Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-14 00:00:00

14 липня 2008 року, позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою до відповідача, посилаючись на те, що з [PERSON]., він перебуває у шлюбі з 22 лютого 1992 року, який зареєстровано відділом РАГС міста Лозова Лозівського міського управляння юстиції Харківської області, про що вчинено актовий запис №64. Від даного шлюбу, вони з відповідачем мають сина - [PERSON], [INFO], який проживає за вище згаданою адресою. Позивач вказав, що сімейні відносини між ними в останній час не складаються, між подружжям немає взаємопорозуміння в сім'ї часто виникають сварки, вони по-різному оцінюють життєві ситуації. Позивач вказав, що працює в 07-77 взвод ДПС м. Красноград ГУМВС України в Харківській області інспектором ДПС, його прибуток за шість місяців 2008 року складає 11 тисяч 331 гривня 16 копійок. Позивач вказав, що збереження шлюбу, є неможливим та суперечить його інтересам. Спору про розподіл сумісно нажитого майна між ними не має. На підставі викладеного, позивач прохає суд розірвати шлюб між ним та відповідачем, і витрати при отриманні в органах РАГСу свідоцтва про розірвання шлюбу покласти на нього. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив розірвати шлюб з відповідачем, по справі пояснив, що сімейні відносини між ними в останній час не складаються, між подружжям немає взаємопорозуміння в сім'ї часто виникають сварки, вони по-різному оцінюють життєві ситуації, строк для примирення їм не потрібен, спору про розподіл сумісно нажитого майна та місця проживання дитини, між ним та відповідачем не має. Також позивач вказав, що шлюб у нього перший. Крім того, позивач прохав суд, витрати в органах РАЦС при реєстрації розірвання шлюбу, покласти на нього. Відповідач проти позову не заперечувала, і пояснила, що збереження сім'ї вже не можливо і буде суперечити інтересам кожного з них, строк для примирення їм не потрібен, оскільки вони останнім часом шлюбні стосунки не підтримують, спору про розподіл сумісно нажитого майна та місця проживання дитини, між ними не має. В підтвердження викладеного, відповідач подала до суду свою письмову заяву. Також відповідач зазначила, що шлюб у неї перший, дошлюбне прізвище - Тимошадченко. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановленого, що сторони з 22 лютого 1992 року перебувають у шлюбі, який був зареєстрований відділом РАГС міста Лозова Лозівського міського управляння юстиції Харківської області, актовий запис № 64 (а.с.№4). Від даного шлюбу вони мають сина - [PERSON], [INFO] (а.с.№5). Відповідно до пояснень, які надано позивачем та відповідачем у судовому засіданні 15 серпня 2008 року, судом було достовірно встановлено, що сторони створити міцної сім'ї за час спільного проживання не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався, подружні стосунки припинились. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом було з»ясовано, що між сторонами не має спору про розподіл сумісно нажитого майна та місця проживання дитини, якщо шлюб буде розірвано. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Витрати по оплаті державного мита при реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС суд вважає можливим покласти на позивача, а відповідача від вказаних витрат - звільнити. Згідно до п. 6 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. З огляду на матеріали справи, судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду було сплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи на суму в 07 грн. 50 коп. (а.с.№1) та судовий збір (державне мито) на суму в 08 грн. 50 коп. (а.с.№2). Положенням ч. 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними позовних вимог, і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі викладеного, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати.

Outcome: approved