overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-04 00:00:00

Обґрунтовуючи свій позов до відповідача, позивач вказує, що з липня 2003 року між ними припинені шлюбно-сімейні відносини і сумісне проживання, а в подальшому вони не вживали заходів до примирення, так як переконалися в тому, що не бажають бути разом. Відповідач визнала позов і підтвердила викладені вище обставини. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи і вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом установлено, що 10 квітня 1999 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі РАГСу Жовтневої райадміністрації виконкому Одеської міськради, актовий запис № 46 ; у сторін це перший шлюб ; від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Проте через відсутність взаєморозуміння і загальних інтересів сімейне життя сторін не лагодилося. Будучи незадоволеними таким сімейним життям, сторони в липня 2003 року припинили шлюбно-сімейні відносини. З цього ж часу сторони проживають окремо. Втративши почуття любові одного до одного та розуміючи, що вони не бажають бути разом, сторони в подальшому не вживали заходів до примирення. Протягом останніх двох років позивач живе однією сім'єю з іншою жінкою як чоловік і жінка. Виходячи з викладеного, суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно і збереження їх шлюбу неможливо. Також судом установлено, що з липня 2003 року неповнолітній син сторін [PERSON] проживає з матір'ю, а позивач добровільно сплачує відповідачці аліменти на утримання дитини. До того ж, сторони домовились, що і в подальшому їх син залишиться проживати з матір'ю, а суд вважає, що таке рішення сторін відповідає інтересам їх дитини, яка, в силу свого віку, більш потребує догляду з боку матері. Вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя сторонами не заявлені. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-04 00:00:00

Позивачка, звернувшись з вищевказаною заявою до суду, просить визнати договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] - дійсним, тому що вона були придбана нею на Одеській товарній біржі і нотаріус не приймає вказану угоду до виконання, у зв'язку з тим, що порушена форма її укладення, а саме нотаріальне посвідчення. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила суд його задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, сповіщалася, про причини неявки суд не повідомила. Суд, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає позов обґрунтованим та підлягаючим задоволенню на наступних підставах. Матеріалами справи встановлено, що згідно, договору № 24778 купівлі-продажу нерухомого майна від 20 січня 1999 р. позивачка придбала у відповідачки квартиру [ADDRESS]. Зазначений договір купівлі-продажу був оформлений на Одеській товарній біржі, а 12 лютого 1999 р. зареєстрований в КП „ОМБТІ та РОН”. В даний час позивачка має намір розпорядитися спірною квартирою, однак при звернені до нотаріальної контори їй було відмовлено в оформленні договору, у зв'язку з тим, що попередня угода була оформлена з порушенням вимог закону, а саме нотаріально не посвідчена. Відповідно до положень п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції 2003 р., до вказаних правовідносин належить застосувати норми ЦК України в редакції 1963 року, оскільки його норми регулювали спірні правовідносини на час їх виникнення. Стаття 227 ч.1 ЦК України (в редакції 1963 р.) зазначає, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне недійсність договору (ст.47 цього Кодексу). Згідно зі ст.47 ЦК України (в редакції 1963 року) нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди. Частина 2 вказаної статі вказує на те, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Проаналізувавши вищевикладене, суд вважає, що позивачкою представлені докази виконання умов договору купівлі-продажу спірної квартири, тому, у зв'язку з ухиленням відповідачкою від його нотаріального посвідчення, біржовий договір належить визнати недійсним, а саму угоду купівлі-продажу спірної квартири належить визнати дійсною. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-04 00:00:00

У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги і пояснила, що вони з відповідачем розірвали свій шлюб 11.03.2006 року, від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]народження, яка проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач не надає у добровольному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча він працездатний та має таку можливість. Просить стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку відповідача щомісяця. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково і пояснив, що внього є ще друга донька [PERSON], [INFO].н., на утримання якої він платить аліменти, тому не заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі 1/6 частини заробітку щомісяця. Суд, вислухавши думку сторін, врахувавши стан здоров'я і матеріальне становище дитини, стан здоров'я і матеріальне становище платника аліментів, вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до свідоцтва про народження відповідач є батьком [PERSON], [INFO]народження. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається із свідоцтва та копій квитанцій у відповідача ще є донька [PERSON], [INFO].н., на утримання якої він платить аліменти. За таких обставин позов підлягає частковому задоволенню і з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/6 частини заробітку відповідача щомісяця. Крім того, згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в сумі 51 грн. та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-04 00:00:00

Позивач [INFO] звернувся в районний суд з позовом до відповідача [PERSON] і прохав стягнути з нього 3729 грн. 08 коп. В позові зазначав, що відповідач проживаючи в [INFO], будучи споживачем електроенергії, в порушення ст.ст.26, 27 Закону України «Про електроенергетику» та «Правил користування електричною енергією для населення» здійснив підключення відкритої електропроводки (накид) на вводі в будівлю поза приладом обліку і спожита енергія не обліковувалась, чим заподіяв шкоду позивачу на суму 3729 грн. 08 коп. 23 січня 2008 року виявлено порушення про що складено акт №003150. Добровільно завдану шкоду відповідач не відшкодовує. В судовому засіданні представник позивача позов підтримувала. Відповідач [PERSON] позов не визнав і пояснив, що у нього відсутні кошти на сплату електроенергії і електроенергія від'єднана і він накинув провід, щоб вжити лікарські засоби. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Із акту №003150 від 23.01.2008 року вбачається, що по місцю проживання відповідача виявлено самовільне під єднання відкритої електропроводки на вводі в будинок. Із розрахунку вбачається, що завдана шкода становить 3729 грн. 08 коп., період нарахування здійснено з дати останньої перевірки - 20.07.2006 року. Згідно довідки [PERSON] проживає по [INFO]. Рахунок по відшкодуванню шкоди відповідачем отримано 23.01.2008 року. Судом встановлено, що відповідач порушив вимоги ст.27 Закону «Про електроенергетику», чим завдав шкоди на суму 3729 грн. 08 коп. [INFO]. Відповідно до ст.1166 ЦК України відповідач повинен відшкодувати завдану шкоду в повному обсязі. З урахуванням викладенного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-04 00:00:00

Позивач [INFO] звернувся в районний суд з позовом до відповідачів [PERSON] і [PERSON] і прохав стягнути з них в солідарному порядку 345 грн. 94 коп. В позові зазначав, що відповідачі проживаючи в будинку в [INFO] без укладення договору на постачання електроенергії, самовільно підключили будинок до електромережі, шляхом зриву пломби і розбиття скла на лічильнику, чим порушили вимоги ст.ст.26,27 Закону України «Про електроенергетику» і завдавши шкоди позивачу на суму 345 грн. 94 коп., яку добровільно не відшкодували. Належним відповідачем по справі судом визнано [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача позов підтримувала і пояснила, що із [PERSON] була укладена угода про погашення завданої шкоди і він визнав вину у заподіянні шкоди, тому прохала відшкодувати шкоду в повному обсязі із відповідача [PERSON] Відповідач [PERSON] належно повідомлений судом в судове засідання не з'явився і про причину своєї неявки суд не повідомив. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно акту в будинку, де проживав [PERSON] виявлено зрив пломби і розбите скло на лічильнику і здійснено під єднання до електромережі. Згідно розрахунку сума шкоди становить 345 грн.94 коп. Згідно протоколу засідання комісії для розрахунку завданої шкоди взято 182 дні. Із договору від 23.03.2006 року вбачається, що [PERSON] визнав завдану шкоду і зобов'язувався її погасити. Судом встановлено, що відповідач в порушення ст.27 Закону України самовільно під єднав будинок до електромережі без укладення договору і без обліково використовував електроенергію, тому відповідно до ст.1166 ЦК України з нього підлягає стягненню завдана шкода в сумі 345 грн. 94 коп. З урахуванням викладенного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-04 00:00:00

Позивач [INFO] звернувся в районний суд з позовом до відповідача [PERSON] і прохав стягнути з нього 792 грн. 80 коп. В позові зазначав, що відповідач проживаючи в будинку і будучи споживачем електроенергії 4 березня 2008 року здійснив самовільне підключення будинку до електромережі і використовував таким чином без обліково електроенергію. 4 березня 2008 року на споживача [PERSON] було складено акт і нараховано розмір завданої шкоди в сумі 792 грн. 80 коп., яку запропоновано було йому добровільно сплатити, однак відповідач завдану шкоду не відшкодував. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримувала. Відповідач [PERSON] належно повідомлений судом в судове засідання не з'явився і про причину своєї неявки суд не повідомив. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Із акту №001506 від 4.03.2008 року вбачається, що відповідач самовільно під єднав будинок до електромережі на вводі в будинок і акт доведений до нього під розписку. Згідно розрахунку завдана шкода складає 792 грн. 80 коп. Згідно протоколу засідання комісії нарахування шкоди проведено з 4.09.2007 року по день виявлення порушення 4.03.2008 року. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] порушив вимоги ст.27 Закону «Про електроенергетику» і повинен в зв'язку з виявленими порушеннями відшкодувати завдану шкоду відповідно до ст.1166 ЦК України в повному обсязі. З урахуванням викладенного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-04 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов'язаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає на необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на самочинне будівництво. Вказала, що після смерті своєї матері [PERSON] залишалося спадкове майно, домоволодіння з надвірними будовами, яке позивачка прийняла як спадкоємець. Під час проживання [PERSON] самочинно без порушення будівельних норм побудувала на території домоволодіння: до будинку веранду, площею - 14.6 м2, лазню, площею - 6,6 м2, літню кухню, площею - 22,3 м2. Просить суд встановити право власності на самочинно збудовану веранду, лазню та літню кухню. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився та надав заяву у якій просить суд справу розглянути без участі представника, вказавши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, заперечень не має. Заслухавши позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] отримала у спадок домоволодіння [ADDRESS]. Померла мати позивачки [PERSON] на належній їй земельній ділянці без належного дозволу та затвердженого проекту, самочинно побудувала веранду до будинку, площею - 14,6 м2, лазню, площею 6,6 м2, та літню кухню, площею 22,3 м2, без порушень ДБН, що підвереджується планом присадибної ділянки (а.с. 5), актом від 21 липня 2008 року (а.с. 4). Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним. Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦК України, власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Відповідно до ч. 3 ст. 376 Цивільного кодексу України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Враховуючи викладене та те, що самовільне будівництво мати позивачки здійснила на власній земельній ділянці, вимог про знесення самовільно збудованого гаражу власники сусідніх земельних ділянок не ставлять, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити та визнати право власності за позивачкою на самовільно збудовані веранду, лазню та літню кухню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-04 00:00:00

26 серпня 2008 року [PERSON] звернулась до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з заявою про встановлення факту знаходження на утриманні чоловіка, зацікавлена особа Управління Пенсійного фонду України в м. Добропілля Донецької області. В судовому засіданні заявник [PERSON], в обґрунтування вимог вказала, що з [PERSON] знаходилась в зареєстрованому шлюбі з 1969 року. [INFO] року її чоловік помер в віці 61 рік. Чоловік на момент смерті отримував пенсію в сумі 2813,47 грн. Вона на момент смерті чоловіка була непрацездатною, отримувала пенсію в сумі 606,82 грн., також працювала і отримувала середню заробітну плату в сумі 1190 грн. З 2000 року її чоловік[PERSON] дуже хворів, потребував сторонньої допомоги. Їх пенсій було недостатньо для життя та придбання ліків, тому вона була змушена працювати, щоб полегшити їх існування. Після смерті чоловіка вона звернулась до Управління Пенсійного фонду України в м. Добропілля для переходу на пенсію чоловіка, але їй було відмовлено в зв”язку з тим фактом, що вона працювала на час смерті чоловіка. Вона вважає, що її заробітня плата та пенсія менше пенсійного забезпечення її чоловіка за життя, тому просить суд встановити факт знаходження на утриманні чоловіка[PERSON] Зацікавлена особа представник Управління Пенсійного фонду України в м. Добропілля Донецької області в судове засіння 5 вересня 2008 року не з'явився, надала заяву про слухання справи в її відсутність, вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі. Вислухавши думку заявника, яка не заперечувала проти розгляду справи в відсутність зацікавленої особи та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-04 00:00:00

15 липня 2008 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що з 18 лютого 1988 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON][INFO] року народження, батьком якого є відповідач. Дитина знаходиться на утриманні позивачки та проживає разом із нею. Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач у добровільному порядку не надає. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі &frac14; частки всіх видів його заробітку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. У відкритому судовому засіданні позивачка уточнила позовні вимоги - просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частина від всіх видів його доходів, з урахуванням вимог Сімейного кодексу України, у розмірі не менше за неоподатковуваний мінімум доходів громадян. Надала пояснення аналогічні, викладеним у позові. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав, пояснив, що згодний на стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина у розмірі, визначеному позивачкою в кінцевій редакції вимог. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюб, зареєстрованому будинком одружень виконавчого комітету міської Ради народних депутатів м. Жданова Донецької області від 18 лютого 1988 року, про що вчинено актовий запис [NUMBER] у свідоцтві про одруження [NUMBER] Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] [INFO][INFO] року народження, згідно зі свідоцтвом про народження[NUMBER] виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Іллічівського районного виконкому м. Маріуполя від 02 квітня [INFO] року, про що вчинено актовий запис[NUMBER]. В графі батьки зазначені: батько - [PERSON], мати - [PERSON] Згідно із довідкою, наданою ЖКП „Азовжитлокомплекс”, неповнолітній [PERSON][INFO] року народження, проживає разом із матір'ю [PERSON]за адресою: [ADDRESS] Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. При ухиленні від цього обов'язку, відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України, кошти на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу платника аліментів або у твердій грошовій сумі. Визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, передбачених ст. 182 СК України, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі &frac14; частини всіх видів заробітку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст. ст. 180, 181, 182 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-04 00:00:00

31 липня 2008 року позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування вимог посилається на те, що з 18 червня 1994 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Шлюб перший. Від даного шлюбу мають неповнолітню доньку Вікторію, 1994 року народження. Фактично шлюбні стосунки припинено у 2007 році по причині несхожості характерів, різних поглядів на сімейне життя. Проживають окремо. Спір майнового характеру та щодо визначення місця проживання дитини відсутні. Вважає, що шлюб розпався остаточно, на примирення не згодна, просить розірвати шлюб. Позивачка у відкритому судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надавши пояснення аналогічні викладеним у позові. Відповідач у відкритому судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, пояснив, що не заперечує проти їх задоволення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому міським відділом реєстрації актів громадянського стану міста Маріуполя Донецької області від 18 червня 1994 року, про що вчинено актовий запис[NUMBER] у свідоцтві про одруження [NUMBER] Від даного шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] [INFO] року народження, про що вчинено актовий запис [NUMBER]у свідоцтві про народження [NUMBER]виданому Орджонікідзевським відділом реєстрації актів громадянського стану міста Маріуполя Донецької області від 23 січня 1995 року. У відповідності до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, та суперечить інтересам як позивачки, так й відповідача, тому він підлягає розірванню. Витрати по розірванню шлюбу, з урахуванням думки сторін та заявленої вимоги, суд покладає на позивачку, як ініціатора звернення до суду. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-04 00:00:00

18 липня 2008 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягненн я аліментів на утримання неп овнолітньої дитини, посилаюч ись на те, що з 04 червня 2004 року п еребуває у зареєстрованому ш любі із відповідачем. Від шлю бу мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], 2004 року на родження, батьком якої є відп овідач. Дитина знаходиться н а утриманні позивачки та про живає разом із нею. Матеріаль ної допомоги на утримання ди тини відповідач у добровільн ому порядку не надає. Просить стягнути з відповідача алім енти на утримання неповноліт ньої доньки в розмірі ј частк и всіх видів його заробітку щ омісячно, до досягнення дити ною повноліття.\~\~ У судовому засіданні\~ позив ачка підтримала позовні вимо ги, надала пояснення аналогі чні, викладеним у позові. Відповідач у судовому засі данні позовні вимоги визнав, пояснив, що згодний на стягне ння аліментів на утримання н еповнолітньої доньки у розмі рі, визначеному позивачкою. Заслухавши пояснення стор ін, дослідивши письмові дока зи по справі, суд вважає, що по зов підлягає задоволенню з н аступних підстав. Матеріалами справи встан овлено, що сторони перебуваю ть у шлюб, зареєстрованому ві дділом реєстрації актів циві льного стану Орджонікідзевс ького районного управління ю стиції міста Маріуполя Донец ької області від 04 червня 2004 ро ку, актовий запис № 123 у свідоцт ві про одруження [NUMBER]. Від шлюбу мають неповноліт ню дитину доньку [PERSON] , [INFO] народження , згідно зі свідоцтвом про нар одження [NUMBER], виданим В ідділом реєстрації актів цив ільного стану Орджонікідзев ського районного управління юстиції міста Маріуполя Дон ецької області від 08 листопад а 2004 року, про що вчинено актови й запис № 872. В графі батьки зазн ачені: батько [PERSON], ма ти [PERSON]. Згідно зі ст.180 Сімейного к одексу України батьки зобов' язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліт тя. При ухиленні від цього обо в'язку, відповідно до ч.3 ст.181 Сі мейного Кодексу України, кош ти на утримання дитини за ріш енням суду присуджуються у ч астці від доходу платника ал іментів або у твердій грошов ій сумі. Визнання відповідачем поз ову не суперечить вимогам за кону, не порушує права, свобод и чи інтереси інших осіб. За таких обставин, передбач ених ст. 182 СК України, суд вважа є можливим стягнути з відпов ідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розм ірі ј частини всіх видів заро бітку щомісячно, до досягнен ня дитиною повноліття. На підставі ст. ст. 180, 181, 182 Сімей ного кодексу України, керуюч ись ст. ст. 10, 11, 60, 174, 212-215 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved