overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ПСП “Агрофірма “Зеленогірськ”, третя особа - Друга Білогірська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на нежитлове приміщення - будівлю кочегарки, розташованої за адресою: вул. Радянська, № 50а, села Зеленогірське Білогірського району АР Крим. Рішенням сумісних розподільчих зборів уповноважених представників ПСП „Агрофірма „Зеленогірськ” в рахунок майнового паю позивачці було передано нежитлове приміщення м - будівлю кочегарки, розташованої за адресою: вул. Радянська, № 50а, села Зеленогірське Білогірського району АР Крим, загальною площею -132 кв.м. Вартість приміщення 8806 грн. Позивачка прийняла будівлю кочегарки та користується ним. Таким чином, позивачка просить визнати право власності на зазначене майно. У судовому засіданні [PERSON] позов підтримала, просила задовольнити. Представник відповідача за довіреністю Федорцова С.І. у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала, пояснила, що майно дійсно було передано [PERSON] у рахунок майнового паю як колишньому члену КСП. Представник третьої особи - Другої Білогірської держнотконтори до судового засідання не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд у відповідності до ст. 169 ЦПК України розглянув справу у відсутності представника третьої особи, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для з'ясування прав та взаємовідносин сторін. Заслухавши сторони, їх доводи, розглянувши матеріали справи у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних обставин. Судом встановлено, що рішенням сумісних розподільчих зборів уповноважених представників КСП “Агрофірма “Зеленогірськ” від 29.07.2000 року [PERSON] у рахунок майнового паю виділено нерухоме майно - будівлю кочегарки вартістю 8806 грн. (витяг з протоколу засідання-а.с.5). Рішенням виконавчого комітету Зеленогірської сільської ради Білогірського району АР Крим від 27.10.2004 року № 98 будівлі кочегарки, що належить [PERSON], привласнено юридичну адресу: с. Зеленогірське, №50-а по вулиці Радяньска Білогірського району АР Крим (а.с.6). Відповідно до ч.3 ст.9 Закону України “Про колективне сільськогосподарське підприємство” у разі виходу з підприємства його члени мають право на пай натурою, грішми або цінними паперами відповідно до розміру та структури пайового фонду або в іншій, за згодою сторін, формі. Крім того, відповідно до п. 7 ст.31 Закону України “Про колективне сільськогосподарське підприємство” у разі реогранізаціїї підприємства паї його членам видаються за рахунок майна, яке було віднесено до пайового фонду підприємства на дату його реорганізації. За такими обставинами, суд вважає можливим визнати право на нежитлове приміщення - будівлю кочегарки, загальною площею 132 кв.м., яка розташована за адресою: вул. Радянська, 50а, село Зеленогірське Білогірського району АР Крим, за [PERSON]. На підставі ст.ст.328,392 ЦК України, ст.ст.9,31 Закону України “Про колективне сільськогосподарське підприємство”, Указу Президента України “Про невідкладні заходи шодо прискорення реформування аграрного сектора економіки”,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Зуйської селищної ради, третя особа - Друга Білогірська державна нотаріальна контора, про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями [ADDRESS], у порядку спадщини за законом після [PERSON], який помер [INFO]. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON]. Після його смерті залишилася спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS]. Позивачка прийняла спадщину після чоловіка шляхом проживання з ним на час його смерті та фактичного володіння майном. Однак не може оформити спадщину, оскільки чоловік за життя не зареєстрував право власності на будинок. Просить визнати за нею право власності на вказаний будинок у порядку спільного майна подружжя та спадкування за законом. До судового засідання [PERSON] не з'явилася, представник позивачки за довіреністю [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає. Представники відповідача - Зуйської селищної ради та третьої особи -Білогірської держнотконтори у судове засідання не з'явились, надіслали заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти позову не заперечували. Суд відповідно до ст. 169 ЦПК України розглянув справу за відсутності сторін, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для з'ясування прав і взаємовідносин сторін. Розглянувши матеріали справи у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] належав на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] в силу ст.22 КпШС України (1969), оскільки вони його придбали у період шлюбу (а.с.16-17,18). [INFO] [PERSON]. помер (а.с.19). Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді &frac12; житлового будинку [ADDRESS]. Спадкоємцем за законом першої черги, згідно з ст.529 ЦК України (1963), була його дружина - [PERSON], яка фактично прийняла спадщину шляхом проживання з ним на момент смерті та володіння майном. Відповідно до п.1 ч.1 ст.549 ЦК України (1963), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив до управління або володіння спадковим майном. За такими обставинами, суд вважає можливим встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після [PERSON], який помер [INFO], та визнати право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, загальною площею - 37,9 кв.м., житловою площею - 15,6 кв.м., який розташовано [ADDRESS], за [PERSON]. На підставі ст.ст.524,525,529,549 ЦК України (1963), ст.22 КпШС України (1969),

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-20 00:00:00

[PERSON] звернулася з заявою до суду, заінтересована особа - Управління Пенсійного фонду України в Білогірському районі АР Крим, про встановлення факту належності їй трудової книжки, яку заповнено 12.02.1973 року Міською лікарнею №2 міста Ангрен Ташкентської області Республіки УзРСР, на ім'я „[PERSON], 1953 р.н.”, з виправленнями у році заповнення. Свої вимоги заявниця мотивувала тим, що помилки у документах зроблено з вини працівників відділу кадрів, виправлення належним чином не оговорені. Встановлення цього факту їй необхідно для оформлення пенсії. У судовому засіданні [PERSON] на заяві наполягала, просила задовольнити. Представник заінтересованої особи - Управління Пенсійного фонду України в Білогірському районі АР Крим, у судове засідання не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти заяви [PERSON] не заперечував. Суд у відповідності зі ст. 169 ЦПК України розглянув справу під час відсутності заінтересованої особи, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для з'ясування прав і взаємовідносин сторін. Заслухавши доводи заявника, дослідивши й оцінивши докази, які маються в справі у їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що трудова книжка, яку заповнено 12.02.1973 року Міською лікарнею №2 міста Ангрен Ташкентської області УзРСР, на ім'я „[PERSON], 1953 р.н., - належить [PERSON], [INFO], - це підтверджують письмові докази по справі у їх сукупності. Відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів. За такими обставинами, суд вважає можливим визнати, що трудова книжка, яку заповнено 12.02.1973 року Міською лікарнею №2 міста Ангрен Ташкентської області УзРСР, на ім'я „[PERSON], 1953 р.н., - належить [PERSON], [INFO]. На підставі ст.ст. 256-259 ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-20 00:00:00

[PERSON] звернувся з заявою до суду, заінтересована особа - Управління Пенсійного фонду України в Білогірському районі АР Крим, про встановлення факту належності йому трудової книжки, яку заповнено 09.02.1972 року фабрикою індпошиву одягу „Лола” Чирчикського міськпобутуправління Ташкентської області Республіки Узбекистан, де невірно вказано його по батькові „[PERSON]” замість „[PERSON]”. Свої вимоги заявник мотивувава тим, що помилку у документі зроблено з вини працівника відділу кадрів. Встановлення цього фактуйому необхідно для оформлення пенсії. У судовому засіданні [PERSON] на заяві наполягав, просив задовольнити. Представник заінтересованої особи - Управління Пенсійного фонду України в Білогірському районі АР Крим, у судове засідання не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти заяви [PERSON] не заперечував. Суд у відповідності зі ст. 169 ЦПК України розглянув справу під час відсутності заінтересованої особи, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для з'ясування прав і взаємовідносин сторін. Заслухавши доводи заявника, дослідивши й оцінивши докази, які маються в справі у їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що трудова книжка, яку заповнено 09.02.1972 року фабрикою індпошиву одягу „Лола” Чирчикського міськпобутуправління Ташкентської області Узбекистану, де вказано по батькові „[PERSON]”, - належить [PERSON],[INFO], - це підтверджують письмові докази по справі у їх сукупності. Відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів. За такими обставинами, суд вважає можливим визнати, що трудова книжка, яку заповнено 09.02.1972 року фабрикою індпошиву одягу „Лола” Чирчикського міськпобутуправління Ташкентської області Узбекистану, де вказано по батькові „[PERSON]”, - належить [PERSON],[INFO]. На підставі ст.ст. 256-259 ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-20 00:00:00

Сторони одружені з 28.09.1991 року, шлюб зареєстрований Новоіванівською сільською радою Генічеського району Херсонської області , актовий запис [NUMBER] . Шлюб у сторін перший. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . Позивачка просить суд розірвати шлюб з тих підстав, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, втрачено почуття довіри та поваги один до одного. Шлюбні відносини фактично припинилися з травня 2006 року, шлюб носить лише формальний характер, спільне господарство не ведеться. Поновлення шлюбних відносин вважає неможливим . Відповідач у судове засідання не з’явився, оскільки мешкає в Херсонській області. 13.06.2008 року до Генічеського районного суду Херсонської області було направлено досудове доручення. З протоколу судового засідання від 29.07.2008 року вбачається , що відповідач позов визнає, згоден на розгляд справи в його відсутності. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши позивача, розглянувши докази по справі, суд вважає позов таким що підлягає задоволенню з наступних підстав. З відповідачем по справі позивачка одружена з 28.09.1991 року, шлюб зареєстрований Новоіванівською сільською радою Генічеського району Херсонської області , актовий запис [NUMBER] . Шлюб у сторін перший. Шлюбні відносини між сторонами припинено, спільне господарство не ведеться. Враховуючи що сторони на примирення не згодні, вважають збереження сім’ї неможливим, суд вважає, що шлюб необхідно розірвати, оскільки подальше його збереження суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом про стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення на користь водопостачальної організації у розмірі 2616 гривні 42 копійок. В судовому засіданні представник позивача, [PERSON] , підтримала заявлений позов й просила суд задовольнити позов в повному обсязі, в зв`язку з відмовою відповідачів в добровільному порядку відшкодувати борг. Відповідачі в судове засідання не з’явились, про день та час слухання справи повідомлені своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомили. За ухвалою суду справа слухалася за правилами ст.224,225 ЦПК України. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі є споживачами водопостачання та водовідведення, яку постачає МКП «Миколаївводоканал». Відповідачі мешкають по [ADDRESS] , за спожиті послуги з водопостачання та водовідведення не сплачують кошти, в результаті чого є борг 2616,42 гривень. Оплата за споживання водопостачання та водовідведення позивачем не здійснювалась, в зв’язку з чим виник борг у розмірі 2616,42 гривень. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, на підставі ст.ст. 64,68 ЖК України, ст.ст. 267,526,639 ЦК України, ст.ст. 3,15,107,119,122 ЦПК України вважає заявлений позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки розмір заборгованості 2612,42 гривень відповідачів перед позивачем повністю доведена позивачем, в зв’язку з чим відповідачі зобов’язані сплатити позивачу борг за спожиті послуги з водопостачання та водовідведення. Згідно ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 51 грн. на користь держави та інформаційно-технічне забезпечення по розгляду цивільної справи у розмірі 30 гривень на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача виплачену допомогу по безробіттю. У судовому засіданні помічник прокурора Тищенко А.М. вимоги позову підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з’явилась, про день та час слухання справи повідомлення своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомила. За ухв?алою суду справа слухалася в з?аочному порядку у відповідно?сті до правил передбачених ст?.ст. 224,225 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, судом установлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, що 15.11.2006 року відповідач звернулась до Корабельного районного центру зайнятості м. Миколаєва для надання її допомоги у працевлаштуванні. 22.11.2006 року вона написала заяву на ім’я директора Корабельного РЦЗ про надання статусу безробітної, в якій вказала, що на момент підписання заяви вона не зареєстрована як суб’єкт підприємницької діяльності. На підставі заяви від 22.11.2006 року відповідачу було надано статус безробітної у Корабельному РЦЗ та призначено допомогу по безробіттю. За час перебування [PERSON] . на обліку У Корабельному РЦЗ як безробітної їй була виплачена допомога по безробіттю у сумі 1359,29 грн. Відповідно до даних отриманих з ДПА було виявлено, що [PERSON] . з 05.03.2007 року була прийнята на роботу на ЗАТ “Лакталіс-Миколаїв” та пропрацювала там два дні 5-6 березня 2007 року. 14.04.2008 року Корабельний РЦЗ надіслав відповідачу претензію № 06/13-641 з проханням добровільно повернути суму допомоги по безробіттю, але відповідач надала заяву від 23.04.2008 року, в якій не погодилась з усіма доводами та вважає претензію безпідставною. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення прокурора суд, вважає згідно ст. 121 Конституції України, ст.ст. 3,15, ЦПК України, ч.2 ст.36 ЗК «Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, так як у судовому засіданні було встановлено, що відповідачу виплачено допомогу по безробіттю. Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача державне мито у розмірі 51 гривні на користь держави та інформаційно-технічне забезпечення по розгляду цивільних справ у розмірі 30,00 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом про стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення на користь водопостачальної організації у розмірі 3002 гривні 29 копійок. В судовому засіданні представник позивача, [PERSON] ., підтримала заявлений позов й просила суд задовольнити позов в повному обсязі, в зв`язку з відмовою відповідачів в добровільному порядку відшкодувати борг. Відповідач [PERSON] . вимоги позову визнала. Відповідач [PERSON] . в судове засідання не з’явилась, про день та час слухання справи повідомлена своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі є споживачами водопостачання та водовідведення, яку постачає МКП «Миколаївводоканал». Відповідачі мешкають по [ADDRESS] , за спожиті послуги з водопостачання та водовідведення не сплачують кошти, в результаті чого є борг 3002,29 гривень. Оплата за споживання водопостачання та водовідведення позивачем не здійснювалась, в зв’язку з чим виник борг у розмірі 3002,29 гривень. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, на підставі ст.ст. 64,68 ЖК України, ст.ст. 267,526,639 ЦК України, ст.ст. 3,15,107,119,122 ЦПК України вважає заявлений позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки розмір заборгованості 3002,29 гривень відповідачів перед позивачем повністю доведена позивачем, в зв’язку з чим відповідачі зобов’язані сплатити позивачу борг за спожиті послуги з водопостачання та водовідведення. Згідно ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 51 грн. на користь держави та інформаційно-технічне забезпечення по розгляду цивільної справи у розмірі 30 гривень на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-20 00:00:00

В своїй позовній заяві [PERSON] просила постановити рішення суду про розірвання шлюбу з [PERSON], посилаючись на те , що подружнє життя в них не склалося, так як вони різні за характером люди, протягом останнього часу між ними почали виникати сварки, непорозуміння, а тому вони припинили подружні відносини і більше року разом не проживають, ніяких зв'язків не підтримують. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, дала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. При цьому доповнила, що відповідач залишив сім'ю близько дев'яти років, в нього є інша сім'я, а тому настоює на розірванні шлюбу. Відповідач, який про день і час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку, в суд не з'явився, про причину неявки не повідомив, а тому, враховуючи що у справі є достатньо доказів для прийняття рішення, суд вважає що справу можна вирішувати в даному судовому засіданні. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких міркувань. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29 вересня 1984 року по даний час . Від спільного проживання в них народилося двоє дітей. В сім'ї часто виникали сварким, непорозуміння, конфлікти. Протягом останніх дев'яти років сторони разом не проживають, ніяких зв'язків не підтримують. Відповідач тривалий час проживає з іншою жінкою, що свідчить про неможливість збереження даної сім'ї.. В 2001 році позивач виїхав на роботу за кордон, де знаходився більше чотирьох років, а після його повернення, в 2007 році вони не поновлювали подружніх відносин, проживають окремо. За час наданий їм для примирення і збереження сім'ї примирення не відбулося. Позивач настоює на розірванні шлюбу, так як переконаний що сім'я їх розпалася і не може бути збережена . Відповідачка, яка являється інвалідом другої групи, згідна на розлучення, про що в попередньому судовому засіданні повідомила її дочка - [PERSON] Наведені факти свідчать що сім'я розпалася і не може бути збережена , а тому шлюб необхідно розірвати .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-20 00:00:00

[PERSON] звернувся в Любешівський районний суд з заявою, в якій зазначає, що[INFO] у власному житловому будинку в с. Велика Глуша Любешівського району Волинської області, померла його матір - [PERSON], яку було поховано на місцевому кладовищі в с. Велика Глуша Любешівського району Волинської області. У Великоглушанській сільській раді йому було відмовлено в реєстрації смерті матері, посилаючись на відсутність висновку медичної установи про причину смерті. Встановлення цього факту йому необхідно для одержання свідоцтва про смерть та допомоги на поховання. У зв'язку з наведеним просить винести рішення, яким встановити факт смерті [PERSON], [INFO], який мав місце [INFO] в с. Велика Глуша Любешівського району Волинської області. В суді заявник [PERSON] заявлені вимоги підтримав повністю, та дав пояснення аналогічні тим, що вказані в заяві. Зазначив, що підозри у насильницькій смерті матері у нього немає. Представник заінтересованої особи - Великоглушанської сільської ради в судове засідання не з”явився, однак подав суду письмову заяву в якій просить розгляд справи проводити без його участі, заявлені вимоги визнав повністю та вказав, що не оспорює встановлення факту смерті [PERSON] в судовому порядку. Відповідно до п.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши заявника, дослідивши докази, суд приходить до переконання про задоволення заяви [PERSON], виходячи з наступних міркувань. Факт смерті [PERSON] підтверджується постановою Любешівського РВ УМВС України у Волинській області від 31.05.2008 року в якій вказано, що під час огляду тіла покійної [PERSON] слідів насильницької смерті не виявлено та прийнято рішення про відмову в порушенні кримінальної справи по факту смерті [PERSON] за відсутністю події злочину. (а.с. 6). Згідно довідки № 900 від 21.07.2008 року, виданої Великоглушанською сільською радою, [PERSON] дійсно померла 29.05.2008 року та похована на місцевому кладовищі в с. Велика Глуша Любешівського району Волинської області. (а.с.5). Факт, про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення, оскільки надає право на одержання свідоцтва про смерть та допомоги на поховання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-20 00:00:00

[PERSON]. звернулася в суд з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини з [PERSON], вказуючи, що з відповідачем проживала без реєстрації шлюбу і в них народився син [PERSON][INFO]. На даний час відповідач не надає ніякої допомоги на утримання дитини. В судовому засіданні позивачка на позовних вимогах настоювала, пояснила, що відповідач проживає окремо від неї з дитиною, допомоги не надає, тому вона просить стягнути з нього аліменти в розмірі &frac14; частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідач на засідання з'явився, вимоги позивачки визнав, підтвердив що дитина його і він згоден виплачувати аліменти на утримання сина у розмірі вказаному позивачкою. Оцінюючи докази, суд приходить до висновку. Так, сторони являються батьками сина[PERSON] згідно свідоцтва про народження виданого відділом РАЦС Чернігівського району Запорізької області. Оскільки відповідач являється батьком [PERSON] і згідно законодавства зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, також згоден сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі вказаному позивачкою, в зв'язку з чим суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти в розмірі &frac14; частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Суд присуджує аліменти на утримання дитини з відповідача у частці від заробітку або в твердій грошовій сумі. В ст. 191 СК України визначено час присудження аліментів: від дня пред'явлення позову.

Outcome: approved