Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому прохав суд визнати недійсним з моменту реєстрації шлюб зареєстрований 10 січня 2004 року між відповідачкою і його батьком [PERSON] Свої вимоги мотивував тим, що його батько за життя, починаючи з 1965 року і до самої смерті знаходився на обліку в 1 ОСЛ з психічним розладом у виді розладу особистості та поведінки, обумовленими органічною етіологією внаслідок епілепсії, був інвалідом ІІ групи з дитинства, постійно лікувався в стаціонарному відділенні психлікарні. Тому позивач вважає, що 10.01.2004 року в момент реєстрації шлюбу з [PERSON], батько не усвідомлював сповна значення своїх дій або не міг керувати ними, бо страждав на тяжкий психічний розлад. Тому прохає суд визнати цей шлюб недійсним. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав в повному обсязі. При цьому суду пояснив, що [INFO] його батько [PERSON] помер, а укладення недійсного шлюбу померлого батька з відповідачкою, порушує його ([PERSON]) права як законного спадкоємця. Представник позивача[PERSON]. також позов підтримала і прохала суд визнати недійсним шлюб, укладений 10 січня 2004 року між [PERSON] та [PERSON], померлим [INFO]. Вважала, що [PERSON] в силу психічної хвороби, в момент реєстрації шлюбу не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги не визнала. Суду пояснила, що починаючи з 24 березня 1998 року вона проживала з [PERSON] однією сім'єю, але без реєстрації шлюбу. У грудні 2003 року вони звернулися до відділу РАЦС з заявою про реєстрацію шлюбу, який було зареєстровано 10.01.2004 року. При цьому волевиявлення її покійного чоловіка було вільним та свідомим. Крім того, відповідачка стверджувала, що стан здоров'я її чоловіка погіршувався лише короткочасно на фоні епілептичних припадків. Незважаючи на інвалідність, він працював на консервному заводі, спілкувався з оточуючими. Позивач по справі, як син померлого, проти реєстрації шлюбу, до звернення до суду, заперечень не мав і ніколи не говорив, про те, що батько не розумів значення своїх дій і не міг керувати ними, а до неї ([PERSON]) завжди відносився як до дружини свого батька. Тому прохала відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача [PERSON]. підтримав позицію [PERSON] і прохав відмовити в задоволенні позовних вимог за їх безпідставністю, посилаючись при цьому на висновки стаціонарної амбулаторної посмертної судово-психіатричної експертизи від 20.12.2007 року та повторної амбулаторної посмертної судово-психіатричної експертизи від 15.09.2008 року. На думку представника відповідача, звернення позивача до суду пов'язане з його корисливим інтересом в частині оформлення спадщини після смерті батька. Згідно висновку амбулаторної посмертної судово-психіатричної експертизи від 29.12.2007 року на час укладення шлюбу 10.01.2004 року [PERSON] страждав на психічне захворювання у вигляді: «Розладів особистості та поведінки внаслідок епілепсії» (МКХ-10). Такі психічні розлади у [PERSON]. на період 10 січня 2004 року не були настільки вираженими, щоб могли лишати [PERSON]. за своїм психічним станом у зазначений час розуміти значення своїх дій та керувати ними. Його дії були цілеспрямованими, послідовними, він усвідомлював свій стан здоров'я та самостійно, регулярно і своєчасно звертався за наданням амбулаторної та стаціонарної допомоги в залежності від стану здоров'я. Вказний висновок підтримав у судовому засіданні лікар-експерт судової психіатрії вищої категорії [PERSON]. З висновку повторної амбулаторної посмертної судово-психіатричної експертизи від 15.09.2008 року вбачається, що опис психстатусу [PERSON] на амбулаторному прийомі, в стаціонарі не завжди відповідає виставленому діагнозу, тому дати однозначну відповідь стосовно психічного стану [PERSON] 10.01.2004 року на момент реєстрації шлюбу, а також того чи міг [PERSON] розуміти значення своїх дій та керувати ними, для експертів-психіатрів Сумського обласного психоневрологічного диспансеру, не є можливим. Завідуюча відділом РАЦС Роменського міськрайонного управління юстиції [PERSON], будучи допитаною в якості свідка, суду пояснила, що процедура реєстрації шлюбу між [PERSON] та [PERSON] 10 січня 2004 року була проведена у відповідності з вимогами чинного законодавства. Жодних сумніві у їх добровільному волевиявленні не виникало. [PERSON], який є позивачем по справі, будучи допитаним у якості свідка суду пояснив, що його батько з 1965 року страждав психічним захворюванням у виді розладу особистості та поведінки, обумовленими органічною етіологією внаслідок епілепсії, був інвалідом дитинства ІІ групи. Вважає, що на час реєстрації повторного шлюбу 10.01.2004 року він не усвідомлював значення своїх дій і не міг керувати ними. Заслухавши осіб, що беруть участь у справі, дослідивши надані сторонами докази у підтвердження своїх вимог і заперечень, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. Судом встановлені слідуючі фактичні обставини справи. Згідно копії свідоцтва про народження [NUMBER] [PERSON], 1951 р.н. є батьком [PERSON], 1971 р.н. (а.с. 7, 6) Згідно копії Витягу з Акту огляду У МСЕК [PERSON]., 1951 р.н. був інвалідом ІІ групи з дитинства (а.с. 9). Згідно довідки І ОСЛ № 4060 від 26.07.2007 року [PERSON], 1951 р.н. перебував на обліку в Роменському ПНД з 1965 року з діагнозом Розлади особистості та поведінки обумовлені органічною етіологією внаслідок епілепсії (Епілепсія великі судомні припадки з вираженими характерологічними змінами особистості і зниженням інтелекту в вираженому ступені) (а.с. 5). З копії актового запису про шлюб № 02 від 10 січня 2004 року вбачається проведення реєстрації шлюбу між [PERSON], 1951 р.н. та [PERSON]., 1973 р.н., прізвище якої після реєстрації шлюбу змінено на «[PERSON]» (а.с. 41). З копії свідоцтва про смерть [NUMBER] від 21 грудня 2004 року вбачається, що [INFO] [PERSON] помер (а.с. 8) Наведене свідчить, що між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу визнання шлюбу недійсним. Спір підлягає вирішенню на підставі ст. ст. 24-26, 28, 32, 38-40, 42-44 Сімейного кодексу України. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.1 ст. 40 СК України шлюб визнається недійсним за рішенням суду, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка. Згода особи не вважається вільною, зокрема тоді, коли в момент реєстрації шлюбу вона страждала тяжким психічним розладом …, в результаті чого не усвідомлювала сповна значення своїх дій і (або) не могла керувати ними. Відповідно до ст.42 СК України право на звернення до суду з позовом про визнання шлюбу недійсним мають дружина або чоловік, інші особи права яких порушені у зв'язку з реєстрацією цього шлюбу, батьки, опікун, піклувальник дитини…., якщо захисту потребують права та інтереси дитини… Згідно ч.1 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а згідно ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Зі змісту ст. 40 СК України випливає, що згода особи на реєстрацію шлюбу не вважається вільною, коли в момент реєстрації шлюбу вона страждала тяжким психічним розладом. Судом встановлено, що дійсно померлий [PERSON] страждав психічним захворюванням та з 1965 року перебував на обліку в Роменському ПНД з діагнозом Розлади особистості та поведінки обумовлені органічною етіологією внаслідок епілепсії. В той же час, твердження позивача з приводу того, що покійний в момент реєстрації шлюбу не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними спростовується висновком стаціонарної амбулаторної посмертної судово-психіатричної експертизи від 29.12.2007 року (а.с. 24). Крім того, з висновку повторної амбулаторної посмертної судово-психіатричної експертизи від 15.09.2008 року взагалі вбачається, що неможливо дати однозначну відповідь стосовно того чи міг [PERSON] станом на 10.01.2004 року розуміти значення своїх дій та керувати ними (а.с. 78). Тобто зазначений висновок експертів не підтверджує того факту, що 10.01.2004 року під час реєстрації шлюбу померлий [PERSON] не розумів значення своїх дій або не міг керувати ними. Свідок - завідуюча відділом РАЦС Роменського міськрайонного управління юстиції [PERSON] підтвердила суду про відсутність сумнівів у волевиявленні [PERSON] 10.01.2004 року під час реєстрації шлюбу. Суд критично оцінює покази свідка [PERSON] в частині того, що його покійний батько в силу свого психічного захворювання на час реєстрації шлюбу з відповідачкою не усвідомлював значення своїх дій і не міг керувати ними, оскільки він ([PERSON]) є особою зацікавленою в розгляді справи. Таким чином, у судовому засіданні не знайшла свого підтвердження та обставина, що [PERSON] на час реєстрації шлюбу 10.01.2004 року внаслідок психічного розладу не розумів значення своїх дій та не міг керувати ними, а тому підстави для визнання шлюбу недійсним, передбачені ч.1 ст. 40 СК України відсутні. За таких обставин, в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed