Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-14 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до суду з вимогою визнати договір оренди земельної ділянки від 02 листопада 2007 року між нею та ТОВ «Славутич» недійсним. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що 02 листопада 2007 року не підписувала спірний договір. Вважає, що спірний договір не відповідає вимогам ст. 15 Закону України «Про оренду землі», через відсутність істотньої умови договору щодо визначення особи, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини, що є підставою для визнання договору недійсним. До суду звернувся також ТОВ «Славутич» з позовом до[PERSON] про визнання укладенного з нею 02.11.2007 року договору оренди земельної ділянки дійсним, третя особа Державне підприємство Центр державного земельного кадастру Дніпропетровська регіональна філія, Томаківський відділ ДРФ Центру ДЗК. Товариство обгрунтувало свої вимоги слідуючим, 13 грудня 2002 року ТОВ “Славутич” було укладено з[PERSON] договір оренди земельної ділянки на п'ятирічний термін до 01 листопада 2007 року. Скористувавшись переважним правом на поновлення договору оренди земельної ділянки ТОВ “Славутич”, в особі директора [PERSON]., уклало 02 листопада 2007 року з відповідачем по справі договір оренди землі. Під час укладення та підписання договору була досягнута домовленість сторін, щодо істотних умов договору оренди землі, відбулося повне або часткове виконання договору. Державну реєстрацію договір пройшов 22 квітня 2008 року. Зазначається також, що всі дії пов`язані з укладенням, оформленням, реєстрацією та виконанням спірного договору здійснені ТОВ «Славутич» відповідно законодавства України, регулюючого дані правовідносини. Земля фактично передана товариству[PERSON] з листопада 2007 року і по теперішній час знаходиться в користуванні ТОВ «Славутич», яке виконало заходи з рекультивації землі, боротьби з карантинними рослинами. Станом на червень 2008 року земля засіяна сільськогосподарськими та продовольчими рослинами, від орендавця не надходило звернень до товариства, щодо зміни та перегляду спірного договору. Звернення орендодавця до суду з вимогою визнання спірного договору недійсним порушує права та інтереси ТОВ «Славутич» як орендаря, що змусило його звернутися до суду з вимогою про визнання спірного договору дійсним. Позови [PERSON] та ТОВ «Славутич» судом були об`єднані в одне провадження. Під час судового розгляду ТОВ «Славутич» змінило позовні вимоги на визнання спірного договору укладеним і зобов`язання третьої особи Томаківського відділу Дніпропетровської регіональної філії Центру ДЗК виконати дії щодо державної реєстрації спірного договору. За клопотанням представника ТОВ «Славутич» третю особу було замінено на Дніпропетровську регіональну філію Центру ДЗК, через відсутність у Томаківського відділу Дніпропетровської регіональної філії центру ДЗК необхідної правосуб`єктності. Свої змінені позовні вимоги ТОВ «Славутич» обґрунтовувало тим, що при підписанні договору були досягнуто згоди сторін з усіх його істотних умов, договір набув чинності з моменту державної реєстрації 22.04.2008 року Томаківським відділом Дніпропетровської регіональної філії Центру ДЗК України. Представник[PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги щодо недійсності спірного договору та заперечив позовні вимоги ТОВ «Славутич». Зауваживши також, що договір підписано від імені орендаря неповноважною особою. Представник ТОВ «Славутич» в судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги, заперечивши вимоги[PERSON] Представник третьої особи Дніпропетровської регіональної філії Державного підприємства Центру ДЗК надіслало до суду клопотання про слухання справи за його відсутності та повідомив, що відповідно до припису прокурора Дніпропетровської області Томаківським відділом Дніпропетровської регіональної філії Цетру ДЗК 05 червня 2008 року скасовано реєстрацію спірного договору. Свідок [PERSON]в судовому засіданні показав, що на момент підписання договору займав посаду заступника директора ТОВ «Славутич». Мав належні повноваження на підписання договорів оренди від імені товариства, делеговані йому радою зборів товариства. Факт зазначення його в спірному договорі як директора пояснює технічною помилкою. Орендодавець підписував договір в день в день його укладення 02.11.2007 року, погодившись з його умовами. Заслухавши представників сторін, свідка дослідивши повідомлення третьої особи, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Спірний договір підписано сторонами 02.11.2007 року між[PERSON] та ТОВ «Славутич». Об`єктом оренди є земельна ділянка, що належить на праві приватної власності[PERSON] згідно Державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER]Державну реєстрацію договір пройшов 22.04.2008 року. 05.06 2008 року Томаківським відділом Дніпропетровської регіональної філії Центру ДЗК на виконання припису прокуратури Дніпропетровської області державну реєстрацію було скасовано. Твердження представника ТОВ «Славутич» про користування земельною ділянкою фактично з моменту підписання договору 02.11.2007 року свідчить про протиправне користування товариством земельною ділянкою згідно договору, ще до його державної реєстрації, всупереч ст.125 ЗК України. В якості орендаря договір підписав [PERSON]в особі директора ТОВ «Славутич» на підставі статуту товариства. згідно п. 10.8 якого право підпису від імені товариства мають директор або особи спеціально ним уповноважені. В матеріалах справи відсутні документальні докази спеціального уповноваження [PERSON]. як заступника директора товариства на підписання від імені товариства згідно статуту. П.2 ст.207 ЦК України передбачає, що правочин вважається здійсненим у письмовій формі, якщо підписаний його сторонами. Правочин від імені юридичної особи підписує особа, уповноважена на це, зокрема установчими документами. Суд вбачає недотримання вимоги, щодо письмової форми правочину, обов'язкової для спірного договору. Суд також вважає, що у спірному договорі не визначено сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини, що є істотною умовою договору оренди землі, відповідно до ч.1 ст.15 Закону України «Про оренду землі». П.32 спірного договору передбачає, що даний ризик несе орендар (орендодавець). Представник ТОВ «Славутич» посилається на відповідність даного пункту договору оренди Закону Україні «Про оренду землі» через окреме визначення ст.11 Закону «Про оренду землі» того, що ризик випадкового знищення або пошкодження об'єкта оренди несе орендодавець, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Згідно ч.2 ст.15 Закону України «Про оренду землі» відсутність саме у договорі оренди землі одніеї з істотніх умов, передбачених цією статею є підставою для визнання договору недійсним. Щодо позовних вимог ТОВ «Славутич» про визнання спірного договору укладеним, то відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Ст. 14 Закону України «Про оренду землі» передбачає письмову форму договору. Відсутність в спірному договорі визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди, що є істотною умовою договору, унеможливлює досягнення між сторонами згоди за даною істотною умовою договору в належній формі. Крім того відповідно до ч.3 ст. 640 ЦК України спірний договір може вважатись укладеним з моменту його державної реєстрації, яка була скасована 05 червня 2008 року на підставі припису прокуратури. На підставі наведеного та

Outcome: approved