Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-11 00:00:00

07.07.2008 р. [PERSON]. звернувся до Краматорського міського суду з заявою до ВАТ «Донецьке обласне підприємство автобусних станцій» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Свої позовні вимоги обгрунтував тим, що він має статус ветерана війни - інваліда війни. Згідно з Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» він має право на безплатний проїзд в автобусі міжміського маршруту. 09.11.2006 року в касі автостанції «Краматорськ» «Путіловський» м. Донецька відповідачем було йому відмовлено у видачі квитка на безплатний проїзд автобусом до автостанції «Путіловський» м. Донецька. В зв'язку з цим, він змушений був сплатити вартість квитка, що становить 6,49 грн., що призвело до того, що позивач змушений був понести витрати в даному розмірі. Просить суд стягнути з відповідача вартість квитка в розмірі 6,49 грн., оскільки позивач мав намір отримати доходи з коштів, понесених на придбання квитка, а також моральну шкоду, яка передбачена Законом України «Про захист прав споживачів» в розмірі 1000 грн., оскільки з вини ВАТ «ДОПАС» позивач знаходився у нервовому напруженні, що негативно відобразилося на його самопочутті, призвело до головного болю, утрати спокою, погіршенню сну та апетиту, необхідності приймати заспокійливі та лікувальні медичні препарати. В судове засідання позивач не з'явився, але надав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність (а.с. 41). В судовому засідані представник відповідача - Клименко Н.В. позов не визнала, так як вважає, що позивач [PERSON]. не має права на безплатний проїзд в автобусі приміських і міжміських маршрутів, так як вважає, що на позивача дія п. 7 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Проаналізувавши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Як вбачається з копії посвідчення на а.с. 6, [PERSON] . являється інвалідом третьої групи і має пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни. Пунктом 7 ст. 13 п. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», захист прав передбачено, що інваліди війни мають право на безплатний проїзд усіма видами міського пасажирського транспорту, автомобільним транспортом загального користування в сільській місцевості, а також залізничним і водним транспортом міського сполучення та автобусами приміських і міжміських маршрутів, у тому числі внутрірайонних, внітрі- та міжобласних, незалежно від відстані та проживання. Як вбачається з квитка на а.с. 7, 09.11.2006 р. позивачем був придбаний квиток вартістю 6,49 грн. на проїзд автобусом маршрутом Слов»янськ - Донецьк. Даний факт являється порушенням п. 7 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а тому дана вартість квитка повинна бути стягнута з відповідача на користь позивача. Оскільки дані правовідносини між сторонами регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», то позовна вимога в частині стягнення моральної шкоди, яка передбачена ст. 22 вказаного Закону підлягає задоволенню, однак частково, оскільки суд вважає, що позивачем завищена сума моральної шкоди. Й тому з урахування події, яка спричинила позивачу моральну шкоду, об'єму його хвилювань, тривалості порушень його нормальних життєвих зв'язків, суд вважає, що з відповідача на користь позивача варто стягнути 50 грн. за причинену моральну шкоду. Згідно ст. 88 ЦПК України на відповідача варто покласти судові витрати по даній справі: судовий збір в розмірі 51 грн. та 8-50 грн. по моральній шкоді, а також витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн.

Outcome: partial