Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку дійсним зазначивши, що 16 листопада 1991 року між нею та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований ЗАГС Єланецького райвиконкому, актовий запис № 64. В період шлюбу, 22 серпня 2001 року у відповідачки по справі чоловік позивачки придбав житловий будинок у [ADDRESS], згідно договору купівлі - продажу нерухомого майна № 371, зареєстрованому універсальною товарно-сировинною біржею «Номінал» та вознесенським МБТІ. [INFO] помер чоловік позивачки [PERSON], після чого вона звернулася до нотаріальної контори за свідоцтвом про право на спадщину, однак в оформленні свідоцтва їй було відмовлено в зв'язку з відсутністю правоустановчих документів. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, пояснивши суду, що після смерті чоловіка вона звернулася до державної нотаріальної контори за оформленням спадкового майна, однак їй відмовили пославшись на те, що в неї відсутні правоустановчі документи, згідно яких її померлий чоловік володів спірним житловим будинком. Позивачка просила визнати дійсним договір купівлі - продажу спірного будинку у [ADDRESS], укладений між її чоловіком та відповідачкою по справі. Представник позивачки позов підтримав та пояснив суду, що 22 серпня 2001 року чоловік позивачки придбав житловий будинок у [ADDRESS] у відповідачки по справі згідно договору купівлі - продажу нерухомого майна № 371, зареєстрованому універсальною товарно-сировинною біржею «Номінал» та вознесенським МБТІ. На час укладення договору між [PERSON] та відповідачкою була досягнута згода щодо всіх істотних умов договору, які були повністю виконані сторонами. Померлий чоловік позивачки неодноразово звертався до відповідачки із проханням нотаріально оформити договір, однак остання без будь-яких пояснень уникала цього. Крім того представник позивача просив поновити строк позовної давності оскільки позивачка про недійсність спірного договору дізналася у 2007 році після звернення до державної нотаріальної контори за оформленням спадщини. Відповідачка по справі позов не визнала пояснивши суду, що такого договору взагалі не укладала. [PERSON] є її сином, він мав доступ до її документів та міг ними скористатися для оформлення такого договору, однак сама вона договір не укладала, його не підписувала, грошей за таким договором не отримувала та ніяких домовленостей між нею та її сином щодо відчуження спірного будинку не було. Представник відповідачки позов не визнав та пояснив суду, що вважає пропущеним строк для звернення до суду з неповажних причин та просив застосувати строки позовної давності, оскільки чоловік позивачки з моменту укладення договору знав про його недійсність та міг звернутися до суду, однак цього не зробив. Крім того представник позивача зазначив, що відповідачка по справі спірний договір із своїм сином не укладала, не досягала ніяких домовленостей, грошей не отримувала та, відповідно, до неї ніхто не звертався із проханням нотаріально оформити такий договір. Заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти. Позивачка 16 листопада 1991 року уклала шлюб із [PERSON] та після його смерті [INFO]є спадкоємцем першої черги. Спірний договір купівлі - продажу нерухомого майна № 371, укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований на Універсальній товарно-сировинній біржі «Номінал» 22 серпня 2001 року. Згідно вимог ст. 47 ЦК Української РСР, який діяв на момент укладення договору, нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до положень ст. 227 ЦК Української РСР, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Таким чином недійсність спірного договору була встановлена законом, а тому строк позовної давності щодо оспорювання даного договору необхідно відраховувати з моменту укладення такого договору, тобто з моменту коли [PERSON]. повинен був дізнатися про недійсність укладеного ним договору. З моменту укладання договору та до моменту своєї смерті [PERSON]. [INFO] до суду не звертався. Позивачка по справі також знала про укладення такого договору із моменту його укладення. З огляду на викладене, заявлені позивачкою причини пропуску строку позовної давності суд вважає неповажними. Згідно п.6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16 січня 2003 року правила Цивільного кодексу України про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред'явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом. Цивільний кодекс України набрав чинності з 1 січня 2004 року, тобто до спливу строку позовної давності за спірним договором - 22 серпня 2004 року. Представником відповідачки заявлено про застосування строків позовної давності. Відповідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed