Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-13 00:00:00

[PERSON]. звернулася до суду з позовною заявою, вказавши, що у лютому 2001 року за місцем свого постійного мешкання помер її чоловік - [PERSON]. Після його смерті залишилась спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS], яку вона прийняла, але не оформила належним чином, оскільки на момент відкриття спадщини діяла ст. 549 Цивільного кодексу України 1963 року, яка визнавала за факт прийняття спадщини фактичний вступ в управління та володіння спадковим майном. Після похорон чоловіка, який заповіту не складав, вона продовжувала проживати у будинку. Діти спадкодавця, які теж є спадкоємцями першої черги, від прийняття спадщини відмовилися. Позивач фактично прийняла спадщину, проте не має змоги оформити права власності на спадкове майно у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документу на будинок. У судовому засіданні представник позивача [PERSON]. підтримала доводи позовної заяви. Відповідач, належним чином сповіщений про час та місце розгляду справи, до суду не прибув, проте надіслав до суду листа, у якому проти задоволення позовних вимог не заперечував та просив розглянути справу за відсутності його представника. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановивши обставини і відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного. [INFO] у [ADDRESS], за місцем свого постійного мешкання помер [PERSON], який згідно свідоцтва про одруження 1У [NUMBER] від 09 січня 1960р. (а.с. 8) був чоловіком позивача. Факт смерті зареєстрований 19 лютого 2001 року Верхньобишкинської сільською радою Первомайського району Харківської області за № 2. Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді будинку з надвірними будівлями за [ADDRESS]. Будинок зареєстрований у погосподарський книзі Верхньобишкинської сільської ради Харківської області за [NUMBER], що вбачається з довідки від 03 квітня 2008 року за [NUMBER] (а.с.10). Головою господарства записаний [PERSON]. Заповіт на зазначене майно не складався. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом, і після похорону чоловіка продовжувала проживати у зазначеному будинку, проте до нотаріальної контори з заявою не звернулася бо вважала, що фактично прийняла спадщину, оскільки на час відкриття спадщини діяла ст. 549 Цивільного кодексу України 1963 року, яка визнавала за факт прийняття спадщини фактичний вступ в управління та володіння спадковим майном. Діти спадкодавця, які теж є спадкоємцями першої черги за законом, проживають окремо і, що підтверджується довідкою Первомайської державної нотаріальної контори та особисто написаними і належним чином посвідченими заявами, спадщину не прийняли і на неї не претендують. У теперішній час позивач звернулася до нотаріальної контори з заявою, проте права власності оформити не може у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. А отже, за визнанням права власності вона звернулася до суду. Суд вважає заявлені вимоги законними, обґрунтованими та у повному обсязі підтвердженими поясненнями представника позивача, матеріалами справи та наданими доказами, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки він не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved