Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду с позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON] посилаючись на те, що в березні 1999 року вона та її чоловік [PERSON] домовилися з відповідачами про здійснення договору міни квартири [ADDRESS] та передачі їм квартири [ADDRESS]. Оплата за квартиру [ADDRESS] повинна була здійснюватися у вигляді передачі їм у власність квартири [ADDRESS], а також погашенням заборгованості по комунальним платежам на день оформлення договору міни. В забезпечення договору міни 24.03.1999 року була оформлена угода завдатку, згідно якого сплачено 800 грн., а також внесено на зберігання до Української товарної біржі 3880 грн. 28.03.1999 року за згодою відповідачів, позивачі вселилися до квартири [ADDRESS], а [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] вселилися до квартири [ADDRESS]. Вважає що фактично договір міни був здійснений, однак нотаріально не оформлений, так як [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] від цього ухилялися. Просить суд правочин- договір міни квартири [ADDRESS] між сторонами визнати дійсним та визнати право спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] та [PERSON] по 1\2 частині за кожним. Позивач в судовому засіданні позов підтримала. Відповідачі проти заявленого позову заперечували, посилаючись на те, що договір не був документельно оформлений, але визнали, що переселились в обмінювані квартири в 1999 році, де проживають до теперішнього часу. Третя особа ОП „ЗМБТІ” в судове засідання не з”явилась, була повідомлена про час та місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомила, заперечень на позов не надала, самостійних вимог не заявляє. Відповідно до ст.241 ЦК України (в ред. 1963 р.) за договором міни між сторонами проводиться обмін одного майна на друге. Кожний з учасників міни вважається продавцем того майна, яке він дає в обмін, і покупцем майна, яке він отримує. Згідно ст.242 ЦК України ( в ред. 1963 р.) до договору міни застосовуються відповідні правила про договір купівлі-продажу, якщо інше не витікає із суті відносин сторін. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS], згідно свідоцтва № 6708 від 13.04.1999 р., виданого Хортицькою райадміністрацією м.Запоріжжя. Ѕ частина квартири [ADDRESS] належить на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського округу Остренко А.Н., [PERSON], а Ѕ частина цієї квартири належить [PERSON] згідно свідоцтва №2032 про право власності на житло, виданого 18.07.1994 р. комбінатом „Запоріжсталь”. В 1999 році сторони домовились про обмін займаних ними квартир. 24.03.1999 року між сторонами була укладена угода про завдаток і сім”я Король одержала завдаток у сумі 800 гривень. Крім того, 28.04.1999 р. додатковою угодою [PERSON] було внесено 3880 грн. на зберігання до Української товарної біржі , яка займалася наданням відповідних послуг .Також в рахунок оплати за квартиру [ADDRESS], позивачем були виплачені гроші відповідачам частками, про що свідчать розписки від 28.03.1999 р., 21.04.1999 р., 26.04.1999 р., 27.04.1999 р., 05.05.1999 р., остаточний розрахунок був проведений 05.05.1999 року. 28.03.1999 р. за згодою відповідачів позивачі вселилися до квартири [ADDRESS], а [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] вселилися до [ADDRESS]та до теперішнього часу проживають в цих квартирах, частково сплачюючи платежі за комунальні послуги , але документально договір міни сторони не оформили. Ці обставини сторони підтвердили в судовому засіданні. Так, [PERSON] пояснив, що у 1999 р. він проживав з донькою [PERSON] в селі, а в квартирі [ADDRESS] залишилась проживати [PERSON] з сином [PERSON] Після обміну в квартирі [ADDRESS] стали проживати мати з сином, а в останній час в ній проживає син з донькою. Аналогічні пояснення дали [PERSON], [PERSON] Таким чином, судом встановлено, що в 1999 році між сторонами відбулася угода, вони виконали усі умови угоди, та добровільно переїхали у вказані квартири, відповідачі одержали гроші і проживають у цій квартирі до теперішнього часу, а тому необхідно визнати цю угоду дійсною. Керуюючись ст.ст.15, 57, 158, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 47, 241, 242 ( в редакції 1963 року) ЦК України , суд

Outcome: approved