overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-17 00:00:00

11.08.2008 року до Заставнівського районного суду поступила позовна заява ВАТ „Енергопостачальної компанії „Чернівціобленерго” про примусове стягнення з [PERSON], збитків за порушення Правил користування електричною енергією для населення в сумі 7126 грн. 10 коп., яку остання в добровільному порядку не відшкодовує. В обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що 11.01.2008 року при перевірці у господарстві [PERSON] в с.Юрківці, Заставнівського р-ну, Чернівецької області було виявлено поза облікове споживання електроенергії . В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, обґрунтував його вищенаведеним. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала частково, суду пояснила, що у даному будинку проживали її усиновлювачі, які вже померли. З грудня 2007 року вона перейшла жити у даний будинок на 14 днів, тобто на той термін протягом якого робила поточний ремонт у своєму власному будинку. Про те, що у будинку є розетка, яка не підключена до лічильника нічого не знала. Вважає, що за 14 днів вона мала змоги використати велику кількість електроенергії, оскільки будинок дуже старий. Згідна сплатити ту суму збитків, яку вона нанесла проживаючи в даному будинку 14 днів. Свідок [PERSON]. в судовому засіданні підтвердила суду, що відповідачка дійсно проживала у будинку декілька днів. Встановленим фактом є наявність порушення та розмір заподіяних збитків, які нараховані згідно методики розрахунку розміру відшкодування збитків, заподіяних внаслідок порушення споживачем Правил користування електричною енергією для населення, яка затверджена постановою НКРЕ України 04.05.2006 року за № 562. Приймаючи до уваги, що відповідачка проживала у будинку тимчасово, а саме 14 днів, а також те, що сума збитків не є прямими збитками, а штрафна санкція за порушення Правил користування електроенергією суд зменшує суму відшкодування.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-17 00:00:00

11.08.2008 року до Заставнівського районного суду поступила позовна заява ВАТ „Енергопостачальної компанії „Чернівціобленерго” про примусове стягнення з [PERSON], збитків за порушення Правил користування електричною енергією для населення в сумі 7126 грн. 10 коп., яку остання в добровільному порядку не відшкодовує. В обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що 11.01.2008 року при перевірці у господарстві [PERSON],, в с.Юрківці, Заставнівського р-ну, Чернівецької області було виявлено поза облікове споживання електроенергії . В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, обґрунтував його вищенаведеним. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала частково, суду пояснила, що у даному будинку проживали її усиновлювачі, які вже померли. З грудня 2007 року вона перейшла жити у даний будинок на 14 днів, тобто на той термін протягом якого робила поточний ремонт у своєму власному будинку. Про те, що у будинку є розетка, яка не підключена до лічильника нічого не знала. Вважає, що за 14 днів вона мала змоги використати велику кількість електроенергії, оскільки будинок дуже старий. Згідна сплатити ту суму збитків, яку вона нанесла проживаючи в даному будинку 14 днів. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердила суду, що відповідачка дійсно проживала у будинку декілька днів. Встановленим фактом є наявність порушення та розмір заподіяних збитків, які нараховані згідно методики розрахунку розміру відшкодування збитків, заподіяних внаслідок порушення споживачем Правил користування електричною енергією для населення, яка затверджена постановою НКРЕ України 04.05.2006 року за № 562. Приймаючи до уваги, що відповідачка проживала у будинку тимчасово, а саме 14 днів, а також те, що сума збитків не є прямими збитками, а штрафна санкція за порушення Правил користування електроенергією суд зменшує суму відшкодування.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-17 00:00:00

В жовтні 2008 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на домоволодіння, яке розташоване в [ADDRESS] , в склад якого входить житловий будинок літ.А, сараї літ.Б. сараї літ.В, вбиральня літ.Г, огорожа №1-2 посилаючись на те, що після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке він як спадкоємець за заповітом своєчасно її прийняв, інших спадкоємців які мають право на обов׳язкову частку немає. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Відповідачка позов визнала . Виходячи з наведеного суд, вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що після смерті[PERSON] залишилось спадкове майно, на яке позивач має право як спадкоємець по заповітом. Він своєчасно прийняв спадщину, але не може оформити право власності на неї у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів оформлених на ім'я спадкодавця .Інших спадкоємців які мають право на обов'язкову частку не має. На підставі ст.ст. 328, 1268, 1270 ЦК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-17 00:00:00

Позивачка свої вимоги мотивує тим, що 24.07.1992 року вона уклала шлюб з відповідачем, який зареєстрований в виконкомі Косівщинської сільській раді, актовий запис № 13. Від шлюбу мають двох дітей: доньку [PERSON] 1992 року народження та доньку [PERSON], 1996 року народження. В період сімейного життя між ними виникали сварки з приводу побутових проблем, виховання дітей, що призвело до втрати взаєморозуміння, любові та поваги. Доньки знаходяться на її вихованні і утриманні, відповідач в добровільному порядку не надає коштів на утримання дітей, а тому вона просить примусово стягнути аліменти з відповідача, а також розірвати шлюб. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню і по справі можливо постановити рішення, виходячи із слідуючого. В суді встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 24 липня 1992 року, від шлюбу мають неповнолітніх доньок [PERSON] [INFO]народження та [PERSON], [INFO] народження. Майновий спір між ними відсутній. В сім'ї склалися неприязнені стосунки, між подружжям виникали сварки, а тому вони припинили шлюбні відносини і на даний час мешкають окремо. На примирення сторони не згодні. За таких обставин слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, а тому шлюб підлягає розірванню. Позивачка займається вихованням дітей, які знаходяться на її утриманні, а відповідач в добровільному порядку не надає коштів на утримання доньки. Хоча він є працездатним, має задовільний стан здоров'я, інших неповнолітніх дітей не має, а тому повинен сплачувати аліменти на утримання дітей до досягнення ними повноліття. Оскільки відповідач є батьком дитини і відповідно до законодавства повинен надавати кошти на утримання дитини до досягнення нею повноліття, з нього на користь позивачки необхідно стягнути аліменти в розмірі по 500 гривень щомісячно на кожну доньку. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-17 00:00:00

[PERSON]. звернулася до суду з позовом до [PERSON]. про стягнення аліментів на утримання дітей. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивачка посилається на те, що 07 травня 1997 року вона вступила в шлюб з відповідачем по справі - [PERSON]. Спільне життя не склалося. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO]та сина [PERSON] [INFO]. Відповідач матеріальну допомогу в добровільному порядку на утримання дітей не надає, хоч зобов'язаний це робити, оскільки являється батьком, що і змусило позивачку звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1\3 усіх видів заробітку, щомісячно, до досягнення ними повноліття. Відповідач позов визнав та не заперечує щодо його задоволення. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнанням відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так як відповідач, згідно свідоцтв про народження, являється батьком [PERSON] та [PERSON], він зобов'язаний утримувати їх до досягнення повноліття та брати участь у їх вихованні, тому доцільно стягнути з нього аліменти. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-17 00:00:00

До Носівського районного суду Чернігівської області звернувся[PERSON], який в поданій позовній заяві зазначив, що [INFO]померла його бабуся [PERSON]. Позивач є спадкоємцем згідно заповіту, посвідченого 20 січня 2004 року у Степовохутірській сільській раді Носівського району. Але прийняти у власність майно спадкодавця в обсязі, яке належало [PERSON]на час смерті, позивач не може, оскільки державні акти на право власності на земельні ділянки, видані на ім'я [PERSON] були втрачені. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, пояснив, що правовстановлюючі документи на земельні ділянки, які були видані [PERSON] були втрачені нею за життя. Після того, як рішенням Дніпровського районного суду м. Києва позивачу було продовжено строк для прийняття спадщини, у нотаріальній конторі відмовилися оформити на підставі копій державних актів перехід права власності на земельні ділянки до позивача, порадили звернутися до суду. Представник відповідача в судове засідання не з'явився. На адресу суду надійшов лист, в якому голова Степовохутірської сільської ради зазначив, що визнає позов та просить розглядати справу без представника сільської ради. Вислухавши пояснення позивача, суд приходить до наступного. В судовому засіданні з'ясовано, що [PERSON]Іванівні видавалися державні акти на право приватної власності на земельні ділянки площею 7,33 га та 0,75 га. Дана обставина підтверджується копіями державних актів (а.с. 11, 13), та витягами з технічної документації (а.с. 12,14). Дані акти, відповідно до ст. 126 ЗК України, посвідчують право власності на земельні ділянки. Отже, [PERSON] була власником вказаних земельних ділянок, і відповідно до ст. 1218 ЦК України, право власності на земельні ділянки входить до складу спадщини, яка відкрилася в день її смерті. Суд визнає, що через втрату правовстановлюючих документів, виданих спадкодавцю, спадкоємець не може набути право власності на земельні ділянки в порядку спадкування через нотаріальну контору. За таких обставин це право підлягає захисту в судовому порядку. Оцінивши представлені докази в сукупності, суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому можливо застосувати наслідки визнання позову, передбачені ч. 4 ст. 174 ЦПК України, і задовольнити позов. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-17 00:00:00

Позивачка [PERSON]. звернулася в суд з позовом до [PERSON]. про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням, яким є квартира [ADDRESS], посилаючись на те, що з 1987 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, проживаючи у вказаній квартирі і, оскільки відповідач протягом понад шість місяців у квартирі відсутній без поважних причин, позивачка просила задовольнити її позов. В судовому засіданні позивачка позов підтримала і пояснила, що в 1992 році Лозівський інструментальний завод продав, а вона купила займану нею спірну квартиру, а тому, будучи власником її, вона просить суд визнати відповідача, котрий є членом її сім'ї, таким, що втратив право користування житлом з наведених у позовній заяві підстав. Представник відповідача позовні вимоги не визнала і пояснила, що відповідач у зв'язку з характером його роботи дійсно не проживає у спірній квартирі постійно, проте строк його безперервної відсутності у квартирі не перевищує шести місяців, оскільки в червні та в серпні 2008 року він приїжджав і перебував у квартирі, котра є єдиним місцем його проживання. Крім того, представник відповідача стверджує, що відповідач є співвласником квартири, тому він не може бути визнаний таким, що втратив право користування нею . Вислухавши доводи сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22 серпня 1987 року. З'ясовано і те, що під час їхнього проживання у квартирі [ADDRESS], остання була ними викуплена у Лозівського інструментального заводу. Згідно із договором купівлі-продажу квартири від 11 червня 1992 року покупцем у ньому вказана позивачка, однак суд вважає, що незалежно від цієї обставини спірна квартира є спільною сумісною власністю сторін на тій підставі, що відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Згідно із ст. 63 цього ж Кодексу дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Аналізуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що законодавством не передбачене визнання співвласника житла таким, що втратив право користування ним, суд доходить висновку про недоведеність позовних вимог.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-17 00:00:00

До Носівського районного суду Чернігівської області звернувся [PERSON] який в поданій позовній заяві зазначив, що [INFO]померла його бабуся [PERSON]Позивач є спадкоємцем згідно заповіту, посвідченого 20 січня 2004 року у Степовохутірській сільській раді Носівського району. Але прийняти у власність майно спадкодавця в обсязі, яке належало [PERSON]на час смерті, позивач не може, оскільки державні акти на право власності на земельні ділянки, видані на ім'я [PERSON], були втрачені. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, пояснив, що правовстановлюючі документи на земельні ділянки, які були видані [PERSON], були втрачені нею за життя. Після того, як рішенням Дніпровського районного суду м. Києва позивачу було продовжено строк для прийняття спадщини, у нотаріальній конторі відмовилися оформити на підставі копій державних актів перехід права власності на земельні ділянки до позивача, порадили звернутися до суду. Представник відповідача в судове засідання не з'явився. На адресу суду надійшов лист, в якому голова Степовохутірської сільської ради зазначив, що визнає позов та просить розглядати справу без представника сільської ради. Вислухавши пояснення позивача, суд приходить до наступного. В судовому засіданні з'ясовано, що [PERSON]Іванівні видавалися державні акти на право приватної власності на земельні ділянки площею 7,33 га та 0,75 га. Дана обставина підтверджується копіями державних актів (а.с. 11, 13), та витягами з технічної документації (а.с. 12,14). Дані акти, відповідно до ст. 126 ЗК України, посвідчують право власності на земельні ділянки. Отже, [PERSON] була власником вказаних земельних ділянок, і відповідно до ст. 1218 ЦК України, право власності на земельні ділянки входить до складу спадщини, яка відкрилася в день її смерті. Суд визнає, що через втрату правовстановлюючих документів, виданих спадкодавцю, спадкоємець не може набути право власності на земельні ділянки в порядку спадкування через нотаріальну контору. За таких обставин це право підлягає захисту в судовому порядку. Оцінивши представлені докази в сукупності, суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому можливо застосувати наслідки визнання позову, передбачені ч. 4 ст. 174 ЦПК України, і задовольнити позов. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-17 00:00:00

В жовтні 2008 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин, посилаючись на те, що [INFO] померла його мама [PERSON], яка проживала в с. Динівці новоселицького району. Після її смерті відкрилась спадщина, і, як спадкоємець за законом він своєчасно прийняв спадщину, однак нотаріальна контора відмовилася видати йому свідоцтво про право на спадщину, оскільки в свідоцтві про його народження в графі «мати» вказана [PERSON], а свідоцтво про реєстрацію шлюбу батьки не зберегли, не зберігся також актовий запис про реєстрацію шлюбу його батьків. Просив встановити факт, що померла [PERSON], [INFO] була його матір'ю. В судовому засіданні заявник заяву підтримав. Суд, вислухавши пояснення заявника, заінтересованої особи перевіривши матеріали справи вважає , що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що дійсно [PERSON] яка померла [INFO] була матір'ю заявника. Ця обставина підтверджується довідками виконкому Динівецької сільської ради Новоселицького району та поясненням заінтересованої особи . Встановлення даного факту має юридичне значення. На підставі статті 256 -259 ЦПК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-17 00:00:00

[PERSON]. пред'явив до суду позов до [PERSON]. про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що сумісне життя з відповідачем не склалося, основною причиною цього стала відсутність взаєморозуміння, та виникаючі внаслідок цього постійні сварки, подружня зрада відповідача, яка слугувала підставою для втрати почуттів любові та пошани. Заходи щодо збереження сім'ї які були зроблені позивачем, позитивних результатів не далі. З квітня 2008 року вони проживають роздільно, між сторонами припинені подружні відносини, вони не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету. У теперішній час позивач підтримує фактичні шлюбні стосунки з іншою жінкою, які хотів би узаконити. Внаслідок вказаних причин, позивач вважає подальше збереження сім'ї неможливим. Витрати по розірванню шлюбу згодний взяти на себе. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, вважає, що подальше сумісне життя і збереження сім'ї неможливе, на примирення позивач не згодний. Відповідач в судовому засіданні позов визнала, підтвердила обставини, викладені у позові, пояснила що зустріла іншого чоловіка з яким підтримує шлюбні стосунки, не заперечувала проти розірвання шлюбу з позивачем, в наданні строку на примирення потреби не має. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з [INFO]року, від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON][INFO] року народження, який проживає з відповідачкою, спору про його місце проживання між подружжям немає. Подружжя з квітня 2007 року шлюбні відносини не підтримує і відновлювати їх не має наміру, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, сім'я розпалася унаслідок взаємного нерозуміння, втрати відчуттів прихильності, любові і пошани, обумовленої відсутністю взаєморозуміння. Суд вважає, що сім'я повністю розпалася, зберегти її не можливо, шлюб існує формально, а тому підлягає розірванню. Майнових претензій подружжям не пред'явлено. Враховуючі думку позивача, а також той факт що на утриманні дружини знаходиться малолітня дитина, суд виходячи з обставин справи, вважає, що витрати по реєстрації розірвання шлюбу необхідно покласти позивача. На підставі ст.ст.104, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-17 00:00:00

[PERSON]. пред'явила до суду позов до [PERSON]. про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що сумісне життя з відповідачем не склалося, основною причиною цього є відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя, несумісність характерів, зловживання відповідача азартними іграми та вживання наркотичних засобів. Подружні відносини між ними припинені з вересня 2007 року, з цього ж часу сторони не проживають спільно, не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх відносин. Унаслідок вказаних причин, позивач вважає подальше збереження сім'ї неможливим. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, вважає, що подальше сумісне життя і збереження сім'ї неможливе, на примирення позивач не згодна. Вказувала на те, що на утримання спільної дитини за рішенням суду стягнути аліменти, від сплати яких відповідач ухиляється. Витрати по реєстрації розірвання шлюбу просила покласти на відповідача. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату і час сповіщався належним чином, причин своєї неявки до суду не повідомив, заяві про розгляд справи в його відсутність не подавав, у зв'язку з чим, враховуючи думку позивача, у відповідності до ст. 169 ч.4 ЦПК України, визнаючи наявні матеріали про права і взаємостосунки сторін достатніми, суд знаходить можливим розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню. Встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з [INFO] року, від сумісного життя мають малолітню дитину - дочку [PERSON] [INFO] року народження, яка проживає з позивачем, та на утримання якої стягнути аліменти за рішенням суду. Подружжя з вересня 2007 року шлюбні відносини не підтримує і відновлювати їх не має наміру, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, сім'я розпалася унаслідок взаємного нерозуміння, втрати відчуттів прихильності, любові і пошани, обумовленої відсутністю взаєморозуміння між подружжям. Суд вважає, що сім'я повністю розпалася, зберегти її не можливо, шлюб існує формально, а тому підлягає розірванню. Майнових претензій подружжям не пред'явлено. Враховуючи думку позивача, а також той факт, що на її утриманні знаходиться малолітня дитина суд, виходячи з обставин справи, вважає, що витрати при розірванні шлюбу в органах РАГС необхідно покласти на відповідача. На підставі ст.ст.104, 112 СК України,

Outcome: approved