Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 523гр.15коп. і моральної шкоди в сумі 10.000гр. Позов мотивований тим, що 01.06.07р. вона знаходилася на дитячому майданчику по вул. Героїв у смт. Новофедорівка Сакського р-ну. Біля 18.00г. на цю площадку прийшла відповідачка зі своєю собакою породи «Ротвейлер», яка пригнула на неї передніми лапами, чим налякала. У зв'язку з отриманим переляком, погіршився стан її здоров'я і утворилася погроза для її вагітності, через що вона була змушена пройти стаціонарне лікування у лікарні, на яке витратила особисті кошти в сумі 523гр.15коп. Через отриманий нервовий стрес і погіршення стану здоров'я, вона переживала за майбутні роди і стан здоров'я її дитини, у зв'язку з чим приймала заспокійливі ліки, що заподіяло їй моральну шкоду. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, які просила задовольнити. Відповідачка в судове засідання 12.09.08р. не з'явилася без поважних причин, але у судових засіданнях 11.10.07р. і 20.11.07р. відповідачка заперечувала проти позову з тих підстав, що 01.06.07р. вона знаходилася біля дитячого майданчика по вул. Героїв у смт. Новофедорівка Сакського р-ну зі своєю собакою, яка була у наморднику і на поводку. Через те, що позивачка махнула рукою, собака підскочила в гору до рівня обличчя позивачка, але вона відтягнула її за поводок, через що собака не зашкодила позивачці. Заслухавши пояснення сторін, представника відповідачки, думку адвоката, допитавши свідків, вивчивши і дослідивши матеріали справи та надані документи, суд дійшов висновку про можливість задовольнити позов частково з наступних підстав. 1. Вирішуючи позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди, суд дійшов наступного. З пояснень відповідачки і матеріалів справи, а.с.7, судом встановлено, що вона є власником собаки породи «Ротвейлер». Згідно роз'яснень Українсько-радянської енциклопедії за 1984г. (тому 10 стр.150) - порода ротвейлер відносяться до бійцівських собак. Враховуючи зазначене суд вважає за можливе визнати, що ця собака є джерелом підвищеної небезпеки. * Відповідно до пп.«в» п.6 Правил тримання домашніх, сільськогосподарських, диких і інших тварин у населених пунктах АР Крим, затверджених Наказом Державного комітету з житлово-комунального господарства АРК від 22.04.96г. №57, - власникам собак дозволяється вигулювати собак на пустирях, задніх дворах та в інших місцях, спеціально відведених та обладнаних для цієї мети житлово-експлуатаційними організаціями або виконкомами місцевих Рад і держадміністрацієй. Згідно пп. «г» і «ж» п.8 цих Правил - забороняється приводити собак на дитячі майданчики і залишати без нагляду. Такі ж вимоги до власників собак передбачені і Правилами тримання собак, котів і хижих тварин у населених пунктах Української РСР, затверджених заступником Міністра житлово-комунального господарства УРСР 17.06.80р. З пояснень сторін судом встановлено, що 01.06.07р. позивачка зі своєю дитиною знаходилася на дитячому майданчику по вул. Героїв у смт. Новофедорівка Сакського р-ну. Біля 18.00г. до цього майданчику прийшла відповідачка зі своєю собакою породи «Ротвейлер». Ці обставини підтвердили у судовому засіданні 20.11.07р. і свідки [PERSON], [PERSON] і [PERSON] В постанові про відмову порушити кримінальну справу від 13.06.07р. зазначено, що в ході перевірки заяви [PERSON] було встановлено, що інцидент з собакою трапився 01.06.07р. саме на території дитячого майданчика по вул. Героїв у смт. Новофедорівка Сакського р-ну, а.с.7. Цей факт підтвердила у судовому засіданні і свідок [PERSON] Також свідок [PERSON] пояснила, що в момент інциденту з собакою 01.06.07р. на дитячому майданчику було багато людей з дітьми. Проти цього факту не заперечувала і відповідачка у судовому засіданні 20.11.07р. На підставі зазначеного вище суд визнає, що інцидент з собакою 01.06.07р. стався у громадському місці, а саме на території дитячого майданчика по вул. Героїв у смт. Новофедорівка Сакського р-ну. У зв'язку з цим суд дійшов висновку, що відповідачка порушила вимоги Правил утримання тварин у населених пунктах. * Свідки [PERSON], [PERSON] і [PERSON] підтвердили, що в той момент, коли позивачка підійшла до лавки, поруч з якою знаходилася відповідачка зі своєю собакою, ця собака скочила в сторону позивачки. Проти цього факту не заперечувала і відповідачка. Ці обставини зазначені і у постанові про відмову порушити кримінальну справу від 13.06.07р. Свідки [PERSON] і [PERSON] підтвердили, що через ці дії собаки позивачка налякалася. З пояснень позивачки і матеріалів справи, а.с.8,9,11, судом встановлено, що на період 01.06.07р., коли стався зазначений інцидент з собакою, позивачка мала вагітність 12-14 тижнів. 06.06.07р. позивачка звернулася до лікуючого лікаря зі скаргами на погіршення стану її здоров'я, який дійшов висновку, що через переляк від дій собаки погіршився стан здоров'я позивачки, про що зазначив у її амбулаторній карті, а.с.9. За направленням лікаря позивачка проходила стаціонарне лікування у відділенні ендокринологічної гінекології міського клінічного родильного будинку №2 м. Сімферополя, а.с.8. За висновком лікаря у позивачка була погроза переривання вагітності, про що він зазначив у довідці по закінченню лікування, а.с.11. За висновком судово-медичної експертизи від 03.06.08р. №173 по справі відсутні переконливі дані, що свідчать про наявність причинного зв'язку між психоемоційним навантаженням, що мало місце 01.06.07р., і погіршенням стану здоров'я позивачки, а.с.69. Але, на думку суду, цей висновок не має правового значення для вирішення питання про наявність душевних страждань у позивачки на період червня 2007р. з наступних підстав: -інцидент з собакою мав місце 01.06.07р., а про зазначений висновок експертизи, який був зроблений 03.06.2008р., позивачка дізналася у судовому засіданні 12.09.08р.; -судом встановлено, що погіршення стану здоров'я позивачки сталося саме після інциденту з собакою в червні 2007р.; -за висновками лікарів, які стежили за станом здоров'я позивачки на той період, у неї була погроза переривання вагітності через стрес від дій собаки; -ці обставини свідчать про наявність у позивачки, на період червень 2007р., особистих підстав переживати за стан свого здоров'я і здоров'я своєї майбутньої дитини. На підставі зазначеного вище суд дійшов висновку, що у позивачки були обґрунтовані підстави для побоювання і моральних переживань за майбутні роди і стан здоров'я її дитини через стрес, отриманий від інциденту з собакою, який стався через протиправні дії відповідачки 01.06.07р. У зв'язку з цим суд визнає, що позивачка випробувала душевних страждань на той період. Враховуючи зазначене суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивачки грошову компенсацію у відшкодування моральної шкоди тому, що: -Відповідно до вимог ч.1,2 ст.1187 ГК України - джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з утриманням службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеці; -У відповідності до ч.1 ст.1167 ЦК України - моральна шкода, заподіяна фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, що заподіяла його, за наявності його вини; -Згідно ст.23 ГК України - особа має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної в результаті порушення його прав. Моральна шкода полягає: в душевних стражданнях, які фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою відносно його самої і у зв'язку із знищенням або пошкодженням його майна. Але суд вважає за необхідне зменшити суму моральної шкоди з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України - розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Судом встановлено, що 01.06.07р. позивачка сама підійшла до лавки, де знаходилася собака відповідачки, чим, на думку суду, через легковажність утворила небезпеку для себе. Випадок з собакою стався випадково і несподівано, як для позивачки, так і для власника собаки. Позивачка не довела той факт, що заподіяна їй моральна шкоди може бути оцінена у 10.000гр., чим не виконала вимоги ст.10 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Судом зазначені обставини не встановлені при розгляді справи. Приймаючи до уваги зазначене вище, обставини справи, суд вважає за необхідне визначити суму грошової компенсації у відшкодування моральної шкоди в 5.000гр., яка, на думку суду, відповідна ступені моральних страждань позивачки і ступені вини відповідачки, які знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. * 2. Вирішуючи позовну вимогу про відшкодування матеріальної шкоди, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що інцидент з собакою стався 01.06.07р. 06.06.07р. позивачка звернулася до лікуючого лікаря зі скаргами на погіршення стану її здоров'я. За направленням лікаря позивачка проходила стаціонарне лікування у відділенні ендокринологічної гінекології міського клінічного родильного будинку №2 м. Сімферополя. На це лікування позивачка витратила особисті кошти в сумі 523гр.15коп., а.с.12,13. Але згідно висновку судово-медичної експертизи від 03.06.08р. №173 по справі відсутні переконливі дані, що свідчать про наявність причинного зв'язку між психоемоційним навантаженням, що мало місце 01.06.07р., і погіршенням стану здоров'я позивачки, у зв'язку з тим, що до вагітності позивачка довгий час страждала на хронічні захворювання, які утворювали ризик для її вагітності, а.с.69. Також позивачка не надала доказів у спростування зазначеної експертизи, чим не виконала вимоги ст.10 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Судом таких доказів не встановлено при розгляді справи. На підставі зазначеного суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для покладання на відповідачку обов'язку по відшкодуванню позивачці зазначених витрат на лікування. У зв'язку з цим суд вважає за необхідне відмовити у задоволені позову в частині стягнення з відповідачки матеріальної шкоди тому, що згідно ч.1 ст.1166 ЦК України - шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. * Приймаючи до уваги зазначене вище та вимоги ч.3 ст.88 ЦПК України і пп. «д» п.1 ст.3 Декрету КМ України «Про державне мито» від 21.01.93р. №7-93, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки в дохід держави судовий збір в сумі 8гр.50коп. за розгляд судом позову в частині відшкодування позивачці моральної шкоди. Враховуючи зазначене та вимоги ст.ст.84,88 ЦПК України, суд вважає за необхідне відмовити у задоволені вимог представника відповідачки, заявлених у судовому засіданні 12.09.08р., про стягнення з позивачки на користь відповідачки витрати по оплаті правової допомоги по теперішній справі. * Згідно ст.138 ЦПК України суд вважає за необхідне повернути письмові докази по справі по приналежності після набрання законної сили рішенням по теперішній справі. * На підставі ст.ст. 23,1166,1167,1187 ЦК України, Правил утримання домашніх, сільськогосподарських, диких і інших тварин у населених пунктах АР Крим, затверджених Наказом Державного комітету з житлово-комунального господарства АРК від 22.04.96г. №57, і

Outcome: partial