Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], Приватного підприємства “Ніка”, [PERSON], [PERSON]про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним, до Приватного підприємства “Ніка”(далі ПП «Ніка»), [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]про визнання договорів купівлі-продажу крамниці та кафе від 14.11.2000 року та не житлового приміщення від 22.03.2006 року недійсними, про визнання за ним права власності в розмірі 1/2 частини не житлового приміщення магазину “[INFO]” та кафе «[INFO]», ангара металевого, визнання права власності на земельну ділянку розташовану за [ADDRESS], торгового обладнання, неодноразово змінюючи та доповнюючи позовні вимоги просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу магазину “[INFO]” та кафе “[INFO]” укладений між [PERSON]та ПП “Ніка” від 14.11.2000 року, засвідчений приватним нотаріусом Сватівського нотаріального округу [PERSON]. за № 1852 та визнати недійсним договір купівлі-продажу не житлового приміщення (магазину “[INFO]” та кафе “[INFO]”) від 22.03.2006 року, укладеного між ПП “Ніка” та [PERSON], засвідчений приватним нотаріусом Сватівського нотаріального округу [PERSON]. за № 223. Визнати за ним право власності в розмірі 1/2 частини не житлового приміщення магазину “[INFO]” та кафе «[INFO]». Також просить визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної частки від 22.03.2006 року, укладеного між ПП “Ніка” та [PERSON]., який посвідчений приватним нотаріусом [PERSON]. за №224, визнати право власності на земельну частку, розташовану на [ADDRESS] за ним, зобов'язати його виплатити половину вартості в розмірі 5087,15 грн. [PERSON] звернулась до суду з позовом до ПП “Ніка”, [PERSON], [PERSON]про поновлення строку позовної давності звернення в суд, визнання договорів купівлі-продажу крамниці “[INFO]” та кафе “[INFO]” від 14.11.2000 року та від 22.03.2006 року недійсними з поверненням їй цього майна, та просить суд поновити їй строк позовної давності звернення до суду, визнавши причину пропуску поважною та визнати недійсними договори купівлі-продажу магазину “[INFO]” та кафе “[INFO]” укладеного між [PERSON] та ПП “Ніка” від 14.11.2000 року, а також договору купівлі-продажу не житлового приміщення магазину “[INFO]” та кафе “[INFO]” від 22.03.2006 року укладеного між ПП “Ніка” та [PERSON]., зобов'язати [PERSON]. передати їй ці приміщення. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] третьої особи Приватного підприємства “Ніка” про визнання за нею права власності як за добросовісним покупцем на нежилі приміщення крамниці “[INFO]” та кафе “[INFO]”, розташовані за [ADDRESS] а також визнати право власності як за добросовісним покупцем на земельну ділянку за вищевказаною адресою. Позивач [PERSON]. в підтвердження позовних вимог суду пояснив, що з травня 2000 року знаходився в фактичних шлюбних відносинах з [PERSON]., вони проживали однією сім'єю в квартирі [PERSON]., вели спільне господарство. [PERSON]. в період спільного проживання заснувала приватне підприємство “Ніка”. Раніше 13.04.2000 року його мати [PERSON]. придбала за особисті кошти з аукціону не житлове приміщення крамниці “[INFO]” та кафе “[INFO]” загальною вартістю 10051,8 грн. Приміщення потребувало капітального ремонту. Під час спільного проживання за його кошти та кошти матері був зроблений ремонт приміщень. 14 листопада 2000 року з метою взяття кредиту в банку для розвитку підприємницької діяльності, між [PERSON]. та ПП “Ніка” була укладена формально угода купівлі-продажу не житлового приміщення крамниці “[INFO]” та кафе “[INFO]”. Відповідно до усної домовленості з [PERSON]., в подальшому після звільнення з державної служби вона зобов'язувалася переоформити ці приміщення на нього та брата, оскільки брат теж знаходився на державній службі, що перешкоджало їм займатися підприємницькою діяльністю. Вважає, що ця угода є фіктивною, оскільки вчинена без наміру створення правових наслідків і не дійсною і з тих підстав, що укладена з порушенням вимог закону: суттєвих умов договору купівлі - продажу, а саме в договорі невірно вказана площа будівель, ціна будівель встановлювалась не на підставі експертизи, як вказано в договорі, а на підставі довідки БТІ. 22 березня 2006 року ПП “Ніка” як формальний власник уклало угоду та продає вказані приміщення [PERSON]. без його та матері згоди. В цій угоді відсутні істотні умови, а саме відсутня технічна характеристика не житлового приміщення. Вважає, що ця угода була укладена з метою незаконного заволодіння майном і є також фіктивною. Крім цього ангар металевий та пристінні прилавки поставлені на баланс підприємства безпідставно, так як це майно було придбано його матір'ю в Сватівському Горпо. Просить визнати за ним право власності в розмірі 1/2 частини не житлового приміщення магазину “[INFO]” та кафе «[INFO]», право власності на ангар металевий розміром 9-12 на суму 234,5 грн., визнати за ним право власності за земельну частку, розташовану на [ADDRESS], зобов'язав його виплатити половину вартості в розмірі 5087,15 грн. визнати за ним право власності на 15 пристінних прилавки загальною вартістю 750 грн., 10 секцій прилавків на суму 300 грн. Позивач [PERSON]. в підтвердження позовних вимог суду пояснила, що 13.04.2000 року вона придбала за особисті кошти з аукціону не житлове приміщення крамниці “[INFO]” та кафе “[INFO]” загальною вартістю 10051,8 грн. В цей час її син [PERSON]. знаходився в фактичних шлюбних відносинах з [PERSON]. Ці приміщення вона придбала з тим, щоб в подальшому їх передати у власність синам. В той час, коли її чоловік знаходився в лікарні хворів, її син та Пекарська запропонували оформити довіреність на ці приміщенні для отримання ними кредиту. В нотаріуса вона помилково підписала угоду купівлі продажу приміщень на ПП “Ніка”. Але її син умовив, що все буде добре і що пізніше вони переоформлять приміщення. Написати заяву про згоду на відчуження крамниці та кафе вона попросила написати її чоловіка, який знаходився в лікарні. В той час не зверталася до суду про визнання угоди недійсною, оскільки діти вговорили цього не робити а вона довіряла дітям. Письмової угоди щодо переоформлення назад приміщень з [PERSON]. не укладала. Обладнання придбала в Райпотребсоюзі (“красному магазині”), документів, які підтверджували придбання, надати суду не може. За усною домовленістю [PERSON]. зобов'язана була в 2005 році переоформити приміщення на сина - [PERSON].. Кошти за продажу приміщень не отримувала. Ті кошти, які надійшли через ощадбанк вважає поверненням боргу [PERSON]. не пов'язаного з укладеним договором купівлі - продажу. Крім цього вважає, що її покійний чоловік при житті під час хвороби даючи згоду на продажу приміщень, не знав про продаж спірних приміщень, не перевірена його дієздатність. Перед оформленням угоди з [PERSON]. ПП “Ніка” не мало платіжних документів, які б підтверджували виконання зобов'язань перед нею за продане майно і нотаріус не мав права засвідчувати угоду. 22 березня 2006 року ПП “Ніка” продало [PERSON]. приміщення без її згоди та відома. ПП “Ніка” не було власником цих приміщень. Просить суд поновити їй строк позовної давності звернення до суду, та визнати недійсними договори купівлі-продажу магазину “[INFO]” та кафе “[INFO]” укладеного між [PERSON] та ПП “Ніка” від 14.11.2000 року, а також договору купівлі-продажу не житлового приміщення магазину “[INFO]” та кафе “[INFO]” від 22.03.2006 року укладеного між ПП “Ніка” та [PERSON]., зобов'язати [PERSON]. передати їй ці приміщення. Представник [PERSON]. суду пояснила, що договір купівлі-продажу магазину “[INFO]” та кафе “[INFO]” укладений між [PERSON] та ПП “Ніка” від 14.11.2000 року не відповідає вимогам закону, а саме ст.. 45 Закону України «Про нотаріат» та інструкції про порядок здійснення нотаріальних дій. А саме угода здійснюється в приміщенні нотаріальної контори а якщо за її межами то нотаріусом вказується місце. Згода другого члена подружжя на відчуження спільної власності подружжя в нотаріальній конторі не надавалась, [PERSON] знаходився в лікарні і був виписаний лише 01.12. 2000 року. Дана угода була укладена під умовою, тобто оформлена не для набуття прав та обов'язків. Документального підтвердження того, що ПП «Ніка» сплатило 615 грн. при укладені угоди немає. Кошти отримані [PERSON]. від [PERSON]. - це погашення боргу, а не оплата згідно договору, тому строк позовної давності не сплив так як угода не виконана. Щодо наступного договору купівлі - продажу то він не дійсний, тому що перша угода не дійсна. Представник [PERSON]. [PERSON]. суду пояснила, що [PERSON]. є добросовісним покупцем, так як на момент укладення договорів купівлі - продажу спірного майна його власником було ПП «Ніка». Спірні будівлі та земля належали саме ПП «Ніка» і уповноважена особа даного підприємства - [PERSON]. мала право розпоряджатись цим майном і продавати його. Твердження [PERSON]про те, що ПП»Ніка» не мало права продавати спірне майно безпідставні, оскільки дане майно було зареєстроване за ПП «Ніка», та знаходилось на його балансі. Безпідставні і твердження про те, що у 2000 році [PERSON]. продала крамницю та кафе ПП «Ніка» уклавши формальний строковий договір, аби можна було відмінити його при першій необхідності і тільки тому, що її сини знаходились на державній службі і не мали право займатись підприємницькою діяльністю, реєструвати підприємства та нерухоме майно на себе. Дані обставини надумані позивачами так як закон на той момент так і нині не забороняє державним службовцям бути засновником підприємств. Твердження позивачів, що чоловік [PERSON]. фактично не давав згоди на відчуження майна, так як [PERSON]. сама приховала від нього фактичні обставини угоди не на їх користь, оскільки вони самі обманули покійного і завели його в оману навмисно порушивши його права. Третя особа - [PERSON]. суду пояснила, що посвідчені нею угоди відповідають вимогам закону і є дійсними. Всі необхідні для укладення угод пункти були відтворені. Для укладення угоди необхідна довідка - характеристика БТІ, для встановлення вартості нерухомого майна. Угода 2000 року дійсна і тому, що 25.01.05 року [PERSON]. й [PERSON]. звернулись до неї з заявою, що вони провели повний розрахунок по угоді. До 2004 року згода одного із подружжя на відчуження майна йшла як службова відмітка, а з 2004 року така заява реєструється в журналі. [PERSON]. позови не визнала та суду пояснила, що дійсно в період з травня 2000 року по квітень 2006 року проживала спільно з [PERSON]. Як приватний підприємець, вона повністю забезпечувала діяльність заснованого підприємства “Ніка”. Відповідно до Статуту підприємства вона є засновником та власником підприємства “Ніка”. [PERSON]. не є учасником цього підприємства. Позовні вимоги щодо ангара металевого також безпідставні, оскільки від був придбаний ПП “Ніка” відповідно до накладної №4 від 22.01.2001 року та знаходиться на балансі ПП “Ніка”. Пристінні прилавки та секції прилавків залишилися в крамниці після укладення угоди купівлі продажу між ПП “Ніка” та [PERSON]. Це обладнання було непридатне для використання, кому належить їй невідомо. На протязі всього часу претензій від [PERSON]. до неї з приводу цього майна не надходило. В подальшому за рахунок підприємства це обладнання було відремонтовано. Стосовно угод позов не визнає, оскільки вони були укладені відповідно до законодавства, нотаріально посвідчені, [PERSON]. при укладені договору купівлі - продажу належного їй майна розуміла значення своїх дій. Просить в позові [PERSON]. відмовити за пропуском строку позовної давності. В судовому засіданні досліджені докази: Статут Приватного підприємства «Ніка», т.1 а.с. № 40-46; Договір купівлі - продажу крамниці і кафе, про те, що [PERSON]. 14 листопада 2000 року продала, а ПП»Ніка» в особі засновника [PERSON]. купило крамницю «[INFO]» та кафе «[INFO]» розташовані в [ADDRESS], без номера на земельній ділянці, розмір якої буде вказаний після видачі державного акта на землю. Продаж вчинено за 7615 грн., з яких 615 грн. продавець одержав до підписання даного договору, а 7000 грн. покупець зобов'язується повертати протягом десяти років по 700 грн. щорічно до першого січня, т.1 а.с. № 89; Договір купівлі - продажу нежитлової будівлі, про те що ПП»Ніка» в особі директора [PERSON].22 березня 2006 року продала, а [PERSON]. купила нежитлову будівлю крамницю «[INFO]» та кафе «[INFO]», розташовану за [ADDRESS], на земельній ділянці розміром 0.612 га, згідно державного акту на право власності серії ЛГ № 174907, виданого Сватівською міською радою 12.09.2005 року, т. № 1 а.с. № 90; Свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи Приватне підприємство «Ніка» від 27.09.2000р., т.1 а.с. 107; Витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно, що власником крамниці «[INFO]» та кафе «[INFO]», які розташовані за [ADDRESS], станом на 22 березня 2006 року було ПП «Ніка», т. 1 а.с. № 110; Державний акт на право власності на земельну ділянку, що власником земельної ділянки площею 0.612 га, розташованої: [ADDRESS], є приватне ПП «Ніка» т.1 а.с.109; Договір купівлі - продажу земельної ділянки, відповідно якого 22 березня 2006 року ПП «Ніка» в особі директора [PERSON]. продала, а [PERSON]. купила земельну ділянку розміром 0.0612 га, яка розташована: [ADDRESS], т.1 а.с. № 128; Епікриз [PERSON]., що він знаходився на стаціонарному лікуванні у Сватівському РТМО з 09.10.2000 року по 01.12.2000 року, т.1 а.с. № 211; Заява приватному нотаріусу [PERSON]. від 25 січня 2006 року [PERSON]. та [PERSON]., про підтвердження повних розрахунків за договором купівлі - продажу крамниці «[INFO]» та кафе «[INFO]», розташовану за адресою: [ADDRESS], від 14.11.200 року, реєстр № 1852, т.1 а.с. № 228; Заяви на переказ готівки, що 02 квітня 2005 року [PERSON]. перерахувала на рахунок [PERSON]. 3115 грн., а 29 грудня 2005 року 4500 грн, т.1 а.с. № 288; Технічна справа на двоповерхову будівлю магазин - кафе [ADDRESS], володілець ПП»Ніка», т.2 а.с. № 35-39; Ухвала Апеляційного суду Луганської області від 17 вересня 2007 року, т.2 а.с. № 263-265; Свідоцтво про смерть [PERSON]., що він помер 10 серпня 2001 року, т.3 а.с. № 121. Заява [PERSON]. про згоду на продаж крамниці «[INFO]» і кафе «[INFO]» придбаних в період шлюбу з [PERSON]. Суд не приймає до уваги та відхиляє інші досліджені в судовому засіданні докази як такі, що не стосуються підстав та предмету спору і фактичних обставин справи, а підтверджують й встановлюють інші факти, які знаходяться за межами позовних вимог. Свідчення допитаних в судовому засіданні свідків суд відхиляє та не бере до уваги, оскільки вони не стосуються підстав та предмету спору і фактичних обставин справи. Суд, вислухавши сторони, дослідивши в судовому засіданні надані сторонами докази, оцінивши їх у сукупності, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає за необхідне відмовити [PERSON]в задоволенні позову до [PERSON], Приватного підприємства „Ніка”, [PERSON], [PERSON]про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним; до Приватного підприємства “Ніка”, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]про визнання договорів купівлі-продажу крамниці та кафе від 14.11.2000 року та не житлового приміщення від 22.03.2006 року недійсними, визнання за ним право власності в розмірі 1/2 частини не житлового приміщення магазину “[INFO]” та кафе «[INFO]», ангара металевого, у визнанні права власності на земельну ділянку розташовану за [ADDRESS], торгове обладнання за необґрунтованістю. Відмовити [PERSON]в задоволенні позову до Приватного підприємства “Ніка”, [PERSON], [PERSON]про поновлення строку позовної давності звернення в суд, визнання договорів купівлі-продажу крамниці “[INFO]” та кафе “[INFO]” від 14.11.2000 року та від 22.03.2006 року недійсними з поверненням їй цього майна за безпідставністю. Позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], Приватного підприємства “Ніка” задовольнити. Визнати право власності за [PERSON]на не житлове приміщення крамниці “[INFO]” та кафе “[INFO]”, та на земельну ділянку розташовану за [ADDRESS], як добросовісним покупцем. Скасувати арешт та заборону відчуження, які визначені ухвалою Сватівського районного суду від 18 травня 2006 року на не житлове приміщення крамниці “[INFO]” та кафе “[INFO]”, розташовані за [ADDRESS]. Суд вважає, що позовні вимоги [PERSON]. та [PERSON]. не підлягають задоволенню із слідуючих підстав. Щодо визнання договорів купівлі-продажу крамниці та кафе від 14.11.2000 року та не житлового приміщення від 22.03.2006 року недійсними, визнання за [PERSON]. права власності в розмірі 1/2 частини не житлового приміщення магазину “[INFO]” та кафе «[INFO]». Сторонами договору купівлі - продажу крамниці «[INFO]» та кафе «[INFO]» є [PERSON]. та ПП «Ніка» в особі засновника [PERSON]. (т.1 а.с. № 89). Відповідно до вимог ст.. 224 ЦК України в редакції 1963 року за договором купівлі - продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.14 листопада 2000 року [PERSON]. в приміщені приватного нотаріуса [PERSON]. продала а ПП «Ніка» в особі [PERSON]. купило крамницю «[INFO]» та кафе «[INFO]» розташовані в [ADDRESS], без номера ( як вказано в договорі) на земельній ділянці, розмір якої буде вказаний після видачі державного акта на землю. Дана угода укладена відповідно до вимог ст.. 47 ЦК України в редакції 1963 року з нотаріальним оформленням. Продаж вчинено за ціною погодженою сторонами з врахуванням довідки Сватівського БТІ про вартість предмету угоди ( ст.. 228 ЦК України в редакції 1963 року) за 7615 грн., з яких 615 грн. продавець одержав до підписання даного договору, а 7000 грн. покупець зобов'язався повертати протягом десяти років по 700 грн. щорічно до першого січня. Підтвердженням відповідності закону та волевиявленню сторін щодо даної угоди є те, що вони 25 січня 2005 року звернулись з заявою до приватного нотаріусу [PERSON]. про підтвердження повних розрахунків за договором купівлі - продажу крамниці «[INFO]» та кафе «[INFO]», розташовану за адресою: [ADDRESS], від 14.11.200 року, реєстр № 1852, т.1 а.с. № 228 та переказами готівки, що 02 квітня 2005 року [PERSON]. перерахувала на рахунок [PERSON]. 3115 грн., а 29 грудня 2005 року 4500 грн, т.1 а.с. № 288. Волевиявлення [PERSON]. на укладення договору купівлі - продажу 14.11.2000 року підтверджується і письмовою згодою її чоловіка - [PERSON]., яку як стверджує [PERSON]., сама брала у чоловіка та надала нотаріусу. Дії сторін по угоді були спрямовані на встановлення, зміну і припинення цивільних прав та обов'язків відповідно до ст.. 41 ЦК України в редакції 1963 року. Так після укладення угоди, власником крамниці та кафе стало ПП «Ніка», будівля стала активно ремонтуватись готуватись для здійснення підприємницької діяльності. Ствердження позивачів [PERSON]. та [PERSON]., що ремонтування проводилось спільними зусиллями сім'ї [PERSON]з залученням працівників, будівельних матеріалів, коштів, суд оцінює як нормальні відносини щодо взаємодопомоги членам сім'ї, тобто засновнику ПП «Ніка» - [PERSON]., яка відповідно до рішення Сватівського районного суду від 12 квітня 2007 року проживала в фактичних шлюбних відносинах з [PERSON]. однією сім'єю. Договір купівлі - продажу нежитлової будівлі від 22 березня 2006 року між ПП «Ніка» в особі директора [PERSON]. та [PERSON]. відповідно якого перша особа продала а друга купила нежитлову будівлю крамницю «[INFO]» та кафе «[INFO]», розташовану за [ADDRESS], на земельній ділянці розміром 0.612 га, згідно державного акту на право власності серії ЛГ № 174907, виданого Сватівською міською радою 12.09.2005 року, т. № 1 а.с. № 90, укладений відповідно до вимог закону. Так ч.1 ст.11 ЦК України вказує, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Ч.1 ст. 202 ЦК України трактує, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Ч.1-5 ст. 203 ЦК України встановлює, що зміст правочину не може суперечити цивільному Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Ст..204 ЦК України закріплює, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Ч.1 п.п.1 та 2 ст.208 ЦК України передбачає, що у письмовій формі належить вчиняти правочини між юридичними особами; фізичною та юридичною особою, крім правочинів передбачених ч.1 ст. 206 ЦК України. Ч.2 ст. 328 ЦК України констатує, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст..655 ЦК України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно ( товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Ст..657 ЦК України встановлює, що договір купівлі - продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Отже, сторони даного договору 22 березня 2006 року уклали письмовий договір передбачений актами цивільного законодавства - ст.. 657 ЦК України, спрямований на набуття, зміну та припинення цивільних прав та обов'язків, здійснена зміна власника, за змістом та формою який не суперечить цивільному Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, при наявності необхідного обсягу цивільної дієздатності. Волевиявлення сторін правочину було вільним і відповідало їх внутрішній волі. Даний правочин спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, та нотаріально посвідчений. Право власності як ПП «Ніка» так і після укладення спірного договору [PERSON]. набула правомірно, оскільки інше не випливає із закону а незаконність набуття права власності не доведена позивачами у суді. Дані обставини встановлені дослідженими в судовому засіданні доказами та поясненнями третьої особи приватного нотаріуса [PERSON]. З тих самих обставин, суд вважає, що і договір купівлі - продажу земельної ділянки, відповідно якого 22 березня 2006 року ПП «Ніка» в особі директора [PERSON]. продала, а [PERSON]. купила земельну ділянку розміром 0.0612 га, яка розташована: [ADDRESS], т.1 а.с. № 128, є таким, що відповідає вимогам закону і в доповнення викладеного не суперечить вимогам земельного законодавства, а саме п. 15 Перехідних положень ЗК України який не допускає до 1 січня 2008 року: а) купівлю - продаж земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної та комунальної власності крім вилучення ( викупу) їх для суспільних потреб. б) купівлю - продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення ( використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону та вилучення (викупу) земельних ділянок для суспільних потреб, та встановлює відповідно до ч.1 ст.120 ЗК України, що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Посилання [PERSON]. на норми сімейного кодексу щодо визнання за ним права власності в розмірі 1/2 частини не житлового приміщення магазину “[INFO]” та кафе «[INFO]», право власності на ангар металевий розміром 9-12 на суму 234,5 грн., визнати за ним право власності на земельну частку, розташовану на [ADDRESS], зобов'язав його виплатити половину вартості в розмірі 5087,15 грн. визнати за ним право власності на 15 пристінних прилавки загальною вартістю 750 грн., 10 секцій прилавків на суму 300 грн. необґрунтовані та безпідставні так як відповідно до ч.1 ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними, та відповідно до ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, отримані одним із подружжя. Як встановлено в судовому засіданні речі які є предметом даного спору були придбані не особами які спільно проживали - [PERSON]. та [PERSON]. ( фізичні особи) а юридичною особою - ПП «Ніка», до відчуження були власністю юридичної особи, і відповідно до ст. 66 Господарського Кодексу України майно підприємства становлять виробничі і невиробничі фонди, а також інші цінності, вартість яких відображається в самостійному балансі підприємства. Джерелами формування майна підприємства є грошові та матеріальні внески засновників; доходи, одержані від реалізації продукції, послуг, інших видів господарської діяльності; доходи від цінних паперів; кредити банків та інших кредиторів; капітальні вкладення і дотації з бюджетів; майно, придбане в інших об'єктів господарювання, організацій та громадян у встановленому законодавством порядку. Держава гарантує захист майнових прав підприємства. Відповідно до ст. 139 ГК України майном у цьому Кодексі визнається сукупність речей та інших цінностей (включаючи нематеріальні активи), які мають вартісне визначення, виробляються чи використовуються у діяльності суб'єктів господарювання та відображаються в їх балансі або враховуються в інших передбачених законом формах обліку майна цих суб'єктів. Залежно від економічної форми, якої набуває майно у процесі здійснення господарської діяльності, майнові цінності належать до основних фондів, оборотних засобів, коштів, товарів. Основними фондами виробничого і невиробничого призначення є будинки, споруди, машини, устаткування ... Оборотними засобами є сировина, паливо, матеріали... Товарами у складі майна суб'єктів господарювання визначаються вироблена продукція (товарні запаси), виконані роботи та послуги. Ст.. 134 ГК України встановлює, що суб'єкт господарювання, який здійснює господарську діяльність на основі права власності, на свій розсуд, одноосібно володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Як передбачає ст. 96 Цивільного Кодексу України , статут ПП «Ніка» учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобов'язаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобов'язаннями її учасника (засновника) крім випадків, встановлених установчими документами та законом. Тому лише доходи засновника юридичної особи можуть розцінюватись як об'єкт спільної сумісної власності подружжя. [PERSON] не надав суду доказів в підтвердження своїх вимог в цій частині позову. Що стосується заяви [PERSON] про поновлення їй строку позовної давності звернення до суду то відповідно до ст.. 76 ЦК України в редакції 1963 року перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Ст. 261 Цивільного Кодексу України вказує, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Враховуючи ті обставини, що в умовах цієї угоди визначені строки виконання, а саме сплати вартості приміщення протягом десяти років з моменту укладання угоди, тобто з 14.11.2000 року, суд вважає, що [PERSON]. в даному випадку не порушені строки позовної давності, в межах яких вона має право звернутися до суду про захист свого цивільного права. Суд вважає, що відповідно до вимог ст.ст. 204, 328 ЦК України позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON], Приватного підприємства “Ніка” належить задовольнити та визнати за нею право власності на не житлове приміщення крамниці “[INFO]” та кафе “[INFO]”, й на земельну ділянку розташовану за [ADDRESS], так як укладений 22 березня 2006 року правочин є правомірним, його недійсність прямо не встановлена законом і в суді не надано доказів для визнання його недійсним. Також суд вважає, що відповідно до ст. 154 ЦПК України необхідно скасувати заходи забезпечення позову. На підставі викладеного

Outcome: approved