Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-14 00:00:00

31 липня 2008 року, позивач звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою до відповідача, посилаючись на те, що з останнім, вона перебуває у шлюбі з 23 вересня 2000 року, який зареєстровано відділом РАГС Лозівської міської ради, про що вчинено актовий запис [NUMBER]. Даний шлюб в неї переший. Від даного шлюбу, вони з відповідачем мають дітей: [PERSON],[INFO] народження та [PERSON],[INFO] народження. Позивач вказала, що сумісне життя з відповідачем не склалося з причин непорозуміння один одного, шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть та відновлювати не збираються. Останнім часом постійні сварки та суперечки створили умови, за яких шлюб фактично припинився. Позивач також зазначила, що на даний час відповідач проживає окремо, а саме з березня 2007 року, створив нову сім'ю, тому збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та її дітей. Діти після розірвання шлюбу будуть проживати з позивачем, а відповідач сплачуватиме на їх утримання аліменти по виконавчому листу. Спору про розподіл сумісно нажитого майна між ними не має. На підставі викладеного, позивач прохає суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, і покласти на останнього витрати, при отриманні в органах РАЦС свідоцтва про розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила розірвати шлюб з відповідачем. Відповідач в судове засідання 15 вересня 2008 року не з'явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, про час, день, місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Крім того, 18 серпня 2008 року на адресу суду від відповідача надійшла заява, в якій він позов визнав в повному обсязі, та вказав, що строк для примирення їм не потрібен, спору про розподіл сумісно нажитого майна та місця проживання дитини, між ними не має. Також відповідач зазначив, що шлюб у нього з позивачем перший, пільгами з держави ніякими не користується, а також прохав суд розглянути справу за його відсутності. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановленого, що сторони з 23 вересня 2000 року перебувають у шлюбі, який був зареєстрований відділом РАГС Лозівської міської ради, про що вчинено актовий запис [NUMBER] (а.с.№06). Від даного шлюбу вони мають дітей: [PERSON],[INFO] народження та [PERSON],[INFO] народження (а.с.№09,14). Відповідно до пояснень, які надано позивачем у судовому засіданні 15 вересня 2008 року та письмової заяви відповідача, судом було достовірно встановлено, що сторони створити міцної сім'ї за час спільного проживання не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався з березня 2007 року, подружні стосунки припинились і спільне господарство не ведеться, і сторони проживають окремо один від одного. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом було з»ясовано, що між сторонами не має спору про розподіл сумісно нажитого майна та місця проживання дитини, якщо шлюб буде розірвано. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Витрати по оплаті державного мита при реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС суд вважає можливим покласти на відповідача, а позивача від вказаних витрат - звільнити. Згідно до п. 6 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. В судовому засіданні позивач прохала суд не стягувати на її користь з відповідача витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи на суму в 07 грн. 50 коп. та судовий збір (державне мито) на суму в 08 грн. 50 коп. понесені нею при зверненні до суду. Положенням ч. 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними позовних вимог, і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Outcome: approved