Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-13 00:00:00

В лютому 2008року позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить розділити майно подружжя, а саме : виділити йому &frac12; частину квартири [ADDRESS]. Мотивує позов тим, що перебували в шлюбі з 1972 р. по 1998р. За цей час у 1993році ними була придбана вищезазначена квартира. Після розлучення між ними була домовленість, що право власності на квартиру перейде до дітей. Але в січні 2008р. йому стало відомо, що колишня дружина продає квартиру, але право власності на дітей так і не оформила. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав. Пояснив, що сторони, перебуваючи в шлюбі, придбали квартиру. Згідно ст.60, 70 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить чоловікові та дружині на парві спільної сумісної власності, а також частки майна є рівними. В даний час позивач піклується за їх сина, який залишився без житла, тому і звернувся до суду з позовом. Відповідачка проти позову заперечувала. Пояснила, що позивач не має права на квартиру, вона вже продана, діти в них повнолітні. Представник відповідача просив в позові відмовити, спірна квартира не є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки позивач подарував віповідачці належну йому частинку квартири ще у 1994 році, виписався з квартири за власною заявою, його права не порушені, позов безпідставний. Вислухавши представників сторін, відповідачку, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що в позові слід відмовити. В судовому засіданні встановлено, що з 1972року до 1998року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 13.01.1998р., що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу. Згідно договору купівлі-продажу від 02.09.1993р. позивач купив на свої ім»я квартиру [ADDRESS]. 07.09.1994р. позивач [PERSON] подарував відповідачці [PERSON] дану квартиру, що підтверджується договором дарування , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON]. Слід зазначити, що вказані позивачем норми матеріального права ( Сімейний кодекс України в редакції 2003р) не стосуються правовідносин, які склалися між сторонами. Об»єкт, який позивач вважає спільним майном подружжя був об»єктом одноосібної, особистої приватної власності. Разом з тим, згідно виписки з особової картки паспортного контролю Старокиївського РУ ГУ МВС України в м.Києві [PERSON] виписаний з даної квартири 05.09.1996р. до міста Нова Каховка Херсонської області. З рішення Старокиївського райсуду м.Києва за грудень 1997р., оглянутим в судовому засіданні, вбачається, що позов [PERSON] про розлучення задоволено, і відповідач [PERSON] надав суду належно завірену нотаріусом заяву про визнання позову та просив шлюб розірвати, оскільки не проживає з позивачкою з 1993р. На підставі зазначеного, суд приходить до висновку, що спірна квартира не є спільним сумісним майном подружжя, позивач сам добровільно розпорядився нею, подарувавши колишній дружині з дітьми. Діти є повнолітніми, які в разі порушення їх прав та інтересів мають право звертатись до суду. Крім того, позивач в 1996році за власною заявою знявся з реєстрації за даним місцем проживання до м.Нова Каховка, де проживає і до цього часу, з вимогами щодо можливого порушення своїх прав нікуди не звертався. Тому підстав вважати, що йому стало відомо про порушення свого права лише в січні 2008року, коли квартира продана, на що він посилається в заяві, у суда також немає. На підставі наведеного, суд вважає, що в позові слід відмовити.

Outcome: dismissed