Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-18 00:00:00

До Іллічівського міського суду звернулось ТОВ «Укржилстрой плюс» з позовом (т.1 а.с. 4-6) до [PERSON], [PERSON], [PERSON], який був уточнений (т.2 а.с.22) та просить: - визнати нерухоме майно [ADDRESS] самовільним; - виселити із нерухомого майна [ADDRESS] [PERSON], [PERSON], [PERSON]; - зобов'язати [PERSON], [PERSON], [PERSON] знести самовільне майно розташоване [ADDRESS]; - знесення будівлі покласти на ТОВ «Укржилстрой плюс» за рахунок відповідачів. До Іллічівського міського суду звернулись [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з позовом (т. 2 а.с. 4) до ТОВ «Укржилстрой плюс», Виконкому Іллічівської міської ради та Іллічівської міської ради, який уточнили (т.2 а.с.23) в якому просять: - визнати за [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частках право власності на будинок, розташований [ADDRESS]; - визнати рішення Іллічівської міської ради № 445/77-ІV від 15.07.2005р недійсним; - визнати договір про співробітництво від 07.04.2005р за № 27 між ТОВ «Укржилстрой плюс» та Іллічівською міською радою недійсним. Зазначені цивільні справи були об'єднані в одне провадження. Представник ТОВ «Укржилстрой плюс» підтримав позовні вимоги та не визнав вимоги [PERSON], [PERSON], [PERSON] Представник Виконкому Іллічівської міської ради та Іллічівської міської ради позов [PERSON], [PERSON], [PERSON] не визнав. [PERSON], [PERSON], [PERSON] свій позов підтримали, позов ТОВ «Укржилстрой плюс» не визнали. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши пояснення представників сторін суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «Укржилстрой плюс» підлягають частковому задоволенню, а позовні вимоги [PERSON], [PERSON] та [PERSON] задоволенню не підлягають з огляду на таке. Судом встановлено, що відповідно до рішення Іллічівської міської ради від 15.07.2005 р. № 445/77-IV «Про передачу в оренду товариству з обмеженою відповідальністю «Укржилстрой плюс» земельної ділянки загальною площею 4,50 га» (т. 1, а.с. 7) земельна ділянка площею 4,5 га, [ADDRESS] надана у користування на умовах оренди позивачу під житлову забудову. Ці обставини підтверджуються також договором оренди земельної ділянки (т. 1, а.с. 8-13), актом встановлення на місцевості (в натурі) меж земельної ділянки (т. 1, а.с. 15), актом прийому-передачі земельної ділянки в оренду (т. 1, а.с. 16). За оренду земельної ділянки позивачем сплачується орендна плата згідно розрахунку розміру орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності (т. 1, а.с. 17). Таким чином, на час розгляду справи у суді, позивач є єдиним законним користувачем (орендарем) вищевказаної земельної ділянки. Сторонами спору визнана та обставина, що на орендованій позивачем земельній ділянці розташована будівля [ADDRESS], тому в силу ч. 1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України дана обставина не підлягає доказуванню. Суд вважає, що зазначена будівля є самочинною, оскільки відповідачі не надали суду доказів того, що їм надавалася земельна ділянка під будівництво житла, а саме, рішення органу місцевого самоврядування про надання відповідачам землі, державний акт про право власності на землі або договір оренди землі. Також відповідачами не надано доказів на підтвердження законності будівництва (дозвіл на виконання будівельних робіт, проектна документація). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Суд не бере до уваги доводи представника відповідачів про те, що наявність реєстрації (прописки) відповідачів у спірній самочинній будівлі означає, що органи місцевого самоврядування визнали цю будівлю законно збудованою. Суд вважає, що наявність реєстрації (прописки) особи у самочинній будівлі ніяк не змінює статус цієї будівлі, тобто вона залишається самочинно збудованою. ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України дає законодавче визначення самочинного будівництва, в якому немає вказівок стосовно наявності реєстрації (прописки) осіб у самочинних будівлях, а також щодо того, що наявність реєстрації змінює статус самочинної будівлі. Тому вимоги позивача про визнання будівлі [ADDRESS] самочинним будівництвом є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Також обґрунтованими є вимоги позивача про усунення перешкод у користуванні орендованою земельною ділянкою шляхом виселення відповідачів та знесення самочинної будівлі. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Орендар в установленому законом порядку має право на усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. Позивач, як орендар земельної ділянки, вправі захищати своє право користування землею та вимагати від будь-яких осіб, у тому числі й від відповідачів, усунення будь-яких перешкод, які ускладнюють користування земельною ділянкою. Суд вважає, що наявність на орендованій позивачем земельній ділянці самочинної будівлі перешкоджає позивачу належним чином користуватися земельною ділянкою. При цьому суд виходить з того, що на орендованій позивачем земельній ділянці ведеться будівництво багатоквартирних будинків, тому наявність самочинної будівлі ускладнює здійснення будівельних робіт. Відповідно до ч. 4 ст. 376 Цивільного кодексу України якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Відповідно до ч. 2 ст. 212 Земельного кодексу України приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, як самовільно зайняли земельні ділянки. Згідно ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України суд може захистити цивільне право або інтерес будь-яким способом, що встановлений договором або законом. Суд вважає, що у даній справі право позивача, як орендаря, вільно користуватися земельною ділянкою може бути захищене способом, встановленим у ст. 376 Цивільного кодексу України та ст. 212 Земельного кодексу України, а саме шляхом знесення самочинної будівлі. При задоволенні вимог позивача про виселення відповідачів суд виходить з наступного. Відповідно до п. 2.2.2. договору про співробітництво від 07.04.2005 р. № 27 та додатку № 1 до нього, укладеного між позивачем та Іллічівськом міською радою позивач прийняв на себе зобов'язання надати жилу площу для відселення громадян, до яких відносяться й відповідачі. У судовому засіданні 19.09.2008 р. відповідачі пояснили, що позивач запропонував їм ізольовану квартиру у новобудові [ADDRESS], яка оглянута відповідачами. Представник позивача також підтвердив, що позивач готовий виконати умови договору про співробітництво від 07.04.2005 р. та додатку № 1 до нього та надати відповідачам вказану квартиру. Таким чином, виселення відповідачів не призведе до порушення їхніх прав, оскільки позивач готовий надати їм для відселення жиле приміщення (квартиру). Позовні вимоги відповідачів задоволенню не підлягають у зв'язку з наступним. В судовому засіданні 19.09.2008 р. відповідачі пояснили, що вони не здійснювали будівництво спірної будівлі, а лише ремонтували будівлю після пожежі, яка сталася 25.09.1989 р. внаслідок займання телевізора (акт № 2-89 огляду та усунення факту займання телевізора від 25.09.1989 р., том 2, а.с. 42). Відповідно до ч. 3, 4 ст. 376 Цивільного кодексу України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути визнане лише за тією особою, яка здійснила самочинне будівництво. Оскільки відповідачі самі не будували спірну самочинну будівлю, вони за законом не є тими особами, за якими може бути визнане право власності на таку будівлю. Відповідачі не надали суду доказів надання землі під будівництво жилого будинку та дозволу на виконання будівельних робіт. Крім того, право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути визнане лише за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно, або якщо власник чи користувач земельної ділянки не заперечує проти визнання права власності на самочинну будівлю. Відповідачі не надали доказів того, що земельна ділянка надавалася їм під уже зведену будівлю. Позивач, як користувач (орендар) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності відповідачів на спірну самочинну будівлю (т.2, а.с. 24). Суд не вважає потрібним викликати та допитувати як свідків [PERSON] та [PERSON], заяву про виклик яких подав у судовому засіданні 02.09.2008 р. представник відповідачів (т. 2, а.с. 33) та яка була задоволена судом. Як пояснив представник відповідачів у судовому засіданні та як зазначено у заяві про виклик свідків, [PERSON] та [PERSON] відомі обставини щодо будівництва спірної самочинної будівлі та щодо наявності дозволів на будівництво. Але усі ці обставини були пояснені відповідачами у судовому засіданні 19.09.2008 р., зокрема те, що вони не здійснювали будівництво самочинної будівлі та не мають ніяких правовстановлюючих документів на земельну ділянку та на виконання будівельних робіт. Відповідно до ч. 1 ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України докази можуть встановлюватись на підставі пояснень сторін, тому суд вважає, що обставини будівництва спірної самочинної будівлі і факт відсутності правовстановлюючих документів на землю та на виконання будівельних робіт встановлені на підставі пояснень відповідачів у судовому засіданні 19.09.2008 р. У зв'язку з цим немає потреби викликати та допитувати свідків щодо тих обставин, про які дали пояснення відповідачі і які не оспорюються позивачем. Таким чином, у даній справі відсутні встановлені законодавством умови, за наявності яких може бути визнане право власності на самочинну будівлю. Суд не приймає як докази надані представником відповідачів лист постійної комісії Іллічівської міської ради від 31.05.2008 р. (т. 2 а.с. 25), медичну картку [PERSON] (т. 2 а.с. 26-30), довідку загальноосвітньої школи № 3 м. Іллічівська (т.2, а.с. 31) та свідоцтво про народження [PERSON] (т. 2 а.с. 32), оскільки ці документи не обґрунтовують позовні вимоги відповідачів. Вказані документи не підтверджують наявність підстав для визнання права власності на самочинну будівлю, та не обґрунтовують вимоги відповідачів про визнання недійсним рішення Іллічівської міської ради від 15.07.2005 р. № 445/77-IV та договору про співробітництво № 27 від 07.04.2005 р. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 58 Цивільного процесуального кодексу України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які не стосуються предмета доказування. Суд відмовляє відповідачам у задоволенні вимог про визнання недійсним рішення Іллічівської міської ради від 15.07.2005 р. № 445/77-IV та договору про співробітництво № 27 від 07.04.2005 р., оскільки відповідачі не надали доказів того, що існують встановлені законом підстави для визнання вказаних рішення та договору недійсними. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Всупереч наведеній нормі відповідачі не довели, що існують обставини, які обумовлюють недійсність рішення Іллічівської міської ради від 15.07.2005 р. № 445/77-IV та договору про співробітництво № 27 від 07.04.2005 р. На підставі викладеного та відповідно до ч. 2 ст. 16, ст. 376 Цивільного кодексу України, ч. 1, 2 ст. 27 Закону України «Про оренду землі», ч. 2 ст. 212 Земельного кодексу України, ст.ст. 10, 15, 60, 213, 215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд, - В И Р І Ш И В : Позов ТОВ «Укржилстрой плюс» задовольнити частково. Визнати будинок [ADDRESS], який розташований в п'ятому мікрорайоні міста Іллічівська Одеської області самочинно збудованим. Виселити [PERSON], [PERSON], [PERSON] із самочинно збудованого будинку [ADDRESS]. Знести будівлю [ADDRESS]. Знесення будівлі [ADDRESS] покласти на ТОВ «Укржилстрой плюс». У іншій частині позову відмовити. [PERSON], [PERSON], [PERSON] у задоволенні позову відмовити. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Іллічівський міський суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України. Особи, які брали участь у розгляді справи можуть ознайомитись з повним рішенням суду 26 вересня 2008 року. Суддя: № 2-534/2008 Р І Ш Е Н Н Я ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 19 вересня 2008 року Іллічівський міський суд Одеської області в складі: головуючого - судді Максимович Г.В., при секретарі Кравченко М.А., за участю: представника позивача - Петренка С.В., позивачів: - [PERSON], - [PERSON], - [PERSON] представника [PERSON] [PERSON] відповідачів: - [PERSON], - [PERSON], - [PERSON] представника відповідача Охотнікова В.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Іллічівського міського суду Одеської області цивільну справу за позовом ТОВ «Укржилстрой плюс» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та за позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON] до Виконкому Іллічівської міської ради, ТОВ «Укржилстрой плюс» про визнання права власності на самочинну будівлю, визнання угод не дійсними - В С Т А Н О В И В: Зважаючи на складність у викладенні повного тексту рішення, суд вважає необхідним проголосити вступну та результативну частини.

Outcome: partial