Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-04 00:00:00

Позивач по справі звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, де вказав, що 14.04.2000 року між позивачем та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу нерухомого - домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS]. Сторони виконали умови договору купівлі-продажу: позивач сплатила грошові кошти, а відповідач передав ключі від будинку. Позивач з моменту придбання будинку постійно в ньому проживає, сплачує комунальні послуги. В липні 2008 року позивач вирішила продати будинок. При зверненні до нотаріально їконтори позивачу було відмовлено в посвідчені угоди, оскільки попередній договір купвлі-продажу не був нотаріально оформлений. Позивач просив постановити рішення, яким задовольнити його вимоги у повному обсягу, шляхом визнання договору дійсним та визнання за ним право власності на придбане домоволодіння. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсягу. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення. Третя особа в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Причини неявки суду невідомі. Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності представника третьої особи. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведені попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Частиною 2 п. 4 Перехідних положень ЦК України передбачено, що до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав та обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Судом встановлено, що 14.04.2000 року [PERSON] продала, а [PERSON] придбала домоволодіння, розташоване за адресою:[ADDRESS] за 1700 гривень (а.с.10). Договір укладався на товарній біржі “Нове століття”, і не був нотаріально посвідчений. На даний час позивач має намір продати придбаний житловий будинок, проте в нотаріальній конторі відмовляються посвідчити угоду, оскільки договір купівлі-продажу від 14.04.2000 року не був нотарільно посвідчений, а тому є недійсним. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. В судовому засіданні представник позивач вказав, що позивач правомірно придбав домоволодіння у відповідача, сплатив за нього гроші, користувався ним, зареєстрував в орагнах БТІ. На даний момент договір не може бути нотаріально посвідчений, оскільки відповідач ухиляється від його посвідчення. Згідно ст. 638 ЦК України договір визнається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди по всіх істотних умовах договору. Договором купівлі-продажу нерухомого майна, який був укладений між позивачем по справі та відповідачем підтверджено, що між сторонами досягнута згода за всіма істотними умовами договору. Як свідчить ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу нерухомого майна та ін. укладається в письмовій формі і підлягає обов'язковій державній реєстрації. Відповідно до ч. 5 ст. 203 ЦК України правочин повинен бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Оскільки даний договір був укладений між [PERSON]- позивачем по справі та відповідачем по справі, волевиявлення учасників правочину було вільним та відповідало їх внутрішній волі, сторони досягли згоди по усіх істотних умовах договорів: позивач виплатив відповідачу оговорену суму коштів, а відповідач у свою чергу передав у власність позивачу житловий будинок, проте нотаріально посвідчити укладений договір відповідач ухиляється, тому суд вважає за потрібне визнати договір купівлі-продажу таким, який було укладено і який потрібно вважати дійсним. Визнаючи договорі купівлі-продажу дійсним, суд вважає за доцільним також визнати за позивачем право власності на житловий будинок з господарчими спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS]. На підставі викладеного та

Outcome: approved