overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-22 00:00:00

[PERSON]. звернулася в суд з позовом до Ізяславської міжгосподарської пересувної шляхово-будівельної колони про визнання угоди дійсною та права власності на нерухоме майно. В обгрунтування позову посилається на те, що 15 вересня між нею та відповідачем було досягнуто домовленості про купівлю-продаж торговельних кіосків [ADDRESS]. При укладанні угоди ними були посвідчені всі істотні умови купівлі-продажу, зокрема, щодо ціни, передачі кіоску у власність, і на виконання договору позивачкою сплачено для відповідача 4100 грн, а відповідач передав для позивачки документацію на кіоск і вона стала ним користуватися. Відповідач для оформлення договору в нотаріальну контору не з»являється, мотивуючи тим, що у нього немає коштів на оформлення договору. У зв”язку з цим позивач просить суд визнати за ним право власності на придбане приміщення. В судовому засіданні [PERSON]. позовні вимоги підримала. Представник відповідача [PERSON]. проти позову не заперечив, пояснив, що дійсно підприємство реалізувало для позивачки торгівельні кіоски, однак через брак коштів не в змозі договір купівлі-продажу зареєструвати у нотаріальному порядку. Суд, заслухавши позивача та його представника, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що між сторонами відбулася угода купівлі-продажу торговельного кіоску [ADDRESS]ечового ринку ТОВ «Горинь», які на праві власності належать Ізяславській міжгосподарській пересувній шляхово-будівельній колоні. На виконання даної угоди [PERSON]. сплатила для відповідача 4100 грн. про що свідчить квитанція до прибуткового касового ордеру № 47 від 12 вересня 2007 року, і стала користуватися кіоском. Відповідно до ст. 16 ч. 2 п. 1 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права судом. Згідно ст. 220 ч. 2 ЦК України суд може визнати правочин дійсним, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-22 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Ізяславської міжгосподарської пересувної шляхово-будівельної колони про визнання угоди дійсною та права власності на нерухоме майно. В обгрунтування позову посилається на те, що 12 вересня 2007 року між нею та відповідачем було досягнуто домовленості про купівлю-продаж торговельних кіосків[ADDRESS]. При укладанні угоди ними були посвідчені всі істотні умови купівлі-продажу, зокрема, щодо ціни, передачі кіосків у власність, і на виконання договору позивачкою сплачено для відповідача 4100 грн, а відповідач передав для позивачки документацію на кіоск і вона стала ним користуватися. Відповідач для оформлення договору в нотаріальну контору не з»являється, мотивуючи тим, що у нього немає коштів на оформлення договору. У зв”язку з цим позивач просить суд визнати за ним право власності на придбане приміщення. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підримала. Представник відповідача [PERSON]. проти позову не заперечив, пояснив, що дійсно підприємство реалізувало для позивачки торгівельні кіоски, однак через брак коштів не в змозі договір купівлі-продажу зареєструвати у нотаріальному порядку. Суд, заслухавши позивача та його представника, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що між сторонами відбулася угода купівлі-продажу торговельних кіосків [ADDRESS] речового ринку ТОВ «Горинь», які на праві власності належать Ізяславській міжгосподарській пересувній шляхово-будівельній колоні. На виконання даної угоди [PERSON] сплатила для відповідача 4100 грн. про що свідчить квитанція до прибуткового касового ордеру № 46 від 12 вересня 2007 року. Відповідно до ст. 16 ч. 2 п. 1 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права судом. Згідно ст. 220 ч. 2 ЦК України суд може визнати правочин дійсним, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-22 00:00:00

[PERSON]. звернулася в суд з позовом до Ізяславської міжгосподарської пересувної шляхово-будівельної колони про визнання угоди дійсною та права власності на нерухоме майно. В обгрунтування позову посилається на те, що 12 вересня 2007 року між нею та відповідачем було досягнуто домовленості про купівлю-продаж торгівельного кіоска [ADDRESS] При укладанні угоди ними були посвідчені всі істотні умови купівлі-продажу, зокрема, щодо ціни, передачі кіоску у власність, і на виконання договору позивачкою сплачено для відповідача 2000 грн, а відповідач передав для позивачки документацію на кіоск і вона стала ним користуватися. Відповідач для оформлення договору в нотаріальну контору не з»являється, мотивуючи тим, що у нього немає коштів на оформлення договору. У зв”язку з цим позивач просить суд визнати за ним право власності на придбане приміщення. В судовому засіданні [PERSON]. позовні вимоги підримала. Представник відповідача [PERSON]. проти позову не заперечив, пояснив, що дійсно підприємство реалізувало для позивачки торгівельний кіоск, однак через брак коштів не в змозі договір купівлі-продажу зареєструвати у нотаріальному порядку. Суд, заслухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що між сторонами відбулася угода купівлі-продажу торгівельного кіоску [ADDRESS]речового ринку ТОВ «Горинь», які на праві власності належать Ізяславській міжгосподарській пересувній шляхово-будівельній колоні. На виконання даної угоди [PERSON]. сплатила для відповідача 2000 грн. про що свідчить квитанція до прибуткового касового ордеру № 45 від 12 вересня 2007 року, і вона стала користуватися кіоском. Відповідно до ст. 16 ч. 2 п. 1 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права судом. Згідно ст. 220 ч. 2 ЦК України суд може визнати правочин дійсним, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-22 00:00:00

[PERSON]. звернулася в суд із позовом до [PERSON]. про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 24 жовтня 2002 року. [INFO] р. [PERSON]. Відповідач тривалий час проживає окремо, тому позивачка вважає подальше перебування у шлюбі з відповідачем недоцільним. В судовому засіданні [PERSON]. позовні вимоги підтримала. Відповідач проти позову не заперечив. Сторони пояснили, що в даний період кожен із них створив нову сім»ю, тому даний шлюб підлягає розірванню. Суд, заслухавши сторони та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше перебування позивачки та відповідача у шлюбі суперечитиме моральним засадам суспільства. [PERSON]ч та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому Христівською сільською радою Ізяславського району 24 жовтня 2002 року за актовим записом № 2. На підставі ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-22 00:00:00

[PERSON]. звернулася в суд із позовом до [PERSON]. про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обгрунтування позову посилається на те, що за час перебування у шлюбі із відповідачем [INFO] року у них родилася дочка Анастасія, яка перебуває в даний час на утриманні позивачки. Відповідач із сім”єю не проживає, добровільно допомоги на утримання дитини не надає, тому позивачка змушена звернутися до суду для вирішення питанння про примусове стягнення аліментів. У судовому засіданні [PERSON]. позов підтримала. Відповідач у судовому засіданні проти позову не заперечив. Суд, заслухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов”язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Судом встановлено, що відповідач є батьком[PERSON] , [INFO] р.н. Дитина в даний час перебуває на утриманні позивачки, тому відповідач зобов”язаний сплачувати на її утримання аліменти. Відповідно до ст.ст. 180-184 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягти з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини: [PERSON], [INFO] в розмірі 300 гривень на місяць й стягувати щомісячно до повноліття дитини. Позов мотивовано тим, що відповідач є батьком дитини, дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач здоровий, працездатний, має заробітки, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, але добровільно її не надає. В судовому засіданні позивач підтримала позов повністю та просить його задоволити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю, згодний сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дочки в розмірі 300 гривень на місяць. Даючи оцінку обставинам по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи відповідач є батьком дитини, дитина знаходиться на утриманні позивачки. Відповідач, як батько дитини, зобов'язаний утримувати її матеріально до повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-22 00:00:00

В липні 2008 року позивач звернувся в суд з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 5 січня 2000 року була приватизована квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності на нього та його матір [PERSON], яка [INFO] померла. Частка кожного члена сім'ї визначена не була, але їхні частки є рівними і кожному з співвласників квартири належить по 1/2 частині. Оформити спадщину після матері він - позивач не може через невизначеність часток, а тому просив визнати, що померлій [PERSON] та йому належить по 1/2 частині квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач свій позов підтримав і викладене підтвердив. КП КОР «Бородянське БТІ» надіслало заяву з проханням розглядати справу без участі їх представника. Бабинецька селищна рада Бородянського району свого представника до суду не направила, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Вислухавши показання позивача, допитаного як свідок під присягою, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно з копією свідоцтва про право власності на житло від 5 січня 2000 року, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної приватної власності [PERSON] та [PERSON]. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. З копії свідоцтва про народження вбачається, що [PERSON] є матір'ю [PERSON]. Відповідно до ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Відповідно до ст.368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст.372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Враховуючи відсутність іншої домовленості між співвласниками квартири щодо розміру належних їм часток, за кожним співвласником квартири [ADDRESS]необхідно визначити по рівній частці квартири, тобто на 2-х членів сім'ї по 1/2 частині квартири.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 04 березня 2005 року, від спільного подружнього життя сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], відповідач матеріальну допомогу на утримання доньки не надає, тому вона просила суд стягнути з відповідача аліменти утримання дитини у розмірі ј частини від всіх вдів доходу відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивачка у попереднє судове засідання не з'явилася, позов підтримала, справу просила слухати за її відсутність, про що надала суду письмову заяву. Відповідач у попереднє судове засідання не з'явився, позов визнав, попереджений про наслідки визнання позову, справу просив слухати у його відсутність, про що надав суду письмову заяву. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04 березня 2005 року, від спільного подружнього життя мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], відповідач матеріальну допомогу на утримання доньки не надає. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, інтереси інших осіб, є передбачені ст. ст. 180, 182 СК України підстави для стягнення аліментів, розмір аліментів є обґрунтованим, тому визнання позову відповідачем слід прийняти. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 180, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-22 00:00:00

Позивач, посилаючись на те, що відповідач, який мешкає [ADDRESS], що знаходиться на балансі позивача, зобов'язаний сплачувати витрати на обслуговування будинку та прибудинкової території, однак ухиляється від їх сплати, тому виникла заборгованість у сумі 934,71 грн. за період з 01.01.2005 року по 01.08.2008 року, просив суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості. Представник позивача у судове засідання не з'явився, у письмовій заяві просив суд розглянути справу за його відсутності, зменшив позовні вимоги, просив суд стягнути з відповідача заборгованість у сумі 679,24 грн. за період з 01.06.2006 року по 01.08.2008 року. Відповідач у судове засідання не з'явився, у письмовій заяві просив суд розглянути справу за його відсутності, позов зі зменшеними позовними вимогами визнав повністю, з розміром заборгованості згоден, попереджений про наслідки визнання позову. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що заборгованість відповідача по витратах на обслуговування будинку та прибудинкової території відповідно до довідки за період з 01.06.2006 року по 01.08.2008 року складає 679,24 грн. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, інтереси інших осіб, є передбачені ст. 68 ЖК України підстави для стягнення заборгованості, тому визнання позову відповідачем слід прийняти. Оскільки рішення постановлене на користь позивача, позивача звільнено від сплати держмита рішенням Лисичанської міської ради від 21.02.2008р., то згідно ст. 88 ч. 3 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у сумі 51 грн. Витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в суді в розмірі 30 грн. згідно ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного, відповідно до ст. 526 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-22 00:00:00

Заявник у серпні 2008 року звернувся до суду із заявою, в якій просила встановити факт належності своїй померлій дружині, [PERSON], державного акту про право власності на земельну ділянку серії ОД № 038900, оскільки в державний акт виписаний на [PERSON]. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу потрібно заявникові для отримання свідоцтва про право на спадщину в нотаріальній конторі. Під час розгляду справи заявник заяву підтримав та просив її задовольнити. Представник Саратського відділу земельних ресурсів Одеської області Держкомзему України не заперечував проти задоволення заяви. Свідок [PERSON] пояснила, що вона добре знає сім*ю заявника, оскільки тривалий час мешкає по судіству з ним в с. Сергіївна Саратського району Одеської області, і працювала у господарстві разом з його дружиною. Ій також відомо, що дружині заявника, [PERSON], дійсно належав державний акт на право власності на земельну ділянку. Свідок [PERSON] дала суду аналогічні пояснення. Заслухавши заявника, представника заінтересованої особи, свідків [PERSON] та [PERSON], вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Правовідносини, що виникли, пов*язані з встановленням факту належності правовстановлюючих документів, тому при розгляді даної заяви слід керуватися п.6 ч.1 ст.256, ст.259 ЦПК України. Згідно п.6 ч. 1 ст. 256 ЦПК Украины, суд розглядає справи про встановлення факту:... 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім*я, по батькові... якої , що зазначені в документі, не збігаються з ім*ям, по батькові, прізвищем...цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як вбачається з копії свідоцтва про смерть прізвище, ім*я та по батькові дружини заявника - [PERSON] (а.с.5). Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ОД № 038900 виписаний на ім.*я [PERSON]. Факт належності [PERSON] зазначеного державного акту підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON] Згідно пояснень представника Саратського районного відділу земельних ресурсів Одеської області Держкомзему України внести виправлення у державний акт немає можливості. Встановлення факту належності правовстановлюючих документів потрібно заявникові для отримання свідоцтва про право на спадщину. За таких обставин заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-22 00:00:00

позивач в липні 2008 року звернувся з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з нього на свою користь заборгованість по оплаті за постачання холодної води, водовідведення та вивезення побутових відходів в загальній сумі 682 гривні 58 копійок, посилаючись на те, що відповідач своєчасно не оплачував ці послуги. Представник позивача, Романова Г.Ф., діюча на підставі довіреності у межах наданих їй повноважень, позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, до суду не з*явився, про причини неявки не повідомив, у зв*язку з чим, за згодою представника позивача, на підставі ст. 224-225 ЦПК України, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Заслухавши представника позивача, вивчивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. З матеріалів справи вбачається, що позивач здійснює постачання відповідачу холодної води, водовідведення та вивезення побутових відходів, а останній у відповідності до ст. 68 ЖК України зобов*язаний своєчасно оплачувати ці послуги. Ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ст.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, визначають, що споживач повинен розраховуватися за послуги не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідач в порушення зазначених вимог закону не оплачує житлово-комунальні послуги в передбачений законом строк. Заборгованість відповідача на 01 липня 2008 року складає 682 гривні 58 копійок, що підтверджується розрахунком (а. с.3). За таких обставин позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 51 гривня, а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 гривень

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-22 00:00:00

позивачка в серпні 2008 року звернулася з позовом до відповідача, в якому просила розірвати шлюб, укладений між ними, посилаючись на те, що спільне життя в них не склалося, вони припинили шлюбні відносини. В шлюбі мають одну малолітню дитину. Позивачка до суду не з*явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач, належним чином повідомлений про день, час та місце слухання справи, до суду не з*явився, від нього надійшла заява про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Ч.3 ст. 105 СК України передбачає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред*явлений одним із подружжя. Ч.1 ст.112 СК України встановлює, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Згідно копії свідоцтва про шлюб, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 08 серпня 2004 року (а. с. 6). Як вбачається з свідоцтва про народження, в шлюбі мають одну малолітню дитину: [PERSON],[INFO] (а.с.7). Дитина проживає з відповідачкою, що підтверджується довідкою Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області (а.с.8). Спору з приводу місця проживання дитини між сторонами немає. Через постійні сварки сторони не підтримують шлюбні стосунки протягом трьох років, проживають окремо, примирення не досяги. За таких обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з подружжя, що мають істотне значення, тому шлюб між сторонами слід розірвати.

Outcome: approved