Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-13 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідачів про порушення права на відновлення реальної вартості заощаджень та їх повернення. Свої вимоги обґрунтовують тим, що вони 28.02.1991р. розмістили вклади в Печерській філії №3715 м. Києва Державного ощадного банку України готівковими паперовими рублями-пасивами валютою СРСР. Звернувшись до відповідачів з вимогою повідомити, яка сума коштів з урахуванням перерахунків по відновленню реальної вартості їх заощаджень знаходиться на їхніх депозитних рахунків, їм було відмовлено, в зв”язку з тим, що компенсаційні нарахування і їх виплати проводились і проводяться у відповідності до державних законодавчих актів і нормативних документів. Вважають, що діями відповідачів порушено їх право власності, щодо повернення належних їм коштів з урахуванням їх реальної вартості. В судовому засіданні представник позивачів підтримав позов, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. Просив позов задовольнити. Визнати порушеним право власності позивачів, щодо повернення належних їм коштів (вклад, відсотки) ВАТ”Державний ощадний банк України” з урахуванням їх реальної вартості станом на 01.07.08 і відмову вчинити зазначену дію протиправною. Зобов”язати Головне управління Державного казначейства України зробити відповідні нарахування на кореспондентській рахунок ВАТ “Державний ощадний банк України” в Національному банку України. Зобов”язати ВАТ”Державний ощадний банк України” після отримання із Головного управління Державного казначейства України суми обрахованої відновленої реальної вартості вкладу з відсотками, надати письмові розпорядження Головному управлінню по м. Києву та Київській області ВАТ”Державний ощадний банк України” по виплаті позивачам через Печерську філію №33715 зазначених коштів по р/р [NUMBER]. В судове засідання представник відповідача Державного казначейства України не з”явився. До суду направив письмові заперечення, в яких просить відмовити в задоволенні позову і розглядати справу за його відсутністю. Вважає, що права та охоронювані законом інтереси позивачів, Державне казначейство України не порушувало, оскільки Положенням про Державне казначейство України, затвердженим постановою КМУ від 21.12.2005р. №1232, Державне казначейство України не є головним розпорядником бюджетних коштів, не має права встановлювати видатки бюджетів та змінювати їх цільове спрямування, не здійснює фінансування та не обслуговує рахунки Головного управління по м. Києву та Київській області ВАТ “Державний ощадний банк України”, не несе відповідальність за дії державних органів. В судовому засіданні представник відповідача Головного управління по м. Києву та Київській області ВАТ”Державний ощадний банк України” позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити. Вважає, що права позивачів не порушені, оскільки ВАТ “Державний ощадний банк України” проводить лише виплату проіндексованих заощаджень в межах передбачених для цього Державним бюджетом України і перерахованих для цього грошових сум. Проіндексовані заощадження повертаються громадянам поетапно, у межах коштів, передбачених для цього бюджетом України на поточний рік, а тому позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню. Суд, заслухавши пояснення представника позивачів, представника відповідача Головного управління по м. Києву та Київській області ВАТ”Державний ощадний банк України”, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного. Судом встановлено, що позивачі 28.02.1991р. розмістили вклади у Печерській філії №3715 м. Києва Державного ощадного банку України готівковими паперовими рублями-пасивами валютою СРСР, що підтверджується ощадними книжками (а.с.11, 54, 98). Статтею 1 Закону України “Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України” від 21.11.1996р., встановлюються зобов”язання держави перед громадянами України, які внаслідок знецінення втратили грошові заощадження, поміщені в період до 02 01.1992р. в установи Ощадного банку СРСР та державного страхування СРСР, що діяли на території України України, а також у державні цінні папери: облігації Державної цільової безпроцентної позики 1990року, облігації Державної внутрішньої виграшної позики 1982року, державні казначейські зобов”язання СРСР, сертифікати Ощадного банку СРСР. Постановою Кабінету Міністрів України №1 від 09.01.2008р. “Про виплату в 2008р. громадянам України компенсації втрат від знецінення грошових заощаджень, вкладених до 02.01.1992р. в установи Ощадного банку СРСР та державного страхування СРСР, що діяли на території України, та облігації Державної цільової безпроцентної позики 1990р., державні казначейські зобов”язання СРСР і сертифікати Ощадного банку СРСР, придбані на території Української РСР”, встановлено порядок проведення у 2008р. виплати громадянам України компенсації втрат від знецінення грошових заощаджень, вкладених до 02.01.1992р. в установи Ощадного банку СРСР та державного страхування СРСР, що діяли на території України. Згідно зі ст.5 Закону України “Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України” від 21.11.1996р., установами Ощадного банку України була проведена одноразова індексація вкладів громадян поміщених в період до 02.01.1992року в установи Ощадбанку у співвідношенні 1крб. заощаджень до 1,05 грн., і на проіндексовані суми видають компенсаційні книжки. Згідно зі ст.ст.4,6 вказаного Закону, компенсація втрачених заощаджень проводиться за рахунок Державного бюджету України. Відповідно до ст. 8 Закону України “Про Державний бюджет України на 2008рік” встановлено, що у 2008р. компенсація втрат від знецінення грошових заощаджень, поміщених в період до 02.01.1992р., проводиться їх власникам станом на 01.01.2008рік в готівковій чи безготівковій формі в національній або іноземній валюті за офіційним обмінним курсом Національного банку України в межах залишків на рахунках, але не більше 1000грн. на вкладника в порядку визначеному Кабінетом Міністрів України. В судовому засіданні представник позивача не дав пояснень щодо розміру проіндексованої суми вкладу позивачів, вважаючи, що це є обов”язком Державного казначейства України, яке також повинно зробити відповідні перерахування коштів на кореспондентські рахунки Ощадбанку України. Разом з тим, Державне казначейство України перераховує виплати згідно з розписом видатків державного бюджету на підставі розподілу, проведеного Міністерством фінансів України, та необхідних документів, що подаються Міністерством Державному казначейству України, кошти у сумі 6000млн.грн. або в його еквіваленті в іноземній валюті на рахунок Ощадбанку та рахунок НАСК”Оранта”, що передбачено постановою КМУ №1 від 09.01.2008р. Крім того, ВАТ “Державний ощадбанк України” проводить лише виплату проіндексованих заощаджень в межах передбачених для цього Державним бюджетом України і перерахованих для цього грошових сум. Проіндексовані заощадження повертаються громадянам поетапно, у межах коштів, передбачених для цього бюджетом України на поточний рік. Посилання позивачів на те що положення ст.7 вказаного вище Закону в частині повернення відновлених та проіндексованих сум заощаджень залежно від віку вкладника” та “інших обставин” визнано таким, що не відповідає Конституції України, не відміняє чинного на теперішній час порядку повернення відновлених вкладів та етапності термінів повернення, що здійснюється за рахунок бюджетних асигнувань. Отже, в судовому засіданні позовні вимоги позивачів не знайшли свого підтвердження, оскільки ними не доведено, що діями відповідачів порушено їхні права, і тому суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивачів безпідставні і не підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed