Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON],[PERSON] про визнання права власності, посилаючись на те, що вона є власником квартири [ADDRESS], яку придбала у відповідачів, уклавши з ними 14 серпня 2007 року договір купівлі-продажу, посвідчивши його у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Горецької С.І. за номером в реєстрі №68. Після придбання нею квартири з метою поліпшення своїх житлових умов та необхідністю проведення поточного ремонту вона за власні кошти провела ремонт в квартирі, в процесі якого вияснилося, що відповідачі до укладення з нею договору купівлі-продажу провели реконструкцію квартири, а саме: добудували балкон площею 7,9 кв.м, який не ввійшов до площі квартири при укладенні договору купівлі-продажу. Позивачка зазначила, що [PERSON] та [PERSON] провели відповідні дії для отримання дозволу на прибудову балкону, отримали ряд погоджень та необхідних для цього документів, зокрема 08.06.1999 року Жовтневою райадміністрацією виконавчого комітету Одеської міської ради №614 було затверджено проект на улаштування балкону в квартирі [ADDRESS] на підставі рішення Міжвідомчої комісії і наданих погоджених документів. Проте відповідачі після побудови балкону в експлуатацію його не ввели. У судовому засіданні позивачка позов підтримала, обґрунтовуючи позовні вимоги ст.383 ЦК України, згідно з нормами якої власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Позивачка пояснила, що після ремонту квартира стала чотирьохкімнатною, за рахунок балкону збільшилася на 5,9 кв.м., має загальну площу 95,2 кв.м., на місці вікна, яке колись було входом/виходом в квартиру нею улаштовано окремий вхід/вихід у під'їзд - арку. При цьому на реконструкцію своєї квартири шляхом приєднання збудованого відповідачами балкону вона отримала письмову згоду суміжних мешканців будинку [ADDRESS] - [PERSON] та [PERSON], підписи яких нотаріально посвідчені. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлені завчасно в установленому законом порядку у відповідності до вимог ст.74 ЦПК України, про що є відповідні розписки про отримання судових повісток, надали суду заяву про визнання позову в повному обсязі і просять розглянути справу за їх відсутності. Вислухавши позивачку, вивчивши та дослідивши матеріали справи, проаналізувавши їх в сукупності з вимогами чинного законодавства, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 14 серпня 2007 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Горецькою С.І. за номером в реєстрі №68, зареєстрованого в КП «ОМБТІ та РОН» за реєстраційним номером: 19518323, номер запису: 2196, в книзі:613 пр-169. На час набуття права власності вищенаведена квартира мала добудований до квартири балкон площею 7,9 кв.м, який не ввійшов до площі квартири при укладенні договору купівлі-продажу між позивачкою та відповідачами. При цьому відповідачі [PERSON] та [PERSON] замовили проект на влаштування балкону, отримали ряд погоджень та необхідних для цього документів, і 08.06.1999 року Жовтневою рай адміністрацією виконавчого комітету Одеської міської ради №614 проект було затверджено на підставі рішення Міжвідомчої комісії і наданих погоджених документів. Натомість після побудови балкону відповідачі в експлуатацію його не ввели. Позивачка за власні кошти виконала реконструкцію квартири шляхом перепланування та часткової зміни призначення приміщень, посилення наявних міжповерхових дерев'яних перекриттів металевими балками. Крім того на місці вікна, яке колись було входом/виходом в квартиру позивачкою улаштовано окремий вхід/вихід у під'їзд - арку будинку [ADDRESS]. Згідно технічного паспорту від 15 жовтня 2008 року, виготовленого КП «ОМБТІ та РОН», квартира позивачки після реконструкції стала чотирьохкімнатною, має загальну площу 95,2 кв.м., житлову площу 54,4 кв.м. і складається з житлових кімнат площами 6,9 кв.м., 16,7 кв.м., 17,3 кв.м. та 13,5 кв.м., кухні площею 5,9 кв.м., туалету площею 1,4 кв.м., коридору-холу площею 18,1 кв.м., підсобних приміщень площами 4,9 кв.м., 2,6 кв.м., веранди площею 7,9 кв.м. При цьому збільшена на 5,9 кв.м. площа квартири за рахунок реконструкції та влаштування веранди у відповідності зі ст.186 ЦК України є невід'ємною приналежністю квартири позивачки. У відповідності зі ст.41 Конституції України та ч.1 ст.319 ЦК України власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. З огляду на наведені норми [PERSON], володіючи на праві приватної власності квартирою, має право на власний розсуд вирішувати питання щодо доцільності її використання, зокрема проведення ремонту та реконструкції. Як вбачається з Технічного висновку збереження виконаної реконструкції квартири [ADDRESS], зробленого ПП «ЛВК ПЛЮС» (держліцензія АВ №190340), реконструйована квартира [ADDRESS] відповідає вимогам діючих нормативних документів на житлові приміщення (ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будівлі. Основні положення»); виконана реконструкція квартири не вплинула на несучу здатність основних будівельних конструкцій будівлі; при улаштуванні підвісної стелі застосовано гіпсокартонні листи, які задовольняють вимоги пожежної безпеки приміщень квартири; технічний стан всіх конструктивних елементів квартири - задовільний; в частині інженерного обладнання квартира відповідає вимогам діючих нормативних документів; можливо збереження реконструкції квартири і її подальшої експлуатації. За письмовою заявою суміжних мешканців будинку [ADDRESS], підписи яких посвідчені нотаріально, будь-яких претензій з приводу реконструкції та узаконення цієї реконструкції позивачкою [PERSON] вони не мають. За таких обставин та з урахуванням ст.383 ЦК України, згідно з положеннями якої власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку, суд вважає, що проведення позивачкою [PERSON] реконструкції своєї квартири не призвело до порушень прав чи законних інтересів будь-яких осіб, зокрема власників інших квартир у будинку [ADDRESS]. Згідно положень ст.331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі частини другої цієї статті право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Власник майна в порядку ст.392 ЦК України може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивачки є обґрунтованими, такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved