Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом 30.07.2008 року, який в судовому засіданні уточнював його представник за довіреністю, просив суд зобов'язати Криворізьку районну державну нотаріальну контору виключити відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (архівний запис № 58913-252 від 21.07.1981 р.) щодо заборони відчуження будь-якого майна, котре належить [PERSON], [INFO]., зареєстрованому за адресою:[ADDRESS], яка була накладена згідно договору позики від 21.07.1981 року. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на ті обставини, що 21 липня 1987 року він взяв у позику у радгоспі ім. Мічуріна одну тисячу карбованців для завершення будівництва власного житлового будинку, розташованого за адресою:[ADDRESS]. У зв'язку із зазначеною позикою Криворізькою державною нотаріальною конторою було накладено арешт на будь-яке майно, що належить позивачу (архівний запис № 58913-252 від 21.07.1981 р.). Вказана позика була повністю погашена 30.09.1983 року, на підтвердження чого є квитанція до приходного касового ордеру № 839 від 30.09.1983 р. Оригінал договору позики у позивача та у Криворізькій районній державній нотаріальній конторі не зберігся, радгосп ім. Мічуріна в 1995 році реорганізувався в КСП ім. Мічуріна, правонаступником якого з 2000 року являвся - СВК ім. Мічуріна, який згідно постанови господарського суду Дніпропетровської області від 20.01.2004 р. ліквідований. З незрозумілих позивачу причин радгосп після повного погашення боргу за договором позики не надав відповідну довідку до нотаріальної контори про зняття арешту, відповідні дії по зняттю арешту також не були вчинені ні правонаступником КСП ім.. Мічуріна, на і ліквідатором СВК ім. Мічуріна. Представник позивача вказував і на те, що зазначена сума заборгованості виникла більш, ніж три роки тому, тобто, за межами встановленої ст. 257 ЦК України (ст. 71 ЦК України в редакції 1963 р.) позовної давності. В порядку п. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. У даному випадку подібну заяву ліквідатор СВК ім Мічуріна суду не надавав. 22 липня 2008 року позивач звернувся до Криворізької державної нотаріальної контори з питання зняття заборони відчуження нерухомого майна, проте, державним нотаріусом Оксамитною Н.В. йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії через відсутність державної реєстрації правовстановлюючих документів та відсутність безспірних доказів погашення позички від юридичної особи, котра ліквідована та не має правонаступників. На даний момент позивач має намір вчиняти цивільно-правові угоди, але у зв'язку із наявністю зазначеної заборони, вказані дії є неможливими до виключення запису про заборону з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, чим порушуються права позивача. Тому, позивач, та в судовому засіданні його представник за довіреністю просили суд винести рішення, яким зобов'язати Криворізьку районну державну нотаріальну контору виключити відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (архівний запис № 58913-252 від 21.07.1981 р.) щодо заборони відчуження будь-якого майна, котре належить [PERSON], [INFO]., зареєстрованому за адресою:[ADDRESS], яка була накладена згідно договору позики від 21.07.1981 року. Відповідач - представник Криворізької районної державної нотаріальної контори до суду не з'явився, надійшла письмова заява за №3164 від 08.08.2008 року, в якій державний нотаріус просив суд розглянути справу за його відсутності, вказуючи на те що позовні вимоги позивача визнає в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову в попередньому судовому засіданні ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги доведені та підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною 2 п.4 Перехідних положень ЦК України передбачено, що до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав та обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Судом встановлено, що 21 липня 1987 року позивач взяв у позику у радгоспі ім. Мічуріна одну тисячу карбованців. У зв'язку із зазначеною позикою Криворізькою державною нотаріальною конторою було накладено арешт на будь-яке майно, що належить позивачу (архівний запис № 58913-252 від 21.07.1981 р., що підтверджується витягом з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 02.08.2008 р. № 20046293. (а.с.19). Вказана позика бралась позивачем для завершення будівництва власного житлового будинку, розташованого за адресою:[ADDRESS], що належить позивачу на праві особистої приватної власності, згідно свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 20.02.1995 року (а.с.10). Відповідно до квитанції до приходного касового ордеру № 839 від 30.09.1983 р. (а.с.7) ця позика була погашена позивачем 30.09.1983 року. В порядку п. 1 ст. 593 ЦК України, право застави припиняється у разі припинення зобов'язання, забезпеченого заставою. У разі припинення застави на нерухоме майно до державного реєстру вносяться відповідні дані. Зобов'язання, згідно ст. 609 ЦК України, припиняється ліквідацією юридичної особи, крім випадків коли законом або іншими нормативно -правовими актами виконання зобов'язання покладається на іншу юридичну особу. Судом встановлю, що Розпорядженням голови Криворізької районної ради народних депутатів №417 від 11.09.1994 року, радгосп ім .Мічуріна було перереєстровано в Колективне сільськогосподарське підприємство ім. Мічуріна, та з єдиного державного реєстру юридичних осіб виключено(а.с.11) 05.07.2000 року, згідно розпорядження голови Криворізької районної державної адміністрації №395-р, статуту КСП та СПК ім.. Мічуріна, Колективне сільськогосподарське підприємство ім. Мічуріна було перереєстровано в сільськогосподарський виробничий кооператив ім. Мічуріна, який є правонаступником всіх прав та обов'язків КСП ім .Мічуріна (а.с. 12,21-27). Згідно постанови господарського суду Дніпропетровської області від 20.12.2001 року про відкриття ліквідаційної процедури та ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 20.01.2004 р. у справі № Б 15/227/01, сільськогосподарський виробничий кооператив ім. Мічуріна (код ЄДРПОУ 00847989), розташований в с. Широке Криворізького району Дніпропетровської області - ліквідований (а.с.28), печатка та кутовий штамп СВК передані ліквідатору згідно акту прийому - передачі печатки та штампу від 28.02.2002 р. (а.с.29). Фактично підприємство ліквідоване, але не виключено з єдиного державного реєстру (а.с.12). В зв'язку з чим 22 липня 2008 року і було відмовлено позивачу державним нотаріусом Оксамитною Н.В. у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 6). Оригінал договору позики у позивача та у Криворізькій районній державній нотаріальній конторі не зберігся, що підтверджується листом Криворізької районної державної нотаріальної контори № 3136/2-26 від 02.08.2008 р.(а.с.16), та про що, в ході судового засідання вказував представник позивача. Згідно п.268, 269 Переліку типових документів, що створюються в діяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, інших установ, організацій і підприємств, із зазначенням термінів зберігання документів, затвердженого наказом Головного архівного управління при Кабінеті Міністрів України від 20.07.98 N 41, листування про видачу та повернення позик зберігається протягом трьох років після сплати позики, прибуткові та видаткові касові ордери зберігаються один рік. Той факт, що дійсно з 30.09.1983 року, тобто з моменту погашення позики та до цього часу а ні сам радгосп ім. Мічуріна, а ні КСП ім.. Мічуріна, а ні ліквідатор його правонаступника - сільськогосподарського виробничого кооперативу ім. Мічуріна, не зверталися з вимогою до позивача про виконання зобов'язання щодо повернення наданої позики свідчить про припинення зобов'язання в силу ст. 599 ЦПК України, у зв'язку з його виконанням позивачем належним чином. А, оскільки право позивача на вчинення нотаріальних дій в зв'язку з забороною відчуження об'єктів будь якого нерухомого майна, котре йому належить, порушується, то суд прийшов до висновку про виключення відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (архівний запис № 58913-252 від 21.07.1981 р.) щодо заборони відчуження будь-якого майна, котре належить [PERSON], [INFO]., зареєстрованому за адресою:[ADDRESS], яка була накладена згідно договору позики від 21.07.1981 року.

Outcome: approved