Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-22 00:00:00

Позивач [PERSON] надала до суду позовну заяву до Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради про стягнення суми державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, мотивуючи тим, що вона перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення як особа, що має малолітню дитину віком до трьох років та отримує державну допомогу на цю дитину 3-х років. Але, виплата державної допомоги здійснюється в меншому розмірі, ніж передбачено ст. 15 Закону України “Про державну допомогу сім”ям з дітьми”, згідно з якою допомога виплачується в розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років. Посилаючись на зазначені обставини, а також на те, що Законом України “Про Державний бюджет України на 2007р.” встановлений розмір прожиткового мінімуму , який згідно з ст. 62 передбачає для дітей до 6-ти річного віку з 01.01.2007року - 434грн., з 01.04.2007р. -442грн., з 01.10.2007р. -450грн., просила суд стягнути з відповідача на її користь невиплачену суму державної допомоги з 01.01.2007р. по грудень 2007р. в розмірі 3919грн.19коп. та моральну шкоду в розмірі 12000грн. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради представника в судове засідання не направив,хоч про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення позивача, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково, а по справі може бути постановлено заочне рішення. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] дійсно перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Білоцерківської міської ради як особа, що відповідно до Закону України “Про державну допомогу сім”ям з дітьми” має право на державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку. Так, згідно з ст.15 вказаного Закону передбачено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років. На підтвердження своїх позовних вимог щодо виплату державної допомоги на дитину в меншому розмірі, ніж передбачено ст. 15 Закону, позивачка послалася на довідку, видану їй відповідачем від 07.04.2008р. № 2522, згідно з якою їй було відмовлено в перерахунку цієї допомоги, відповідно з Законом. Відповідно до довідки про отримання допомоги №251 від 05.05.2008р. [PERSON] отримувала допомогу за період з квітня 2007 по серпень 2007р. в розмірі 129,03грн., в серпні 2007р. в розмірі 132,64грн., в вересні 2007р. - 134,46грн., жовтні 2007р. 136,13грн., в листопаді 2007р. - 140,05грн., а з грудня 2007р. по квітень 2008р. - по 144,10грн. Відповідно до ст. 56 ч.2 абз.3 Закону України “Про Державний бюджет України на 2007р.” передбачено встановлення допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що визначається як різниця між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім”ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 грн. для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Але, як зазначив у своєму рішенні Конституційний суд України (рішення від 09.07.2007р. №6-рп/2007) виходячи з того, що найвищою соціальною цінністю в Україні є людина, її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обов”язком держави (стаття 3), права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними (стаття21), їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не може бути звужений (стаття 22), визнане такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), такі положення Закону України “Про Державний бюджет України на 2007р.”: -абз.3 частини другої статті 56 щодо встановлення допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку що визначається як різниця між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім”ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 грн. для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, твердження відповідача в листі від 07.04.2008р. №2522 - “для реалізації рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007р. №6-рп/2007р. та виплати усіх соціальних гарантій, які відновив КСУ, необхідно внести зміни до Закону України “Про Державний бюджет України на 2007р.”, не відповідає вказаному рішенню Конституційного Суду України, згідно з яким - “рішення у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв”язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.” Відповідно, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення недоплаченої суми державної допомоги, підлягають до задоволення. Щодо розрахунку розміру державної допомоги, який має бути виплачений на користь позивачки, то суд виходить з того, що згідно з Законом України “Про Державний бюджет України на 2007р.” ( ст.62) встановлено розмір прожиткового мінімуму на дітей до 6-ти річного віку з 01.01.2007р.-434грн., з 01.04.2007р. -442грн., з 1.10.2007р. - 450грн. Тобто з дня прийняття рішення КСУ від 09.07.2007р. розмір допомоги становив: 442 х 3 = 1326грн. ( за липень,серпень, вересень 2007р.) та 450 х 3 = 1350грн. ( за жовтень,листопад, грудень 2007р.), всього - 1326 + 1350 = 2676грн. За цей же час позивачка отримала (згідно довідки від 05.05.2008р. ) : 129,03 + 132,64 +134,45 + 136,13 + 140,05 +144,10 + 144,10+ 144,10 + 144,10 + 144,10 = 1392,80грн. А тому до стягнення підлягає сума : 2676 - 1392,8 = 1283,2 грн. Щодо відшкодування моральної шкоди на користь позивачки в розмірі 12000грн., то згідно з діючим законодавством вимоги про її відшкодування розглядаються коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень, а також в випадках передбачених ЦК України. Позивачкою до суду не надані докази на підтвердження заподіяння моральної шкоди та не зазначені правові підстави позову в цій частині.

Outcome: partial