Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-18 00:00:00

Позивач в особі структурного підрозділу Придніпровського комбінату соціально побутових послуг звернувся первісно в суд із зазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідачі проживаючи у квартирі [ADDRESS], з 01.01.2002 р. по 31.01.2004 р. включно оплату за користування теплоенергією не провадять, у зв'язку із чим у відповідачів перед підприємством утворилася заборгованість. З урахуванням перерахунку в період відсутності гарячого водопостачання в червні, липні, серпні, жовтні 2002 р., травні-жовтні 2003 г. сума заборгованості становить 2038,62 грн., яку позивач просив стягнути солідарно з відповідачів на користь ВАТ «Дніпроенерго» у примусовому порядку, також просив стягнути понесені витрати з оплати держмита в розмірі 51 грн. Після скасування рішення суду в апеляційному порядку при новому судовому розгляді позивач збільшив свої позовні вимоги через те, що відповідачі продовжують не сплачувати за спожиту теплову енергію. Просить суд стягнути з відповідачів солідарно заборгованість з оплати теплової енергії у розмірі 6972 грн. 32 коп. та судові витрати у розмірі 69 грн. 72 коп. У ході розгляду справи представник позивача підтримала уточнені позовні вимоги , та., посилаючись на ті самі підстави, просила суд їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, просив слухати справу у відсутності інших відповідачів. Представник відповідача позов не визнав і просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачі проживають у квартирі [ADDRESS]. Відповідачі платежі за отриману теплоенергію не вносять, в результаті чого утворилася заборгованість у сумі 6972 грн. 32 коп., що становить збиток для ВАТ «Дніпроенерго», заподіяний внаслідок невиконання відповідачами своїх зобов'язань. Представник позивача в судовому засіданні пояснила, що між ВАТ «Дніпроенерго» і абонентом /споживачем/, виникли відносини, в силу яких ВАТ «Дніпроенерго», як виробник і постачальник теплової енергії, за своєю діяльністю, зобов'язаний надавати теплову енергію споживачам. Між ВАТ «Дніпроенерго» і ДГКПТС «Дніпротепломережа» укладені договори на транспортування теплової енергії, тому що теплові мережі перебувають на балансі останнього. Відповідно до укладених договорів, розрахунок за транспортування теплової енергії між організаціями здійснюється як оплата за транзит. Надаючи теплову енергію, ВАТ «Дніпроенерго» несе певні витрати на виробництво й поставку теплової енергії. Фактично, відповідачі, проживаючи у квартирі [ADDRESS], користуються тепловою енергією від надання якої не відмовляються. Таким чином, вважає представник позивача, відповідачі фактично споживаючи послуги опалення й гарячого водопостачання, ухиляються від оплати отриманих послуг. Відповідач у судовому засіданні пояснив, що згідно п.п. 8, 9 Правил надання послуг водо - теплопостачання, послуги повинні надаватися на підставі договору про надання послуг, укладеного з ініціативи виконавця між ним і квартиронаймачем. Договірні зобов'язання по оплаті комунальних послуг наймача квартири багатоквартирного будинку виникають тільки із власником /балансоутримувачем/ будинку. Будинок № 6 по ін. Миру перебуває на балансі комунального підприємства КЖЭП - 50, відповідно КЖЭП - 50 укладає договір з теплопостачальною організацією на послуги опалення й гарячого водопостачання. Такий договір укладався КЖЭП із ДГКПТС «Дніпротепломережа», від тепло розподільчого пункту ТРП - 30, від якого надходить теплова енергія опалення й гарячого водопостачання в будинок № 6 по пр. Миру. Відповідно ДГКПТС «Дніпротепломережа» знаходиться в договірних відносинах безпосередньо з позивачем і є посередником між виробником - ВАТ «Дніпроенерго» - і виконавцем послуг - КЖЭП-50. У зв'язку з відсутністю договірних відносин з позивачем, не існує й підстав для зобов'язань по оплаті саме позивачеві боргу за послуги теплопостачання. Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що згідно п.п. 1.3 і 12.5.4 Правил користування тепловою енергією, договірні відносини теплопостачання квартир багатоповерхових будинків і зобов'язання розрахунків за ці послуги не можуть мати місце між наймачем квартир і енергопостачальною організацією. Надання послуг теплопостачання квартир населення ставиться до житлово-комунальних послуг і регулюється Законом України «Про захист прав споживачів». Також пояснив, що між позивачем і відповідачем не існує договірних відносин. Згідно ст. 153 ЦК старої редакції договір вважається укладеним, якщо між сторонами в належній формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах, згідно чинного законодавства обов'язкова письмова форма договору між організацією й громадянином. Пред'явлення претензій до відповідача по оплаті комунальних послуг не виключається власником /балансоутримувачем/ багатоквартирного будинку, яким у цьому випадку є КЖЭП - 50. Суд вважає, що доводи представника позивача знайшли достатнє підтвердження в ході судового розгляду й можуть бути прийняті судом та покладені в основу рішення, а доводи відповідача й представника відповідача свого підтвердження не знайшли. Так, документом, що регулює взаємні зобов'язання між споживачем і виробником теплової енергії, є: для юридичних осіб - договір на поставку теплової енергії; для фізичних осіб - абонентська книжка. Надання теплової енергії, за адресою: [ADDRESS], підтверджується довідкою ДГКПТС «Дніпротепломережа» від 30.11.2004 р. Відповідно до п. 8 «Положення про збір платежів з населення» збір абонентської плати з населення за користування водою, каналізацією, електрикою, тепловою енергією може провадитися як за єдиними розрахунковими книжками (платіжними повідомленнями) через житлово-експлуатаційні організації, так і за кожний вид послуг окремо безпосередньо через виробника послуг. У відповідності зі ст. 151 ЦК України ( в ред. 1963 р., яка діяла на момент виникнення заборгованості відповідачів) зобов'язання виникають із договору або інших підстав, зазначених у ст. 4 ЦК України ( в ред. 1963 р.). У відповідності зі ст. 161 ЦК України ( в ред. 1963 р.) зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вимог закону. Відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» договір - це усна або письмова угода між споживачем і продавцем /виконавцем/. Письмова угода може оформлятися квитанцією, товарним або касовим чеком або іншими документами. У цьому випадку таким документом є абонентська книжка. Відповідно до «Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинкових територій», затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року, власники квартир багатоквартирних будинків зобов'язані вносити на відповідний рахунок власника будинку оплату за обслуговування й ремонт будинку, наймачі квартир вносять плату за найм житла, ці платежі й платежі за комунальні послуги й інші послуги власниками квартир, наймачами вносяться щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного за розрахунковим місяця. У відповідності зі ст. 64 ЖК України члени родини наймача, що проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем всіма правами й несуть всі обов'язки, що випливають із договору найму житлового приміщення. Повнолітні члени родини несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність по зобов'язаннях, що випливає із зазначеного договору. У відповідності зі ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги /водопостачання, газ, електрична й теплова енергія й ін./ стягується крім квартирної плати по затверджених тарифах. У відповідності зі ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний вчасно вносити квартирну плату й плату за комунальні послуги. З урахуванням викладеного, суд вважає, що сума заборгованості за отриману теплоенергію в розмірі 6972,32 грн., що підтверджена розрахунком позивача, судовий збір за подачу позову до суду у розмірі 69 грн. 72 коп., судовий збір за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у суді у розмірі 30 грн., а всього 7072,04 грн., повинна бути стягнена солідарно з відповідачів у примусовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved