Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-17 00:00:00

09 липня 2008 року позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача в особі Маріупольської міської Ради про визнання права власності на самовільно зведені споруди в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року, та введення їх до складу домоволодіння. В обґрунтування вимог посилається на те, що домоволодіння [ADDRESS] на праві особистої приватної власності належить [PERSON] В даний час позивачка випробовує труднощі у оформленні своїх спадкових прав на майно, що залишилося після смерті матері, оскільки техніком БТІ на земельній ділянці встановлено наявність самовільно зведених гаражу літ. Г-1, сараю літ. Д-1, навісу літ. Е-1, уборної літ. В-1 та тамбуру літ. а1-1. Просить визнати за собою, як спадкоємицею першої черги за законом після смерті матері, право власності на зазначені самовільно зведені споруди та ввести їх до складу домоволодіння [ADDRESS]. У відкритому судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, надавши пояснення аналогічні, викладеним у позовній заяві. Представник відповідача - Маріупольської міської ради[PERSON], який діє на підставі довіреності, у відкритому судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. Представник третьої особи - Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори у судове засідання не прибув, просив розглянути справу у його відсутність. Проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позовних вимог. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Орджонікідзевським районним відділом РАГС м. Жданова від 10 травня 1950 року, [PERSON] народилась [INFO] року, про що вчинено актовий запис № [NUMBER]. В графі батьки зазначена: батько - [PERSON], мати - [PERSON]. [PERSON] у шлюбі із [PERSON], зареєстрованому Будинком одруження виконкому міської Ради народних депутатів міста Жданова Донецької області від 26 квітня 1969, набула прізвища - „[PERSON]”. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом ААВ № 444427, посвідченого Четвертою маріупольською держаною нотаріальною конторою від 12 грудня 1996 року, за реєстром № І-4094, зареєстрованого Маріупольським БТІ від 31 січня 1997 року, за реєстром № 19297, домоволодіння [ADDRESS] на праві особистої приватної власності належить [PERSON]. Згідно із ч. 2 ст. 377 ЦК України якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Згідно із державним актом про право власності на земельну ділянку ДН № 080549, виданого Маріупольським міським управлінням земельних ресурсів від 18 червня 2004 року, земельна ділянка [ADDRESS] належить [PERSON]. З довідки № 36, наданої Маріупольським БТІ від 27 червня 2008 року, вбачається, що на земельній ділянці [ADDRESS] встановлено наявність самовільно зведених споруд: гаражу літ. Г-1, сараю літ. Д-1, навісу літ. Е-1, уборної літ. В-1 та тамбуру літ. а1-1. Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. За висновком судової будівельно-технічної експертизи № 109 від 28 жовтня 2008 року, конструкції самовільно зведених споруд: гаражу літ. Г-1, сараю літ. Д-1, навісу літ. Е-1, уборної літ. В-1 та тамбуру літ. а1-1, що розташовані за адресою:[ADDRESS] не суперечать вимогам державних будівельних норм України, за виключенням п. 3.25* ч. 3 ДБН 360-92**, а саме, відстань до сусідньої межі ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни гаражу літ. Г-1 та уборної літ. В-1 менш ніж 1,0 м.. Відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Із заяв, посвідчених КСН „Первомайський”, наданих власником земельної ділянки [ADDRESS] - [PERSON] та власником земельної ділянки [ADDRESS] - [PERSON], вбачається, що останні не мають заперечень проти розміщення уборної та гаражу відповідно, що розташовані на земельній ділянці [ADDRESS], на відстані менш ніж 1,0 м від межі суміжного землекористування. Згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого Орджонікідзевським відділом РАЦС Маріупольського МУЮ Донецької області від 16.11.2007 р., [PERSON] померла [INFO] року, про що вчинено актовий запис №[NUMBER]. Зі повідомленням Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори від 05 листопада 2008 року, у провадженні нотаріальної контори є спадкова справа № 398/08 до майна померлої [PERSON] Заяву на прийняття спадщини подано [PERSON]. Свідоцтво про право на спадщину не видане. Згідно із ст.1218 ЦК України до складу спадку входять всі права та обов'язки, які належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини та не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадщину за законом мають діти спадкодавця. З урахуванням наведеного суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на самовільно зведені споруди в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] р., що розташовані на земельній ділянці [ADDRESS]. На підставі ст. ст. 376, 1223 ЦК України,

Outcome: approved