overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому вказує, що він та [PERSON], дошлюбне прізвище [PERSON], 07.03.1985 року зареєстрували шлюб у відділі ЗАЦС Свердловського ГІКа Луганської області, актовий запис № 160. Даний шлюб у сторін перший. Від даного шлюбу не мають неповнолітніх дітей. Сторони разом не мешкають з 1994 року. Шлюб розпався по причині того, що сторони психологично несумісні люди, у них різні погляди на сімейне життя, на ґрунті цього між ними виникали сварки та скандали, у результаті чого вони втратили інтерес один до одного та повагу. Їх шлюбне - сімейні відносини припинились остаточно і примирення не може бути. Подальше спільне життя та збереження родини неможливе. Строк для примирення не потрібний. На підставі викладеного позивач просить суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], який було зареєстровано 07.03.1985 року у відділі ЗАЦС Свердловського ГІКа Луганської області, актовий запис № 160. У судове засідання сторони не з'явились, але надали суду письмові заяви, в яких просять розірвати між ними шлюб та розглянути справу без їх участі. Суд, дослідивши письмові заяви сторін, дослідивши матеріали справи, вважає заявлені вимоги підлягаючими задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про одруження, [NUMBER], [PERSON] та [PERSON] зареєстрували у відділі ЗАЦС Свердловського ГІКа Луганської області шлюб 07.03.1985 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 160. Прізвище після реєстрації шлюбу [PERSON]. Відповідно до ст. 110 п. 1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні було встановлено, що сторони припинили шлюбні - сімейні відносини з 1994 року, подальше спільне життя не можливе. Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд, вважає, що подальше сумісне життя та збереження шлюбу є недоцільним, оскільки суперечить інтересам сторін, також примирення між ними не може бути. Суд, вважає, необхідним судовий збір у розмірі 8 грн.50 коп. при отриманні свідоцтва про розірвання шлюбу стягнути з позивача по справі, відповідача від витрат звільнити. На підставі ст. ст. 110-112 СК України, ст. 88 ЦПК України ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] в його користь заборговану суму позики у розмірі 1515 грн. 00 коп., 26 грн. 51 коп. за прострочення грошового зобов'язання, а також понесені ним в ході розгляду справи судові витрати в сумі 181 грн. 00 коп., а саме: 51 грн. 00 коп. держмита та 30 грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення, 100 грн. 00 коп.за юридичні послуги адвоката. В попереднє судове засідання з'явився позивач, який повністю підтримав позовні вимоги, зіславшись на мотиви, вказані в позовній заяві. Відповідач у попередньому судовому засіданні позов визнав та проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд, заслухавши пояснення сторін, вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки позовні вимоги у попередньому судовому засіданні визнані відповідачем. Дані позовні вимоги також доводяться матеріалами цивільної справи, які у попередньому судовому засіданні не досліджувалися, оскільки докази, що зібрані по справі відповідають фактичним обставинам і відповідачем не заперечуються. Відповідно до частини 1 статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі викладеного, суд дійшов до переконання, що позов слід задоволити повністю, стягнувши з [PERSON] в користь [PERSON] 1515 грн. 00 коп. неповернутої суми грошових коштів за договором позики, 26 грн. 51 коп. за прострочення грошового зобов'язання, 51 грн. 00 коп. державного мита, сплаченого ним при подачі позовної заяви до суду, 30 грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді та 100 грн. 00 коп. судових витрат, пов'язаних з оплатою допомоги адвоката.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-08 00:00:00

Позивач у серпні 2008 року подав до суду позовну заяву про розірвання шлюбу з відповідачкою, посилаючись в заяві та судовому засіданні, що 15.08.2003 року сторони зареєстрували перший шлюб. Сім'я розпалася з червня 2008 року, подружжя проживає окремо. Просив суд позов задовольнити. Відповідачка до суду не з»явилася , надала заяву про слухання справи без її участі , просила суд вимоги задовольнити. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши позивача, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що за таких обставин позов підлягає задоволенню. У відповідності до вимог ч.2 ст.174 ЦПК України сторони попереджені про наслідки визнання відповідачем позову. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини: 15.08.2003 року відділом РАГС Ізюмського міськрайонного управління юстиції зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис № 214 ; [INFO] у шлюбі народився син [PERSON], з червня 2008 року сторони спільно не проживають, припинили подружні відносини . У відповідності ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інтереси неповнолітніх дітей, припинення сімейних стосунків та інші обставини , що мають істотне значення для справи. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач вказує суду, що сумісне подружнє життя не відбулося, під час сумісного проживання з відповідачем у них не було порозуміння , що призвело до зруйнування сім'ї. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача і неповнолітніх дітей . З урахуванням|з врахуванням| інтересів позивача суд задовольняє позовну заяву. При реєстрації розірвання шлюбу в відділі РАГС державне мито підлягає стягненню з позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-08 00:00:00

До Носівського районного суду Чернігівської області звернувся прокурор Носівського району з позовною заявою в інтересах неповнолітнього [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В поданій позовній заяві прокурор зазначив, що рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 12.01.2007 року неповнолітнього [PERSON] відібрано від матері [PERSON] без позбавлення останньої батьківських прав. [PERSON] перебуває у Прилуцькому обласному будинку дитини «Надія», знаходиться на повному державному утриманні. Відповідач не проявляє до сина ніякої зацікавленості: не телефонує, не листується, не направляє переказів та посилок. Свого сина [PERSON]останній раз відвідала 17 серпня 2007 року. У зв'язку з цим прокурор просить позбавити Радченко Валентину батьківських прав. В судовому засіданні прокурор підтримала позов. Прокурор зазначила, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків, а тому просила суд задовольнить позов. В судовому засіданні представник органу опіки та піклування висловила думку про необхідність позбавлення батьківських прав [PERSON], оскільки остання не проявляє до дитини батьківського піклування та ухиляється від виконання батьківських обов'язків. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, просила суд не позбавляти її батьківських прав. Відповідач дала пояснення, що вона останній раз відвідувала сина після 17.08.2008 року, 21.08.2008 року. Відповідач пояснила, що вона не проявляє матеріального піклування про сина, бо останні сім років вона не працює, а тому не має можливості за що поїхати до сина і повести тому якусь передачу. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши представлені докази, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити з наступних підстав. Рішенням Носівського районного суду від 12 січня 2007 року неповнолітнього [PERSON] відібрано від матері [PERSON] і передано до Прилуцького обласного будинку дитини «Надія». Як вбачається зі змісту листа (а.с. 3), [PERSON] перебуває в Прилуцькому обласному будинку дитини «Надія» з 19 січня 2007 року. Відповідно до акту (а.с. 4), за період з 09 січня 2007 року по 09 червня 2008 року, [PERSON]відвідала свого сина лише 2 рази - 18.03.2007 року та 17.08.2007 року. Як пояснила відповідач, вона відвідувала сина ще 21.08.2008 року. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач не спілкується з [PERSON], не здійснює матеріальних витрат на свого сина. Дитина повністю перебуває на утриманні держави. Відповідно до ч. 5 ст. 150 СК України, передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. За таких обставин суд приходить до висновку, що [PERSON]ухиляється від виконання батьківських обов'язків щодо виховання свого сина [PERSON], а тому, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, відповідача необхідно позбавить батьківських прав.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-08 00:00:00

До Носівського районного суду Чернігівської області звернувся прокурор Носівського району з позовною заявою в інтересах Носівської міської ради до [PERSON] про відшкодування збитків. В поданій позовній заяві прокурор зазначив, що відповідач самовільно зайняв земельну ділянку, яка перебуває у комунальній власності. За час використання самовільної зайнятої земельної ділянки [PERSON] було завдано шкоди, розмір якої складає 2404 гривні, яку прокурор просив стягнути на користь Носівської міської ради. В судовому засіданні прокурор підтримав позов. Прокурор зазначив, що 25 липня 2006 року Носівська райдержадміністрація прийняла рішення про передачу в оренду [PERSON] земельну ділянку площею 5 га. Розпорядженням № 400 від 30 грудня 2007 року Носівська райдержадміністрація призупинила дію рішення, прийнятого 25 липня 2006 року. Однак, відповідач, не уклавши договір оренди, самовільно зайняв земельну ділянку, при цьому завдав шкоди, яка складає 2404 гривні. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що він подав до земельного відділу Носівської райдержадміністрації документи для укладення договору оренди, але договору оренди з ним не було укладено. Відповідач зазначив, що він здійснив всі дії для оформлення земельної ділянки, і тому вимоги, які заявлені до нього, вважає безпідставними. Відповідач зауважив, що є інвалідом третьої групи по зору, ціна позову є великою сумою для нього, тому просив суд врахувати стан його здоров'я, те, що він намагався укласти договір оренди, і зменшити суму, яка підлягає виплаті. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши представлені докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 125 ЗК України, право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. В судовому засіданні встановлено, що такого договору укладено не було, тому суд приходить до висновку, що відповідач самовільно зайняв земельну ділянку. Відповідно до розрахунку розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки (а.с. 11), розмір заподіяної [PERSON] шкоди становить 2404 гривні. Відповідно до положень ст.ст. 156, 157 ЗК України, збитки, заподіяні тимчасовим зайняттям сільськогосподарських угідь, відшкодовуються власникам землі громадянами, які використовують земельні ділянки. Відповідно до ч. 4 ст. 1193 ЦК України, суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину. В судовому засіданні відповідач представив довідку МСЕК про наявність у нього третьої групи інвалідності. З урахуванням даної обставини, яка дає підстави вважати що відповідач є матеріально неспроможною особою, яка підлягає соціальному захисту, з урахуванням того, що відшкодуванню підлягає упущена вигода, суд, враховуючи ч. 4 ст. 1193 ЦК України, вважає за потрібне зменшити розмір відшкодування шкоди.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-08 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] , про розірвання шлюбу у якому зазначив, що 09 березня 2000 року ним було укладено шлюб з Відповідачкою - [PERSON] . В ході шлюбу з відповідачкою у них народився син - [PERSON] , [INFO] року народження. Позивач до суду з'явився, позов підтримав та просив його задовольнити, а також пояснив, що під час сумісного проживання з відповідачкою він зрозумів, що вони зовсім різні люди, які не можуть досягти згоди в жодному з питань, особливості характерів не дозволяють жити разом та будувати нормальні сімейні відносини. Фактичні шлюбні стосунки з відповідачем припинені з січня 2008 року. Спільне господарство не ведеться. Будь-який майновий спір між ним та Відповідачкою відсутній, спору щодо визначення місця проживання дитини також не існує. Відповідачка у судове засідання з'явилася, не заперечувала проти позовних вимог та не заперечувала проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд встановив. Із свідоцтва про шлюб серії 1-БК [NUMBER] вбачається, що 09 березня 2000 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який було зареєстровано Відділом РАГСу Печерського РУЮ в м.Києві, 09 березня 2000 р., про що зроблено реєстровий запис [NUMBER] . Згідно ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. За таких обставин суд вважає що позов підлягає задоволенню. Виходячи з викладеного, на підставі ст. 56, 105, 110 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Борівського районного суду з позовною заявою, в якій вказала, що з [PERSON] перебуває в шлюбі з 30.09.1995 року . За період спільного проживання народилася дитина : дочка [PERSON] , [INFO] року народження. Спільне життя з відповідачем не склалося і фактично шлюбні відносини були припинені у 2005 році. Рішенням Борівського районного суду Харківської області від 19.06.2006 року з [PERSON] були стягнуті аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дочки у розмірі 150 грн. щомісячно. Вказує на те, що вона є інвалідом 3 групи, не працює та отримує пенсію по інвалідності і на теперішній час 150 грн. на місяць не вистачає їй утримувати дочку, яка росте, хворіє, потребує затрат на фізичний та духовний розвиток. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання своєї дитини в розмірі ј частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтвердила вищевикладене та підтримала свої позовні вимоги про зміну розміру аліментів з твердої грошової суми на частину від доходу. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що не заперечує проти позовних вимог позивача, однак не розуміє, що вона від нього хоче, оскільки окрім аліментів від купує дочці одяг та взуття, дає гроші. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки згідно ст.180 Сімейного Кодексу України (СК)“батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття”, ст.181ч.3 СК України “за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу його матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі”. Згідно ст.183 ч.1 СК України “ частка заробітку( доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом”. Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України “мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась з позовом про стягнення аліментів на утримання сина з [PERSON] мотивуючи свої позовні вимоги тим, що від шлюбу з ним мають сина [PERSON] [INFO]. Відповідач проживає окремо. Син проживає з нею і знаходиться на її повному утриманні, тому просить стягнути з відповідача аліменти на його утримання у розмірі 1-4 частки від усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні показав, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання сина визнає. Згідно з вимогами ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину ( дітей ) до її ( їх ) повноліття . Як видно з копії свідоцтва про розірвання шлюбу(а.с.3) сторони його розірвали 18.09.2003 року , про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено запис № 272 Згідно копії свідоцтва про народження (а.с.2)[PERSON] [INFO], його батьком є [PERSON] При таких умовах ,коли позивачка наполягає на своїх позовних вимогах та просить стягнути аліменти на утримання сина , відповідач позовні вимоги визнає - позов підлягає задоволенню .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась з позовом про стягнення аліментів на утримання сина з [PERSON] мотивуючи свої позовні вимоги тим, що від шлюбу з ним мають сина [PERSON] [INFO]. Відповідач проживає окремо. Син проживає з нею і знаходиться на її повному утриманні, тому просить стягнути з відповідача аліменти на його утримання у розмірі 1-4 частки від усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні показав, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання сина визнає. Згідно з вимогами ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину ( дітей ) до її ( їх ) повноліття . Як видно з копії свідоцтва про шлюб ( а.с. 3) строни зареєстрували його 25.08.2007р. Згідно копії свідоцтва про народження (а.с.2) [PERSON] [INFO], його батьком є [PERSON]. При таких умовах ,коли позивачка наполягає на своїх позовних вимогах та просить стягнути аліменти на утримання сина , відповідач позовні вимоги визнає - позов підлягає задоволенню .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-08 00:00:00

29.08.2008 року[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивачка в попередньому судовому засіданні просила розірвати шлюб з відповідачем через відсутність любові, поваги, взаєморозуміння, спільних життєвих інтересів, різність характерів та поглядів на життя шлюб остаточно розпався, протягом одного року подружніх стосунків не підтримують, донька [PERSON] [INFO], за взаємною згодою, буде проживати з відповідачем. Відповідач позов визнав, погоджувався на розірвання шлюбу, пояснив, що миритися не бажає, а тому їх сім'я розпалася. Відповідно до ч. 1 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин суд визнає, що сім`я сторін розпалася остаточно, а тому їх шлюб необхідно розірвати на підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, як такий, що суперечить інтересам сторін. Вирішуючи питання про витрати по реєстрації розірвання шлюбу суд вважає, що їх необхідно покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]в розмірі &frac14; частини всіх видів його доходів щомісячно, посилаючись на те, що вони з відповідачем проживають роздільно, він матеріальної допомоги на утримання дитини не здійснює. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги. Відповідач проти позову не заперечував. Судом встановлено наступне: Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Сторони є батьками [PERSON], [INFO] , яка знаходиться на утриманні матері, оскільки сторони мешкають окремо. Відповідач матеріальну допомогу на утримання доньки не надає, хоча є працездатним, інших утриманців не має і в змозі надавати допомогу позивачці на утримання доньки [PERSON] в розмірі &frac14; частини всіх видів свого заробітку. На підставі ст..88 ЦПК України з відповідача на користь держави стягується держмито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-08 00:00:00

Позивач в березні 2008 року звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., в якій зазначає, що відповідачі є споживачами послуг з газопостачання, отримують природний газ для користування газовими приладами, але в добровільному порядку оплату за отриману послугу не здійснюють, в результаті чого у відповідачів перед ВАТ «Харківміськгаз» утворилась заборгованість за період з 1998 року по 01.02.2005 року в сумі 1105,94 грн. та за період з 01.02.2005 року по 01.02.2008 року в сумі 656,42 грн. У підсумку, за період з 1998 року по 01.02.2008 року за відповідачами утворилась заборгованість в сумі 1762,36 грн., яку на теперішній час не відшкодовано. Просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість з послуг газопостачання в сумі 1762,36 грн. за період з 1998 року по 01.02.2008 року. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином та своєчасно, причину неявки не повідомили. За клопотанням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Як встановлено судом, відповідачі [PERSON] ., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]. проживають в квартирі [ADDRESS] , зобов'язані своєчасно та в повній мірі вносити плату за надані позивачем послуги з газопостачання, однак оплату в добровільному порядку не здійснюють. За період з 1998 року по 01.02.2005 року заборгованість складає суму в розмірі 1105,94 грн. та за період з 01.02.2005 року по 01.02.2008 року - суму в розмірі 656,42 грн. У підсумку, за період з 1998 року по 01.02.2008 року за відповідачами утворилась заборгованість в сумі 1762,36 грн. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Судові витрати визначаються судом у відповідності з положеннями ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved