Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом про визнання права власності на частку у спільному сумісному майні подружжя, а позивач [PERSON] з позовом про визнання права власності на спадкове майно. [PERSON] свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який помер [INFO] року. За період шлюбу вони придбали майно вигляді житлового будинку [ADDRESS] в місті Світловодську, магазину, приміщення якого переобладнано із квартири [ADDRESS] в місті Світловодську, грошових вкладів з усіма компенсаціями та нарахуваннями на рахунках [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] у філії “Світловодське відділення №3069 ВАТ “Державний Ощадний Банк України” в місті Світловодську, автомобіля моделі М-21046 випуску 1984 року з двигуном [NUMBER] , шасі [NUMBER] , кузовом [NUMBER] і номерним знаком [NUMBER] та автомобільного прицепа марки КрАЗ-8138 випуску 1991 року з шасі [NUMBER] і номерним знаком [NUMBER] , проте зазначене майно було оформлено на її покійного чоловіка, який за свого життя не отримав документів, що стверджують право власності на зазначене майно, в зв’язку з чим вона змушена у судовому порядку визнавати право власності на Ѕ зазначеного майна. Позивач [PERSON] свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що його померлий батько [PERSON] склав заповіт, згідно якого спадкове майно, а саме його частка у спільній власності у вигляді Ѕ частини житлового будинку [ADDRESS] в місті Світловодську, магазину, приміщення якого переобладнано з квартири [ADDRESS] в місті Світловодську, грошових вкладів з усіма компенсаціями та нарахуваннями на рахунках [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] у філії “Світловодське відділення №3069 ВАТ “Державний Ощадний Банк України” в місті Світловодську, автомобіля моделі М-21046 випуску 1984 року з двигуном [NUMBER] , шасі [NUMBER] , кузовом [NUMBER] і номерним знаком [NUMBER] та автомобільного причепа марки КрАЗ-8138 випуску 1991 року з шасі [NUMBER] і номерним знаком [NUMBER] . Представник позивачів в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, пославшись на обставини, якими він обґрунтовує свої позовні вимоги та на докази, якими вони стверджуються, просив позов задовольнити визнавши за [PERSON] право власності на Ѕ частку у спільному майні подружжя у вигляді житлового будинку по [ADDRESS] в місті Світловодську, магазину, приміщення якого переобладнено із квартири [ADDRESS] в місті Світловодську, грошових владів з нарахуваннями усіх відсотків та компенсацій на відповідних рахунках в філії “Світловодське відділення №3069 ВАТ “Державний Ощадний Банк України” в місті Світловодську, автомобіля моделі М-21406 випуску 1984 року, державний номерний знак [NUMBER] та автомобільного причена моделі КрАЗ-8138 випуску 1991 року, державний номерний знак [NUMBER] та за [PERSON] право власності на спадкове майно у вигляді Ѕ частки житлового будинку по [ADDRESS] в місті Світловодську, магазину, приміщення якого переобладнено із квартири [ADDRESS] в місті Світловодську, грошових владів з нарахуваннями усіх відсотків та компенсацій на відповідних рахунках в філії “Світловодське відділення №3069 ВАТ “Державний Ощадний Банк України” в місті Світловодську, автомобіля моделі М-21406 випуску 1984 року, державний номерний знак [NUMBER] та автомобільного причена моделі КрАЗ-8138 випуску 1991 року, державний номерний знак [NUMBER] . Представник відповідача [PERSON] позов не визнала і пояснила, що визнання права власності на частку у спільному сумісному майні подружжя та про визнання права власності на спадкове майно є неможливим з-за відсутності технічних документів на ім’я покійного [PERSON] про введення в експлуатацію вказаних жилого будинку та магазину, приміщення якого переобладнано з квартири. Заслухавши пояснення сторін, з’ясувавши обставини справи, перевіривши надані докази суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебувала в шлюбі з [PERSON] з 30 грудня 1955 року (а.с.7). За час подружнього життя [PERSON] і [PERSON] було набуте майно, що підтверджується відповідними технічними паспортами та ощадними книжками (а.с. 27-40) договором про надання у безстрокове користування земельної ділянки (а.с.53-54), актом державної технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом об’єкта в експлуатацію (а.с.55) та договором купівлі-продажу (а.с.60-61). Згідно свідоцтва про смерть, [PERSON] помер [INFO] року (а.с.10), залишивши за свого життя заповіт на ім’я позивача [PERSON] на все своє майно, яким є його частка у спільній сумісній власності (а.с. 11). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він є сином [PERSON] та братом позивача [PERSON] і ніяких претензій щодо спадкового майна не має. Таким чином суд приходить до переконання, що в судовому засіданні підтверджено достовірними та взаємо узгодженими доказами право власності померлого спадкодавця [PERSON] на спадкове майно. Відповідно до ст.ст. 60, 63 СК України, набуте подружжям за час шлюбу майно належить дружині і чоловікові на праві спільної сумісної власності в рівних частках. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред’явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право його право власності. Беручи до уваги обставини з’ясовані у судовому засіданні суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] щодо визнання за нею частки у спільному майні подружжя ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню. Із змісту ст. 1216 ЦК України випливає, що спадкуванням є перехід прав та обов’язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1268 ЦК України, спадкоємець має право прийняти спадщину, яка незалежно від часу її прийняття належить йому з часу відкриття спадщини. Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України “Про практику розгляду судами України справ про спадкування” від 24 червня 1983 року №4, якщо у встановлений шестимісячний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права власності на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем померлого за заповітом, а тому до нього переходить право власності на спадкове майно у виді Ѕ частки спільного майна подружжя [PERSON] , яке належало спадкодавцю. Таким чином суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved