Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-15 00:00:00

Позивачка[PERSON] 28.05.2008 р. звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача [PERSON]суму матеріальних збитків у розмірі 9496,65 грн., суму моральної шкоди у розмірі 5000 грн., витрати по оплаті судового збору в розмірі 144,96 грн. та витрати по оплаті за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 30грн., посилаючись на те, що 3 жовтня 2007 року на вул.Шевченко 62 сталася дорожньо-транспортна пригода, у якій автомобілем ДЕУ Т 13110, державний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON]було допущено зіткнення з автомобілем ВАЗ 21061, державний номер [NUMBER] який належить [PERSON] під керуванням [PERSON], якого визначено у свідоцтві про реєстрацію як особу яка має право керувати автомобілем. Внаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди автомобілю ВАЗ 21061, який належить[PERSON]. на праві власності, завдано значних технічних пошкоджень. Дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок невиконання водієм ДЕУ [PERSON]п.3.29 розділу 33 Правил дорожнього руху України. Про це свідчить постанова від 31.01.08р. Київського райсуду м. Харкова, згідно якої провадження в адміністративній справі по відношенню до [PERSON] закрито у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, а також висновки судової транспортно-трасологичної і автотехнічної експертизи № 10581/11882 від 14.12.07р. Внаслідок пошкодження автомобіля ВАЗ 21061, державний номер [NUMBER] під час дорожньо-транспортної пригоди, позивачем понесені значні витрати. 23.04.08.р було проведено дослідження спеціаліста автотоварознавця ХНДІСЕ ім. Бакаріуса № 1641 з метою встановлення розміру матеріального збитку завданого власнику автомобіля ВАЗ 21061 внаслідок ДТП 03.10.07р. Згідно висновків спеціаліста розмір завданої матеріальної шкоди складає 8047,25 грн. Також у зв'язку з різницею між цінами, які склалися на ринку запчастин м.Харкова та зазначених у висновку, було понесено додаткові витрати. Вартість запасних частин, зазначених у переліку запчастин які підлягають заміні: підфарник передній у висновках вартість 33,70грн., придбано за 87 грн., різниця 53,30 грн; крило переднє - 108 грн., придбано за 150грн., різниця 42 грн.; панель передка - 80 грн., придбано за 150 грн., різниця 70,00 грн.; кронштейн бампера 2 шт. - 37,40грн., придбано за 42,00 грн., різниця 4,60 грн.; фара протитуманна - 75грн., придбано за 360 грн., різниця 285 грн.; акумулятор - 420 грн., придбано за 600грн., різниця 180,00 грн.; лампа фари - 39,90грн., придбано за 270 грн., різниця 230,10 грн. Таким чином, позивачкою були понесені додаткові витрати на суму 865грн. на придбання запасних частин. Також було проведено оплату за висновки спеціаліста -автотоварознавця у сумі 417,36 грн. Крім того були понесені витрати, пов'язані з відправленням телеграми[PERSON]., на суму 7,38 грн. та СК «Країна» на суму 9,66грн., а також витрати, пов'язані з оформленням нотаріальної довіреності у сумі 150 грн. Цивільна відповідальність відповідача була застрахована у страховій компанії «Країна». 11.02.08р. після набрання чинності постанови Київського райсуду м. Харкова №3-18/08/04 від 31.01.08р. [PERSON]. було подано заяву про виплату страхового відшкодування № 02/113, однак до теперішнього часу спричинену шкоду позивачці не відшкодовано, ані з боку СК, ані з боку відповідача. Загальна сума матеріальних збитків, з урахуванням додаткових витрат, становить 9496,65 грн. Моральна шкода, зокрема, виявилася у наступному: у моральних стражданнях та переживаннях позивачки, пов'язаних із з'ясуванням обставин дорожньо-транспортної пригоди працівниками ДАІ (виклики до ДАІ для з'ясування обставин справи змусили на певний час змінити розклад життя позивача), неможливістю тривалий час використовувати пошкоджений автомобіль за призначенням (що потягло за собою виникнення додаткових незручностей пов'язаних з невизначеною тривалістю пересування від однієї точки призначення до другої та додаткових витрат), душевних стражданнях пов'язаних з відмовою Відповідача та страхової компанії, в якій застраховано цивільну відповідальність відповідача, у відшкодуванні збитків у добровільному порядку, а також додатковими витратами коштів та часу, пов'язаних з пошуком автомобільної майстерні, яка б якісно але дешево виконала ремонтні роботи, складанням позову та зверненням до суду. Крім того, незважаючи на якісне усунення наслідків ДТП в автомобілі, все одно залишилось неприємне відчуття того, що автомобіль вже не буде мати тих ознак та характеристик, які б він мав до ДТП, наслідком чого у позивачки виникає відчуття дискомфорту, що спричиняє додаткові страждання. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON]., він же - 3-я особа у справі, підтримав позов, підтвердив зазначені обставини справи, наполягає на вимогах. Відповідач [PERSON] та представник 3-ї особи СК „Країна” Шерстюк Р.В. позов не визнали. Відповідач [PERSON] вважає, що ДТП сталася внаслідок грубого порушення пп.10.1, 10.4,10.6 Правил дорожнього руху України. Представник 3-ї особи Шерстюк Р.В. пояснив суду, що між [PERSON]. та ВАТ «Страхова компанія «Країна» було укладено поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Постанова суду у справі по ДТП лише встановлює, що в діях [PERSON] відсутні ознаки порушення ним Правил дорожнього руху України, у зв'язку з чим суд припиним провадження у справі про адміністративне правопорушення. В даній постанові зазначено, що суд позбавлений можливості зробити судження відносно винуватості відповідача, тобто вина відповідача у настанні ДТП судом у даній постанові не встановлена. Вислухавши доводи сторін та представника 3-ї особи, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позов має бути задоволений частково з таких підстав: Відповідно до вимог ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до вимог ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала. Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищенної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Разом з тим, згідно вимог ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судовим розглядом справи встановлено, що ДТП сталася внаслідок грубого порушення вимог Правил дорожнього руху України з боку відповідача. Це підтверджено копіями постанови судді про закриття справи відносно [PERSON] від 31.01.2008 р. та постанови Першого заступника голови апеляційного суду Харківської області від 8.08.2008 р. Цими судовими рішеннями визначено, що якби [PERSON] не порушив швидкісний режим руху, він би уникнув ДТП, а оскільки в момент зіткнення автомобіль під керуванням [PERSON] стояв, в діях останнього відсутні ознаки порушення, тобто доводи [PERSON] про те, що не він, а [PERSON] є винуватим у ДТП, спростовані. Розмір матеріальної шкоди підтверджено документально. Заподіяння моральної шкоди позивачка у заяві та її представник - у суді достатньо обгрунтували. Коштовне майно позивачки було пошкоджено внаслідок неправомірних дій відповідача, було порушено нормальний життєвий ритм позивачки та її сім'ї, позивачка та її представник вимушені були відстоювати свої права у правоохоронних органах та суді. Але суд також враховує, що форма вини є необережною, а тому вважає достатнім відшкодування моральної шкоди у розмірі 3000грн. Судові витрати, підтверджені квитанціями, у загальній сумі 752 гривні 33коп. мають бути відшкодовані позивачці відповідачем. З нього ж суд стягує недоїмку по сплаті витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи під час подачі позову, оскільки позивачка сплатила 13 грн. замість 30 грн.

Outcome: partial