Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-13 00:00:00

[PERSON], через представника позивача[PERSON] 28.08.2008 року звернулася до суду з позовом до відповідача, про усунення перешкод в користуванні не житловим приміщенням, який належить їй на праві індивідуальної приватної власності, мотивуючи позов тим, що 13 липня 1999 року згідно договору купівлі-продажу серії [NUMBER] вона придбала у приватну індивідуальну власність не житлове приміщення швейного цеху, який розташований за адресою: [ADDRESS], та прописала (зареєструвала) за цією адресою відповідача. Являючись власником названої нерухомості, бажає реконструювати швейний цех під розважальний заклад, але однією з умов узгоджувальної комісії по розгляду містобудівних питань Добровеличківської районної державної адміністрації є відсутність прописаних (зареєстрованих) за вказаною адресою фізичних осіб. [PERSON], будь-яких прав власності на означене не житлове приміщення не має, відмовляється в добровільному порядку здійснити виписку (зняття з реєстрації) з не житлового приміщення, що унеможливлює її право в здійсненні реконструкції швейного цеху та перешкоджає уповноваженій нею особі у здійснені ним права провадити будь-які правочини з вище означеним не житловим приміщенням швейного цеху. Позивач будучи належним чином повідомленою про день час та місце розгляду справи, в судове засідання не з»явилась. Представник позивача [PERSON]. в судовому засіданні, заявлені позовні вимоги підтримав повністю та пояснив суду, що його довіритель [PERSON], тимчасово проживає в м.Москва Російської Федерації. Він являючись представником позивача, одночасно за довіреністю позивача здійснює реконструкцію не житлового приміщення швейного цеху під розважальний заклад та оформлює відповідну погоджувальну документацію. Його довірителю, належить на праві індивідуальної власності подружжя (як майно придбане до шлюбу) не житлове приміщення швейного цеху за адресою [ADDRESS]. Відповідач зареєстрований у шлюбі з його довірителем по справі, не має встановленого права власності на частку в названому не житловому приміщенні. Відповідач прописаний (зареєстрований) в означеному не житловому приміщенні, тимчасово там проживає без будь-якого офіційного або не офіційного дозволу. Не бажає здійснити в добровільному порядку зняття з реєстраційного обліку, чим перешкоджає у виконанні замовлення технічної документації (проекту будівництва) для реконструкції не житлового приміщення під розважальний заклад, оскільки факт реєстрації фізичної особи в названому приміщенні унеможливлює отримання відповідного дозволу узгоджувальних та контрольних органів на замовлення технічної документації для реконструкції не житлового приміщення. Відповідач та його представник адвокат [PERSON]., в судовому засіданні заявлених позовних вимог не визнали повністю, мотивуючи тим, що на даний час [PERSON] не має іншого житла, тому вимушено проживаєи у приміщенні колишнього швейного цеху. Право індивідуальної приватної власності позивача на спірне приміщення не оспорювали, вважають його доведеним. Відповідач суду пояснив, що він отримав в Добровеличківському бюро технічної інвентаризації довідку та 07 грудня 2005 року в паспортно-міграційному відділі Добровеличківського РВ УМВС України, на підставі цієї довідки здійснив прописку (реєстрацію) за адресою [ADDRESS]. Дозвіл на здійснення прописки на той час надавала особисто позивач. Оскільки у позивача виникли матеріальні проблеми, він являючись чоловіком позивача продав належне йому на праві індивідуальної власності інше житлове приміщення та віддав всі виручені від продажу будинку грошові кошти позивачу, яка тимчасово проживає в м.Москва, а сам з вище означених причин почав проживати в не житловому приміщенні спірного швейного цеху. Індивідуальних прав власності на приміщення швейного цеху чи на його частку не має, але при цьому не має і іншого житла. Будь-яких доказів передачі позивачу грошових коштів для вирішення її матеріальних проблем не має, оскільки діяв в межах сімейних стосунків і повністю довіряв позивачу. За період проживання в не житловому приміщенні швейного цеху він особисто за власний кошт здійснив переобладнання частковий ремонт і добудову, в декількох кімнатах означеного швейного цеху і облаштував їх на власний розсуд як житлові для особистого проживання. При цьому будь-яких дозволів на переобладнання, реконструкцію, ввід приміщення в експлуатацію як житлового, в тому числі перереєстрацію з не житлового приміщення в облік житлового приміщення, тощо, від компетентних органів не отримував, оскільки не знав про законодавчу необхідність здійснення таких дій. За час проживання в не житловому приміщенні швейного цеху на переобладнання окремих кімнат витратив значні грошові кошти. Про наміри позивача здійснити реконструкцію швейного цеху, під розважальний заклад до виникнення спору між сторонами не знав, а до цього часу за усною домовленістю з позивачем, мав намір реконструювати вище означене не житлове приміщення під спільне з позивачем житло. Представник третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору - ВГІРФО Добровеличківського УМВС України в Кіровоградській області, [PERSON]. позовні вимоги у справі підтримує вважає їх обґрунтованими. Суду пояснив, що дійсно керованим ним паспортно-міграційним відділом Добровеличківського РВ УМВС України в області, у грудні 2005 року за погодженням позивача у справі та на підставі довідки БТІ, про наявність житлової площі у приміщенні за адресою [ADDRESS], була здійснена реєстрація (прописка) відповідача у справі, за названою адресою. Після оформлення реєстрації відповідача, стало відомо, що назване приміщення є не житловим приміщенням, перевірка права власності відповідача на означене приміщення при здійсненні його реєстрації (прописки) не здійснювалася за відсутністю такої потреби. Ствердив суду, що за умовами чинного законодавства, здійснення реєстрації (прописки) фізичних осіб у не житлових приміщеннях, без погодження відповідних органів місцевого самоврядування та відповідних органів БТІ, на підставі наказів МВС, які регламентують правила здійснення реєстрації (прописки) - категорично заборонено. Спірний факт реєстрації було здійснено на підставі довідки місцевого БТІ, про наявність житлової площі в приміщенні за адресою [ADDRESS], яка як з»ясувалось не відповідає фактичним реаліям, оскільки приміщення швейного цеху не обліковане, як житлове приміщення. Допитаний як свідок[PERSON], пояснив суду, що він працює на посаді голови Добровеличківської селищної ради Добровеличківського району Кіровоградської області. До комунальної власності селищної ради належить Добровеличківське комунальне підприємство, яке здійснює облік житлового фонду в смт. Добровеличківка. Згідно до облікових даних названого підприємства, приміщення по[ADDRESS] в житловому фонді Добровеличківської селищної ради не перебуває. Звернень [PERSON] або [PERSON], щодо надання дозволу на реконструкцію, добудову, переобладнання означеного приміщення, в тому числі переведення даного приміщення із не житлового в житловий фонд не надходило і вказаних дозволів селищною радою не надавалось. Дані покази підтверджені свідком автентичною документальною інформацією (а.с.67). Допитаний як свідок [PERSON]., суду пояснив, що він працює начальником відділу регіонального розвитку, містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Добровеличківської районної державної адміністрації. Згідно до облікових даних керованого ним відділу, приміщення за адресою[ADDRESS], відповідно до договору купівлі-продажу від 03.07.1999 року серії[NUMBER], являється приміщенням швейного цеху і належить на праві індивідуальної приватної власності[PERSON], при цьому житловим приміщенням не вважається. Використання його в якості житла згідно Правил забудови Кіровоградської області, можливе при умові погодження з пожежною, санітарною службами та відділом регіонального розвитку містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства райдержадміністрації, виготовлення проектно-кошторисної документації, одержання дозволу в інспекції Державного будівельного контролю на зміну цільового призначення, проведення реконструкції об»єкта, введення його в експлуатацію і одержання свідоцтва на право власності на житлове приміщення. Стверджує суду, що вище перерахованих дій відповідач у справі не здійснював. Допитана, як свідок[PERSON]., суду пояснила, що вона працює техніком-інженером Добровеличківського відділення Ульяновського міжрайонного бюро технічної інвентаризації (МБТІ). Дісно нею видавалася довідка (а.с51) на ім»я [PERSON], про те, що житлова площа будинку в [ADDRESS] складає 212,7 кв.м. Означена довідка стала підставою для подальшої прописки (реєстрації) відповідача у справі за адресою [ADDRESS]. При видачі довідки нею не було здійснено перевірки на предмет обліку названого приміщення в житловому фонді, не перевірялося також наявність дозволу органу місцевого самоврядування на переобладнання не житлового приміщення в житлове. Довідка була видана фактично на підставі усної інформації [PERSON]. Приміщення за адресою [ADDRESS], є не житловим приміщенням швейного цеху, про що нею виданий технічний паспорт на ім»я позивача у справі (а.с.13) реєстровий номер 488/17. Означене приміщення, не являється житловим приміщенням, не вводилось в установленому порядку в експлуатацію, як житлове приміщення і за технічними характеристиками не відповідає нормам, згідно державних будівельних норм (ДБН) житлового приміщення. Проживання в означеному приміщенні, як у житловому без відповідного, передбаченого законом узгодження компетентними органами - заборонено. Згідно названого технічного паспорту та технічної характеристики нерухомої споруди, за адресою смт. [ADDRESS] (а.с.14) будівля на момент судового засідання не має житлових кімнат (розділ 2 характеристики приміщення) придатних для проживання та які відповідають ДБН. Заслухавши пояснення сторін по справі, свідчення свідків, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини сторін: [PERSON] на праві індивідуальної приватної власності, на підставі договору купівлі-продажу(а.с.19), належить приміщення швейного цеху, що знаходиться за адресою [ADDRESS] та складається з цегляної будівлі загальною площею 283,8 кв.м. Названий договір нотаріально посвідчений та пройшов державну реєстрацію прав власності на нерухомість в Ульяновському ВБТІ - 03.09.1999 року, як швейна майстерня-цех. Шлюб між сторонами по справі укладено 29.12.1999 року, що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.8). Мармалюк Ігор Вікторович уповноважений на вчинення всіх цивільно-правових угод, в тому числі на управління і користування належного позивачу вище названого приміщення швейного цеху, згідно довіреності (а.с.10). Відповідно до технічного паспорту приміщення швейного цеху за адресою [ADDRESS] виданого на ім»я власника [PERSON], реєстровий номер 488/17, який складено на березень 2008 року (а.с.13) в розділі 2 (характеристика приміщень), наявність житлових кімнат в названому приміщенні не зафіксовано(а.с.14). Акт вибору території під реконструкцію швейного цеху під розважальний комплекс «Каприз» в [ADDRESS] від 08 квітня 2008 року (а.с.16), затверджений узгоджувальною комісією по розгляду містобудівних питань Добровеличківської районної державної адміністрації. Відповідно до облікових даних паспорта на ім»я відповідача по справі (а.с.33), останній зареєстрований за адресою [ADDRESS] - 07 грудня 2005 року. Згідно даних домової книги (а.с.35), відповідач у справі перепрописаний Добровеличківським РВ УМВС України в області з вулиці Крупської 123 на адресу[ADDRESS] - 07 грудня 2005 року. Згідно довідки №1274 виданої виконкомом Добровеличківської селищної ради т.о.в. фабрики «Світанок» смт. Вільшанка, за швейним (ковровим) цехом в смт. Добровеличківка закріплено в постійне користування земельну ділянку площею 0,39 Га рішенням виконкому Добровеличківської селищної ради № 53 від 21.04.1994 року(а.с.51). Згідно до довідки Ульяновського МБТІ без дати , яка видана на ім»я[PERSON], житлова плаща будинку по вул. Шевченко №3 складає 212,7 кв.м. (а.с.51), означена довідка послужила однією з підстав, для здійснення реєстрації (прописки) відповідача за адресою [ADDRESS]. Відповідно до рішення сімнадцятої сесії п»ятого скликання Добровеличківської селищної ради № 273 від 14 березня 2008 року, надано дозвіл [PERSON]на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки в оренду строком на 49 років для розміщення приміщення швейного цеху, за адресою [ADDRESS], з правом виготовлення технічної документації по зміні цільового використання названого приміщення (а.с68). Відповідно до документальної інформації начальника відділу регіонального розвитку містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Добровеличківської районної державної адміністрації № 747 від 08.10.2008 року приміщення за адресою[ADDRESS], відповідно до договору купівлі-продажу від 03.07.1999 року серії[NUMBER], являється приміщенням швейного цеху і належить на праві індивідуальної приватної власності[PERSON], при цьому житловим приміщенням не вважається. Використання його в якості житла згідно Правил забудови Кіровоградської області, можливе при умові погодження з пожежною, санітарною службами та відділом регіонального розвитку містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства райдержадміністрації, виготовлення проектно-кошторисної документації, одержання дозволу в інспекції Державного будівельного контролю на зміну цільового призначення, проведення реконструкції об»єкта, введення його в експлуатацію і одержання свідоцтва на право власності на житлове приміщення. Згідно до пояснень начальника відділу громадянства іміграції реєстрації фізичних осіб Добровеличківського РВ УМВС України в області, реєстрація відповідача у справі в не житловому приміщенні за адресою [ADDRESS], без узгодження з органом місцевого самоврядування та відповідними контролюючими органми - заборонена. З пояснень представника Ульяновського МБТІ приміщення за адресою смт. Добровеличківка вул. Шевченко№3 не відповідає встановленим нормам згідно ДБН, для використання в якості житлового приміщення. Відповідно до ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантується свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмежень. Відповідно до тлумачення термінів, викладених у ст.3 цього ж закону, реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Відповідно до ст.7 цього ж закону, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою) свідоцтва про смерть. Відповідно до вимог Правил забудови Кіровоградської області: п. 6.10 Дозвіл на будівництво об»єкта містобудування не дає право на початок виконання будівельних робіт без одержання відповідного дозволу місцевої інспекції державного архітектурно- будівельного контролю. Останнім дозвільним документом для початку виконання будівельних робіт є дозвіл місцевої інпекції державного архітектурно-будівельного контролю; п.10.2.14 на підставі затвердженого рішення про прийняття будинку в експлуатацію та відповідного акта технічної комісії здійснюється реєстрація будинку і видача забудовнику технічного паспорта для подальшого оформлення права приватної власності; п.10.2.15 у разі, якщо забудовник здійснив будівництво, не отримавши в повному обсязі дозвільних документів - будівельного паспорту або проєкту, погодженого в установленому порядку, таке будівництво вважається самовільним. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналізуючи зібрані по справі докази, оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню повністю. Ухвалюючи процесуальне рішення у справі суд виходить з наступного: відповідач не являючись власником приміщення за адресою[ADDRESS], в грудні 2005 року, з порушенням вимог визначених ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зареєструвався по названій адресі в не житловому приміщенні. Не набув в установленому законом права проживання в жилому будинку, оскільки не здійснив переведення не житлового приміщення в житлове приміщення, не отримав дозволу компетентних органів на ввід в експлуатацію житлового приміщення та не змінив цільового призначення нерухомої будівлі швейного цеху за адресою [ADDRESS]. Відмова відповідача в добровільному порядку у вчиненні дій пова»язаних із зняттям з реєстрації в порядку визначеному 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», перешкоджає позивачу у можливості до повноцінної реалізації свого права індивідуальної приватної власності, щодо можливості користування та розпорядження на власний розсуд своїм індивідуальним, приватним майном. На підставі викладеного,

Outcome: approved