Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-20 00:00:00

Прокурор Добровеличківського району Кіровоградської області звернувся до суду з позовом в інтересах ВАТ “Державний ощадний банк України” від імені якого діє філія Добровеличківське відділення № 2979 до[PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору посилаючись на те, що згідно кредитного договору № 560 від 27.02.2006 року укладеного між філією -Добровеличківське відділення № 2979 ВАТ “Державний ощадний банк України” та відповідачем, відповідачу був наданий кредит в сумі 4990 гривень зі сплатою 26 % річних за користування кредитом з кінцевим строком погашення кредиту до 27.08.2007 року. Вказані кошти були перераховані під заставу на рахунок №13 від 24.02.2006 року ПП [PERSON] згідно договору застави майна №560/з до кредитної угоди №560. Кредит до моменту звернення до суду з позовом відповідачем банку не повернутий. В судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав повністю надавши суду пояснення, яке відповідає мотивації позовної заяви. Представник ВАТ „Державний Ощадний банк України” позовні вимоги в судовому засіданні підтримала повністю, суду пояснила, що відповідач не виконала умови кредитного договору, суму кредиту та відсотки за користування кредитом не повернула, чим порушуються майнові інтереси державного банку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з”явилась, будучи належним чином повідомлена про день, час і місце слухання справи , заперечень проти позову суду не надала. За умови неявки відповідача належним чином повідомленого про день , час і місце слухання справи, суд за погодженням прокурора та представника третьої особи ВАТ „Державний Ощадний банк України” прийшов до висновку про можливість слухання справи на підставі наявних у справі доказів і ухвалення заочного рішення по справі. Суд заслухавши пояснення позивача, представника ВАТ „Державний Ощадний банк України”, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню за наступних обставин: 27 лютого 2006 року ВАТ “Державний ощадний банк України” (кредитор) в особі керуючого Добровеличківським відділенням № 2979[PERSON] уклав договір з [PERSON] (позичальник), про надання кредиту в сумі 4990 гривень до 26 серпня 2007 року на споживчі потреби. Відповідно до п. 1.1 названого договору за користування кредитом встановлена плата в розмірі 26% річних. Відповідач зобов”язана погашати кредит щомісячно в сумі 293 грн. 53 коп та повернути наданий кредит, проте на час розгляду спору в суді кошти позичальником кредитору не повернуті. Згідно договору застави майна від 27.02.2006 року №560/з предметом застави була побутова техніка вартістю 10030 гривень яка знаходилася в селі Перемога, Добровеличківського району. Однак, згідно акту перевірки заставленого майна від 11.09.2008 року майно яке було предметом застави на момент перевірки відсутнє та було відчужене Заставодавцем без згоди Заставодержателя. Не виконуючи свої зобов»язання згідно до умов договору відповідачка порушила п.3.3 договору про своєчасне та повне погашення кредиту та плату процентів за користування. Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.16) заборгованість відповідачки перед ВАТ „Ощадний банк України” складається з суми кредиту - 3004,52 грн., пені за прострочення основного боргу по кредиту - 2347,99 грн. та відсотків за користування кредитом, в сумі 1303,38 грн. Відповідно до п. 4.1.1 за порушення взятих на себе зобов'язань по поверненню основної суми Кредиту та несвоєчасної сплати відсотків за користування кредитом Позивальник зобов'язується сплатити на користь Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ яка діяла на період, за який сплачується пеня, від суми платежу за кожний день прострочення. При укладенні кредитного договору заставне майно по договору знаходились у володінні [PERSON] і установі банку не передавалось. На момент розгляду справи в суді відповідач не повернула банку суму заборгованості по кредиту, суму нарахованих відсотків та пені за несвоєчасну сплату кредиту. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов”язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором , а позичальник зобов”язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов”язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов”язання. Пенею є неустойка, що обчисляється від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов”язання за кожен день просрочення виконання. Аналізуючи зібрані по справі докази, оцінюючи їх в сукупності, суд прийшов до висновку, що вимоги прокурора як позивача, ґрунтуються на нормах цивільного законодавства та кредитного договору украденого між відділенням ощадного банку № 2979 та відповідачем по справі. Суд вважає, що [PERSON] не виконала умов договору та не виконала взяте на себе зобов”язання згідно з умовами договору, щодо повернення суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю шляхом стягнення з [PERSON] грошової заборгованості по кредиту, відсоткам та пені за умовами укладеного нею кредитного договору в сумарному грошовому виразі - 6655,89 грн. Відповідно до вимог частини 3 статті 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати в сумі 81 гривня. На підставі наведеного,

Outcome: approved