Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу до [PERSON], в якій зазначає, що 22 травня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Великобурлуцького районного управління юстиції Харківської області дані особи між собою зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]народження. На обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що одруження з відповідачем вдалось невдалим, сторони з березня 2008 року проживають окремо, внаслідок чого вони подружніх стосунків не підтримують, [PERSON] фактично створив нову сім»ю. В зв'язку із цим позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просить їхній із відповідачем шлюб розірвати. В судовому засіданні [PERSON] заявлений позов підтримав, підтвердив обставини, викладені в позовній заяві, суду пояснив, що у дружини це повторний шлюб. Просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, про що свідчить розписка про одержання судової повістки 13 жовтня 2008 року (а.с.13), направила до суду заяву, в якій позов визнала в повному обсязі, просить справу розглядати в попередньому судовому засіданні без її участі (а.с.15). Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 22 травня 2004 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Великобурлуцького районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 06 (а.с.04). Сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]народження (а.с.05). Судом встановлено, що між подружжям [PERSON] шлюбні стосунки припинені з березня 2008 року. На даний час сторони проживають окремо, між собою шлюбні стосунки не підтримують, та не ведуть спільне господарство. Позивач фактично створив нову сім»ю. Сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Дані обставини вказують на те, що сім'я сторін розпалась, шлюб носить формальний характер, а тому його необхідно розірвати. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права та свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] та збереження їх сім'ї стали неможливими, оскільки це суперечить інтересам обох і згідно ч.1 ст.110, ст.112 СК України, шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню. Відповідно до п.4.4 Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000 р., згідно з п/п “б” п.5 ст. 3 Декрету Кабінета Міністрів України від 21.01.1993 р. № 7-93 “Про державне мито”, виходячи з матеріального стану сторін, у відповідача це повторний шлюб, відповідач є інвалідом, суд вважає необхідним при реєстрації розірвання шлюбу в органах РАГС стягнути держмито з [PERSON] 34 грн. 00 коп. в прибуток держави, при цьому відповідача від сплати державного мита звільнити.

Outcome: approved