Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача про поновлення на роботі, мотивуючи його тим, що він працював на посаді директора ПП «Виробничо-комерційної фірми «Юг-Софія» з 10.04.2008 року. Наказом № 4-К від 24.07.2008 року [PERSON]. був звільнений з посади на підставі невідповідності займаній посаді п.2 ч.1 ст.40 КЗпП України. Оскільки, позивач отримав поштою наказ про звільнення із займаної посади лише 30.08.2008 року, а листа засновника ПП «ВКП «Юг-Софія» [PERSON] . з попередженням про звільнення не отримував, у зв'язку з чим звільнення вважає незаконним та таким, що не відповідає вимогам норм КЗпП України, [PERSON]. був змушений звернутися до суду з даним позовом. Просить поновити його на роботі на посаді директора приватного підприємства «Виробничо-комерційна фірма «Юг-Софія». Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав, пояснивши, що відповідно до п.4.1., 4.2. Статуту ПП «ВКФ «Юг-Софія» - вищим органом управління підприємством є власник підприємства. Рішення власника оформлюється розпорядженням і наказами. Згідно п.4.3.3. Статуту до компетенції власника належить, зокрема, призначення і відкликання директора підприємства. Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 40 КЗпП України - трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я, які перешкоджають продовженню даної роботи, а так само в разі скасування допуску до державної таємниці, якщо виконання покладених на нього обов'язків вимагає доступу до державної таємниці. Заперечував проти задоволення позову. В судовому засіданні третя особа [PERSON] позовні вимоги не визнав, пояснивши, що відповідно до п.4.1., 4.2. Статуту ПП «ВКФ «Юг-Софія» звільнив [PERSON]. звільнив з посади директора ПП «ВКФ «Юг-Софія» на підставі невідповідності займаній посаді п.2 ч.1 ст.40 КЗпП України. Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, судом встановлено наступне: Відповідно до наказу № 4-К від 24.07.2008 року про звільнення ПП «ВКФ «Юг-Софія» 24.07.2008 року [PERSON]. було звільнено з посади директора у зв'язку з невідповідністю займаній посаді п.2.ч.1 ст. 40 КЗпП України. Відповідно до листа власника ПП «ВКФ «Юг-Софія» від 24.06.2008 року [PERSON]. було сповіщено про його звільнення. Згідно п.4.1., 4.2. Статуту ПП «ВКФ «Юг-Софія» від 18.12.2006 року вищим органом управління підприємством є власник підприємства. Рішення власника оформлюється розпорядженням і наказами. Відповідно до п.4.3.3. Статуту ПП «ВКФ «Юг-Софія» від 18.12.2006 року до компетенції власника належить, зокрема, призначення і відкликання директора підприємства. Згідно п.4 ч.1 ст. 36 КЗпП України, підставою для припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органа. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я, які перешкоджають продовженню даної роботи. Відповідно до ч.2 ст. 40 КЗпП України - звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2, і 6 цієї статті, допускається якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Судом встановлено, що атестація щодо рівня кваліфікації [PERSON]. не проводилася. Переведення [PERSON]. на іншу роботу не пропонувалось. Трудовий договір з [PERSON]. було розірвано власником ПП «ВКФ «Юг-Софія» який мав право на звільнення [PERSON] . із займаної посади директора ПП «ВКФ «Юг-Софія», але при звільненні позивача було порушено ч.2 ст. 41 КЗпП України. Беручи до уваги вищевказане, суд доходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved