Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-13 00:00:00

У лютому 2006 року позивачка[PERSON]. звернулась до суду із позовом до [PERSON]., що є її сестрою, та[PERSON]. і [PERSON], що є її племінниками, про усунення перешкод в користуванні власністю - квартирою [ADDRESS] і зняття відповідачів з реєстраційного обліку за цим жилим приміщенням, посилаючись в обґрунтування позовних вимог на наступні обставини. Відповідачі зареєстровані в її власній квартирі з 1998 року на правах квартирантів. У серпні 2005 року у неї виникла необхідність призвести відчуження квартири, про що вона попередила проживаючих там сестру і племінників. У вересні 2005 року відповідачі забрали свої речі і виїхали зі спірного житла. У зв"язку із зайвим обтяженням її платою за комунальні послуги за фактично відсутніх відповідачів, а також на підставі ст. 107 ЖК України, просила усунути перешкоди в користуванні своєю квартирою шляхом зняття відповідачів з реєстраційного обліку за вказаним жилим приміщенням. В ході судового вирішення спору у якості співпозивача залучено [PERSON] що набула права власності на спірну квартиру 03.04.2006р. (а.с. 57-62). Згодом позивачами змінено правові підстави позовних вимог, що в кінцевій редакції зводяться до наступного: усунути перешкоди в користуванні власністю - квартирою [ADDRESS]знявши з реєстраційного обліку у цьому жилому приміщенні відповідачів з підстав припинення договору піднайму спірного жилого приміщення за ст. 168 ЖК України. В судовому засіданні позивачка[PERSON]., підтримуючи позов в повному обсязі в кінцевій редакції вимог, пояснила, що її сестра [PERSON]. із дітьми були зареєстровані з 1998 року на правах квартирантів в квартирі [ADDRESS]що належала їй на праві приватної власності, оплачували комунальні послуги за користування цим жилим приміщенням і вчиняли ремонтні роботи; фактично проживали в квартирі з 1996-1997р.р. У 2005 році із сестрою відбулась розмова, щоб відповідачка із дітьми з"їхала зі спірної квартири через виниклу необхідність її продати. [PERSON] погодились і виїхали з квартири разом зі всіма речами у вересні-жовтні 2005 року, але в добровільному порядку на її пропозицію не знялись з реєстраційного обліку по спірному жилому приміщенню. Після виїзду не звертались до неї із будь-яким позовом з приводу користування спірною квартирою. Позивачка [PERSON] підтримуючи позовні вимоги в остаточній редакції в повному обсязі, пояснила, що придбала у власність за договором купівлі-продажу спірну квартиру 07.04.2006р., в квартирі нікого не було зареєстровано, були відсутні будь-які речі. Фактично з моменту придбання цього жилого приміщення проживає із сім"єю і зареєстрована до сьогодення. Ніхто прав на це житло їй не пред"являв, але за спливом 2 років близько у червні[INFO] року після купівлі квартири їй зателефонувала відповідачка [PERSON]. і повідомила про необхідність її зареєструвати по спірній квартирі і надати їй ключі від цього житла. Згодом в житловій організації з"ясувала, що в придбаній нею квартирі зареєстровані відповідачі на підставі скасованого судом апеляційної інстанції судового рішення про зняття з реєстраційного обліку [PERSON]х по спірній квартирі. Відповідачка [PERSON]., заперечуючи проти позову, пояснила, що у 1991 році продала свою квартиру, розподіливши кошти із чоловіком. Із сестрою[PERSON]. відбулась усна домовленість, що вона разом із дітьми буде проживати в квартирі позивачки, а остання буде жити в квартирі їх матері. З 1995-1996р.р. вона із дітьми на підставі договору піднайму проживали в спірній квартирі, оплачували комунальні послуги, робили ремонти. У 2005 році[PERSON]. поінформувала про необхідність продавати квартиру. У жовтні-листопаді 2005 року вона добровільно разом із дітьми виїхала зі спірної квартири, не збиралась повертатись до цієї квартири, оскільки сестра[PERSON]. пообіцяла їй придбати іншу квартиру. І згодом не ставила в судовому порядку питання про відновлення своїх житлових прав. Зараз орендує із дітьми інше житло. З 03.06.2008р. після рішення Апеляційного суду відновлена її і дітей реєстрація у спірному помешканні. Поряд з цим, в судовому засіданні зазначала, що із сестрою відбулась усна домовленість про викуп спірної квартири без визначення конкретної вартості цього нерухомого майна і вона на виконання домовленості передала[PERSON]. грошову суму, еквівалентну близько 900дол.США. Тимчасовими мешканцями себе із дітьми не вважає, оскільки у договорі піднайму було зазначено право її проживання в спірному помешканні постійно, а на строки попередження про звільнення займаного приміщення вона не звернула уваги. Відповідачі [PERSON]. і[PERSON], представники відповідачів [PERSON]. і [PERSON]заперечуючи проти позову, приєднались до пояснень відповідачки [PERSON]. Представник залученого у якості третьої особи ВГІРФО в судове засідання не прибув, надавши клопотання щодо вирішення справи за відсутності представника третьої особи. Допитаний в судовому засіданні у якості свідка [PERSON]., що проживає по-сусідству із спірною квартирою, пояснив, що[PERSON]. переїхала жити до матері, а в її власній квартирі стали проживати її сестра[PERSON]із дітьми, поставили металеві двері, решітки на вікнах, встановили скло на лоджі, в квартирі клеїли шпалери. Відповідачі проживали там до вересня 2005 року, виїжджаючи, грузили свої речі. Згодом квартиру придбали [PERSON] Свідки [PERSON]. і[PERSON], що товаришують із [PERSON], в судовому засіданні пояснили, що близько 12-13 років тому [PERSON]. продала із чоловіком свою квартиру і пішла згодом жити до сестри[PERSON]., а остання - до їх матері. Подруга [PERSON] в квартирі сестри зробила ремонт, поставила решітки на вікнах, металеві вхідні двері, балкон засклили. Зі слів відповідачки знають, що вона, бажаючи проживати в цій квартирі, стала віддавати сестрі[PERSON]. гроші в порядку викупу спірної квартири. В листопаді 2005 року [PERSON]. із дітьми на пропозицію[PERSON]. вивільнити спірне житло, забрали свої речі і з"їхали зі спірної квартири у іншу орендовану квартиру. Заслухавши позивачів, відповідачів, представників сторін, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов[PERSON]. необґрунтованим, а позов [PERSON] обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Позивачка[PERSON]. за свідоцтвом про право власності на житло, виданого 20.03.1995р. Державним підприємством з ремонту і експлуатації житлофонду «Жилищник», набула в результаті приватизації житлового фонду право власності на квартиру [ADDRESS] (а.с. 8, 62). З паспортних даних позивачки[PERSON]. вбачається її реєстрація в кв. 3 в буд. 86 по вул. Київській з 14.03.1998р. (а.с. 4). Як пояснювала відповідачка [PERSON]. в судовому засіданні, вона у 1994 році розпорядилась на свій розсуд належним на праві спільної із колишнім чоловіком приватної власності жилим приміщенням - квартирою, продавши це нерухоме майно. Дана обставина не оспорювалась сторонами в судовому засіданні. 04 квітня 1998 року між власником спірної квартири[PERSON]. і [PERSON] укладено договір піднайму 1 жилої кімнати в двокімнатній квартирі [ADDRESS], засвідчений головою квартального комітету ОП "Азовжилсервіс", за яким[PERSON]. сдає під найм жилу кімнату "постійно", а піднаймач [PERSON]. зобов"язується своєчасно вносити квартплату, утримувати жилу площу в гарному стані і по закінченні строку договору на вимогу власника (наймача) звільнити займану жилу площу протягом 30 днів (а.с. 75). Станом на 05.12.2005р. за інформацією ЖКП "Житло-Схід" в спірній квартирі значаться такими, що перебувають на реєстраційному обліку: наймач -[PERSON]. з 1986р., що є власником квартири, та відповідачі, що мають статус квартирантів - [PERSON]., її син [PERSON]. і донька[PERSON] - з 1998р. (а.с. 11). Згідно із актом ЖКП "Житло-Схід" від 05.12.2005р. зареєстровані в квартирі[ADDRESS]по вулиці Київській з 1998 року на підставі договору найму квартирант [PERSON]., син квартиранта [PERSON]., донька квартиранта[PERSON] зі слів сусідів за даною адресою не проживають з вересня 2005 року (а.с. 13), тобто близько 3 років станом на момент вирішення спору. Відповідачами в подальшому не оспорювався їх статус квартирантів. За інформацією Маріупольського вузлу поштового зв"язку відповідачі у 2006 році кореспонденцію за місцем реєстрації не отримували (а.с. 9). За відомостями міської поліклініки № 1, яка обслуговує за територіальністю в тому числі і адресу спірного помешкання, відповідач [PERSON]. звертався за медичною допомогою в цей медичний заклад у серпні 2004 року, тобто у період фактичного проживання в кв. [ADDRESS]а.с. 12), чого не спростовувалось сторонами. На підставі заочного рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 14.02.2006р. відповідачі [PERSON] зняті з реєстраційного обліку за спірним помешканням (а.с. 18). Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 13.12.2007р. рішення суду першої інстанції скасовано і паспортною службою і житловою організацією 03.06.2008р. відновлена реєстрація відповідачів, що вбачається з акту ЖКП від 30.07.2008р. (а.с. 84). За договором купівлі-продажу, укладеного між продавцем[PERSON]. і покупцем [PERSON] посвідченого 07.04.2006р. приватним нотраіусом Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON]. за реєстр. № 1678,[PERSON] набула права власності на квартиру [ADDRESS] (а.с. 58-59). Право власності набувача зареєстровано Маріупольським БТІ за реєстр. №[NUMBER], № запису[NUMBER] в книзі 49 (а.с. 60). Вищезазначений договір купівлі-продажу ніким не оспорений, не розірваний і не визнаний недійсним, є чинним на момент вирішення спору. За актом житлової організації від 30.07.2008р. в спірній квартирі зареєстровані власник [PERSON] із неповнолітніми доньками[PERSON], [INFO]р.н., і[PERSON][INFO]р.н. і проживають з моменту купівлі-продажу квартири від 07.04.2006р. Зареєстровані 03.06.2008р. за рішенням суду [PERSON]., [PERSON].,[PERSON] фактично проживали в даному помешканні з 1996 року по вересень 2005 року (а.с. 84). Відповідно до ч. 1 ст. 99 ЖК України піднаймачі самостійного права на займане жиле приміщення не набувають незалежно від тривалості їх проживання. Отже, піднаймачі [PERSON] за договором між[PERSON]. і [PERSON] з 04.04.1998р. набули обмеженого права користування спірним жилим приміщенням. Відповідно до ст. 168 ч. 3 ЖК України договір найму жилого приміщення, укладений на невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо жиле приміщення, займане наймачем, необхідне для проживання йому та членам його сім'ї. В судовому засіданні позивачка[PERSON]. у якості підстав для розірвання договору піднайму зазначала про потребування цього жилого приміщення і висловлену у зв"язку з цим пропозицію відповідачам звільнити займане приміщення. Умовами договору піднайму від 04.04.1998р., укладеним на невизначений строк, визначено термін, протягом якого піднаймачі мають звільнити займане жиле приміщення на вимогу власника квартири (наймодавця), тривалістю в 30 днів, які прийняті сторонами за договором. Вважати, що даний договір є довічним або безстроковим у суду немає підстав, оскільки він може бути розірваний будь-якою зі сторін і в будь-який час при наявності до того підстав. Так, об"єктивно встановлено, що [PERSON]., [PERSON].,[PERSON] добровільно, як зазначала відповідачка [PERSON]. - за домовленістю із сестрою, після поінформування про необхідність звільнити займане жиле приміщення, у жовтні-листопаді 2005 року покинули спірне жиле приміщення, виселились, забравши всі свої речі, не маючи на меті подальше мешкання за цією адресою, оскільки сестрою було обіцяно придбання для її родини у власність іншого житла, і в подальшому не ставили питання про відновлення своїх житлових прав в судовому порядку або іншими передбаченими законодавством способами. Таким чином, відповідачі внаслідок конклюдентних дій (за замовчуванням), після спливу строку попередження, погодились із тим, що договір піднайму жилого приміщення розірваний з моменту добровільного звільнення ними займаного жилого приміщення. Доводи відповідачки [PERSON]., що не звернула уваги на строк звільнення займаного приміщення через 30 днів після попередження, суд вважає непереконливими, оскільки договір підписаний сторонами, з пояснень [PERSON]. не під впливом обману, насильства тощо, договір піднайму не оспорений сторонами в судовому порядку. Посилання відповідачів в обгрунтування заперечень на зв"язок з цим жилими приміщенням як то капітальний ремонт, що має свідчити про постійність місця проживання, суд не вважає переконливими, оскільки за умовами договору найму між[PERSON]. і [PERSON] було передбачено вжиття всіх дій по належному утриманню житла, в тому числі і ремонти. Зазначаючи про домовленість між[PERSON]. і [PERSON] про залишення останній у власність спірної квартири і її поступовий викуп, або зобов"язання[PERSON]. придбати [PERSON]. інше житло у власність відповідачі не довели будь-якими належними і допустимими доказами. Тому суд вважає ці доводи у якості обґрунтування заперечень і як таких, що мають бути покладені в основу рішення про відмову в задоволенні позову, не переконливими. Відповідно до ч. 2 ст. 170 ЖК України якщо договір найму укладено без зазначення строку, новий власник квартири праві вимагати його розірвання у випадках і в порядку, передбачених ст. 168 цього кодексу. Як зазначала позивачка [PERSON] їй із сім"єю потрібно було для проживання спірне жиле приміщення, що придбала у власність, вона фактично проживала в ньому понад 2 роки і ніким не ставилось під сумнів її право на це житло. Позивачкою [PERSON] зважаючи на довідки і акти житлової організації, доведено обгрунтованість підстав для розірвання договору піднайму як то потребування цього жилого приміщення для проживання її із дітьми. Виходячи з непорушності конституційного права на приватну власність і на підставі ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод в здійсненні їм права користування і розпорядження своїм майном. Судом, на підставі зібраних доказів, встановлено, що відповідачі, залишаючись на реєстраційному обліку в квартирі позивачки [PERSON]., перешкоджають їй розпоряджатися спірним жилим приміщенням на свій розсуд, створюючи перешкоди у реалізації права володіння щодо даного нерухомого майна, а також обтяжуючи зобов"язаннями по оплаті житлово-комунальних послугах. За таких обставин суд вважає, що позивачка [PERSON] правомірно звернулася до суду із позовом про захист порушеного права власності і її право підлягає захисту. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Отже, за доведеності обставин щодо ненабуття відповідачами самостійного права на займане жиле приміщення, розірвання договору піднайму цього житла внаслідок конклюдентних дій сторін, [PERSON]., [PERSON].,[PERSON] підлягають зняттю з реєстраційного обліку за адресою:[ADDRESS] Втім, як встановлено судовим розглядом, право позивачки[PERSON]. щодо спірного жилого приміщення станом на момент вирішення спору не порушено, підтримані нею позовні вимоги по суті є формальними, оскільки вона фактично не мешкає, не зареєстрована і не є власником спірної квартири, і вважати, що відповідачі створюють їй перешкоди в користуванні цим жилим прміщенням, у суду немає підстав. Тому суд вважає позовні вимоги щодо відновлення прав по володінню спірним нерухомим майном[PERSON]. необгрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню, у зв"язку з чим суд відмовляє позивачці[PERSON]. в задоволенні її позовних вимог, пред"явлених до [PERSON].,[PERSON]., [PERSON] На підставі ст. 168, 170 ЖК України, ст.ст. 321, 391 ЦК України, ст. 7 Закону України "Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання в Україні",

Outcome: approved