Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-21 00:00:00

[PERSON]. звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про стягнення грошової компенсації за частку в квартирі, мотивуючи свої вимоги наступним: Під час проживання з відповідачкою сім'єю в зареєстрованому шлюбі ними була приватизована двокімнатна квартира [ADDRESS]. Після розірвання шлюбу вони не досягли угоди щодо порядку користування спірною квартирою, він почав проживати за іншою адресою, а відповідачка з дочкою залишились проживати в даній квартирі. З того часу йому створюються перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні належною йому часткою в квартирі. Документи на право власності на квартиру, технічний паспорт також знаходяться у відповідачки. Так як в добровільному порядку вона не бажає вирішити питання щодо користування та розпорядження належною йому часткою в квартирі, він звернувся до суду з заявою про забезпечення доказів, в якій просив витребувати у відповідачки документи на квартиру. 17 січня 2008 року Машівським районним судом була винесена ухвала, якою зобов'язано відповідачку подати до суду технічний паспорт на квартиру та свідоцтво про право власності на квартиру, але і на ухвалу суду вона не відреагувала. Вказане свідчить про неможливість вирішення питання про спільне користування ними квартирою, а також про виділ йому у натурі його частки в квартирі. Зазначене змушує його звернутись до суду з позовом про стягнення з відповідачів на його користь грошової компенсації вартості належної йому частки в квартирі. 2 квітня 2008 року позивач подав до суду зміни та доповнення до позовної заяви ( а.с. 31), в яких просить суд визначити розмір ідеальних часток в квартирі за кожним із власників квартири по 1/3 ідеальної частки та стягнути на його користь з [PERSON]. та [PERSON]. грошову компенсацію вартості його частки. 7 квітня 2008 року позивач знову доповнив свої позовні вимоги ( а.с.39) та просив визначити точну адресу квартири та стягнути з відповідачів судові витрати по справі, підтвердив раніше заявлені позовні вимоги. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, з підстав викладених в позовній заяві та просить суд визначити точну адресу квартири, розмір ідеальних часток в квартирі за кожним із власників квартири по 1/3 ідеальної частки, стягнути з [PERSON]. та [PERSON]. солідарно на його користь грошову компенсацію вартості належної йому на праві приватної власності 1/3 частини квартири [ADDRESS] , яка становить 55760,00 грн. та судові витрати по справі. В своєму запереченні на позов ( а.с. 19) відповідачі по справі [PERSON]. та [PERSON]. вважають позов безпідставним та необгрунтованим, просять відмовити в його задоволенні. В подальшому відповідачі по справі на неодноразові виклики до суду не з»являються, відмовляються отримувати повістки до суду, а тому суд вважає можливим розглянути справу по суті на підставі наявних доказів. Суд, заслухавши пояснення позивача, враховуючи думку відповідачів по справі, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази прийшов до наступного: Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 25 лютого 1994 року ( а.с. 22) квартира в будинку [ADDRESS] дійсно належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON]та [PERSON]. Як видно із технічного паспорту на квартиру, що знаходиться у власності [PERSON]. ( а.с. 20-21) квартира [ADDRESS] складається з двох кімнат житловою площею 29.9 кв.м. Загальна площа квартири складає 55.5 кв.м. Із паспорта на ім»я [PERSON]. вбачається, що він прописаний та проживає по [ADDRESS] ( а.с. 7) Відповідно до довідки Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» за гр. [PERSON]. зареєстровано право власності на частину квартири [ADDRESS] згідно свідоцтва про право власності ( а.с. 6) [PERSON]. та [PERSON]. перебували в зареєстрованому шлюбі до 25 жовтня 2007 року (а.с. 98), і зазначена квартира набута сторонами під час шлюбу, а тому є об'єктом спільної сумісної власності, в якій їхні частки рівні. Таку ж рівну частку має і їхня донька [PERSON]. згідно свідоцтва про право власності на квартиру. Аналізуючи докази по справі, суд приходить до висновку, що оскільки за змістом норм законодавства, частки у праві спільної сумісної власності є рівними, спір між співвласниками квартири про розмір їх часток відсутній, а тому позов в цій частині безпідставний і задоволенню не підлягає. Крім цього, позивач просить уточнити адресу їхньої квартири з зазначенням того, що вона знаходиться в с[ADDRESS]. Відповідно до п.1 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» - приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Згідно п. 7 ст. 8 цього Закону - органи приватизації, що здійснюють приватизацію державного житлового фонду, мають право на діяльність по оформленню та реєстрації документів про право власності на квартиру (будинок). За змістом п. 15, 16 Положення про порядок передачі квартир ( будинків ) у власність громадян, затвердженого наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 56 від 15.09.1992 року - підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир (будинків) може бути покладено на спеціально створювані агентства, бюро та інші організації, і передача квартир (будинків) у власність громадян оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення. Таким чином, питання оформлення свідоцтва про право власності на житло, в тому числі зазначення адреси квартири позивачів, відноситься до компетенції органів приватизації, які видали це свідоцтво, що свідчить про те, що зазначене питання не підлягає розгляду в суді, а тому суд вважає, що в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Що ж стосується вимог позивача про стягнення грошової компенсації за частку в квартирі, то у відповідності до ст. 68 ч. 1 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте на час шлюбу. Згідно з ч. 2 ст. 364 ЦК України, якщо виділ в натурі частки спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Відповідно до ч. 4 ст. 71 СК України присудження одному із подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема ... на квартиру, допускається лише за його згодою. Із матеріалів справи і доводів сторін вбачається, що вони проживають окремо, проживання спільно в спірній квартирі позивача та відповідачів є неможливим, питання про реальний розподіл квартири позивачем не ставиться, а тому на підставі ч. 1 п. 3 ст. 365 ЦК України, позов позивача про стягнення компенсації за частку в квартирі підлягає задоволенню. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи ринкова вартість квартири [ADDRESS] складає 167 280 грн., а ринкова вартість 1/3 частини квартири складає 55 760 грн. ( а.с. 64-69). Згідно зі ст. 88 ЦПК України - стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем [PERSON]. сплачено судовий збір в розмірі 330 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 108 грн. ( а.с. 1-3) та за проведення судової будівельно-технічної експертизи в розмірі 751 грн. 20 коп. ( а.с.57), які підлягають стягненню з відповідачів. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved