Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-27 00:00:00

У серпні 2008 року [PERSON]. звернулася до суду з даним позовом, в обґрунтування якого вказала, що 19.04.1979р. її чоловік, [PERSON], перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з нею, придбав у [PERSON] домоволодіння [ADDRESS], оформивши договір купівлі-продажу в простій письмові формі. Вказаний будинок [PERSON]., в свою чергу, 24.03.1974р. придбала у [PERSON]. Договір купівлі-продажу також був оформлений в простій письмовій формі. Сторони виконали всі умови договору в повному обсязі: [PERSON]. передала їм у власність будинок із технічною документацією, а вони прийняли будинок у власність та оплатили його вартість. За час володіння будинком вони самочинно, без належної проектної документації, збудували житловий будинок літ.Б-1, сіни літ.б-1, тамбур літ.б1-1, ганок літ.б-2, убиральню літ.Г-1, огорожу № 1. В наведеному будинку вони з чоловіком жили до розірвання шлюбу - 21.05.1984р., після чого [PERSON]. виїхав на постійне місце проживання до с.Депутатський Усть-Янського улусу Республіки Саха (Якутія), де помер [INFO]. вона фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка та бажає розпорядитися будинком, для чого просила визнати зазначені угоди дійсними, визнати за чоловіком право власності на самочинно збудоване домоволодіння, встановити факт прийняття нею спадщини після смерті чоловіка та визнати за нею право власності на самочинно зведений будинок з надвірними спорудами. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити. Представник відповідача - Маріупольської міської ради в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала, вважає, що позивачка набула право власності на спірний житловий будинок. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, оскільки судом встановлено, що 24.03.1974р. між [PERSON]та [PERSON]був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS], оформлений в простій письмовій формі у присутності свідків. 19.04.1979р. між [PERSON], який перебував у зареєстрованому шлюбі з позивачкою, та [PERSON]був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS], також оформлений в простій письмовій формі у присутності свідків. Угоди вимагали нотаріального посвідчення, однак нотаріальна форма при їх укладенні не була дотримана. В той же час сторонами по договорам, в тому числі [PERSON]., як покупцем, були виконані всі умови угоди в повному обсязі, він: оплатив продавцю вартість будинку та прийняв його у власність. Згідно ст.220 ЦК України якщо сторони домовилися про всі істотні умови договору, що підтверджується письмовими доказами, та відбулося повне або часткове виконання договору, але одна з сторін ухилилася від його нотаріального засвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. В цьому випадку нотаріальне засвідчення договору не вимагається. За час володіння будинком позивачка з чоловіком [PERSON]. самочинно, без належної проектної документації, збудували житловий будинок літ.Б-1, сіни літ.б-1, тамбур літ.б1-1, ганок літ.б-2, убиральню літ.Г-1, огорожу № 1. Самочинно зведені житловий будинок літ.Б-1, сіни літ.б-1, тамбур літ.б1-1, ганок літ.б-2, убиральня літ.Г-1, огорожа № 1 відповідають будівельно-технічним нормам, що підтверджується висновком експерта від 19.08.2008р. за № 1379. Відповідно до вимог ст. 376 ЦК України, право власності на самочинно збудоване майно може бути за рішенням суду визнано за особою, яка його здійснила, якщо це не порушує прав інших осіб. Після розірвання шлюбу з позивачкою [PERSON]. виїхав на постійне місце проживання до с.Депутатський Усть-Янського улуса Республіки Саха (Якутія), де помер [INFO]. Позивачка, як єдина спадкоємиця першої черги за законом після смерті чоловіка, фактично прийняла спадщину у вигляді спірного домоволодіння. Інших спадкоємців першої черги немає. У зв'язку з тим, що спадщина відкрилася і фактично була прийнята до вступу в дію Цивільного Кодексу України 2004 року, до зазначених правовідносин слід застосувати положення ЦК України 1963 року. Відповідно до вимог ст.548 ЦК України (в редакції 1963 року), прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст.549 ЦК України (в редакції 1963 року), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. За таких обставин, суд вважає, що позивачка фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка та вважає можливим задовольнити вимоги позивачки, визнавши право власності за нею після смерті її чоловіка в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved