Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-14 00:00:00

У липні 2008р. [PERSON]. звернулась до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання дітей, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач добровільно не приймає участі у матеріальному утриманні дітей, чим порушує їх право на достатній рівень життя. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги, в обґрунтування яких послалася на обставини, викладені в заяві та зазначила, що з 27.06.1992 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Спільне життя з відповідачем припинили, але проживають в одному будинку. Їй одній важко утримувати дітей, а відповідач добровільно допомоги на утримання дітей не надає, тому вона звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів відповідача до повноліття дітей. Відповідач у судове засідання не з”явився. Про день слухання справи повідомлявся належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про отримання судової повістки. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, у випадку неявки до судового засідання відповідача, належним чином повідомленого та такого, що не повідомив про причини неявки, суд може прийняти заочне рішення на підставі доказів, що маються в справі, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач проти прийняття заочного рішення по справі не заперечувала. Суд вважає можливим розглянути справу з постановленням заочного рішення в порядку ст.ст.224-225 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України), установив наступне. [PERSON] та [PERSON] з 27.06.1992 р. перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджено свідоцтвом [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції Донецької області, номер в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу - № 104. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим відділом РАЦС м.Селидове в Донецької області, номер в книзі реєстрації актів про народження - № 100; та [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження [NUMBER]., виданим відділом реєстрації актів цивільного стану м.Селидове, Донецької області, номер в книзі реєстрації актів про народження - № 96. Згідно довідки КП “Комунсервіс”, [PERSON]. мешкає за адресою м.Селидове, вул. Степна, б.8 разом з чоловіком - [PERSON], сином - [PERSON], 1993 р.н. та [PERSON], 1995р.н. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість, вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Обов'язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття, закріплений в ч. 2 ст. 51 Конституції України і в ст. 180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов'язку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька й (або) у твердій грошовій сумі (ст. 181 СК України). Відповідач фізично здоровий, на його утриманні інші неповнолітні діти й непрацездатні члени родини (утриманці) не перебувають. Зазначені обставини визнані відповідачем у судовому засіданні. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальний стан як дитини, так і платника аліментів, та інші обставини, що мають істотне значення. Передбачених законом підстав для звільнення [PERSON] від обов'язку утримання неповнолітніх дітей, судом не встановлено. Домовленості між батьками щодо способу утримання дітей не досягнуто. Оцінивши надані по справі докази, суд дійшов висновку, що [PERSON] не виконує у відношенні своїх неповнолітніх дітей передбачені сімейним законодавством обов'язки з їх утримання, чим порушує право дітей на достатній рівень життя. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд вважає, що слід стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у частковому співвідношенні до його заробітку у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів. За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і позов про стягнення аліментів на утримання дитини підлягає задоволенню. При вирішенні питань щодо судових витрат суд керується нормами ст.79,81,88 ЦПК України. Згідно зі ст.79 ЦПК України до судових витрат належать судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Згідно зі ст.81 ч.3 п.3 ЦПК України не підлягають оплаті при зверненні до суду і покладаються на сторони після розгляду справи судом витрати на інформаційно-технічне забезпечення у справах про стягнення аліментів. Згідно зі ст. 88 ч.3 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved