Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-30 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Пульмівської сільської ради про визнання права власності на Ѕ майна, що знаходиться у спільній сумісній власності подружжя, та на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, а саме, на житловий будинок та господарські будівлі і споруди, що знаходяться [ADDRESS]. Позовну заяву мотивувала тим, що вона разом із своїм чоловіком [PERSON] у 1963 році побудували житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за вказаною адресою. Після смерті чоловіка вона є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, що прийняв спадщину, так як у встановлений законом строк подала в Шацьку державну нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини. Але в оформленні права власності на нерухоме майно їй відмовлено у зв'язку з відсутністю первинної реєстрації права власності на вказане майно, тому позивач просить суд визнати за нею право власності на Ѕ вказаного нерухомого майна, її частку у спільному сумісному майні подружжя, та на Ѕ цього майна в порядку спадкування за законом. В попередньому судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у заяві, просила позов задовольнити, справу розглянути по суті у попередньому судовому засіданні. Представник відповідача в попередньому судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечував. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, проаналізувавши обставини справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю. Як убачається із свідоцтва про одруження [NUMBER], виданого 11.02.1949 року Швацьким райбюро ЗАГС Волинської області, між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб. Після укладення шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище [PERSON] (а.с. 5). Судом встановлено, що у 1963 році подружжя побудували житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами [ADDRESS], що підтверджується копією будинкової книги (а.с. 6-11). Відповідно до ч. 1 ст. 22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Згідно з ч. 1 ст. 28 КпШС України у разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Виходячи з наведеного, позивачу належить 1\2 зазначеного нерухомого майна. [PERSON] помер [INFO], що стверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим [INFO] Пульмівською сільською радою Шацького району (а.с. 14). Відповідно до змісту ст. 1220 ЦК України після його смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Доказів того, що [PERSON] за життя розпорядився своїм майном, суду не представлено, тому спадкування після його смерті здійснюватиметься за законом. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Стаття 1261 ЦК України визначає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї. Після смерті [PERSON] спадкоємцем першої черги за законом, який прийняв спадщину, є його дружина [PERSON]. Факт прийняття спадщини позивачем стверджується копією спадкової справи після смерті [PERSON], з якої вбачається що позивач в установлений законом строк звернулася в Шацьку державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини інші спадкоємці за законом спадщину після його смерті в установлений законом строк не прийняли. (а.с. 29). З довідки Пульмівської сільської ради від 29.05.2008 року №632 вбачається, що на момент смерті [PERSON] був зареєстрований [ADDRESS] і проживав за вказаною адресою один (а.с. 15). Згідно зі ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Однак позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно у зв'язку з відсутністю первинної реєстрації права власності на дані будівлі. Відповідно до висновку технічного стану споруди №72 від 20.10.2008 року, індивідуальний житловий будинок [ADDRESS] знаходиться у задовільному стані та придатний до експлуатації (а.с. 22). Відповідно до ст. 328 ЦК України позивач вправі набути право власності на підставах, що не заборонені законом, і згідно зі ст. 392 ЦК України може звернутися до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. На підставі викладеного суд дійшов висновку, що за [PERSON] слід визнати право власності на Ѕ нерухомого майна, що знаходиться у спільній сумісній власності подружжя, та на Ѕ нерухомого майна в порядку спадкування за законом, а саме, на житловий будинок та господарські будівлі і споруди, що розташовані [ADDRESS]. На підставі ст.ст. 22, 28 КпШС України, ст.ст. 328, 392, 1217, 1220, 1258, 1261, 1268, 1296 ЦК України,

Outcome: approved