Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-21 00:00:00

Позивачка звернулася з позовом, вказавши, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 21.02.1998р. по 24.04.2008р. Під час шлюбу, 07.12.2006р. вони разом взяли кредит у Акціонерному комерційному інноваційному банку «Укрсиббанк» в іноземній валюті 19377 франків, що на день укладання договору становило 83092,77гр., з терміном погашення кредиту по 06.12.2021р. Договір кредиту укладався з відповідачем [PERSON],, а з нею був укладений договір поруки. Вказаний кредит вони взяли на придбання квартири [ADDRESS]. Крім того, 07.12.2006р. між АКІБ «Укрсиббанк» і відповідачем [PERSON] був укладений договор іпотеки житла, державним нотаріусом накладено заборону відчуження придбаної квартири. Позивачка вказує, що підписуючи договір поруки, вона вважала, що квартира буде їх спільною власністю. Відповідно до п.2 ст.651 ЦК України договір може бути змінено за рішенням суду в разі істотного порушення договору другою стороною. Посилаючись на ст..358 ЦК України позивачка просить суд визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS], АІБ «Укрсибанк» укласти з нею договір іпотеки на цю квартиру та укласти договір поруки з [PERSON] В судовому засіданні позивачка[PERSON] позов підтримала повністю і дала пояснення, аналогічні викладеним у заяві. Під час судового розгляду вона доповнила позовні вимоги і просить суд зобов»язати відповідача [PERSON]достроково погасити кредит, стягнути з нього затрачені кошти на ремонт квартири. Представник відповідача [PERSON] позов не визнала і пояснила, що відповідач має намір після виплати кредитних коштів подарувати спірну квартиру їх доньці. Виплатити весь кредит повністю на даний час не має можливості. Представник відповідача акціонерного банку «Укрсиббанк» [PERSON] позов не визнав і пояснив, що договір кредиту заключався із [PERSON], перед цим вивчалася його кредитна історія. На даний час банк не має наміру змінювати сторону у кредитних відносинах. Щодо повного погашення кредиту - банк не заперечує. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти: Згідно договору купівлі-продажу від 07.12.2006р. [PERSON] продала, а[PERSON] купив квартиру [ADDRESS]. Зазначений договір зареєстрований у Під волочиському бюро технічної інвентаризації 07.12.2006р., власником спірної квартири зареєстрований[PERSON], тобто він набув права власності у встановленому законом порядку. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 21.02.1998р. по 24.04.2008р., а тому придбана квартира являється спільним майном їх і кожен із них має право власності на частку у цьому майні. У своїх вимогах позивачка ставить вимоги про припинення права власності на майно відповідача і при цьому ж посилається на ст..358 ЦК України, визнаючи тим самим наявність спільної часткової власності. Припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників можливе за умов, зазначених у ст..365 ЦК України. Дослідивши обставини справи, суд вважає, що у даному випадку такі умови по справі відсутні, а тому позбавити права власності [PERSON] на його частку у майні немає законних підстав. А тому у позові слід відмовити. Щодо вимог про стягнення з відповідача коштів, затрачених на ремонт квартири, то суд вважає ці вимоги залишити без розгляду, оскільки вони заявлені без дотримання вимог, передбачених ст..119 ЦПК України, а докази подані з порушенням вимог ст..131 ЦПК України. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed