Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю “Ковельський житлово-будівельний комбінат”про стягнення заборгованості по заробітній платі та моральної шкоди, мотивуючи тим, що з 17.12.07 р. по 15.09.08 р. вона працювала на посаді бухгалтера товариства. За період з червня місяця 2008 р. по вересень місяць 2008 р. утворилась заборгованість по заробітній платі в сумі 5 104 грн. 35 коп., яку відповідач добровільно погасити не бажає. На її неодноразові вимоги відповідач відмовляється сплатити суму боргу. Невиконання відповідачем своїх обов”язків по оплаті її праці негативно вплинуло на її фізичний стан, спричинило її переживання, вона не мала необхідних коштів для підтримання своєї життєдіяльності. Просить стягнути з відповідача суму боргу та 2 000 грн. моральної шкоди. В судовому засіданні позивач позов підтримала, обгрунтувавши його вищенаведеними доводами, просить позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково, а саме, в частині суми заборгованості по заробітній платі та суду пояснив, що дійсно, у зв”язку з тяжким матеріальним становищем підприємства, виник даний борг по заробітній платі. В даний час економічне становище підприємства налагоджується і борг буде виплачено при найпершій можливості. Позов в частині суми моральної шкоди не визнав, суду пояснив, що позивачем не наведено мотивів до підтвердження завдання їй відповідачем моральної шкоди. Крім того, відповідач у період з лютого місяця 2008 рік по даний час перебуває у скрутному матеріальному становищі, так як податковими органами частково безпідставно висунуто вимоги про стягнення значних сум податкового зобов”язання, відповідач в цей період часу закладав судові позови про визнання неправомірними вимог податкових органів, його активи заарештовано, рахунки заблоковано, що утруднює виплату заробітної плати позивачу. Вини відповідача у затримці заробітної плати немає. Просить позов задовольнити чатково, відмовити у задоволенні вимог позивача про стягнення моральної шкоди. 2 Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази, що зібрані у справі, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Так, та обставина, що позивач з з 17.12.07 р. по 15.09.08 р. працювала на посаді бухгалтера у товаристві з обмеженою відповідальністю “Ковельський житлово-будівельний комбінат” та заборгованість по оплаті її праці складає 5 104 грн. 35 коп., стверджується як поясненнями сторін, так і довідкою № 64 від 19.09.08 р., виданою відповідачем. Відповідно до ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцять календарних днів. За змістом ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення, а якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред”явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган у всякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно із ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, включаючи можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захишається законом. В судовому засіданні достовірно встановлено, в даний час заборгованість по зарплаті склала 5 104 грн.35 коп., вона позивачу не виплачена, а тому підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі. За змістом ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв”язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. В судовому засіданні встановлено, що позивач в результаті невиконання відповідачем зобов”язань по вчасній оплаті її праці, на протязі трьох місяців та 15 днів 2008 року інших доходів не мала, змушена була вживати додаткових зусиль для організації свого життя. Так, вона звернулась до Ковельського центру зайнятості як така, що шукає роботу, що стверджується копією трудової книжки позивача. Разом з тим, позивачем не надано суду доказів того, що невиконання відповідачем зобов”язання по виплаті заробітної плати вплинуло на її фізичний стан. Обговорюючи питання про стягнення моральної шкоди, суд виходить із суті позовних вимог позивача, враховує, що право на вчасну отримання винагороди за працю є одним з основних конституційних прав громадян; відповідачем визнано позов позивача в частині суми заборгованості по заробітній платі повністю, а тому вважає, що вина відповідача у затримці заробітної плати є, і, на думку суду, вимогу позивача про стягнення моральної шкоди слід задовольнити частково та сума морального відшкодування має скласти 500 грн. На підставі наведеного,

Outcome: partial