Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-16 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до Вельбівської територіальної громади, [PERSON] третя особа: Гадяцька державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON]. В своєму позові вони вказують, що 30 вересня 2003 року [PERSON] та [PERSON] було подаровано домоволодіння [ADDRESS] в рівних долях, яке знаходиться на приватизованій земельній ділянці, а в договорі дарування зазначили, що земельна ділянка не приватизована.[INFO] [PERSON] помер, а коли вирішили оформити спадщину, виявилося, що земельна ділянка приватизована. На даний час укласти додатковий договір дарування неможливо, так як [PERSON] помер, у зв'язку з цим, їм було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій і вони змушені звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити. Представник Вельбівської територіальної громади в судове засідання не з'явився, до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника, проти позовних вимог не заперечують. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] визнав, проти задоволення не заперечував. Представник третьої особи Гадяцької Державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи без участі представника. Судом встановлено, що [PERSON] та нині померлий [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 11 січня 1981 року по день смерті чоловіка. Від спільного шлюбу мають сина [PERSON] Згідно договору дарування будинку від 30 вересня 2003 року [PERSON] подарував в рівних долях [PERSON] та [PERSON] належний йому на праві приватної власності будинок [ADDRESS], який розташований на земельній ділянці фонду місцевої ради. Як вбачається з матеріалів справи, зазначена земельна ділянка, площею 0,45 гектарів, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю, виданого на підставі рішення виконкому Вельбівської сільської ради від 18 квітня 1996 року № 4, передана у приватну власність [PERSON], для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, ведення особистого підсобного господарства, тобто на момент укладення договору дарування була приватизована. Статтею 377 ЦК України передбачено, що до особи, яка придбала житловий будинок, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Відповідно до ч.4 ст. 120 ЗК України при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. Таким чином, земельна ділянка, розташована [ADDRESS], на якій знаходиться придбаний [PERSON] та [PERSON] будинок, належить їм на праві власності та в рівних долях, пропорційно їх часткам у вартості будівлі. Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO]. Статтею 346 ч.1 п.11 ЦК України передбачено, що право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця та той із подружжя, який його пережив. Таким чином, судом здобуто достатньо доказів, які підтверджують, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є єдиними спадкоємцями на майно померлого [PERSON]., яке складається з Ѕ частини будинковолодіння та Ѕ частини земельної ділянки, розташованих [ADDRESS], окрім того, позивачці [PERSON] належить Ѕ частина зазначеного будинку та Ѕ частина зазначеної земельної ділянки.

Outcome: approved