overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-01 00:00:00

19.08.2008 року представник позивача звернувся до суду з позовною заявою до відповідачки про відшкодування шкоди , в якій вказав, що 26.11.2007 року при проведенні контролерами ВАТ ЕК “Миколаївобленерго” перевірки дотримання вимог Правил користування електричною енергією для населення у відповідачки було виявлено факт накиду дротів навантаження на лінію електропередач поза приладом обліку, таким чином електрична енергія споживалася, але не враховувалася і не оплачувалася, про що контролерами був складений Акт Г-3940 від 26.11.2007 року. Діями відповідачки ВАТ ЕК “Миколаївобленерго” було заподіяно шкоду на суму 4 164 грн 80 коп., яку представник позивача просить стягнути з відповідачки. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд стягнути з відповідачки шкоду у сумі 4 164 грн. 80 коп. та судові витрати по справі. Відповідачка в судовому засіданні з позовом згодна. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідачку, дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого. В силу ст.1166 ч.1 ЦК України майнова шкода завдана майну юридичної особи , відшкодовується в повному обсязі особою , яка її завдала. З акту Г-3940 від 26.11.2007 року видно, що у [PERSON]під час перевірки контролерами ВАТ ЕК “Миколаївобленерго” виявлено факт накиду дротів навантаження на лінію електропередач поза приладом обліку в результаті чого електроенергія не враховувалась і не сплачувалась. З розрахунку до акту Г-3940 від 26.11.2007 року видно, що сума завданої позивачу шкоди складає 4 164 грн 80 коп. Виходячи, з вищевикладеного суд вважає, що [PERSON] в порушення п.п. 48, 53 Правил користування електроенергією використовула електроенергію без обліку, шляхом накиду дротів навантаження на лінію електропередач поза приладом обліку в результаті чого електроенергія споживалась, не враховувалась і не сплачувалась, чим ВАТ ЕК”Миколаїобленерго”, спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 4 164 грн 80 коп. В судовому засіданні встановлено, що розрахунок до акту Г-3940 від 26.11.2007 року зроблений за період перерахунку з 24.05.2005 року по 26.11.2007 року , тобто за 916 днів , а слід було зробити за 182 дня ( не більше ніж за пів року), що протирічить п/п 1 п.9 ПКЕЕН., а тому сума спричиненої шкоди складає 986 грн ( 31.77 W доб. х 182 дня х 0,1705 грн). Виходячи з вищевикладеного згідно ст. 1166 ч.1 ЦКУкраїни, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги частково в сумі 986 грн. -2-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-01 00:00:00

21.07.2008 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, в якій вказала, що 20.06.2001 року в відділі РАГС по м. Вознесенську Вознесенського МРУЮ було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем, актовий запис №105. Від даного шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] [INFO] народження, яка проживає з позивачкою. Відповідач не бере участі у вихованні дитини, не надає матеріальної допомоги на її утримання. Тому позивачка просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини його доходу щомісячно, починаючи з дня подачі нею позовної заяви і до повноліття дитини. Позивачка в судовому засіданні повністю підтримала позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явився, не повідомивши суд про причину своєї неявки, про час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд ухвалив постановити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши позивача, дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких причин. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] народження (свідоцтво про народження [NUMBER], виданого 20.12.2001 року відділом РАЦС по м. Вознесенську Вознесенського МРУЮ). Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 ст.181 СК України та ст.183 СК України передбачають, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В судовому засіданні було встановлено та підтвердилося довідкою вуличного комітету від 07.07.2008 року, що донька [PERSON] проживає разом з позивачкою [PERSON] У відповідності зі ст.182 СК України суд, врахувавши обставини справи та матеріальне становище платника аліментів, відповідач є особою працездатного віку, інших неповнолітніх або непрацездатних осіб на утриманні не має, прийшов до висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але розмір аліментів на дитину за жодних обставин не може бути меншим за 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 367 ч.1 ЦПК України рішення суду підлягає негайному виконанню в справах про стягнення аліментів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-01 00:00:00

13.08.2008 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. У попередньому судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала і наполягала на задоволенні. Відповідач не з'явився, при цьому надіслав заяву про розгляд справи за його відсутністю, якою також повідомив про визнання позову. По справі встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 01.03.2003 року, від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] року народження. Подружнє життя не склалося. Сторони припинили шлюбні відносини і не ведуть спільне господарство. Подальше збереження шлюбу не відповідає їхнім інтересам. Вищевикладене в сукупності є підставою для задоволення позову та розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-01 00:00:00

28.05.2008 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON]., [PERSON]., Чернігівської міської ради про встановлення порядку користування земельною ділянкою по вулиці [ADDRESS] Ухвалою суду від 02.10.2008 року замінено відповідача [PERSON]. на належного - [PERSON] У судовому засіданні представники позивачки позов підтримали і наполягали на задоволенні. Після проведення експертизи просили встановити порядок користування запропонований висновком судової експертизи. Відповідачі на початку розгляду справи позов не визнавали. Проте, після проведення експертизи і ознайомлення з висновком відповідачі [PERSON]. та [PERSON] змінили свою позицію і заявили про свою згоду із заявленими вимогами. Вони також просили встановити порядок користування спірною земельною ділянкою запропонований висновком судової експертизи. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивачка, відповідачка [PERSON]. та [PERSON] правонаступником якого є його дружина - відповідачка [PERSON], з 1953 року користуються земельною ділянкою по вулиці [ADDRESS] загальною площею 4124 кв. м. Останнім часом між ними почали виникати суперечки з приводу землекористування зазначеною, що стало наслідком звернення до суду з даним позовом. Висновком судової будівельно-технічної експертизи від 31.07.2008 року № С-162 визначено варіант порядку землекористування, відповідно до якого запропоновано виділити в користування: 1. [PERSON] - земельну ділянку площею 837 кв. м, з них: під городом - 457 кв. м, під садом - 370 кв. м, під будівлями - 10 кв. м. Вказана земельна ділянка, розташована в межах: - праворуч від вулиці (вздовж межі з ділянкою [PERSON]) - 71.4 м; - ліворуч від вулиці (вздовж межі з ділянкою [PERSON]) - 72.7 м; - ширина тильної сторони - 12.71 м; - ширина ділянки за фронтом вулиці[ADDRESS] - 10.31 м. 2. [PERSON]- земельну ділянку площею 1781 кв. м, з них: під городом - 947 кв. м, під садом 812 кв. м, під будівлями - 22 кв. м. Вказана земельна ділянка розташована в межах: - праворуч від вулиці - 73.5 м; - ліворуч від вулиці (вздовж межі з ділянкою[PERSON]) - 71.4 м; - ширина тильної сторони - 20.82 м; - ширина ділянки за фронтом вулиці[ADDRESS] - 25.10 м. 3. [PERSON] - земельну ділянку площею 1506 кв. м, з них: під городом - 884 кв. м, під садом - 622 кв. м. Вказана земельна ділянка, розташована в межах: - праворуч від вулиці (вздовж межі з ділянкою[PERSON]) - 67.8 м; - ліворуч від вулиці - 72.7 м; - ширина тильної сторони - 19.63 м; - ширина ділянки за фронтом вулиці[ADDRESS] - 22.03 м. Оскільки позивачка і відповідачі [PERSON]. та [PERSON] погодилися із запропонованим порядком землекористування, який не порушує діюче законодавство, а також права та інтереси інших осіб, заявлений позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-01 00:00:00

02.09.2008 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій вказав, що 10.05.1980 року в Та борівській сільській раді Вознесенського району Миколаївської області було зареєстровано шлюб між ним та відповідачем, актовий запис №6. Від даного шлюбу мають двох повнолітніх дітей. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведеться. Причиною розпаду сім'ї є те, що позивач створив нову сім'ю. В зв'язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. Позивач в попередньому судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач в попередньому судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши інші докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких причин. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так, в попередньому судовому засіданні встановлено, що сторони проживають окремоз березня 2008 року, спільне господарство не ведуть, жоден з них не бажає зберегти сім'ю, крім того позивач створив іншу сім'ю, тому суд вважає, що за таких обставин подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення, і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення належності правовстановлюючого документа. В обгрунтування своїх вимог вказує, що при прийнятті на роботу в колгосп «Слава» йому була видана 16.08.1966 року трудова книжка [NUMBER]. В трудовій книжці помилково його прізвище зазначене як [PERSON]. 4 квітня 1996 року заявник звернувся до адміністрації СВК «Колос», який є правонаступником колгоспу «Слава» з заявою про внесення виправлення до трудової книжки, про що була зроблена відповідна відмітка. Однак управління Пенсійного фонду України в Рожищенському районі відмовляється призначити пенсію через розбіжність в написанні прізвищ. Просить встановити, що трудова книжка [NUMBER] від 16 серпня 1966 року виписана на [PERSON] належить [PERSON]. В судовому засіданні [PERSON] заявлені вимоги підтримав з підстав, зазначених в заяві і просить задовольнити їх. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, подав суду заяву в якій просить справу розглядати у його відсутності. Заслухавши пояснення заявника, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку що заява підлягає до задоволення. Згідно ст. 256 п.6 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження, якої що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті . В судовому засіданні встановлено, що при прийнятті на роботу [PERSON] в колгосп «Слава» на посаду конюха йому була видана 16.08.1966 року трудова книжка [NUMBER]. В трудовій книжці помилково його прізвище зазначене як - 2 - [PERSON]. На підставі заяви [PERSON] в трудову книжку були внесенні виправлення в прізвище останнього, зроблена відповідна відмітка на внутрішній стороні титульної сторінки трудової книжки (а.с.4). З архівної довідки встановлено, що в документах колгоспу «Слава» [PERSON] значиться, як член колгоспу (а.с.10). Той факт, що прізвище заявника [PERSON] стверджується також паспортом та військовим білетом (а.с.8-9). З пояснень заявника, матеріалів справи судом встановлено, що дана розбіжність в документах виникла помилково, тому суд приходить до висновку, що слід встановити належність [PERSON] трудової книжки [NUMBER] від 16 серпня 1966 року, виписаної на прізвище [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-01 00:00:00

[PERSON] звернулася із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з відповідачем в даній справі шлюб розірвали 16.07.2008 року (свідоцтво про розірвання шлюбу [NUMBER] від 16.07.2008 року, видане відділом РАЦС Царичанського РУЮ Дніпропетровської області). Від шлюбу мають спільного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] народження, який проживає з позивачкою. Посилаючись на те, що відповідач добровільної матеріальної допомоги на утримання сина їй не надає, син повністю знаходиться на утриманні позивачки, просить стягнути з нього на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина до досягнення ним повноліття в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. У попереднє судове засідання позивачка не з'явилася, до суду надійшла заява з проханням розглядати дану справу за її відсутності, свої позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач позов визнав повністю. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд заслухавши відповідача, перевіривши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню за слідуючих підстав. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Відповідно до ст.181 ч.3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У судовому засіданні встановлено, що сторони в даній справі шлюб розірвали 16.07.2008 року (свідоцтво про розірвання шлюбу [NUMBER] від 16.07.2008 року, видане відділом РАЦС Царичанського РУЮ Дніпропетровської області). Від шлюбу мають спільного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] народження, який проживає з позивачкою. Відповідач, являючись батьком сина, матеріальної допомоги на утримання свого неповнолітнього сина не надає, ухиляючись таким чином від виконання свого батьківського обов'язку по матеріальному утриманню своєї дитини. За таких обставин, на думку суду, позов повинен бути задоволеним відповідно до вимог ст. ст. 180-183, 191 СК України. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, на думку суду, судові витрати повинні бути покладені на відповідача. Відповідно до ст.367 ЦПК України суд вважає за можливе допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення аліментів. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-01 00:00:00

07 липня 2008 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] заборгованість за користування послугами з газопостачання в сумі 189,41 грн. В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що ка є абонентом ВАТ «Харківгаз» та користується послугами з газопостачання, однак абонентську плату не сплачує, внаслідок чого утворилась заборгованість на вказану суму. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив розглянути справу за його відсутності та не заперечував проти проведення заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки від відповідачки, яка була належним чином повідомлена про дату судового засідання, не надійшло повідомлення про причини неявки, а представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судовим розглядом встановлено, що 06 січня 2007 року між ВАТ « Харківгаз» та [PERSON], мешкає [ADDRESS], укладено договір про надання послуг з газопостачання, на підставі якого на його ім'я відкрито особовий рахунок № 60355( а.с. 5-6). Відповідачка користується послугами з газопостачання, однак абонентську плату не вносить, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 01.05.2008 року становить 189,41 грн., що підтверджується матеріалами справи. ( а.с. 4) Відповідно до п. 16 договору про надання послуг з газопостачання споживач зобов'язаний вносити плату за використаний природний газ один раз на місяць не пізніше 10 числа місяця, що настає за розрахунковим. В силу ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Оцінюючи викладене, суд визнає позовні вимоги ВАТ «Харківгаз» обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки відповідачкою не надано доказів та заперечень проти позову, які б підтверджували незаконність вимог позивача або їх необгрунтованість. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути із [PERSON]заборгованість за користування послугами з газозабезпечення в сумі 189,41грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача витрати, пов'язані зі сплатою судового збору та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи. На підставі викладеного, керуючить ст.ст. 11, 60, 88, 212, 215, 226 ЦПК України, ст.526 ЦК України, суд -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-01 00:00:00

08.07.2008 року [PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений 07.09.2006 року із [PERSON], посилаючись на формальний характер сімейних відносин. В попередньому судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги і просила їх задовольнити. Відповідач позовні вимоги визнав і не заперечував проти їх задоволення. Виходячи з наведеного, суд вважає можливим постановити рішення при проведенні попереднього судового засідання, оскільки відповідач визнав позов. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07.09.2006 року. Від шлюбу сторони дітей не мають. За час перебування у шлюбі подружжя не створило міцної і дружної сім'ї, між ними склалися неприязні відносини, які привели до втрати почуттів поваги, розуміння і любові. Шлюбно - сімейні відносини були припинені в лютому 2008 року. Спільне господарство не ведеться. Оцінюючи викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, бо суперечить інтересам сторін. Суд вважає за необхідне порівну покласти на сторін витрати, пов'язані з реєстрацією розірвання шлюбу в органах РАЦС. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-01 00:00:00

16 вересня 2008 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по зарплаті та розрахунку при звільнення у розмірі 1654,09 гривень, посилаючись на те, що після звільнення з роботи05 серпня 2008 року відповідач, в особі голови правління Орлова Є.А., не виплатив йому заборгованість по зарплаті, з 01 червня 2008 року по 05 серпня 2008 року на прохання і нагадування не реагує, тому він не може повноцінно існувати, адміністрація підприємства посилається на відсутність коштів на розрахункових рахунках підприємства. У судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги за мотивами, що вказані в позові, суму заборгованості у розмірі 1654,09 гривень . Представник відповідача у судове засідання не з»явився проти позову стягнення заробітної плати та розрахунку при звільнені у сумі 1654,09 гривень не заперечу. Перевіривши матеріали справи, заслуховуючи пояснення позивача, суд знаходить позов, який підлягає задоволенню з наступних підставах, в ході розгляду справи знайшов своє повне підтвердження факт порушення відповідачем вимог ст. 116 КЗпП України, оскільки позивачу не виплатили після звільнення суми в день звільнення, що належать, розмір цих виплат складає 1654,09 гривень згідно довідки № 547 від 13.08.2008 року. Згідно ст. 367п.2 ГПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення в частині присудження позивачу заборгованості по заробітній платні за один місяць - червень 2008 року у розмірі 440,03 гривень . Окрім цього, оскільки затримка по виплаті заробітної плати та розрахунку при звільненні виникла з вини відповідача, суд покладає на нього витрати по оплаті держмита на користь держави у розмірі 51 гривні, та витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 30 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визначення йому додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, в якій зазначив, що [INFO] помер батько [PERSON], після чого відкрилась спадщина на автомобіль ВАЗ-2103, державний [NUMBER] та на грошові внески, які знаходяться у ощадбанку № 492 м.Ізюма. Позивач вказав, що своєчасно не звернувся до державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за сімейних обставин, так як працював у м.Харкові У судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги і просив позов задовольнити. Представник зацікавленої особи відповідача у судове засідання не з»явився, надав суду заяву про слухання справи без участі представника виконавчого комітету Ізюмської міської ради та проти позову не заперечує. Суд вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: матеріалами справи встановлено, що на праві приватної власності [PERSON] належав автомобіль ВАЗ-2103 державний [NUMBER] та грошові внески у ощадбанку №492 м.Ізюма. Спадкоємцем на спадщину після смерті [PERSON] є позивач син померлого -[PERSON].(а.с.4-8). Вчасно позивач не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у зв'язку з сімейними обставинами. Згідно ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, суд вважає за можливе визнати пропущений строк для прийняття спадщини поважним, поновити йому строк на звернення до Ізюмської державної нотаріальної контори.

Outcome: approved