Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на земельну ділянку, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла його тітка [PERSON], яка 06.07.2001 року заповіла йому земельну ділянку, яку отримала на підставі сертифіката на право на земельну частку /пай/. На підставі сертифікату 10.10.2001 року тітці був виданий державний акт на право приватної власності на землю. Після смерті тітки він звернувся до нотаріальної контори з метою оформлення спадщини на земельну частку /пай/, але йому було відмовлено з причини відсутності втраченого оригіналу державного акту на право приватної власності на землю. За фактом втрати оригіналу державного акту на право приватної власності на землю, виданого на ім'я [PERSON], надруковано оголошення в районній газеті «Колос». В попередньому судовому засіданні представник позивача [PERSON]позов підтримала та просила його задовольнити. Представник відповідача в попереднє судове засідання не з'явився, до суду надійшла заява, в якій відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог, просить справу розглянути за відсутності їхнього представника. Представник третьої особи Десятник В.І. проти задоволення позовних вимог не заперечував. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення представника позивача та представника третьої особи, оголосивши заяву відповідача, дослідивши докази в сукупності з іншими матеріалами справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Правовідносини сторін регулюються ст. 524 ЦК України (в редакції 1963 року), ст.ст.1217, 1234, 1235, 1236 ЦК України, ст.ст. 81, 125, 126, 158 Земельного кодексу України. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] (а.с. 6), на її ім'я 10 жовтня 2001 року був виданий державний акт на право приватної власності на землю серії IV- КР № 001409 (а.с. 7). Згідно копії заповіту від 06.07.2001 року, посвідченого за реєстровим № 62 секретарем Нерубайської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області, [PERSON] належний їй сертифікат на право на земельну частку /пай/ серії КР № 0055485, виданий Новоархангельською районною державною адміністрацією 16 січня 1997 року, заповіла [PERSON] (а.с. 9). Згідно довідки, виданої виконкомом Нерубайської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області, вказаний заповіт не скасовано і не відмінено станом на 14.08.2008 року (а.с. 13). Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на землю виникає після одержання документа, що посвідчує право власності на земельну ділянку та його державної реєстрації. Відповідно до оголошення, розміщеного в Новоархангельській районній газеті «Колос» від 02 лютого 2008 року № 9, зазначено, що державний акт на земельну частку /пай/ серії ІV-КР № 001409, виданий Нерубайською сільською радою 10.10.2001 року на ім'я [PERSON] втрачено і вважати його недійсним (а.с. 11). Таким чином, роблячи заповіт на сертифікат на право на земельну частку (пай), спадкодавець передала позивачу не тільки право на землю, а й на земельну ділянку, виділену в натурі. На підставі викладеного,

Outcome: approved