Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Мотивує вимоги тим, що 8.03.2008 року на пров. Музейному у м. Києві сталася ДТП з участю належного йому автомобіля “Хонда Сівік”[NUMBER] та автомобіля “ВАЗ 21124” [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], який порушив ПДР України і здійснив наїзд на автомобіль “Хонда”. Зазначив, що розмір матеріального збитку, заподіяний внаслідок ДТП, згідно висновку автотоварознавчого дослідження складає 9829,27 грн. Витрати на проведення експертного дослідження становлять 354,92 грн. Крім того, зазначив, що внаслідок даної пригоди, пошкодження автомобіля, йому була завдана моральна шкода у розмірі 6300 грн. Просить стягнути з відповідача на його користь вказані суми матеріальної та моральної шкоди, 2000 грн. - витрат на правову допомогу. В подальшому позивач зменшив розмір заявлених вимог. Просить стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду у розмірі 9829,27 грн., 354,92 грн. - витрат на проведення експертизи та судові витрати. В судовому засіданні позивач, його представник підтримали позов з викладених в ньому підстав, просили задовольнити вимоги. Відповідач в судове засідання не з”явився, про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. В письмових поясненнях, які надійшли на адресу суду позов [PERSON] не визнав, просив відмовити в задоволенні вимог. Представник ТДВ СК “Альфа-Гарант” зазначив, що відповідно до положень Закону України “Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів” та на виконання умов договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ №ВВ/1750441, укладеного 6.09.2007 року між ТОВ СК “Альфа-Гарант” та [PERSON], страхова компанія в добровільному порядку погоджується виплатити позивачу суму страхового відшкодування у розмірі 6428,45 грн., за умов, його звернення до страхової компанії у встановленому Законом порядку та наявності всіх необхідних документів. Суд, вислухавши позивача, його представника, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача, за наявності його письмових пояснень і позов задовольнити частково, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що 8.03.2008 року на пров. Музейному у м. Києві сталася ДТП з участю автомобіля “Хонда Сівік”[NUMBER], власником якого є [PERSON] та автомобіля “ВАЗ 21124” [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Вказане ДТП сталося з вини [PERSON], внаслідок порушення ним п.2.5, 10.9 ПДР України, що підтверджується постановою Печерського райсуду м. Києва від 14.03.2008 року, згідно якої останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.ст.124, 130 ч.2 КУпАП, у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на два роки. (а.с.8) Відповідно до висновку КНДІСЕ від 21.04.2008 року за №3697 вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля “Хонда Акорд”[NUMBER] в результаті пошкодження при ДТП 8.03.2008 року, складає 9829,27 грн.(а.с.10-21). Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч.5 ст. 1187 ЦК України). Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч. 2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частиною 4 ст. 61 ЦПК України визначено, що вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що зазначене вище ДТП сталося з вини [PERSON], внаслідок порушення останнім правил дорожнього руху, що підтверджується наявними у справі доказами. Оскільки автомобіль [PERSON] “ВАЗ 21124” [NUMBER], на момент скоєння вищевказаного ДТП був застрахований згідно полісу №1750441 страхування цивільно-правової відповідальності останнього (а.с.46-47), ТДВК СК “Альфа-Гарант” погоджується виплатити [PERSON], у встановленому законом порядку, страхове відшкодування у розмірі 6428,45 грн., суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача даної суми матеріального збитку. Таким чином, з відповідача на користь [PERSON] підлягає стягненню різниця між розміром завданої матеріальної шкоди - 9829,27 грн. та сумою страхової виплати - 6428,45 грн., яка складає 3400,82 грн. Вимоги позивача щодо відшкодування витрат, понесених в зв”язку з отриманням висновку спеціаліста КНДІСЕ від 21.04.2008 року за №3697 у розмірі 354,92 грн., обґрунтовані, підтверджуються наявними в справі доказами та підлягають задоволенню. За таких обставин, суд вважає, що позов обґрунтований в частині вимог щодо стягнення з [PERSON] матеріальної шкоди у розмірі 3400,82 грн. та 354,92 грн. - вартості послуг по проведенню автотоварознавчого дослідження. Інша частина вимог [PERSON] задоволенню не підлягає. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь [PERSON] підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати у розмірі 160,34 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial