Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-15 00:00:00

Позивач [PERSON] пред'явив суду позов до [PERSON]про визнання договору купівлі - продажу житлового будинку, розташованого за адресою [ADDRESS] недійсним. В обґрунтування позовних вимог він послався на те, що згідно зі свідоцтвом на право власності, виданого 17 жовтня 1990 року за №1151 виконкомом Антрацитівської районної ради на підставі рішення № 237/1 від 21 серпня 1990 року він є власником будинку , що розташований за адресою[ADDRESS]. Це було його єдиним житлом, в яком він проживал. З відповідачкою він проживал і збирався проживати однією сім'єю. Тому коли вона запропонувала [PERSON] оформити на неї право власності на будинок як гарантію того, що ні він, ні його родичи її не виженуть і у неї буде житло на старості літ, він згодився, бо розраховував прожити з відповідачкою до кінця своїх днів, хотів, щоб вона доглядала його, а врни разом доглядали будинок і створювали для себе гарні умови життя. [PERSON] не розумів, що підписуючи договір, втрачае право власності на нього і відповідачка може його вигнати. Навпаки, [PERSON]запевняла [PERSON], що вони будуть гарно жити, вона буде піклуватися про нього, про будинок і буде почувати себе впевнено, скільки сенсу реєструвати між ними шлюб не має. [PERSON]сама підготувала документи, які позивач підписав 21 квітня 2008 року у нотаріуса не з'ясувавши, що за договір він підписує, а після цього відповідачка вигнала його із будинку, пояснюючи [PERSON], що вона не бажає з ним жити однією сім'єю, а будинок вона купила і позивач тепер тут ніхто. Витребувавши дублікат договору у нотаріуса, [PERSON] побачив, що це договір купівлі-продажу, посвідчений 21 квітня 2008 року, реєстр № 1569, а із довідки БТІ узнав, що будинок вже зареєстрований на ім'я відповідачки. Він рахує таку угоду між ними недійсною, оскільки він не одержував ні копійки від відповідачки за свій будинок, не мав наміру його продати її, бо у нього не має іншого житла, відповідачка його обманула і зробила бомжом. Зараз [PERSON] змушений проживати в господарській споруді на своєму подвір'ї, яка не є житлом, але відповідачка гонить його кожен день, стверджуючи, що все це її власність. Скоро зима і [PERSON] залишився без житла, жити в хліві більше він не може. Факт того, що відповідачка його вигнала, що він жив з нею однією сім'єю перед підписанням угоди, [PERSON] підтверджує актом депутата. Згідно зі ст.203 ЦК України для чинності правочину необхідно, щоб волевиявлення було вільним і відповідало внутрішній волі. Але [PERSON] не мав наміру продавати свій будинок відповідачці. Він, на його думку, вчинив такий правочин під впливом обману відповідачки, що вони будуть жити разом. Крім того, договор купівлі-продажу - це угода, згідно з якою [PERSON], як продавець, повинен одержати від покупця вартість проданоі речі, згідно до ст.655 ЦК України. Будинок [PERSON] оцінило БТІ в 45050 грн., а в договорі вказано, що він продав відповідачці свій добротний будинок за 5000 грн., що також свідчить про те, що угода була оформлена відповідачкою без його волевиявлення. Запис в договорі, що [PERSON] одержав ці 5000 грн , не відповідає дійсності, він ніяких грошей від відповідачки не одержував. Якщо [PERSON] би хотів продати свій будинок, то просив би за нього його вартісь, а може і більше, виходячи з ринкових цін на будинки.Таким чином, відповідачка порушила і умови ст.655 ЦК України. Все це й спонукало його звернутися в суд з даним позовом. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав, просить суд ухвалити рішення, яким визнати договір купівлі продажу будинку недійсним та визнати за ним право власності на житлової будинок розташований за адресою [ADDRESS] та суду надав пояснення, які повністю співпадають з доводами, викладеними в заяві. Відповідачка позов визнала, підтвердив, що коштів позивачу вона не платила за цей будинок. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується наявними в справі доказами, і не заперечується сторонами, що згідно зі свідоцтвом на право власності, виданого 17 жовтня 1990 року за №1151 виконкомом Антрацитівської районної ради на підставі рішення № 237/1 від 21 серпня 1990 року [PERSON] був власником будинку , що розташований за адресою [ADDRESS], але продав його [PERSON]по договору купівлі-продажу, посвідченому державним нотаріусом Антрацитівської районної державної нотаріальної контори 21 квітня 2008 року, реєстр № 1569 за 5 тис.грн. (а.с. 5 - 6), однак [PERSON]йому кошти не сплатила, тобто цейправрчин вчинений під впливом помилки. Відповідно до ст. 229 ЦК України «якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.» Згідно до ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Тому суд вважає необхідним договір купівлі-продажу будинку, що розташований за адресою [ADDRESS], якій посвідчений державним нотаріусом Антрацитівської районної державної нотаріальної контори 21 квітня 2008 року, реєстр № 1569 визнати недійсним.

Outcome: approved