Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом до відповідачів Судіївської сільської ради Полтавського району Полтавської області, Комунального підприємства „Бюро технічної інвентаризації та містобудування Полтавського району” посилаючись на те, що їй на праві власності належить домоволодіння [ADDRESS]. Зазначила, що на території домоволодіння було здійснено самочинну прибудову до житлового будинку та тамбуру без відповідних дозволів та узгоджень. КП „Бюро технічної інвентаризації та містобудування Полтавського району” відмовило в оформленні документів на самочинно зведене нерухоме майно. Враховуючи зазначене, просила визнати за нею право власності на самочинно збудоване нерухоме майно - прибудову літ.„а” розміром 3,24 х 8,54 м та тамбур літ. „в1” розміром 1,58 х 2,62 м, що розташоване на території домоволодіння [ADDRESS]. В судове засідання позивачка [PERSON] направила заяву з проханням розглянути справу без її участі у зв'язку із станом здоров'я, позовні вимоги повністю підтримала та просила їх задовольнити. Представники відповідачів - Судівської сільської ради Полтавського району та Комунального підприємства „Бюро технічної інвентаризації та містобудування Полтавського району” надали суду заяви, в яких позовні вимоги визнали, а справу просили розглянути без їх участі. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України, при визнанні відповідачем позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS], інвентаризаційна справа №1-11473-08, який був виготовлений 5 червня 2008 року КП „Бюро технічної інвентаризації та містобудування Полтавського району”, нерухоме майно, до складу якого входить житловий будинок літ.”А-1”, літня кухня літ.Б, б, сарай літ.В, гараж літ.В1, сарай літ.В2, погріб літ.В, сарай літ.Г, вбиральня літ.Д, погріб літ.Ж, колодязь №1, ворота, хвіртка, огорожа №№2-4 за вказаною адресою належить [PERSON] (а.с.5-9). Окрім того, на території вказаного домоволодіння нею було самовільно збудовано прибудова літ.”а” та тамбур літ.”а1”, вартість яких становить 24781 грн. (а.с.10,13). Про те, що вказане домоволодіння належить позивачки [PERSON] підтверджується також довідкою виконавчого комітету Судіївської сільської ради полтавського району №251 від 14 липня 2008 року (а.с.12). Відповідно до листа відділу містобудування та архітектури Полтавської районної державної адміністрації №5223 від 22 липня 2008 року, земельна ділянка площею 0,18 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд належить [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії І-ПЛ №054138 від 25 серпня 1995 року і він не має заперечень проти легалізації самочинної добудови до житлового будинку (а.с.11). Після звернення [PERSON] до державного реєстратора із заявою про реєстрацію права власності на нерухоме майно, що розташоване [ADDRESS], їй було відмовлено в реєстрації прав власності на вказане нерухоме майно, оскільки нею не подано правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності на вищевказане нерухоме майно в тому числі самовільно збудоване (а.с.14,15). Відповідно до ч.5 ст.376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та охоронювані законом інтереси інших осіб. На підставі викладеного, ст.ст.15, 319, 331, 375, 376, 392 ЦК України,

Outcome: approved