Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-13 00:00:00

08 серпня 2008 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Снігурівської районної державної адміністрації про визначення додаткового строку для прийняття спадщини на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах [ADDRESS] розміром 7.02 га ріллі за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] , за прийняттям якої, у встановлений законом термін, до нотаріальної контори не звернувся з причин, які вважав поважними – юридичну необізнаність та фінансову скруту. Просив суд постановити рішення про продовження строку для прийняття спадщини на два місяці. 14 серпня 2008 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до Снігурівської районної державної адміністрації про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. В заяві вказала, що [INFO] помер її батько [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах [ADDRESS] розміром 7.02 га ріллі. Державним нотаріусом відмовлено у оформленні та видачі свідоцтва про право на спадщину за втрати оригіналу Державного акту на право приватної власності на означену земельну ділянку, що є правовстановлюючим документом. Позивачка просила з урахуванням наданих доказів про фактичну належність земельної ділянки спадкодавцю і права на спадкування визнати за нею право власності на спадкове майно. Ухвалою судді Снігурівського районного суду Миколаївської області від 14 серпня 2008 року наведені позовні заяви об»єднані в одне провадження на підставі ст.126 ЦПК України. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, пояснив, що не дотримання встановленого чинним законодавством строку звернення з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини за заповітом, яким фактично було посвідчено купівлю-продаж земельної ділянки, мало місце через відмову рідних померлого спадкодавця надати свідоцтво про його смерть. Позивачка [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримала, пояснивши, що з заявою про прийняття спадщини звернулася в нотаріальну контору протягом шести місяців після смерті батька, не надавши оригіналу право установчого документу на посвідчення права власності спадкодавця на належну земельну ділянку за відсутності останнього. Представник відповідача - Снігурівської районної державної адміністрації за дорученням, позовні вимоги [PERSON] визнала, вказавши на наявне волевиявлення [PERSON] вчиненням заповідального розпорядження за життя на користь позивача, тоді як [PERSON] не представила доказів бажання її батька передачі права володіння, користування і розпорядження належним йому майном. У задоволенні позовних вимог позивачки просила відмовити. Заслухавши сторони по справі, дослідивши докази, суд встановив наступне. - [INFO] помер [PERSON] (актовий запис вчинено за №3 в книзі реєстрації смертей [ADDRESS] Миколаївської області 01 лютого 2008 року). - після його смерті відкрилася спадщина, що складається з земельної ділянки для ведення сільськогосподарського виробництва в межах [ADDRESS] , належної спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ІІ-МК №002605, виданого на підставі рішення [ADDRESS] від 22 листопада 2001 року за №10. - спадкодавцем за життя зроблено заповідальне розпорядження щодо наведеної спірної земельної ділянки для ведення сільськогосподарського виробництва на користь позивача [PERSON] ( [INFO] ). - позивачка по справі [PERSON] є донькою померлого [PERSON] , що підтверджується записом даних батька у її свідоцтві про народження, виданому [INFO] Після смерті спадкодавця [PERSON] заявила про спадкові права за законом, подавши заяву про прийняття спадщини до Снігурівської державної нотаріальної контори 27 червня 2008 року, тобто з дотриманням встановленого строку на прийняття спадщини, що підтверджується посвідченою копією заяви з матеріалів спадкової справи, заведеної у Снігурівській державній нотаріальній конторі за №426\\08 та витягом зі Спадкового реєстру про реєстрацію спадкової справи. На підставі викладеного, суд вважає, що між сторонами по справі мають місце цивільно-правові відносини, що витікають зі спадкового права. Суд вважає, що позивач [PERSON] не надав доказів поважності причин пропуску строку, встановленого для подачі заяви про прийняття спадщини. Такими суд не визнає відсутність обізнаності щодо порядку та строків заявлення спадкових прав, постільки сам позивач показав, що про встановлений ст.1270 ЦК України строк для подачі заяви про прийняття спадщини у шість місяців після її відкриття знав, так само як і про смерть спадкодавця, затримку викликала відсутність свідоцтва про смерть спадкодавця, наявність фінансової скрути заперечив. Відповідно до ст.1272 ЦК України спадкоємець (у тому числі і за заповітом), який не подав заяву про прийняття спадщини, вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, лише за наявності поважності причин пропуску строку на подачу заяви, суд може визначити додатковий строк на її подання. Позивачка [PERSON] довела право на спадкування за законом, відповідно до ст.1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги. Інші особи про спадкові права у встановленому порядку не заявили. Належність спадкового майна [PERSON] на праві власності знайшла своє підтвердження за наявності правоустановлюючого документу. На підставі викладеного, суд постановляє про задоволення позовних вимог позивачки [PERSON] , зважаючи і на те, що представник відповідача визнав позовні вимоги [PERSON] не за поважністю причин пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини, а на забезпечення волевиявлення спадкодавця успадкуванням права на спадкове майно. Справу вирішено на підставі ст.ст. 1261,1269,1270, 1272 ЦК України,п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами України справ про спадкування».

Outcome: approved