Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-16 00:00:00

Позивач ЗАТ компанія „ Райз ” звернулася до суду з позовом в якому просить визнати договір позики , укладений між компанією та відповідачем [PERSON] 18.09.2006 року недійсним , як укладений під впливом обману. Свої вимоги обгрунтовують тим, що 18.09.2006 року гр. [PERSON] отримав грошову зворотню позику від ЗАТ компанія „ Райз” у розмірі 193000 грн 00 коп. Позика надана після досягнення усної домовленості між [PERSON] та президентом компанії Цехмістренко В.Г. На момент домовленості були узгоджені всі умови , крім строку повернення позики , отже позика вважалася безстроковою. Відповідно до ст. 530 ч.2 ЦК України, якщо строк виконання зобов”язання не встановлений або визначений моментом пред”явлення вимоги, кредитор має право вимагати виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов”язок у семиденний строк від дня пред”явлення вимоги, якщо обов”язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного судочинства. Видача позики [PERSON] підтверджується видатковим касовим ордером № 350 від 18.09.2006 року , що є належною формою укладення договору відповідно до ст. 207 ч.ч.1 , 2 ЦК україни. Отже позивач правомірно вважав , що після оформлення та підписання видаткового касового ордера № 350 від 18.09.2006 року письмова форма правочину була дотримана , відповідач не заперечує факт отримання ним позики та її розмір. 07.11.2006 року за вих.№ 1671-52 позивач на адресу відповідача направив вимогу про повернення позики. Вимога вручена адресату 16.11.2006 року , про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення № 682906. У вимозі позивач запропонував [PERSON] повернути позику в строк до 01.12.2006 року . У вказаний строк в порушення вимог ст.ст. 526 , 530 ЦК України позику не повернув , а на вимогу не відреагував. Позикодавцем в зв”язку з невиконанням умов договору було пред”явлено позов про повернення позики. Відповідно предметом цього позову було стягнення коштів з боржника за безстроковою позикою. Відповідач заперечив проти , мотивуючи , що строк повернення позики не наступив. Як доказ в судовому засіданні 27.08.2007 року представником відповідача було надано документ - договір про надання грошової позики від 18.09.2006 року , який як стверджував представник відповідача належним чином укладений, підписаний сторонами ще до отримання позики , відповідно до якого ЗАТ компанія „ Райз” надає [PERSON] позику в сумі 193 000 грн., а [PERSON] зобов”язується повернути таку ж суму через 10 років після її одержання. Позивач вважає даний договір недійсним , як таким , що укладений внаслідок обману. Оскільки особи , що приймали участь в видачі позики одностайно стверджують , що позика була видана на підставі касового видаткового ордеру № 350 від 18.09.2006 року, тобто на момент видачі позики договір з усіма узгодженими умовами був відсутній . У видатковій графі касового ордеру підстава видачі- зазначено грошова зворотня позика , посилання на договір відсутнє , що підтверджують свідки , особи , які приймали участь в видачі позики ( віце -президент з питань фінансів та адміністрування [PERSON], головний бухгалтер [PERSON] та касир [PERSON]). Свідки також підтверджують , що рукописний текст в графі 3.1 про повернення до 18.09.2016 року був відсутній на момент оформлення договору та ордеру, даний запис виконав відповідач або за його вказівкою інша особа , другий примірник договору до бухгалтерії компанії не був повернутий. Дані пояснення ніяким чином відповідачем не спростовані, сам відповідач уникає особистої явки до суду, приведення до присяги та дачі особистих пояснень і обмежився письмовими поясненнями , поданими через представника. Крім того в договорі відсутній підпис президента компанії Цехмістренка В.Г., договір підписаний першим віце-президентом з питань фінансів та адміністрування- [PERSON] , тобто особою неналежною. [PERSON] хоча і має довіренність на здійснення таких дій , проте в договорі зазначена інша особа , яка і повинна підписати договір або хоча б завізований президентом компанії. До видачі позики обидва примірники договору були надруковані, перевірені і підписані [PERSON] але з незаповненою графою в якій потрібно було зазначити строк повернення і видані на руки [PERSON], який мав зустрітися з президентом компанії , щоб визначити строк повернення коштів, заповнити відповідну графу і повернути один примірник договору в бухгалтерію компанії , де ведеться облік таких договорів. Однак договіор президенту Цехмістренко В.Г. не був пред”явлений, після отримання позики відповідач до компанії не з”являвся і компанія правомірно вважала договір укладленим на невизнапчений термін , а в подальшому правомірно пред”явила позов. Отже відповідач зловмисно скористався тим, що отримав два незаповнені примірники договору, які заповнив пізніше на власний розсуд, визначивши строк повернення позики , тобто мало місце не укладення договору сторонами , а зловживання довірою колишніх колег по роботі з боку [PERSON]. Такий договір не є дійсним волевиявленням позикодавця , а має всі ознаки такого , що укладений внаслідок обману. [PERSON] замовчав намір одержати позику на дуже тривалий термін , оскільки усвідомлював , що дозвіл на повернення позики через 10 років президент компанії не надасть , через її очевидну збитковість. На підставі вищезазначеного позивач просить визнати договір недійсним. В судовому засіданні прредставники компанії вимоги підтримали, просять їх задовольнити, визнати договір недійсним. Крім того стягнути всі судові витрати, сплачені позивачем при подачі позову. Відповідач та його представник вимоги не визнали, просять відмовити в задоволенні позову. Заслухавши представників позивача, відповідача та його представника , свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи , оглянувши матеріали справи № 2-487/2007р. за позовом ЗАТ компанія „Райз” до [PERSON]. про стягнення грошової зворотньої позики, суд приходить до наступного висновку. 18.09.2006 року між позивачем ЗАТ компанія „Райз” та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики на суму 193 000 грн. Судом встановлено, що зміст правочину не суперечить цивільному законодавству, моральним засадам суспільства , вчинений особами , які мали достатній обсяг цивільної дієздатності ( зі сторони позивача договір підписаний [PERSON] , що діяв в межах довіренності, яка передбачає право підписання такого договору, відповідач є особою дієздатною). Волевиявлення учасників на момент укладення договору було вільним, відповідало внутрішній волі учасників ( відповідач звернувся до керівництва компанії щодо отримання даної позики , а керівництво надало дозвіл на її отримання). Форма договору письмова , договір скріплено печаткою , отже відповідає формі , встановленій законом для договорів позики на таку суму, укладеного з участю юридичної особи. Договір спрямований на настання реальних наслідків, а саме в відповідача виникло право користування грошима , наданими позикодавцем. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину сторонами вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК україни. Договір , укладений сторонами відповідає положенням ст. 203 ЦК України. Як встановлено в судовому засіданні позивачем не заперечується факт укладення договору з відповідачем, проте позивач заперечує досягнення узгодженності між сторонами на момент укладення договору такої істотної умови, як час повернення позики, отже вона є безстроковою. В судове засідання викликалися свідки [PERSON] та [PERSON] , [PERSON], а також були оголошенні покази свідка [PERSON] дані ним по справі № 2-487/2007 р. та прийняті судом до уваги в даному судовому засіданні із яких видно ,що кожен із них приймав участь в оформленні договору позики певною мірою: [PERSON] як касир підготував проект договору в двох екземплярах і видав кошти [PERSON]за видатковим касовим ордером. Графу в якій би зазначався строк повернення він не заповняв, кошти видав на підставі видаткового касового ордеру. В подальшому доля договору йому не відома; [PERSON] як віце президент з питань фінансів та адміністрування підписав заповнені примірники договору, оскільки таке право в нього є, проте графу строк повернення не заповнював, а зазначив, що відповідач мав звернутися до президента компанії та узгодити строк на який видано позику; свідок [PERSON] після підписання договору скріпила йлого печаткою, видала видатковий касовий ордер на суму, вказану в договорі , дала усну вказівку касиру видати кошти та віддала всі документи [PERSON] для того, щоб він пішов до президента компанії і завізував договір, попередньо узгодивши строк повернення позики , який не був зазначений і більше вона договору не бачила. До показів свідків суд відноситься критично, так як вони зацікавлені в сприянні повернення позики особи , як працівники компанії , жоден з них не може стверджувати , що договір не міг бути заповненний іншими працівниками компанії . Відповідач [PERSON] зазначив в судовому засіданні, що він підписав два примірники договору в яких частина текту договору була виконана друкованим способом , а інша рукописним текстом, хто його заповнював, він не знає і в договорі були оговорені всі умови, в тому числі і строк повернення. Один примірник залишився в компанії, а другий наданий відповідачу. Підтвердженням належного оформлення договору є підпис уповноваженої особи та печатка компанії , які могли бути поставлені лише на належно оформленному договорі. Покази свідків та відповідача є суперечливими , і ці суперечливості можливо було б усунути лише шляхом встановлення виконавця записів в договорі , часу їх виконання , проте суду не надано оригінал договору, примірник якого , як зазначають представники позивачів в компанії не надавався , а як зазначили відповідач та представник відповідача їх примірник втрачено , що позбавило можливості проведення експертизи. В судовому засіданні було встановлено також , що журнал реєстрації договорів в компанії ведеться лише в електронному варіанті, тобто можливе внесення будь-яких змін і в будь-який час і знищення будь якої інформації, тоді як існування письмового журналу, пронумерованого, прошнурованого та скріпленого печаткою виключало б таку можливість, а тому достовірного підтвердження того , що примірник договору не повертався до компаніє не існує. Жодним доказом не спростовано факт узгодження строку повернення позики відповідачем та президентом компанії. Тобто судом достовірно не встановлено будь-яких обставин , що є підставою для визнання договору від 18.09.2008 року , укладеного між позивачем та відповідачем недійсним, як таким , що укладений внаслідок обману.

Outcome: dismissed