Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-23 00:00:00

Позивач 11.04.08 року звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення на його користь середнього заробітку за час затримки виконання ріення суду про поновлення на роботі. Після неодноразових доповнень, уточнень та змін до позовної заяви, підтримав позовні вимоги про стягнення з Закритого акціонерного товариства «Кіровоградтурист» на його користь:  заробітної плати за час затримки виконання рішення суду про поновлення його на роботі з 31 серпня по вересень 2008року в сумі 37270грн.;  грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку за 2007рік в сумі- 2970,73грн.;  грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку за 2008рік в сумі 4068,75грн.;  грошову компенсацію на оздоровлення за 2007рік в сумі 2300грн.;  грошову компенсацію на оздоровлення за 2008рік в сумі 3150грн.;  грошову компенсацію преміальних за 4 квартал 2007року в сумі 2300грн.;  грошову компенсацію преміальних за 1 квартал 2008року в сумі 3090грн.;  грошову компенсацію преміальних за 2 квартала 2008року в сумі 3150грн.;  грошову компенсацію преміальних за 3 квартал 2008року в сцмі 3150грн.;  грошову компенсацію недоотриманої різниці в нарахуванні пенсії в сумі 1775,95грн.;  моральну шкоду в сумі 20000грн. На обгрунтування своїх позовних вимог зазначив , що рішенням Кіровського районного суду від 25.09.07року його було поновлено на посаду директора автобази «Турист» з з 31.08.06року. На даний час рішення не виконано, що дає йому право на звернення до суду з даним позовом. При цьому посилається на ст.ст.6,40,46,49,74,75,76,83,84,96,235,238 КзпПУ , ст.ст.3,8,21,22,43,45,46,55,64 Конституції України,ст.23 ЦК України, Закон України « Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», ст.59 Закону України «Про державний бюджет», ст.6 Закону України «Про оплату праці», Закон України « Про індексацію грошових доходів населення», Постанови КМ № 1078 від 17.07.03року та галузеві угоди та надає свої розрахунки сум до стягнення. Представник відповідача позов не визнала повністю , на обгрунтування заперечень зазнаила , що відповідача по даному рішенню суду було поновлено на раніше займаній посаді про , що свідчать надані ним же до матеріалів довідки про тарифну сітку тазаробітну плату ,, видані та підписані ним після рішення суду як директором автобази «Турист», зазначила , що вже заключні , конкретизовані і уточнені вимоги позивача не підлягають задоволенню як такі , що необгрунтовані позивачем та що не грунтуються на законі . Судом встановлено наступні факти і відповідні їм правовідносини. Згідно рішення Кіровського районного суду від 25.09.07року позивача було поновлено на посаду директора автобази «Турист» з 31.08.06року. Відповідно до запису у трудовій книжці позивача запис про його звільнення визнано недійсним та зроблено новий запис про його поновлення на посаді директора філії ЗАТ «Кіровоградтурист» автобази «Турист» , що відповідає дослівно визначенню посади на яку підлягав поновленню згідно рішення позивач, на що звертає особливу увагу в судовому засіданні позивач , оскільки ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 7.11.07року було виключено слова з рішення суду від 25.09.07року з посади на яку підлягає поновленню позивач це слова « філії ЗАТ «Кіровоградтурист». Але всупереч запису у трудовій книжці, наказу про поновлення на посаду директора філії сам позивач на обгрунтування своїх позовних вимог надав суду офіційні довідки «Автобази «Турист» за підписом директора автобази «Турист» [PERSON] про розмір окладу директора автобази «Турист» станом на 2007 та 2008роки відповідно до затверджених наказів від 3.09.07року № 31, та від 3.01.08року №2 (а.с.40), копію наказу «Про затвердження штатного розпису на 2007рік « від 3.09.07року № 31 за підписом позивача як директора автобази «Турист» (а.с. 43), наказу про затвердження штатного розпису на 2008рік « від 3.01.08року № 2 також за підписом позивача як директора автобази «Турист».(а.с.44). Зазначене свідчить про фактичне виконання рішення суду про поновлення позивача на посаді директора автобази «Турист», оскільки він фактично на підставі зазначених вище документів був допущений до роботи. Сам оригінал виконавчого листа про поновлення на роботі на посаді директора автобази «Турист» на виконання до відповідного відділу державної виконавчої служби не подавався , про що свідчить той факт , що даний виконавчий лист додано позивачем як доказ і знаходиться в матеріалах даної справи (а.с.50) без будь-яких відміток державного виконавця про його примусове виконання чи пред»явлення на виконання. Окрім того, посилання позивача на норми матеріального права , які дають йому право на звернення до суду , є такими , що не відповідають дійсним обставинам справи, а вимоги позивача пр стягнення заробітної плати за час невиконання рішення суду , різного виду компенсацій та моральної шкоди є надуманими, необгрунтованими та такими , що не відповідають закону, оскільки єдиним правом працівника у зв»язку з дійсним невиконанням рішення про поновлення на роботі передбачено відповідальність роботодавця відповідно до ст.236 КзпПУ щодо стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення працівника на роботі, який розраховується тільки відповідно до п.10 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8.02.95року №100 , а не до інших нормативно-правових актів. Позивач в процесі розгляду справи неодноразово користувався своїм правом, визначеним статею 31 ЦПК України на зміну, доповнення чи уточнення позовних вимог. При цьому відповідно до правових позицій Верховного Суду України, висловлених в ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах від 19.03.08року, позивач скористався своїм правом, визначеним статею 31 ЦПК України у поєднанні зі статею 11 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів , наданих сторонами. Таким чином, суд , дослідивши матеріали справи , заслухавши пояснення сторін, дійшов висновку щодо відмови в задоволенні позову як необгрунтованого та такого, що не грунтується на законі, оскільки відповідно до ст.3 ЦПК України до суду може звернутися особа за захистом свого порушеного, оспорюваного чи не визнаного права. На підставі ст.236 КзпП України та

Outcome: dismissed