Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання недійсним договору купівлі - продажу, в якому зазначила, що 22.02.2007 року між [PERSON]та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Договір було посвідчено приватним нотаріусом [PERSON]. Згідно п. 5 вказаного договору позивач, як продавець, начебто отримала від відповідача грошові кошти у розмірі 202000 грн. до підписання останнього. До підписання договору у відповідача грошових коштів не було. Оскільки, відповідач був знайомий сім'ї позивача, остання йому повірила, що гроші будуть повернені після отримання кредиту. З метою отримання грошей за квартиру, одразу ж після підписання договору купівлі-продажу квартири, разом з нотаріусом [PERSON]. позивач з чоловіком та відповідачем на їхній машині поїхали до банку для отримання кредиту, але оскільки часу чекати у позивача не було, остання поїхала додому куди згодом, відповідач повинен був привезти кошти. Але, як зазначає позивач, гроші вона не отримала до цього часу. Вважає, що відповідач грошові кошти за продаж квартири їй не сплатив, а спірний договір остання підписала під впливом обману, що свідчить про його недійсність. В судовому засіданні позивач та її представники позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали повністю, зазначивши, що грошові кошти за спірним договором купівлі-продажу позивачу було сплачено повністю, що підтверджується п. 5 договору від 22.02.2007 року в іншому разі, останній, не було б посвідчено приватним нотаріусом [PERSON]. Також зазначили, що позивачем не наведено норм ЦК України, інших актів цивільного законодавства, моральних засад суспільства, яким не відповідає (суперечить) зміст укладеного договору купівлі-продажу від 22.02.2007 року, жодним чином не обґрунтовано та не надано доказів наявності такої невідповідності вказаного правочину нормам наведених актів, тощо в момент його укладення. В запереченнях на позов вказується, що правові наслідки порушення зобов'язання встановлені ст. 611 ЦК України в якій відсутній такий наслідок, як визнання договору недійсним, а відповідно порушення зобов'язання не спричиняє недійсності правочину, яким встановлено таке зобов'язання. Тобто несплата ціни за договором не спричиняє його недійсності. Відповідно є безпідставним і твердження позивача про нероз'яснення останньому змісту спірного договору приватним нотаріусом [PERSON]., оскільки останнє спростовується п. 22 вказаного договору в якому вказано, що правові наслідки приховування реальної вартості квартири, зміст статей ЦК України та СК України, а також п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків сторонам по договору нотаріусом роз'яснено. Також відповідачами було вказано, що твердження позивача щодо неплатоспроможності відповідача не відповідають дійсності, оскільки згідно договору про надання споживчого кредиту від 21.12.2006 року, тобто до укладення спірної угоди купівлі-продажу квартири, відповідачем від АКІБ „УкрСиббанк” було отримано 100 000 доларів США, що дорівнює 505 000 грн. За таких обставин просили суд в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Представник третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON]- приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив, зазначивши, що нотаріус при посвідченні спірної угоди купівлі-продажу квартири діяв в межах діючого законодавства. Представник третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача АКІБ „УкрСиббанк” в судове засідання не з'явився про причини неявки суд не повідомив, поважність причин не зазначив. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника останнього. Свідок [PERSON] суду пояснив, що є знайомим позивача та відповідача. Знає про те що останні вирішили займатися спільним бізнесом, консультувались з ним з цього приводу. При укладенні спірної угоди купівлі-продажу присутній не був. Про той факт, що грошові кошти за останньою сплачені не були, знає зі слів позивача. Свідок [PERSON] суду пояснив, що працює в кафе, яке належить позивачу. При укладенні спірної угоди купівлі-продажу присутній не був. Про той факт, чи віддавались грошові кошти за останньою не знає, але з розмови позивача та її чоловіка, чув що зобов'язання по спірному договору не виконані, кошти не сплачені. Свідок [PERSON] суду пояснив, що позивача та відповідача знає, оскільки останні в нього замовляли обладнання для кафе. При укладенні спірної угоди купівлі-продажу присутній не був. Про той факт, що грошові кошти за останньою сплачені не були, знає зі слів позивача. Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 22.02.2007 року між [PERSON]та [PERSON]було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] (далі договір). Договір було посвідчено приватним нотаріусом [PERSON]. Пунктом 5 вказаного договору визначено, що вартість квартири за згодою сторін становить 202 000 грн., за яку вчинено продаж, та які гроші продавець (позивач по справі) отримала від покупця (відповідача по справі) повністю до підписання цього договору і відповідно сторони підтверджують факт повного розрахунку за продану квартиру. Пунктом 18 договору визначено, що сторони за договором, стверджують, що усвідомлюють значення своїх дій, не помиляються щодо обставин правочину, ні одна із сторін не ввела другу сторону в оману щодо обставин правочину, правочин є волевиявленням справжньої волі, цей правочин не вчинений під впливом тяжких обставин. Також п. 22 вказаного договору визначено, що правові наслідки приховування реальної вартості квартири, зміст статей 182, 229, 230, 231, 233, 234, 235, 655, 657, 659, 660 ЦК України та статей 65, 176, 177 СК України, а також п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків сторонам по договору нотаріусом роз'яснено. Особу сторін встановлено, їх дієздатність перевірено, а також перевірено належність [PERSON] квартири, що відчужується. Договір зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 22.02.2007 року про що, свідчить витяг з державного реєстру правочинів (а.с.10). 22.02.2007 року між АКІБ „УкрСиббанк” та [PERSON]укладається договір іпотеки (житлового приміщення) предметом якого є квартира [ADDRESS] та договір про надання споживчого кредиту від тієї ж дати та між тими ж сторонами на суму 30 000 доларів США, що дорівнює еквіваленту 151 500 грн. Приписами ст. 204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Статтею 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, тобто його зміст не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа яка його вчиняє повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За своєю правовою природою спірний договір від 22.02.2007 року є договором купівлі-продажу, порядок укладення та правові наслідки якого, регулюється розділом ІІІ Главою 54 ЦК України. Статтею 657 ЦК України визначено, що договір купівлі-продажу, в тому числі житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Приписами ст. 664 зазначеного Кодексу встановлено, що договором купівлі продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов'язку передати товар ніж то вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар або надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцем знаходженням товару. Зі спірного договору купівлі-продажу квартири від 22.02.2007 року вбачається, що останній укладено в письмовій формі, нотаріально посвідчено та зареєстровано. Також судом не встановлено, що зміст договору суперечить частинам першій-третій, п'ятій та шостій статті 203 ЦК України, а зворотного суду не доведено. В судовому засіданні також не встановлено обставин, що свідчили б про введення однією із сторін правочину іншу в оману щодо обставин, які мають істотне значення щодо природи спірного правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Не надано суду доказів і того, відповідач заперечував наявність обставин, які могли перешкодити вчиненню правочину або замовчував їх існування (ст. 230 ЦК України). Вказане підтверджується і п. 18 спірного договору та постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 11.06.2008 року відносно [PERSON]. за ст. 190 КК України. Не приймаються судом до уваги та оцінюються критично твердження позивача щодо укладення спірного договору під впливом обману на підставі тих фактів, що відповідачем по справі в той же день було укладено договір іпотеки та договір про надання споживчого кредиту що, як на думку позивача, свідчіть про відсутність коштів у останнього, оскільки пунктом 17 спірного договору купівлі-продажу визначено, що право власності на квартиру, яка є предметом цього договору виникає у покупця з моменту державної реєстрації останнього. Судом встановлено, що договір зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 22.02.2007 року, тобто у відповідача саме з цієї дати виникло право власності на квартиру, що була предметом договору іпотеки, а відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. До того ж, як встановлено в судовому засіданні 21.12.2006 року між відповідачем та АКІБ „УкрСиббанк” було укладено договір про надання споживчого кредиту на суму 100 000 доларів США, що дорівнює еквіваленту 505 000 грн., що свідчить про платоспроможність останнього. Не приймаються також судом до уваги покази свідків, оскільки останні не містять фактів, що мають значення для правильного вирішення справи. Як вбачається з показів останніх при укладенні спірного договору купівлі-продажу квартири вони присутні не були, а про той факт, що грошові кошти за угодою сплачені не були, знають лише зі слів позивача. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Частиною 6 ст. 154 ЦПК України визначено, якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

Outcome: dismissed