Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 07.03.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, згідно з умовами якого позичальник отримав кредит у вигляді відкритої кредитної лінії, що не поновлюється з лімітом заборгованості 181050,00 грн. терміном до 10.02.2022 року, крім цього, 07.03.2008 року між сторонами було укладено іпотечний договір, згідно з умовами якого позичальник передав банку в іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок по [ADDRESS] та майнові права на земельну ділянку біля цього будинку, згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов»язувався погашати кредит, сплачувати проценти за користування кредитом, в разі порушення позичальником умов кредитного договору банк має право достроково стягнути наданий кредит, проценти по ньому, комісії та інші витрати, станом на 18.09.2008 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 173 844,67 грн. А тому позивач просить суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача за дорученням уточнив позовні вимоги і просив суд стягнути з відповідача заборгованість в сумі 178 297,19 грн. станом на 04.11.2008 року. Відповідач в суді позов визнала, не заперечує щодо стягнення на користь позивача вказаної суми заборгованості. За ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Так, судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 07.03.2008 року було укладено кредитний договір , за умовами якого банк надає позичальнику кредит у вигляді відкличної кредитної лінії, що не поновлюється, з лімітом заборгованості 181 050,00 грн. на строк до 10 лютого 2022 року з процентною ставкою 18,5 % річних на споживчі цілі та оплату страхових платежів, що вбачається з копії договору № 116. Відповідно до п.4.6 догоовру відповідач зобов»язується забезпечити, починаючи з квітня 2008 року, щомісячне погашення заборгованості по кредиту та процентах в розмірі, згідно з графіком платежів, в період з 1-го по 10-те число кожного місяця. За несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом відповідач на вимогу банку сплачує також пеню в розмірі 0,2 % від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення платежу. Як передбачено п.4.5 договору, позичальник зобов»язався сплачувати за користування кредитом проценти в розмірі 18,5 % річних за строковий кредит і 37% річних у разі порушення строків повернення кредиту за договором. Судом також встановлено, що відповідачем були порушені умови вказаного вище договору щодо своєчасного повернення одержаного кредиту та сплати процентів за користування кредитом. Так, згідно наданого позивачем розрахунку станом на 04.11.2008 року заборгованість по строковому кредиту становить 167 905,19 грн., заборгованість по простроченому кредиту-1406,03 грн., заборгованість по строкових процентах-2932,19 грн., заборгованість по прострочених процентах-5635,04 грн., заборгованість по пені-418,83 грн., всього 178 297,28 грн. Судом встановлено, що відповідач з умовами кредитного договору була ознайомлена при його укладенні, підписала вказаний договір і отримала кредит в обумовленій договором сумі, але умови договору порушила. Згідно з умовами п.5.1 договору у разі порушення позичальником зобов»язань за кредитним договором , у т.ч. при порушенні строків сплати процентів та комісії, банк має право достроково стягнути наданий кредит, проценти по ньому, комісії та інші витрати, пов»язані з виконанням цього договору. За ст.526 ЦК України зобов”язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Суд вважає, що згідно ст.610, 1054 ЦК України підлягають до задоволення вимоги позивача про стягнення коштів, оскільки відповідачем були порушені умови зобов”язання, обумовлені договором. Отже, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. А тому з врахуванням наведеного суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 178 297 грн.19 коп. На підставі ст.ст.81, 88 ЦПК України підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача і судові витрати по справі, а саме: сплачене позивачем держмито в сумі 1700 грн. та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн. відповідно до наданих платіжних доручень.

Outcome: approved