Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-03 00:00:00

18 червня 2008 року позивачка звернулась з дійсним позовом до суду і в обгрунтування своїх вимог вказала, що в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який помер [INFO], вони купили житловий будинок, розташований на земельній ділянці [ADDRESS], але угода була посвідчена на ім*я чоловіка- [PERSON] та вона проти цього не заперечувала. так як знала, що майно набуте в зареєстрованому шлюбі. є спільною сумісною власністю подружжя та їх частки в цьому майні визнаються рівними. Крім цього, їх видносини були стійкими і вона не припускала виникнення спору про будинок. В 2003 році вона з [PERSON] в судовому порядку розірвала шлюб, а 7 червня 2004 року получила в Станично-Луганському ВРАЦС свідоцтво про розірвання шлюбу. Спор про право власності на будинок вона не порушувала тому, що домовилась з чоловіком про переоформлення його на ім*я дочки - [PERSON]. [INFO] [PERSON] помер. У зв*язку з його смертю відкрилась спадщина на його майно, в тому числі на житловий будинок за вищевказаною адресою. Відповідачки по справі [PERSON]-дочка , а [PERSON]- мати померлого- є спадкоємцями першої черги. Інших спадкоємців не має. [PERSON] звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але спадкового свідоцтва ще не отримала, а [PERSON] 8.01.2008 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на Ѕ частку вказаного будинку, про що їй стало відово зі слів дочки і таким чином про порушення її права власності на Ѕ частку житлового будинку [ADDRESS]. Вважая, що при наданні спадкового свідоцтва на ім*я [PERSON]на Ѕ частку житлового будинку, порушено її право на Ѕ частку житлового будинку, так як він набут в шлюбі і вона має право на його половину, позивачка звернулась з дійсним позовом до суду і просить визнати вищевказаний житловий будинок спільною сумісною власністю подружжя, визнати за нею право приватної власності на Ѕ частку цього житлового будинку, визнати частково, на ј частку, недійсним спадкового свідоцтва наданого на ім*я [PERSON]. Вона вважає, що строк позовної давності нєю не порушен, оскільки свідоцтво про розірвання шлюбу вона отримала 7.06.2004 року, а строк позовної давності про розділ майна подружжя встановлен 3 роки та рахується з дня коли один з подружжя дізнався або міг дізнатись про порушення його майнового права. Виходячи з викладеного, позивачка вважає, що строк позовної давності в неї почав рахуватись з 7.06.2004 року і на протязі життя чоловіка - 2 років та 4 місяців вона не зверталась до суду, оскільки з ним була домовленість про оформлення її Ѕ частки будинку на доньку- відповідачку [PERSON], а днем початку рахування строку позовної давності за позовом до відповідачок по дійсній справі, повинен рахуватись з 8.01.2008 року, коли [PERSON] отримала спадкове свідоцтво на Ѕ частку спорного житлового будинку. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримав та наполягає на їх задоволенні. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнала, не заперечує проти їх задоволення. Представник відповідачки [PERSON].- адвокат [PERSON] позов визнала, не заперечує проти задоволення позову та визнання частково, на ј частку, недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 8.01.2008 року на ім*я [PERSON]. Заслухав сторони, дослідив матеріали справи суд вважає позов доведеним та таким, що підлягає задоволенню за наступними підвалинами. Згідно вимог ст.22 Кпро ШС України (1969 року), діючого станом на момент придбання майна подружжям , майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю. Зі ст. 28 КпроШС України(1969р) слідує, що у випадку розділу майна, яке є спільною сумісною власністю, їх частки визнаються рівними. Копією паспорту позивачки підтверджується, що вона знаходилась в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 17 липня 1980 року. Копією договору купівлі-продажу від 8 серпня 1990 року підтверджується, що [PERSON] продав, а [PERSON] купив житловий будинок [ADDRESS], який посвідчений державним нотаріусом Станично-Луганського району за реєстром № 2598 . З копій рішення Станично-Луганського райсуду від 21.03.2003 року, свідоцтва про розірвання шлюбу від 7 червня 2004 року слідує, що шлюб між подружжям [PERSON] був розірван. Копією свідоцтва про смерть підтверджується, що [PERSON] помер [INFO], а з копій свідоцтв про його народження та народження відповідачки [PERSON]. слідує, що відповідачки [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями першої черги, оскільки є донькою та матір*ю померлого спадкодавця. Копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 8 січня 2008 року підтверджується, що [PERSON]- матері померлого [PERSON] надано свідоцтво про право на спадщину на Ѕ частку спадкового майна у вигляді Ѕ частки житлового будинку [ADDRESS]. Наведені докази переконали суд в тому, що спадковий житловий будинок [ADDRESS] є спільним сумісним майном [PERSON] та [PERSON], так як придбано за час знаходження в шлюбі,. і оскільки частки подружжя в спільному майні є рівними, за [PERSON] слід визнати право власності на Ѕ частку спірного житлового будинку. Із ст. 1301 ЦК України слідує, що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] є матір*ю, а [PERSON] - донькою померлого [INFO] [PERSON] Отже, оскільки вони є, згідно вимогам ст. 1261 ЦК України спадкоємцями першої черги, обидві мають право на спадщину за законом, а частки спадкоємців в спадковому майні повинні бути рівними, то інша Ѕ частка житлового будинку [ADDRESS] повинна належати ім в рівних частках, тобто по ј частці і тому видане на ім*я відповідачки [PERSON] 8.01.2008 року свідоцтво про право на спадщину за законом підлягає визнанню частково , в розмірі ј частки, недійсним. Так як прийнятим рішенням вимоги позивачки задовольняються, суд вважає, що підстави для арешту майна відпали і його треба зняти.

Outcome: approved