Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-21 00:00:00

[PERSON] 02 жовтня 2008 року звернулася до суду з позовом до Колодязянської сільської ради про визнання права власності на жилий будинок [ADDRESS], мотивуючи свої вимоги тим, що у січні 1965 року вона домовилася з птахофабрикою “Красноармійська” про купівлю-продаж вказаного домоволодіння, у 1976 році повністю сплатила його вартість. Проте при зверненні до бюро технічної інвентаризації для оформлення права власності їй було відмовлено через відсутність документів про право власності на зазначений будинок. Оскільки нею повністю сплачена вартість будинку, то вважала домоволодіння своєю власністю. У судове засідання позивачка не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена, просила позов задовольнити, а справу слухати за її відсутності, про що надала письмову заяву. Представник відповідача у судове засідання також не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, заперечень щодо позовних вимог суду не надано. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що у січні 1965 року між [PERSON] та птахофабрикою “Красноармійська” досягнута домовленість про купівлю-продаж домоволодіння, розташованого по [ADDRESS]. Відповідно до архівної довіки Колодязянської сільської ради [PERSON] з 1965 року по 1976 роки сплачена вартість домоволодіння. На балансі сільської ради будинок не знаходиться, про що свідчить довідка Колодязянської сільської ради. Відповідно до копії паспорту [PERSON] зареєстрована у будинку [ADDRESS] з 08.01.1977 року. Згідно з ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним (така ж норма закріплена і в ч.2 ст.47 ЦК України в редакції 1963р.). Дане правило застосовується у випадку, коли між сторонами було досягнуто згоди по всіх істотних умовах угоди. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Таким чином, на підставі наданих та оцінених у сукупності доказів, суд дійшов висновку, що позивачу від птахофабрики “Красноармійська” наданий жилий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS], в якому вона проживає з 1965 року по даний час. Після повної сплати [PERSON] вартості домоволодіння, воно було знято з балансу птахофабрики, яка на даний час реорганізована. Через те, що право власності позивача на вказане домоволодіння не було посвідчено нотаріально, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на придбане домоволодіння. На підставі викладеного,

Outcome: approved