Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-21 00:00:00

У квітні 2008 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до ВАТ «Українська страхова компанія «Дженералі гарант» про стягнення страхового відшкодування за шкоду пов'язану зі смертю потерпілого. В обґрунтування позовних вимог повідомила, що вироком суду [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України внаслідок якого загинув її брат [PERSON]. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована відповідачем. У зв'язку з цим просить стягнути 51000 гривень за шкоду заподіяну життю і здоров'ю її брата. 17.07.2008 року Менським районним судом винесене заочне рішення, яким позовні вимоги задоволені в повному обсязі. Ухвалою суду від 22.08.2008 року заочне рішення було скасоване і справу призначено до розгляду. У липні 2008 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до ВАТ «Українська страхова компанія «Дженералі гарант» і просить визнати бездіяльність відповідача по невиплаті відшкодування неправомірною та стягнути страхове відшкодування за загибель сина. В обґрунтування позовних вимог повідомила, що [PERSON] був її сином, тому вищезазначеним злочином їй було заподіяно моральну та майнову шкоду. У зв'язку з цим просить стягнути з відповідача, який є страховиком [PERSON], страхове відшкодування в тому числі і моральну шкоду у сумі 51000 гривень. Ухвалою суду від 03.09.2008 року дані позовні вимоги були об'єднані в одне провадження. В судовому засіданні позивачка [PERSON], яка також за довіреністю представляла інтереси [PERSON], підтримала їх позовні вимоги посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та додала, що позовні вимоги вони мають виключно до відповідача, до [PERSON] жодних вимог не заявляють і не хочуть щоб він відшкодовував їм шкоду. Представник відповідача позов не визнав частково. Послався на те, що 51000 гривень це ліміт відповідальності страховика, а не сума, яка безумовно підлягає виплаті; право на отримання відшкодування за шкоду, пов'язану зі смертю потерпілого, мають особи, які знаходились на утриманні потерпілого та особи, які взяли на себе витрати на поховання, а позивачами не надані докази, що позивачі знаходились на утриманні [PERSON], та не підтверджені витрати на поховання. Одночасно відповідач погодився, що позивачам заподіяна моральна шкода, і у цій частині він не заперечує позовні вимоги, а у питанні визначення розміру відшкодування моральної шкоди покладається на розсуд суду. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача [PERSON] в судове засідання не з'явився будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи. Заслухавши позивачку [PERSON] та представника відповідача, а також дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Вироком Корюківського районного суду Чернігівської області від 12.02.2008 року встановлено, що [INFO] року [PERSON], керуючи автомобілем ВАЗ 2107 номерний знак [NUMBER], порушив правила безпеки дорожнього руху та скоїв зіткнення з [PERSON] внаслідок якого той помер. У цьому ж вироку потерпілою зазначена сестра загиблого [PERSON] - [PERSON] і те, що [PERSON] відшкодував їй витрати, які вона понесла при похованні брата. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] його матір'ю є [PERSON]. Полісом №ВА/1891810 підтверджується, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована відповідачем з 01.09.2007 року по 31.08.2008 року. Забезпечений транспортний засіб автомобіль ВАЗ 2107 номерний знак [NUMBER]. Таким чином страховий випадок настав під час дії договору і страхове відшкодування підлягає стягненню на користь позивачів. Вирішуючи питання про розмір відшкодування та правомірність його невиплати відповідачем суд керується Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), оскільки він є спеціальною нормою, яка регулює дані правовідносини. Згідно ст.27 Закону право на отримання відшкодування за шкоду, пов'язану із смертю потерпілого, мають особи, які знаходилися на утриманні потерпілого, та особи, які взяли на себе витрати з поховання. Частиною 3 статті 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначено, що до членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться непрацездатні члени сім'ї, якщо вони були на повному утриманні померлого годувальника та одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Позивачами не надано доказів стосовно перебування ними на утриманні померлого та доказів, що такі документи надавалися відповідачу, тому суд не може визнати протиправною невиплату страхового відшкодування відповідачем. Проте згідно ст.23 Закону шкодою заподіяною життю та здоров'ю потерпілого є в тому числі моральна шкода пов'язана із смертю потерпілого. Статтею 22 Закону передбачено, що потерпілому відшкодовується моральна шкода передбачена пунктами 1, 2 частини 2 ст.23 Цивільного кодексу України при цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 % ліміту, визначеного у п.9.3 ст.9 Закону, тобто не більше 2550 гривень на одного потерпілого. Оскільки позивачам завдано моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо членів її сім'ї чи близьких родичів, тобто передбачена пунктом 2 частини 2 ст.23 Цивільного кодексу України то вона підлягає відшкодуванню відповідачем у межах визначеного Законом ліміту. При визначені розміру грошового відшкодування моральної шкоди судом враховується характер правопорушення, глибина душевних та фізичних страждань потерпілих. Виходячи з засад розумності, справедливості та виваженості суд приходить до висновку, що розмір моральної шкоди, завданої позивачам перевищує ліміт відповідальності страховика, але враховуючи принцип диспозитивності та те, що позивачі заперечують проти стягнення відшкодування моральної шкоди з [PERSON], а ВАТ «Українська страхова компанія «Дженералі гарант» є належним відповідачем в межах встановлених Законом, вважає що стягнення необхідно провести з відповідача у розмірі ліміту його відповідальності. Згідно ст.ст. 81, 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню на користь держави пропорційно задоволених вимог, а витрати на правову допомогу підлягають стягненню на користь [PERSON], яка їх понесла. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial