Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-05 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом про стягнення з відповідачів 20 863 грн., посилаючись на те, що 27 липня 2005р., близько 19 год 30 хв., на автодорозі Близнюки-Лозова, в районі с.Воровське Близнюківського району Харківської області, під час керування [PERSON] автомобілем МАЗДА-626 державний номер [NUMBER], який належить [PERSON], було скоєно дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої автомобіль отримав механічні пошкодження. Дана ДТП трапилась по вині відповідачки [PERSON], яка випасала корову і не дотрималась Правил дорожнього руху та з вини власника корови [PERSON] При цьому, [PERSON], порушила п.24.6 ПДР, яка говорить про те, що погонщики тварин повинні якомого ближче до правого краю дороги переганяти тварин, а відповідачка взагалі в той час як переганялись корови, стояла і розмовляла з іншими людьми, внаслідок чого корова залишилась без нагляду і наскочила на автомобіль. Відповідно до товарознавчої експертизи вартість відновлюваного ремонту автомобіля складає 15 863 грн. Крім того, за послуги експерта сплачено 206,23 грн. Внаслідок ДТП позивачу [PERSON] завдано і моральної шкоди, оскільки пошкодження автомобіля стало причиною моральних страждань, він втратив душевний спокій, багато часу витратив на оформлення відповідних документів, проведення експертизи. Його переживання посилилися після відмови відповідачів у добровільному порядку відшкодувати матеріальні збитки, тому вони були змушені зробити це за позичені кошти. Через пошкодження автомобіля, який використовувався для здійснення підприємницької діяльності, [PERSON] не міг певний час працювати, крім того, в момент ДТП він сильно злякався і у нього погіршився стан здоров'я, виниклий стрес негативно вплинув на його здоров'я. Тому, з урахуванням зазначених обставин відповідачі повинні відшкодувати йому моральну шкоду в сумі 5000 грн. Відповідачі позов не визнали. При цьому [PERSON] вказує на те, що вона дійсно, 27 липня 2005р., разом з [PERSON] після випасу корів гнали їх з пасовища додому. Оскільки пасовище знаходиться на ішній стороні села, яке розділяє автомобільна дорога, їх шлях кожен раз пролягає через цю дорогу. Підігнавши корів до дороги, належна їй корова чомусь побігла в сторону від гурту. Вона кинулася її завертати. При цьому корова рухалась по обочині, а вона бігла поряд. Коли корова зупинилась, на неї наїхав автомобіль, який рухався з дуже великою швидкістю. Від удару у корови відірвало голову і відкинуло її метрів на тридцять. Проїхавши ше певну відстань автомобіль зупинився. При цьому вказує на те, що аби водій автомобіля, яким виявився позивач по справі, був би уважнішим і їхав з меншою швидкістю, він ше здалеку побачив би корову і зміг би її об'їхати. Зауважує також на те, що жодних перешкод, зокрема кущів, на які посилається позивач, які б заважали йому бачити корову, не було, оскільки кущ, який ріс біля дороги невеликий і за ним не могла сховатися корова. Відповідач [PERSON] пояснив, що його вини в скоєній ДТП не має, оскільки на його думку позивач сам порушив правила дорожнього руху. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача та відповідачів, їх представників суд знаходить, що позов не підлягає задоволенню зі слідуючих підстав: Як вбачається з матеріалів справи, 27 липня 2005р., близько 19 год. 30 хв., [PERSON], керуючи відповідно до довіренності автомобілем МАЗДА-626 ном.знак [NUMBER], на автошляху Близнюки-Лозова в с.Воровське Близнюківського району, здійснив зіткнення з коровою, яку випасала [PERSON] Відповідно до вимог ст.1166 Цивільного кодексу України, шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Обставини справи свідчать про те, що матеріальна шкода, завдана позивачам внаслідок пошкодження автомобіля, виникла від дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участі джерела підвишеної небезпеки, яким, відповідно до ч.1 ст.1187 ЦК України, є транспортний засіб. Інший учасник дорожньо-транспортної пригоди, тобто корова, яка є домашньою твариною, до джерел підвишеної небезпеки не відноситься. Відповідно ж до ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвишеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвишену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвишеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно абз.5 п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», у тих випадках, коли разом із заподіянням джерелом підвишеної небезпеки шкоди (не внаслідок взаємодії кількох джерел підвишеної небезпеки) заподіяно також шкоду джерелу підвишеної небезпеки і цьому сприяла груба необережність потерпілого, згідно з нормами ст.454 ЦК може бути зменшено розмір відшкодування шкоди потерпілому. Покладення на нього з цих підстав відповідальності за шкоду, заподіяну при цьому джерелу підвишеної небезпеки, ст.454 ЦК (1540-06 )не передбачено. Таким чином, права на відшкодування від відповідачів як матеріальної так і моральної шкоди, заподіяної внаслідок використання самими позивачами джерела підвишеної небезпеки, вони не мають.

Outcome: dismissed