. В попердньому судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги і просив їх задовольнити. Представник відповідача в попередньому судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти його задовлення. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає можливим постановити рішення при проведенні попереднього судового засідання на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач визнав позовні вимоги. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] працював у Жовтневській ВК № 17 з 11.12.1999 року ( наказ № 79 о/с від 11.12.1999 року ).3.11.2006 року згідно п. 63 Ж Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України він був звільнений з установи ( наказ № 75 о\с від 3.11.2006 року. ( а.с. 2-4 ) Відповідно п. 17 Положення “Про порядок речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час” затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 р. N 1444, військовослужбовці забезпечуються речовим майном згідно з установленими нормами забезпечення за рахунок Міноборони та інших центральних органів виконавчої влади за місцем проходження військової служби. Згідно п. 28. вищезазначеного положення військовослужбовцям, які звільняються у запас або відставку без права носіння військової форми одягу, виплачується грошова компенсація за неотримане речове майно або за їх згодою видається речове майно на суму грошової компенсації пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання речового майна до дати підписання наказу про звільнення або закінчення контракту. Як вбачається із довідки Жовтневської ВК № 17 станом на 30.09.2008 року заборгованість по виплаті [PERSON] компенсації за речове майно при звільненні на пенсію складає 1803,80 грн. ( а.с. 5). Відповідно до ст. 88 ЦПК України якщо обидві сторони, звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання права власності на домоволодіння, мотивуючи свої вимоги тим, що в ківтни 1955 року він отримав земельну ділянку для будівництва індівидуального житлового будинку по [ADDRESS]. На даной земельної ділянки в серпні 1958 року він за власни кошти збудував жилої будинок, в якому постійно проживав разом зі своєю родиною. Але ніяких документів про право власності на будинок в нього не має. Позивач у судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином. Згідно до заяви просить справу розглянути без його участи. Представник Відповідача у судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином. Згідно до заяви просить справу розглянути без участі представника. Позовні вимоги визнають. Вивчивши матеріали справи, суд встановив. Згідно до наданих документів /виписка з погосподарської книги/ домоволодіння, розташоване [ADDRESS] належить [PERSON]., в якому він постійно проживав разом родиною. В силу ст. 331 ч. 2 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно ( житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Домоволодіння, розташоване [ADDRESS], складаєтся з : Літер А - жилой будинок., Літер Б- літня кухня, Літер б - прибудівля., Літер В- вбиральня, Літер Г - сараї, Літер Д- сараї, Літер Е - гараж., 1-3 огородження, відповідно до технічного паспорту, виданого на імя [PERSON]. У відповідності зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюеться або не визнається іншою особою, а також у випадку втрати ним документа, що засвідчує його право власності. Таким чином, оскільки судом встановлено, що позивач за власні кошти збудував будинок, тривалий час відкрито та безперервно користується і володіє зазначеним домоволодінням, однак не може скористатися правом розпорядження, у зв'язку з відсутністю належно оформлених правовстановлюючих документів на домоволодіння, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-29 00:00:00

ВАТ по газозабеспеченню і газифікації “Севастопольгаз” звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення суми заборгованості по газозабезпеченню станом на 01.12.2007 року у розмірі 1475 гривень 78 коп., мотивуючи тим, що відповідач не виконує свої зобов”язання по уплаті послуг по газозабезпеченню. До судового засідання представник позивача не з’явився, надав заяву із проханням розглянути справу у його відсутність. Відповідач у судове засідання не з’явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Згідно зі ст. 169 ч.3,4 ЦПК України, “якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповноважною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд вважає за можливим розглянути справу по суті та постановити заочне рішення згідно до ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні відповідач проживає у квартирі [ADDRESS] . Відповідно до п.п. 17, 35 Правил користування приміщенням житлових будинків, затверджених постановою КМ України від 08.10.1992 року № 572, п.п. 29, 34 Правил надання населенню послуг по газозабезпеченню, затверджених Постановою КМ України від 14.04.2004 року № 476 власники (наймачі) квартир зобов”язани щомісячно проводити уплату послуг по газозабезпеченню. Згідно наданого розрахунку сума заборгованості відповідача за послуги по газозабезпеченню станом на 01.12.2007 року складає 1475 гривень 78 коп. ВАТ по газозабеспеченню і газифікації “Севастопольгаз” попереджало відповідача про необхідність здійснення оплати наданих послуг, однак до теперішнього часу, відповідачем борг не погашений. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов’язання повинне виконуватися належним чином згідно умов договору, вимог даного Кодексу і інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача також підлягає стягненню на користь держави державне мито у розмірі 51 гривні, а також підлягає стягненню на користь Відкритого Акціонерного товариства по газозабезпеченню і газифікації “Севастопольгаз” витрати на ІТЗ у розмірі 30 гривен. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-29 00:00:00

ВАТ по газозабеспеченню і газифікації “Севастопольгаз” звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення суми заборгованості по газозабезпеченню станом на 01.12.2007 року у розмірі 898 гривень 16 коп., мотивуючи тим, що відповідач не виконує свої зобов”язання по уплаті послуг по газозабезпеченню. До судового засідання представник позивача не з’явився, надав заяву із проханням розглянути справу у його відсутність. Відповідач у судове засідання не з’явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Згідно зі ст. 169 ч.3,4 ЦПК України, “якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповноважною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд вважає за можливим розглянути справу по суті та постановити заочне рішення згідно до ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні відповідач проживає у квартирі [ADDRESS] . Відповідно до п.п. 17, 35 Правил користування приміщенням житлових будинків, затверджених постановою КМ України від 08.10.1992 року № 572, п.п. 29, 34 Правил надання населенню послуг по газозабезпеченню, затверджених Постановою КМ України від 14.04.2004 року № 476 власники (наймачі) квартир зобов”язани щомісячно проводити уплату послуг по газозабезпеченню. Згідно наданого розрахунку сума заборгованості відповідача за послуги по газозабезпеченню станом на 01.12.2007 року складає 898 гривень 16 коп. ВАТ по газозабеспеченню і газифікації “Севастопольгаз” попереджало відповідача про необхідність здійснення оплати наданих послуг, однак до теперішнього часу, відповідачем борг не погашений. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов’язання повинне виконуватися належним чином згідно умов договору, вимог даного Кодексу і інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача також підлягає стягненню на користь держави державне мито у розмірі 51 гривні, а також підлягає стягненню на користь Відкритого Акціонерного товариства по газозабезпеченню і газифікації “Севастопольгаз” витрати на ІТЗ у розмірі 30 гривен. На підставі викладеного,

Outcome: approved