Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-18 00:00:00

До суду з вказаною позовною заявою звернулась [PERSON], посилаючись на те, що вона з відповідачем з 11 листопада 2006 року перебуває в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] народження. Просила суд стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини доходу (заробітку) щомісячно до повноліття дитини, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на те, що вони припинили шлюбні стосунки і не дійшли згоди щодо порядку та розміру виплати коштів на утримання сина. Домовленості про добровільне виконання відповідачем обов”язку утримувати дитину ними не досягнуто; договору про сплату аліментів на утримання дитини ними не укладено. Інших дітей у відповідача не має. Син будь яких доходів чи майна не має, має задовільний стан здоров'я. Вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягненню нею трирічного віку, проживає у власному будинку, земельної частки (паю) у власності не має. Відповідач є працездатним, проживає у будинку батьків, земельної частки (паю) не має. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, підтвердила обставини, на які посилається в позовній заяві. Відповідач в попередньому судовому засіданні позовні вимоги про стягнення з нього на користь позивачки аліментів на утримання сина в розмірі 1/4 частини доходу (заробітку) щомісячно до його повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, визнав. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки та відповідача про визнання позову та перевіривши письмові докази, вважає, що визнання відповідачем вказаного позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватись, як аліменти на дитину, відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України визначається судом, але розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин у відповідності з ч. 2 ст. 182 цього Кодексу не може бути менший ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд вважає, що оскільки відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, позовні вимоги визнає, з нього слід стягнути на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] народження, аліменти у частці від його доходу в розмірі 1/4 частини доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 3 п. 4 ст. 81, ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи на користь головного управління Державного казначейства України в Київській області та судовий збір на користь органу місцевого самоврядування. У відповідності з п. 1 ст. 367 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає обов'язковому негайному виконанню.

Outcome: approved