Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-04 00:00:00

У листопаді 2008 р. представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 20.04.2007 р. між АБ “Факторіал-Банк” та відповідачем було укла-дено кредитно-заставний договір [NUMBER] , за умовами якого, банк надає відпові-дачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 19651,16 грн. з кінцевим терміном повернення 19.04.2010 р. та сплатою 12 % річних. Відповідач зобов'язувався щомісячно, починаючи з травня 2007 р. проводити часткове погашення кредиту у сумі не менш ніж 935,00 грн. протягом кожного календар-ного місяця до повного погашення кредиту. Заборгованість по сплаті кредиту станом на 11.04.2008 р. становить 18051,73 грн., однак ним не виконується обов'язок щодо часткового повернення кредиту. Просили стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 19853,38 грн., у тому числі заборгованість за кредитом у сумі 18051,73 грн., заборгова-ність по сплаті відсотків у сумі 282,88 грн., заборгованість по сплаті комісійної винагоро-ди – 1180,67 грн., пеню за несвоєчасну сплату відсотків та погашення кредиту в у сумі 338,10 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 207,03 грн. і витрати на ІТЗ - 30 грн. В судове засідання представник позивача не з’явився, надавши до суду заяву, в якій свої позовні вимоги підтримав повністю, справу просив слухати за його відсутністю (а.с.27). Відповідач в судове засідання не з’явився, також надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав частково, не визнавши вимоги позивача щодо стягнення пені. В цій частині позову просив відмовити, а справу розглянути за його відсутністю (а.с.30). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у сукупності, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач дійсно 20.04.2007 р. надав відповідачу кредит в сумі 19651,16 грн. строком по 19.04.2010 р. зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами із розрахунку 12% річних, про що свідчить кредитно-заставний договір [NUMBER] (а.с.6). Відповідно до п.п.4.3.6; п.2.7.3 вищевказаного договору та графіку повернення кредиту та сплати відсотків (а.с.6-8), відповідач повинен був щомісячно вносити кошти на часткове погашення кредиту у сумі не менш ніж 935,00 грн. протягом кожного кален-дарного місяця та сплату відсотків за користування кредитом, однак свої зобов'язання не виконує. Загальна заборгованість по кредиту станом на 11.04.2008 р. становить 19853,38 грн. Відповідач попереджався про сплату заборгованості, однак попередження залишилося без відповіді (а.с.10). Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Позивач зобов’язання щодо надання кредиту відповідачу виконав належним чином та в повному обсязі, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.9). Суд знаходить, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст.1054 ЦК України, а укладений між ними договір відповідає вимогам ст.1055 ЦК України. При цьому суд не може погодитися з вимогами позивача щодо стягнення пені за порушення строків повернення кредитних коштів у сумі 8277,85 грн., та пені за порушення строків сплати відсотків в сумі 338,10 грн. за наступних підстав. У відповідності зі ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно з ч.3 ст.549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання. Відповідно зі ст.1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошо-вих зобов'язань", платники коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню у розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Як свідчить ст.3 вищенаведеного Закону, розмір пені, передбачений ст.1 цього ж Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвій-ної облікової ставки Національного банку України, що діяла за період, за який спла-чується пеня. Відповідно до листа НБУ №14-013/3003 від 22.11.1999 р. облікова ставка визна-чається та офіційно встановлюється Національним банком України і застосовується з метою регулювання вартості коштів на грошово-кредитному ринку, а також виступаючи орієнтиром вартості коштів на грошово-кредитному ринку, використовується в діючому законодавстві про визначення розміру пені або штрафу за несвоєчасну сплату відповідних платежів. Аналіз п.5.2 кредитно-заставного договору [NUMBER] від 20.04.2007 р., на підставі якого позивачем нарахована пеня, надає підстави для твердження про те, що між сторонами не визначений конкретний розмір пені, яка сплачується у випадку порушення позичальником умов договору, а саме, сторонами не зазначено, за який період нараховується пеня - на момент прострочення виконання зобов'язання, на момент нарахування пені, чи на момент стягнення пені тощо. В зв'язку з вищенаведеним суд вважає вимоги позивача щодо стягнення пені необґрунтованими і такими, що слід залишити без задоволення. Що стосується інших позовних вимог, то суд знаходить їх достатньо обґрунтованими і такими, що слід задовольнити, оскільки відповідач взяті на себе за кредитним договором зобов'язання не виконав. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати.

Outcome: partial