Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-10 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою, в якій зазначає, що за договором купівлі-продажу, посвідченим 03.12.1991 року Іванівською сільською радою Кам'янсько-Дніпровського району Запорізької області за реєстром №183 вона придбала у продавця - [PERSON] житловий будинок з надвірними прибудовами, розташований в [ADDRESS] Після укладення договору у встановленому законом порядку в органах державної реєстрації нею зареєстровано не було. При укладенні угоди між ними було погоджено всі належні умови купівлі-продажу житлового приміщення. Зокрема щодо ціни, передачі житлового будинку у власність, оформлення договору. На підтвердження угоди позивачкою було сплачено продавцю гроші в сумі 2000 рублів (що підтвержується розпискою від 10.04.1991 року), вона отримала у продавця правовстановлюючі документи на нерухомість. При укладенні угоди договору було надано реєстровий номер та стягнуто держмито за посвідчення договору. З моменту придбання будинку я фактично стала володіти нерухомістю, проживати за вказаною адресою, сплачувала комунальні, страхові та податкові платежі. На підставі рішення виконкому Іванівської сільської ради Кам'янсько-Дніпровського району Запорізької області від 19.04.1994 року за №15 їй була передана в приватну власність земельна ділянка площею 0,13 га (держакт на право власності на землі серія ЗП від 15.08.1994 року за реєстром №0142), що розташована в [ADDRESS] З часом придбаний будинок довоєнної забудови почав занепадати та руйнуватись. На підставі рішення виконкому Іванівської сільської ради Кам'янсько-Дніпровського району Запорізької області від 30.10.1992 року за №9 їй було дозволено будівництво нового житлового будинку зі зносом старого за вказаною адресою. Після завершення будівництва будинок було прийнято до експлуатації, про що складено акт прийомки індивідуального домоволодіння від 20.09.2005 року. Згідно ч.3 ст.376 ЦК України право власності на самовільно збудоване майно може бути за рішенням суду визнано за особою, що здійснила самовільне будівництво на земельній ділянці, не відведеній йому для цієї мети, при умові надання земельної ділянки у встановленому порядку під вже побудоване майно. Згідно ст.119 ЗК України громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутись до органу державної влади або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання у користування. За життя мати фактично володіла присадибною земельною ділянкою, що підтверджується державним актом на право власності на землю. За таких обставин немає законних підстав вважати про незаконність будівництва. В травні 2008 року позивачка звернулась до органів ЗМБТІ з метою оформлення всіх необхідних правовстановлюючих документів на будинок. Проте вона отримала відмову в реєстрації нерухомості оскільки як виявилось, вона формально не є власником домоволодіння, оскільки за архівними даними ЗМБТІ будинок зареєстрований за [PERSON]., яка невдовзі після укладення угоди виїхала до родичів в АР Крим на постійне місце проживання та скорочасно померла, а за змінами діючого законодавства вказаний договір купівлі-продажу не підлягає державної реєстрації. До теперішнього часу позивачка не має змоги визначитись з нерухомістю. Вона є добросовісним набувачем і вважає, що немає законних підстав вважати про недійсність угоди між нами. Позивачка просить визнати дійсним договір купівлі-продажу, посвідчений 03.12.1991 року Іванівською сільською радою Кам'янсько-Дніпровського району Запорізької області за реєстром №183, за яким [PERSON]продала, а вона - [PERSON]купила житловий будинок з надвірними прибудовами, розташований в [ADDRESS] Визнати за нею - [PERSON]право власності на житловий будинок з надвірними прибудовами, (відповідно технічного паспорта на домоволодіння ЗМБТІ від 23.05.2008 року (під літерами : «В» -житловий будинок, «пд» - підвал під літ.В, «в» - службова прибудова, «В1» - житлова прибудова, «У» - вбиральня, №3 - свердловина), розташований в[ADDRESS] В судове засідання позивач не з»явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу в його відсутність, позов підтримує в повному обсязі, просить суд задовольнити позовні вимоги. Відповідачка в судове засідання не з»явилась, надала суду заяву з проханням розглянути справу в її відсутність, позов визнає в повному обсязі, заперечень проти позовних вимог не має. Представник третьої особи в судове засідання не з»явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу в його відсутність, заперечень проти позовних вимог не має. Дослідивши матеріали справи, врахувавши заяви сторін по справі, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: згідно ст.220ч.2 ЦК України, якщо сторони домовились відносно усіх важливих умов угоди та угода між ними відбулася, продавець отримав гроші, покупець отримав майно, що стверджується письмовими доказами, але одна з сторін ухилилася від нотаріального посвідчення даної угоди, суд вправі признати таку угоду дійсною. Згідност. 328 ЦК України Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом Згідно ч.3 ст.334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Згідно ч.3 ст.376 ЦК України право власності на самовільно збудоване майно може бути за рішенням суду визнано за особою, що здійснила самовільне будівництво на земельній ділянці, не відведеній йому для цієї мети, при умові надання земельної ділянки у встановленому порядку під вже побудоване майно. Згідно ст.119 ЗК України громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутись до органу державної влади або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання у користування. Згідно ст.256 ЦПК України, якщо діюче законодавство не передбачає іншого порядку від якого залежить встановлення особистих або майнових прав громадян, то у судовому порядку такі права можуть бути встановлені. Згідно ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Також позов підтверджується наданими документами: договором купівлі-продажу житлового будинку, витягом про реєстрацію права власності ЗМБТІ, технічним паспортом на домоволодіння, договором купівлі-продажу земельної ділянки, Державним актом на право власності на землю. На підставі викладеного,

Outcome: approved