Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-22 00:00:00

В серпні 2008 року [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом до свого чоловіка [PERSON] , в якому просила стягувати з останнього на її користь аліменти на утримання їх неповнолітньої доньки [PERSON] – [INFO] народження у розмірі 17% з усіх видів його заробітку щомісячно і до повноліття дитини. У обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 05.11.2005р. з відповідачем по справі вона зареєструвала шлюб, від якого у них народилась вказана дитина. В даний час вона з відповідачем проживають окремо, останній постійно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча в змозі це робити, так як працює електрослюсарем на ВП „Запорізька АЕС” та має стабільний заробіток. Також вказала, що відповідач сплачує аліменти на утримання дитини від першого шлюбу. В судове засідання позивач не з’явилася та направила до суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутністю та задовольнити її вимоги. Відповідач позовні вимоги визнав та вказав, що з відповідачкою не проживають разом з грудня 2005 року, сімейні відносини припинили з липня 2008 року, спільне господарство та бюджет не ведуть, шлюб не розривають в зв’язку з необхідністю отримати на сім`ю квартиру. З вересня 2008 року, на підставі його письмової заяви бухгалтерія підприємства, де він працює, відраховує з його заробітної плати та направляє позивачці аліменти на утримання позивачки [PERSON] . і їх малолітньої дочки в розмірі 33,33 % від його заробітної плати. 23.10.2008р., в судовому засіданні відповідач просив розглянути справу у його відсутність, звернувшись до суду з письмовою заявою, в якій просив позов задовольнити. Третя особа [PERSON] просила у задоволені позову відмовити, посилаючись на його необґрунтованість. Вважає, що поданий фактично позивачкою та відповідачем позов направлений на порушення в майбутньому прав дитини від першого шлюбу, батьком якої є відповідач, а вона відповідно – матір`ю. У обґрунтування своїх заперечень заявила, що 21.08.2003р. між нею та відповідачем по справі, на той момент [PERSON] (прізвище після укладання нового шлюбу - [PERSON] ), було розірвано шлюб, від якого вони мають доньку [PERSON] – [INFO] . народження. На підставі рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області, з березня 2003 року з відповідача на її користь стягуються аліменти в розмірі ј частини всіх його доходів на утримання цієї дитини. Не погоджуючись з позовом, вона вважає, що позивачка не довела якими-небудь доказами щодо проживання її неповнолітньої дитини [PERSON] з нею – [PERSON] Наполягала на тому, що позивачка та відповідач шлюбні відносини не переривали, проживають разом, ведуть спільне господарство та бюджет, спільно піклуються про виховання та утримання своєї дочки [PERSON] і мають за мету в подальшому, у випадку задоволення позову [PERSON] ., звернутися до суду з позовом про зменшення стягуваних з відповідача [PERSON] аліментів на дитину від першого шлюбу. Вислухавши пояснення сторін, дослідував матеріали справи, суд приходить до висновку, що у позові про стягнення аліментів необхідно відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст. 142 Сімейного кодексу України діти мають рівні права та обов'язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою, а згідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов’язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п.17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України (далі – ПВСУ) від 15.05.2006р. „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів”, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає , вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Із матеріалів справи, пояснень третьої особи та свідків [PERSON] і [PERSON] судом встановлено, що сторони по справі – подружжя [PERSON] знаходяться у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] народження, проживають разом, ведуть спільне господарство та бюджет, спільно піклуються про виховання і утримання своєї доньки. Крім основного місця роботи відповідач займається підприємницькою діяльністю – виконує відео зйомки торжеств, а позивачка в цьому йому допомагає, виконуючи монтаж цих зйомок. Суд вважає, що позивачка звернулася до суду з цим позовом з метою зменшити в подальшому розмір аліментів, які сплачує відповідач третій особі по справі [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки від першого шлюбу. Частиною першою пункту 23 вищезазначеної постанови ПВСУ, відповідно до ст.192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв’язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров’я когось із них. При таких обставинах, суд дійшов до висновку, що позов [PERSON] . заявлений до відповідача з метою обмеження інтересів дитини від першого шлюбу. Якби даний позов був задоволений, відповідач у силу ст.192 СК України звернувся б до суду з позовом про зменшення стягуваних з нього аліментів. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved