Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-19 00:00:00

В лютому 2007 року ТОВ «Сервіс» звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з [PERSON] заборгованість за надані житлово-комунальні послуги та послуги по утриманню будинку та при будинкової території по офісним приміщенням в розмірі 21197, 66 грн. та 3% річних в розмірі 1032, 75 грн., а також заборгованість за надані житлово-комунальні послуги та послуги по утриманню будинку та при будинкової території по квартирі в розмірі 5224, 20 грн. та 3 % річних в розмірі 217, 13 грн. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що ТОВ «Серів», відповідно до договору [NUMBER] взяло на себе зобов'язання здійснювати дії, спрямовані на утримання та санітарно-технічне обслуговування житлового комплексу, а також його інженерних систем та при будинкової території, що знаходиться за адресою: м. Київ, [ADDRESS] та забезпечувати його належну експлуатацію, в тому числі несе всі витрати по утримання та експлуатації будинку, надає житлово-комунальні послуги його мешканцям. В свою чергу власники нежитлових приміщень зобов'язуються не пізніше 20-го числа, а власники квартир до 10-го числа наступного місяця сплачувати за попередній місяць плату по утриманню будинку і при будинкової території, комунальні послуги, по затверджених в місті Києві тарифах, загально будинкові витрати по обслуговуванню будинку на наданий ТОВ «Сервіс» рахунок. Свої зобов'язання позивач виконує в повному обсязі, в той час як [PERSON], яка є власницею квартири [NUMBER], що розташовані в будинку, що обслуговується ТОВ «Сервіс», сплачує пред'явлені рахунки лише частково, на власний розсуд визначаючи розмір плати. Неодноразові вимоги позивача були проігноровані [PERSON], у зв'язку з чим ТОВ «Сервіс» звернулося до суду за захистом своїх прав. Представник відповідача позову не визнав та у своїх письмових запереченнях зазначив, що договори, на які посилається позивач, насправді укладено не було; відсутні докази про наявність у [PERSON] заборгованості перед позивачем. Крім того, несплата одним із співвласників багатоквартирного будинку рахунків по утриманню будинку відповідно до закону порушує права інших співвласників, а не управителя, тому діями відповідачки не може бути порушено прав ТОВ «Сервіс». По справі за даним позовом 15.08.2007 винесено рішення про відмову в задоволенні позову. Основними мотивами залишенню позову без задоволення виступали: недоведеність направлення відповідачці рахунків, на підставі яких вона мала здійснювати оплату послуг; підставою для утворення заборгованості виступає договір, дія якого припинилася; у разі несплати співвласником обов'язкових платежів по утриманню будинку порушуються права інших співвласників, а не утримувача будинку. Апеляційний суд м. Києва повністю погодився з висновками суду першої інстанції та ухвалою від 04.12.2008 залишив оскаржуване рішення без змін. Проте, ухвалою Верховного Суду України від 28.05.2008 судові рішення по даній справі скасовано та передано позов на новий судовий розгляд. Прийняте рішення суд касаційної інстанції обґрунтував тим, що фактично використані житлово-комунальні послуги повинні бути оплачені незалежно від підстав їх отримання, а відсутність договору про надання послуг не може сама по собі слугувати причиною для звільнення споживача від їх оплати. При повторному розгляді справи позивачем уточнено позовні вимоги та на підставі нових розрахунків зазначено, що заборгованість по оплаті послуг, що підлягають стягненню на користь позивача, складає 13791, 30 грн. В подальшому ТОВ «Сервіс» подано до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог у зв'язку із добровільною сплатою [PERSON] частини заборгованості по утриманню будинку та при будинкової території . Відповідно до останньої редакції позовних вимог ТОВ «Сервіс» просило суд стягнути з [PERSON] суму заборгованості в розмірі 7391, 71 грн. Суд, вислухавши пояснення учасників судового процесу, оголосивши та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов ТОВ «Сервіс» слід задовольнити в повному обсязі виходячи з наступного. Згідно із ч.ч. 3, 5 ст. 626 ЦК України договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору. Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги. У відповідності до ст. 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» управитель має право контролювати виконання умов договорів на надання житлово-комунальних послуг та отримувати плату за виконання власних функцій. Крім того, відповідно до ч.3 ст. 20 згаданого Закону споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Отже, правовідносини, що складаються між постачальником житлово-комунальних послуг та їх споживачем можна розцінити як взаємовідплатний договір, відповідно до якого особа, що вчинила певні дії в інтересах іншої сторони має право вимагати від іншої сторони вчинення обумовлених дій на її користь; право однієї зі сторін отримати компенсацію за свої дії підкріплене обов'язком іншої сторони їх вчинити та навпаки. Судом встановлено, що [PERSON] в період з 2004 по 2008 рр. користувалася послугами ТОВ «Сервіс» по утримуванню та обслуговуванню будинку та прибудинкової території, що знаходиться за адресою: м. Київ, [ADDRESS]. Таким чином, відповідно до вищевикладеної позиції, відповідачка, отримуючи послуги від позивача, зобов'язана в свою чергу вчинити певні дії на користь останнього, тобто оплатити їх. Як вбачається із заперечень представника відповідачки на позовну заяву (абз. 6 а.с. 44 першого тому) [PERSON] отримувала від позивача рахунки для оплати використаних нею послуг, проте не сплачувала їх із суб'єктивних причин. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином. Ч. 2 ст. 640 ЦК України передбачено таку можливість визнання правочину укладеним: якщо для укладення договору необхідно вчинити певні дії, договір є укладеним з моменту вчинення такої дії. Оскільки позивачем було вчинено дії на користь відповідачки - надано послуги, то договір про надання послуг, письмова форма якого законодавством не вимагається, вважається укладеним з моменту отримання [PERSON] житлово-комунальних послуг. При цьому суд, розглядаючи дану справу не вважає за необхідне входити в площину встановлення факту існування письмових договорів, на які посилається позивач у позовній заяві, та дослідження їх чинності, оскільки вважає позовні вимоги ТОВ «Сервіс» обґрунтованим, доведеними та такими, що підлягають задоволенню із інших підстав, на які звернуто увагу суду першої інстанції ухвалою Верховного Суду України. Вирішуючи питання про розмір грошових коштів, які необхідно стягнути з відповідачки в якості виконання нею свого зустрічного зобов'язання перед позивачем, суд виходить з того, що розмір пред'явленого ТОВ «Сервіс» боргу розраховано відповідно до тарифів, затверджених по м. Києву, та не оспорюваного відповідачкою в судовому порядку. За таких обставин суд вважає можливим стягнути на користь ТОВ «Сервіс» суму, заявлену ним в останній редакції позовних вимог. На підставі викладеного, ст.ст. 20, 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. ст. 526, 626, 640 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 11, 60, 77, 79, 88, 212-215, 224-227 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved