Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-27 00:00:00

26 травня 2008 року [PERSON] та [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням в кв. [ADDRESS]. В обгрунтування своїх позовних вимог позивачі посилались на те, що відповідачка, поселившись в 1996 році після реєстрації шлюбу з [PERSON] в спірній квартирі, яка на праві власності належала бабусі позивачів, з 2004 року, тобто більше ніж шість місяців, в квартирі не проживає, добровільно залишила квартиру, тому на підставі ст. ст. 71, 72 ЖК України повинна бути в судовому порядку визнана особою, яка втратила право на користування житловою площею у вказаній квартирі та знята з реєстрації, оскільки квартира не є спільною сумісною власністю подружжя. В судовому засіданні позивачі уточнили прізвище відповідача та просили винести рішення відносно [PERSON]. В попередньому судовому засіданні [PERSON], діючи в своїх інтересах та інтересах двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON],[INFO], звернулася з зустрічною позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] про вселення, в якій, посилаючись на те, що з 1996 року після реєстрації шлюбу з [PERSON] зі згоди власника квартири постійно проживає в спірній квартирі та з 2000 року була в квартирі зареєстрована. Разом з нею в квартирі проживали два їх неповнолітніх сина. В 2004 році шлюб між ними було розірвано. На початку травня 2007 року колишній чоловік [PERSON] побив її та вигнав з дітьми з квартири, з цього часу вона з дітьми вимушена тимчасово проживати в однокімнатній квартирі батьків. Добровільно з квартири не виселялась, це вимусив зробити своєю негідною поведінкою її колишній чоловік, тому право на проживання в квартирі вона з дітьми не втратила, спірна квартира - єдине житло її та дітей, тому просить в задоволенні позову [PERSON] та [PERSON] відмовити, а її позов задовольнити, вселивши її з дітьми в спірну квартиру та стягнути на її користь судові витрати. В попередньому судовому засіданні позивачі позов підтримали, в судовому засіданні представник позивачів також повністю підтримав позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] та, посилаючись на ті самі підстави, просив суд їх задовольнити. Зустрічний позов не визнав, посилаючись на те, що [PERSON] не довела своїх позовних вимог, крім того, спірна квартира їй не належить, тому вона не може без згоди власника бути в цій квартирі зареєстрована та проживати в ній, тому просив в задоволенні зустрічного позову відмовити. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] не визнала, зустрічний позов підтримала з викладених в позовній заяві підстав, надала матеріали, складені комунальним житлово-експлуатаційним підприємством № 53 на підставі письмових пояснень сусідів про те, що вона з дітьми проживала в спірній квартирі до травня 2007 року та вимушена була виселитися з квартири в результаті сварки з колишнім чоловіком. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] задоволенню не підлягають, а зустрічний позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.04.1996 року Індустріальним відділом ЗАГС м. Дніпропетровська був зареєстрований шлюб між мною та [PERSON] (а. с. 28). Від спільного життя вони мають двох неповнолітніх дітей:[PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а. с. 29). Після реєстрації шлюбу [PERSON] з дружиною та двома дітьми, як члени сім'ї власника квартири вселились та постійно проживали в кв. [ADDRESS], яка згідно договору купівлі-продажу до12 серпня 2005 року належала на праві власності [PERSON], бабусі позивачів. [PERSON] була в квартирі зареєстрована з 06 січня 2000 року (а. с. 30). Спірна квартира складається з трьох житлових кімнат, житловою площею 38,1 кв. м, коридора, кухні, ванної та туалету, загальна площа квартири 65,5 кв. м ( а. с. 8-11). В 2004 році [PERSON] та їх двоє дітей були зняті з реєстрації в спірній квартирі (а. с. 27), але діти продовжували проживати в квартирі разом з матір'ю до травня 2007 року. Позивач [PERSON] з 2004 року в квартирі не проживає, позивач [PERSON] в спірній квартирі взагалі не проживав . В 2004 році шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, свідоцтво про розірвання шлюбу було отримано в органах РАГС 08 червня 2005 року (а.с.7), [PERSON] було присвоєно прізвище [PERSON]. 12 серпня 2005 року [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Мішекіним В.В. та зареєстрованим в реєстрі за № 4128, подарувала своїм внукам [PERSON] та [PERSON] в рівних частках належну їй квартиру, реєстрація права власності за ними в КП “ДМБТІ” проведена 22.09.2005 року (а. с. 5, 6). В травні 2007 року [PERSON] результаті сварки з колишнім чоловіком. вимушена була виселитися з спірної квартири разом з дітьми. Зараз вони тимчасово проживають в однокімнатній квартирі її батьків [ADDRESS]. З наданих комунальним житлово-експлуатаційним підприємством № 53 письмових матеріалів видно, що [PERSON] разом з дітьми проживала в спірній квартирі з 1996 року до травня 2007 року (а. с. 46-68), в заяві [PERSON] вказано, що [PERSON] вимушена була залишити квартиру в травні 2007 року результаті сварки з чоловіком (а. с. 47). Вказані матеріали позивачами не спростовані, доказів на підтвердження своїх позовних вимог про те, що [PERSON] разом з дітьми добровільно залишила спірну квартиру в 2004 році, позивачі не надали. Оцінюючи правові підстави позову [PERSON] та [PERSON] та виходячи з того, що суд вирішує справу в межах заявлених позових вимог, суд відзначає, що положення ст. 71 ЖК України про збереження за особою права на користування житловою площею в квартирі на протязі шести місяців регулюють правовідносини наймача та членів його сім'ї в державному житловому фонді і не поширюються на правовідносини в квартирах та житлових будинках, які належать громадянам на праві власності, тому позов, заявлених з цих правових підстав, не може бути задоволений. Право членів сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, на користування цим житлом, регулюється ст. 405 ЦК України, ст. 156 ЖК України, в яких вказано, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування житлом. В ч. 4 ст. 156 ЖК України вказано, що припинення сімейних відносин з власником житла не позбавляє колишніх членів його сім'ї права на користування житлом, в якому вони проживали. Враховуючи встановлені в суді факти, суд приходить до висновку, що [PERSON] та її неповнолітні діти на підставі ст. 156 ЖК України та ч. 1 ст. 405 ЦК України мають право на користування житлом в кв. [ADDRESS], яка належала на праві власності спочатку [PERSON], а зараз позивачам [PERSON] та [PERSON] Вимушена тимчасова відсутність їх в квартирі, яка викликана конфліктними відносинами з [PERSON], та припинення сімейних відносин з власниками квартири не позбавляє їх права на користування житлом, тому зустрічний позов підлягає задоволенню, а [PERSON] разом з двома неповнолітніми дітьми - вселенню в квартиру. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлене рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Позивачкою понесені витрати на оплату судового збору в розмірі 8 грн. 50 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 7 грн. 50 коп. та витрати на оплату правової допомоги в розмірі 200 грн., що підтверджується відповідними документами (а. с. 31-33). В зв'язку з винесенням рішення на користь [PERSON] загальна сума витрат 216 грн. підлягає стягненню з [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку . Керуюючись ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, ст. 156 ЖК України, ст. 405 ЦК України, -

Outcome: approved