Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-21 00:00:00

позивач в липні 2008 року звернувся з позовом до відповідача, в якому просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на &frac12; частку земельної ділянки, яка належала його бабі, [PERSON], яка померла 09 листопада 2004 року, мотивуючи свої вимоги тим, що на час відкриття спадщини він проживав разом із спадкодавцем, але у встановлений законом шестимісячний строк не подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про відкриття спадщини. Під час розгляду справи представники позивача: [PERSON] та адвокат [PERSON] позов підтримали та просили його задовольнити. Представник відповідача, належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, до суду не з*явився, просив розглянути справу за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Заслухавши представників позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Правовідносини між сторонами виникли після набрання чинності ЦК України (в редакції 16 січня 2003 року) та пов*язані з визнанням права власності на спадщину, тому при розв*язанні данного спору слід керуватись ст. ст.1216, 1217, 1223, 1268, 1269, 1270 ЦК України ( в редакції 16 січня 2003 року). Ст.1216 ЦК України визначає, що спадкуванням є перехід прав та обов*язків (спадщини) від фізичної особи (спадкодавця), яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, які визначені в заповіті. Ч.1 ст.1269 ЦК України визначає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, повинен подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадищини... Ч.5 ст.1269 ЦК України передбачає, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Ст.1270 ЦК України визначає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З копії свідоцтва про смерть вбачається, що [INFO] померла баба позивача, [PERSON] (а.с.6), яка по день своєї смерті проживала в [ADDRESS] (а.с.11). Після її смерті відкрилась спадщина на належну їй на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії 1У-ОД № 036355 земельну ділянку площею 6,86 гектарів, розташовану на території Кривобалківської сільської ради (а.с.7-8). 28 липня 2004 року [PERSON] залишила заповіт, посвідчений секретарем Кривобалківської сільської ради Саратського району під реєстровим № 49, згідно якого вищезазначену земельну ділянку вона заповідала в рівних частках позивачеві та [PERSON] ( а.с.9). Позивач прийняв свою частку спадщини, тому що на час відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем, що підтверджується довідкою Кривобалківської сільської ради Саратського району Одеської області (а.с.10). Але отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі він не може, тому що згідно відповіді Саратської державної нотаріальної контори спадкова справа на ім*я [PERSON] не заводилась і заяви про прийняття спадщини від спадкодавців не надходили (а.с.16). З копії рішення Саратського районного суду Одеської області, яке набрало законної сили, вбачається, що за іншим спадкоємцем за заповітом, [PERSON], визнано право власності на &frac12; частку земельної ділянки, яка належала [PERSON] В судовому засіданні доведено, що позивач, як спадкоємець за заповітом, прийняв свою частку спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON], тому суд вважає необхідним позов задовольнити та визнати за ним право власності на &frac12; частку земельної ділянки.

Outcome: approved