Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розподіл спільного майна подружжя, набутого за час перебування у шлюбі, зазначивши на підтвердження своїх позовних вимог, що з відповідачем [PERSON] було укладено шлюб 05 жовтня 1974 року, шлюб було розірвано 09 лютого 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу. Від шлюбу вони мають двох дітей: [PERSON] , 1976 року народження, та [PERSON], 1979 року народження, які досягли повноліття. За час спільного проживання та находження у юридичному шлюбі вони набули майно, яке є їхньою спільною власністю, і яке відповідач ніяким чином не бажає розділити в добровільному порядку. За час шлюбу вони набули: · Незакінчений будівництвом житловий будинок готовністю 80%, розташований за адресою: [ADDRESS]. Вказаний будинок вони розпочали будувати в 1991 році. На підставі рішення виконавчого комітету Красноармійської міської ради № 385 від 03.07.91 року відповідачу надано для будівництва земельну ділянку у розмірі 700 кв.м., видано будівельний паспорт. Готовність будинку складає 80%. Вартість його за даними БТІ м. Красноармійська складає 164042 грн. Державний акт про право власності на земельну ділянку до часу не отримано. Оскільки незакінчений будівництвом жилий будинок збудовано за час перебування у зареєстрованому шлюбі та спільному проживанні, то вона вважає, що у відповідності до діючого сімейного законодавства вказаний будинок є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя. Стаття 70 СК України передбачає, що частки спільного майна чоловіка та жінки є рівними, тому вона має право звернутися до суду з зазначеним позовом про визнання за нею права власності на &frac12; частину вказаного нерухомого майна. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з»явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій зазначила, що на позові наполягає. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON]. підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити в повному обсязі, а саме,розділити між позивачкою та відповідачем набутий за час перебування у шлюбі незакінчений будівництвом житловий будинок з відповідними господарчими спорудами та побудовами готовністю 80% за адресою: [ADDRESS], визнати за позивачкою право власності на 1\2 його частину. Відповідач [PERSON], представник відповідача [PERSON]позовні вимоги не визнали в повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони перебували в юридичному шлюбі з 05 жовтня 1974 року по 09 лютого 2007 року (а.с. 13-14). За час перебування у шлюбі на підставі рішення виконавчого комітету Красноармійської міської ради № 385 від 03.07.91 року відповідачу [PERSON] було надано для будівництва земельну ділянку у розмірі 700 кв.м. за адресою: [ADDRESS], видано будівельний паспорт (а.с. 6,7, 12, 15-17). Готовність будинку складає 80%. Вартість його за даними БТІ м. Красноармійська складає 164042 грн. (а.с.8-11). Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об”єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Стаття 70 ч. 1 СК України передбачає, що у разі поділу майна, що є об”єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 71 СК України майно, що є об”єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним Кодексом України. Але відповідно до ч. 2 ст. 330 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно ч. 3 ст. 330 ЦК України до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Таким чином, враховуючи, що будівництво будинку за адресою: [ADDRESS], не завершене, його готовність складає 80%, то відповідно до ст.. 330 ЦК України право власності на зазначене новостворене нерухоме майно не виникло, тобто сторони по справі можуть вважатися лише власниками матеріалів, які були використані в процесі його будівництва. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Але, враховуючи, що позивачка [PERSON] в позовній заяві просить розділити саме незакінчений будівництвом житловий будинок та визнати за нею право власності на 1\2 його частину, а питання про розподіл матеріалів, використаних в процесі його будівництва, не ставить, то позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed