Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-12 00:00:00

Позивач 15 травня 2008 року звернувся до Малинського районного суду з позовними вимогами до відповідача . Просив поновити на роботі на посаді слюсаря КВПіА ( чергового ) 5 розряду цеху КВПіА Центру інфраструктури ВАТ « Малинська паперова фабрика » ( далі Товариство ) з дня звільнення з роботи , стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу , стягнути вихідну допомогу згідно статті 44 КЗпП України , стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 26 листопада 2007 року по 19 грудня 2007 року , стягнути винагороду за загальними підсумками роботи товариства в 2007 році , стягнути різницю в оплаті за весь відпрацьований час та стягнути 30000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. В судовому засіданні позивач подав заяву про залишення позову в частині стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 26 листопада 2007 року по 19 грудня 2007 року без розгляду . 02 липня 2008 року судом винесено ухвалу про залишення позову в дані частині без розгляду. В подальшому позивачем були збільшені та уточненні позовні вимоги та остаточні вимоги позивача : про поновлення на роботі на посаді слюсаря КВПіА ( чергового ) 5 розряду цеху КВПіА Центру інфраструктури ВАТ « Малинська паперова фабрика » з 14 квітня 2008 року , стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 7355,84 грн. , стягнення вихідної допомоги згідно статті 44 КЗпП України в розмірі 1332, 22 грн., стягнення виплати по колективному договору в розмірі 4015 грн. , стягнення винагороди за загальними підсумками роботи товариства в 2007 році в розмірі 1398,02 грн. , стягнення різниці в оплаті за весь відпрацьований час з 20 грудня 2007 року по 14 квітня 2008 року в розмірі 4251,52 грн. та стягнення 30000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. [PERSON]. пояснив , що відповідно до рішення апеляційного суду Житомирської області від 26 листопада 2007 року його поновлено на роботі з 05 лютого 2007 року на посаді слюсаря КВПіА ( чергового ) 5 розряду цеху КВПіА Центру інфраструктури ВАТ « Малинська паперова фабрика». 21 грудня 2007 року позивача ознайомлено з розпорядженням № 392 від 20 грудня 2007 року , де зазначено , що у зв'язку з відсутністю в штатному розписі товариства посади слюсаря та роботи для такої професії з 20.12.2007 року [PERSON]. переведено в режим простою з оплатою 2/3 тарифу слюсаря. Тобто відповідач не виконавши рішення апеляційного суду про поновлення на роботі , повторно усунув позивача від виконання роботи , не надавши робочого місця . Позивачу виділили окреме місце в побутовій кімнаті та заборонили виходити за межі кімнати та спілкуватись з іншими працівниками . Оплату проводили як непрацюючому працівнику . Наказом № 122 від 14 квітня 2008 року у зв'язку з скороченням чисельності та штату , позивача звільнено за п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України . В порушення вимог статті 44 КЗпП України та умов колективного договору товариства позивачу при звільнені не виплачена вихідна допомога та виплати в залежності від стажу роботи . Також позивач не отримав винагороду за загальними підсумками роботи товариства в 2007 році. Після формального поновлення на роботі відповідачем не внесені зміни до штатного розпису , а тому неможливо скороти посаду , яка не передбачена штатним розписом . Позивачу не була запропонована посада налагоджувальника на яку він має переважне право як працівник з найбільшим досвідом роботи . Відповідач позов не визнав . В заперечення позову представник позивача пояснила , що відповідно до рішення апеляційного суду Житомирської області від 26 листопада 2007 року позивача поновлено на роботі з 05 лютого 2007 року на посаді слюсаря КВПіА ( чергового ) 5 розряду цеху КВПіА. У зв'язку з тим , що професія на яку поновлено [PERSON]. відсутня в штатному розписі товариства , то позивача відповідно до вимог ст.ст. 34 ,113 КЗпП України було переведено в режим простою , який оплачувався з розрахунку двох третин тарифної ставки , встановленого працівникові розряду . У зв'язку з відсутністю роботи , відсутнє і робоче місце , тому позивачу було надано приміщення для перебування на роботі . В подальшому , оскільки відсутня посада слюсаря в штатному розписі товариства , позивача було звільнено за ч.1 п.1 ст.40 КЗпП України . Перед звільнення [PERSON]. пропонувались вакантні посади , однак останній відмовся від них . Також адміністрація звернулась за попередньою згодою до профкому товариства та отримала згоду на звільнення позивача . При звільненні [PERSON]. , 05 лютого 2007 року , йому була виплачена вихідна допомога відповідно до вимог статті 44 КЗпП України в розмірі 1140,76 грн. Також є безпідставними вимоги позивача щодо виплати винагороди за загальними підсумками роботи товариства в 2007 році та виплат по колективному договору , оскільки виплати по колективному договору в розмірі 2509, 12 грн. позивач отримав при звільнені в лютому 2007 року , а винагороду в розмірі 120,33 грн. позивач отримав в лютому 2008 року. Так як звільнення позивача було проведено відповідно до вимог законодавства тому не має підстав для відшкодування моральної шкоди . Свідок [PERSON]. дав показання , що він працює начальником цеху ВАТ « Малинська паперова фабрика ». У зв'язку з скороченням чисельності працюючих працівників та введенням посади налагоджувальників , було звільнено на підприємстві 8 чоловік в тому числі і позивача . Після поновлення позивача на роботі відповідно до рішення апеляційного суду Житомирської області , [PERSON]. було переведено в режим простою з оплатою 2/3 тарифу слюсаря.. Свідок [PERSON]. дала показання , що вона працює на ВАТ « Малинська паперова фабрика » бухгалтером . З 20 грудня 2007 року позивача було поновлено на роботі відповідно до розпорядження по товариству з оплатою 2/3 тарифу . Нарахування заробітної плати позивачу здійснювалось виходячи з відпрацьованого часу та тарифу . Податки з заробітної плати стягувались відповідно до діючого законодавства . Заслухавши сторони , дослідивши надані докази в межах позовних вимог , суд визнає , що позов [PERSON]. підлягає частковому задоволенню . Відповідно до ч.1 п.1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір , укладений на невизначений строк , а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвано власником або уповноваженим ним органом у випадку зміни в організації виробництві і праці , в тому числі ліквідації , реорганізації , банкрутства або перепрофілювання підприємства , установи , організації , скорочення чисельності або штатів працівників . Однак суд вважає , що звільнення позивача проведено з порушенням вимог законодавства про працю . Судом встановлено , що відповідно до ухвали апеляційного суду Житомирської області від 26 листопада 2007 року позивача поновлено на роботі на посаді слюсаря КВПіА ( чергового ) 5 розряду цеху КВПіА Центру інфраструктури ВАТ « Малинська паперова фабрика » з 05 лютого 2007 року . ( арк.с. 6 ) . Згідно розпорядження Товариства від 20 грудня 2007 року № 392 у зв'язку з відсутністю в штатному розписі професії слюсаря КВПіА ( чергового ) 5 розряду та роботи для такої професії , позивача переведено з 20.12.2007 року в режим простою ( з оплатою 2/3 тарифу ) слюсаря КВПіА ( чергового ) 5 розряду. ( арк..с. 23 ) . Дане розпорядження видане в порушення вимог статті 34 КЗпП України в якій зазначено , що простій - це зупинення роботи викликане відсутністю організаційних умов , необхідних для виконання роботи , невідворотною силою або іншими обставинами . Під час розгляду справи відповідачем не доведено , що існували будь - які умови або обставини , що викликали необхідність застосування режиму простою щодо позивача . Також не може вважатись правомірним встановлення позивачу оплати праці в розмірі 2/3 тарифу , оскільки стаття 97 КЗпП України передбачає , що власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці , що погіршують умови , встановлені законодавством , угодами , колективними договорами . 14 квітня 2008 року відповідачем , виданий наказ № 122 , відповідно до якого позивача звільнено 14.04.2008 року з займаної посади у зв'язку з скороченням чисельності та штату працівників за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України , однак на день видачі наказу в штатному розписі товариства посади слюсаря КВПіА ( чергового ) 5 розряду не існувало . ( арк..с. 84 ) , оскільки з моменту поновлення позивача на посаді до штатного розпису товариства не було внесено відповідних змін . Тому суд приходить до висновку про незаконність даного наказу , у зв'язку з чим та відповідно до вимог статті 235 КЗпП України [PERSON]. необхідно поновити на роботі з 14.04.2008 , виплати середній заробіток за час вимушеного прогулу , винагороду за загальними підсумками роботи товариства за 2007 рік , різницю в оплаті за відпрацьований час. Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України « Про оплату праці » та Порядку обчислення середньої заробітної плати , затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року , виходячи з виплати за останні два місяця роботи , що передують події , з якою пов'язана ця виплата . Судом при обчислені середнього заробітку позивача береться до уваги заробітна плата позивача , що виплачувалась при його попередньому звільнені , а саме за грудень 2006 року, січень 2007 року , оскільки при поновлені [PERSON] . з 05.02.2007 року , заробітна плата йому нараховувалась не в повному обсязі , виходячи з 2/3 тарифу . ( арк..с. 113-114 ) . Кількість робочих днів за період з моменту звільнення позивача - з 14.04.2008 року по день винесення рішення судом - 13.10.2008 року становить 127 днів , а тому розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу становить ( 45,52 грн. х 127 днів ) = 5780,52 грн. Різницю в оплаті праці позивача судом обраховується виходячи з зарплати отриманої їм за період грудень 2007 року - квітень 2008 року з оплатою праці 2/3 тарифу , що становить ( 1345,74 + 77,15 + 203,59 + 199, 96 ) = 1826,44 грн. ( арк.с. 62- 65 ) . При оплаті праці по повному тарифу позивачу належало б отримати 2739, 66 грн. , а тому різниця в оплаті праці становить ( 2739,66 - 1826,44 ) = 913,22 грн. Судом встановлено , що позивачем отримано винагороду за 2007 рік в розмірі 120,33 грн. ( арк.с. 66 ) Положенням про виплату винагороди працівникам товариства ( арк..с. 77 ) , визначено порядок її нарахування , а тому судом , виходячи з середньомісячного заробітку позивача винагорода обраховується в розмірі - 958,78 грн. 1. 1046,87 х 12 х 0,0109 = 136, 93 2 .1046,87 х 12 х 0,0750 = 942,18 3. 942,18 + 136,93 - 120,33 = 958, 78 Відповідно до статті 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівникові провадиться у разі , якщо порушення його законних прав призвело до моральних страждань , втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд визнає , що внаслідок незаконних дій відповідача позивачу була завдана моральна шкода , яка полягає в тому , що порушені права у сфері трудових відносин , що призвело до душевних страждань , втрати нормальних життєвих зв'язків та вимагає від нього додаткових зусиль для відновлення організації свого життя . Позивач , не отримуючи заробітну плату не мав можливості утримувати свою сім'ю та вести нормальний спосіб життя. Суд вважає , що для часткової компенсації заподіяної моральної шкоди достатній її розмір - 1000 грн. В частині вимог щодо стягнення вихідної допомоги згідно статті 44 КЗпП України в розмірі 1332, 22 грн. та стягнення виплати по колективному договору в розмірі 4015 грн. повинно бути відмолено , оскільки дані вимоги можуть бути задоволені судом у випадку їх невиплати при умові звільнені позивача з дотриманням законодавства про працю . Виконання рішення про поновлення на роботі позивача та виплати заробітної плати за один місяць підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного

Outcome: partial