Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-12 00:00:00

11 вересня 2008 року, [PERSON]. звернулася до суду з позовом до [PERSON]про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що з відповідачем вона знаходиться в шлюбі з 25 вересня 2004 року, який був зареєстрований Шатівською сільською радою Лозівського району, Харківської області, актовий запис [NUMBER]. Від шлюбу вони мають сина - [PERSON][INFO] народження. Позивач вказала, що останнім часом стосунки між нею та відповідачем значно погіршилися. Позивач офіційно не працевлаштована, її доходи складає лише допомога відповідно до Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги у розмірі 97 грн. 35 коп. на місяць, що не дає їй можливості самостійно забезпечити дитину всім необхідним для життя та розвитку. Відповідач працює за договорами, надати суду довідку про його доходи позивач не має можливості, інших дітей він не має, тому, на думку позивача має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання їх спільної дитини. На підставі викладеного, позивач прохає суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON][INFO] народження, в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду и до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні, позивач підтримала свій позов та прохала його задовольнити у повному обсязі, оскільки відповідач по справі є батьком - [PERSON][INFO] народження, однак не надає ні якої матеріальної допомоги на його утримання. Позивач вказала, що вона не працює і на обліку в центрі зайнятості вона не перебуває, так як виховує малолітнього сина, який потребує постійної уваги та догляду, а отримати допомоги на отримання дитини, окрім відповідача по справі, їй не має від кого. Відповідач в жодне судове засідання не з'явився і про причини своєї неявки суду не повідомив, тоді як про день, час та місце слухання справи судом повідомлявся своєчасно та належним чином, про що свідчать зворотні поштові повідомлення про отримання ним судових повісток. Заяв про розгляд справи за його відсутності до суду відповідач не подав і заперечень на позовну заяву ним також не подано. Згідно до положення ч.2 ст.77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідачів, повідомлених належним чином, або причину буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Виходячи з викладеного, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 25 вересня 2004 року, про що свідчить ксерокопія свідоцтва про шлюб (а.с.№7). Від цього шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON][INFO] народження, про що свідчить ксерокопія свідоцтва про народження (а.с.№8). Згідно довідки з місця реєстрації (а.с.№9), вбачається, що дитина, проживає з позивачем за адресою реєстрації останньої. У судовому засіданні судом встановлено, що відповідач разом з сім»єю не проживає. Судом з»ясовувалося матеріальне становище сторін. Так, позивач вказала, що вона не працює і на обліку в центрі зайнятості не перебуває, про що свідчить довідка (а.с.№25) та ксерокопія трудової книги на її м»я (а.с.№25-28) так як доглядає за дитиною. У суду відсутні відомості про місце роботи відповідача. Однак, відповідно до довідки (а.с.№23) встановлено, що з відповідача стягнень за виконавчими листами не проводиться. У судовому засіданні встановлено, що відповідач не надає постійної матеріальної допомоги позивачу на утримання їх спільної дитини, в порушення вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України та ч.2 ст.51 Конституції України, в яких зазначено, що: «Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття».

Outcome: approved