Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду і просить визнати недійсною третейську угоду , укладену у вигляді третейського застереження в п. 11.1 кредитного договору №5-5660-669-5, укладеного між ним та АКБ «ПРАВЕКС-БАНК» 19 жовтня 2005 року . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час укладення кредитного договору позивач діяв під впливом помилки щодо істотної умови договору, а саме щодо передачі усіх спорів, які виникають з договору , на розгляд до Постійного діючого незалежного третейського суду .Зокрема, позивач не був ознайомлений з регламентом Третейського суду , і відповідно йому не було відомо про особливості розгляду провадження справ у третейському суді. Представник позивача посилався на те, що вказане положення є несправедливим в розумінні ч5 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» по відношенню до позивача. Представник відповідача Кузьменко Я.Л. заперечувала проти позову, посилаючись на те, що під час укладення кредитної угоди позивач особисто був ознайомлений із змістом договору, та визначився з істотними умовами договору, про що свідчить його підпис . Третейська угода укладена як того вимагає діюче законодавство, в письмовій формі і підписана сторонами . Вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши письмові докази по справі, суд прийшов до переконання про необґрунтованість вимог позивача. Відповідно до Закону України «Про третейські суди» третейська угода - угода сторін про передачу спору на вирішення третейським судом; регламент постійно діючого третейського суду (далі - регламент третейського суду) - документ, яким визначаються порядок та правила вирішення спорів у третейському суді, правила звернення до третейського суду, порядок формування складу третейського суду, інші питання, пов'язані з вирішенням спорів третейським судом; Згідно цього ж Закону юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону. Третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв'язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує. Посилання у договорі, контракті на документ, який містить умову про третейський розгляд спору, є третейською угодою за умови, що договір укладений у письмовій формі і це посилання є таким, що робить третейську угоду частиною договору. У разі недодержання правил, передбачених цією статтею, третейська угода є недійсною. Судом встановлено, що 19 жовтня 2006 року між Акціонерним комерційним банком «Правекс-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №5-5660-669-5, відповідно до якого відповідач надав позивачу кредит на загальну суму 4 584 гривні на споживчі цілі. Сторонами також було визначено , що всі спори, розбіжності або вимоги, які виникають з даного договору або в зв'язку з ним, в тому числі такі, що стосуються його виконання, порушення, припинення або визнання недійсним, підлягають вирішенню в Постійно діючому Незалежному Третейському суді при Всеукраїнській громадській організації «Ліга юридичного захисту інтересів споживачів» у відповідності до його регламентом. Договір підписаний особисто [PERSON]. Відповідно до п. 10 частини 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» установлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору є несправедливими умовами договору , що можуть бути визнані недійсними. Відповідно до ст.229 ЦК України якщо особа , яка вчинила право чин, помилилась щодо обставин, які мають істотне значення, такий право чин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речей, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків , встановлених законом. Оцінивши в сукупності встановлені обставини справи та відповідні їм норми закону, суд прийшов до переконання про відсутність підстав вважати , що позивач помилився щодо істотного значення про порядок вирішення спорів. Так, під час судового розгляду не було доведено неможливості позивача ознайомитись з регламентом третейського суду , визначеного в договорі . Та обставина, що порядок розгляду третейськими судами спорів між сторонами є іншими ніж порядок розгляду в судах загальної юрисдикції, не є істотною обставиною, оскільки є правом сторін визначитись з порядком розгляду всіх суперечок , що виникають з укладеного між ними договору. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed