Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-10 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом в якому вказав, що 01 серпня 2008 року між ним та відповідачкою був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: будиночок для відпочинку А-І, загальною площею 56,8 кв. м., будиночок для відпочинку Б-1, загальною площею 61,6 кв. м., будиночок для відпочинку В-1, загальною площею 42,3 кв. м., які розташовані за адресою: [ADDRESS], та належать на підставі свідоцтва на право власності на нерухоме майно від 03 червня 2008року (додається), та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 03 червня 2008 року №19056469(додається). Згідно умов даного договору, 01 серпня 2008 року, здійснив розрахунок за нерухоме майно в сумі 10000,00 гривень (Десять тисяч гривень 00 копійок), згідно договору, ця сума визначена як повна вартість нерухомого майна. Передача коштів підтверджена розпискою відповідачки від позивачки. За даним договором відповідачка в термін не пізніше 04 серпня 2008 року передати позивачу, за актом прийому-передачі, нерухоме майно. 04 серпня 2008 року в останній день терміну передачі нерухомого майна позивач звернувся до відповідачки спочатку по телефону, а потім письмово про виконання умов договору. В телефонній розмові, а потім і письмово відповідачка відповіла про небажання передати нерухоме майно в терміни, обумовлені договором та обіцяла повернутись до виконання обов'язків більш пізньою датою. Конкретну дату не назвала. Якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджуються письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд у відповідності з ч. 2 ст. 220 Цивільного кодексу України може визнати такий договір дійсним. В зв'язку з вищевикладеним просить суд визнати дійсним договір від 01 серпня 2008 року, укладений між ним та відповідачем, [PERSON] купівлі-продажу будиночків для відпочинку у кількості 3 (трьох) штук, розташованих н[ADDRESS]. Визнати право власності на нерухоме майно за ним. Зобов'язати Якимівське БТІ провести реєстрацію: будиночок для відпочинку А-1, загальною площею 56,8 кв. м., будиночок для відпочинку Б-1, загальною площею 61,6 кв. м., будиночок для відпочинку В-1, загальною площею 42,3 кв. м., які розташовані за адресою: [ADDRESS] В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі. Представник третьої особи - комунального підприємства «Якимівське бюро технічної інвентаризації» в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить розглянути справу без його участі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання, оскільки це не суперечить закону та не порушує права інших осіб. Так, згідно ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ч.4 ст. 174 ЦПК України, відповідно до якої у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази, які є в матеріалах справи, а саме: - договір купівлі-продажу, укладений між [PERSON]. та [PERSON]від 01 серпня 2008 року; - розписку [PERSON]., про отримання від [PERSON]грошових коштів від 01 серпня 2008 року; - нагадування про виконання обов'язків за договором купівлі-продажу від 04 серпня 2008 року; - відповідь [PERSON]. від 04 серпня 2008 року; - копію витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого комунальним підприємством «Якимівське БТІ» від 03 червня 2008 року; - копію свдоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Кирилівською селищною радою Якимівського району Запорізької області від 03 червня 2008 року, приходить до наступного. Так, згідно ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Враховуючи, що договір купівлі-продажу житлового будинку відповідав справжній волі сторін та повністю відбулося виконання договору, зазначений договір не містить ніяких протиправних умов, що відповідачем позов визнається в повному обсязі і це не суперечить закону і не порушує права свободи і інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved