Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] та її представники просять суд скасувати рішення виконавчого комітету Орджонікідзевської районної ради м.Харкова № 43/1 від 8.02.2005 року „Про включення житлової площі у число службової Східному регіональному управлінню ДПС України” в частині, що стосується квартири [ADDRESS], а також скасувати рішення виконавчого комітету Ленінської районної ради м.Харкова [ADDRESS] від 4.10.2005 року в частині видачі ордеру № 02075 на квартиру [ADDRESS]. Просять визнати недійсним ордер № 02075, виданий 7.10.2005 року виконавчим комітетом Ленінської районної ради м.Харкова на ім'я [PERSON] на заняття квартири [ADDRESS]. Просять суд визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] і зобов'язати Комунальне підприємство „Харківське міське бюро технічної інвентаризації” зареєструвати на праві власності за [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Свої вимоги обґрунтовують тим, що 28.12.2003 року між [PERSON] та ТОВ „ПТК” було укладено договір на будівництво житла в порядку пайової участі, предметом якого є квартира [ADDRESS], яку ТОВ „ПТК” зобов'язалось побудувати та передати у її власність, а вона - прийняти та оплатити 53.7 кв.м. загальної площі житла за договірною ціною. Взяті на себе зобов'язання по договору вона виконала, сплатила за квартиру кошти в сумі 81305 грн., але позбавлена можливості зареєструвати за собою право власності на квартиру в МБТІ, бо між ТОВ „ПТК” та ТОВ „ВБК” виникли спірні правовідносини стосовно спірної квартири. Проти зустрічного позову заперечують посилаючись на те, що вказаний вище договір відповідає вимогам закону, не порушує прав інших осіб. Крім того, саме ТОВ „ПТК” вказана квартира була розподілена відповідно до договірних відносин. Представник Товариства з обмеженою відповідальністю „Продакшн трейдз компані” позовні вимоги [PERSON] підтримала в повному обсязі. Підтвердила факт укладення договору між товариством і [PERSON], факт повної оплати [PERSON]вартості квартири, факт розподілення квартири саме [PERSON]. Також посилаються на те, що вказана квартира була розподілена саме ТОВ „ПТК”, яке в виконання своїх зобов'язань перед [PERSON] і передає їй цю квартиру у власність. Проти зустрічного позову заперечують, бо відсутні підстави для визнання права власності на цю квартиру за ТОВ „ВБК”, бо судовими рішеннями господарського суду визнано право на цю квартиру за ТОВ „ПТК”. Представники Товариства з обмеженою відповідальністю „Інвестиційно-будівельної фірми „ВБК” просять суд визнати недійсним договір між ТОВ „Продакшн трейдз компані” та [PERSON] від 28.12.2003 року на будівництво квартири [ADDRESS], та визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю „Інвестиційно-будівельною фірмою „ВБК” право власності на квартиру [ADDRESS]. Свої вимоги обґрунтовують тим, що рішеннями господарського суду вказана квартира була передана їх товариству, а тому оскаржуваний ними договір слід визнати недійсним, бо ТОВ „ПТК” не мало права розподіляти цю квартиру [PERSON]. Також вважають, що оскаржуваний договір було укладено вже після закінчення будівництва будинку, що гроші [PERSON] не надходили на рахунки ТОВ „ПТК”, а тому вважають вказаний договір таким, що не відповідає вимогам закону. З викладених вище підстав заперечують проти позовних вимог [PERSON] Представник Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України проти позову [PERSON] заперечує, а позовні вимоги ТОВ „ВБК” підтримує посилаючись на те, що спірна квартира належала ТОВ „ВБК”, яке і передало вказану квартиру їх управлінню. Згодом квартира була переведена в число службової житлової площі і надана за ордером Дурдіну В.В., який отримав її на законних підставах. Представник виконавчого комітету Орджонікідзевської районної ради м.Харкова визнає обидва позови, тобто покладається на рішення суду. Пояснив, що у відповідності до наданих документів спірна квартира була переведена в число службової. Виконком не мав можливості перевірити факт правильності розподілення вказаної квартири між ТОВ „ПТК” та ТОВ „ВБК”. Представник Комунального підприємства „Харківське міське бюро технічної інвентаризації”, в судове засідання не з'явився, заперечення проти позовів суду не направив, повідомлявся належним чином. Представник виконавчого комітету Ленінської районної ради м.Харкова, [PERSON] в судове засідання не з'явились, направили суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Судом встановлено наступне. Рішеннями Харківської міськради ТОВ “Продакшн трейдз компані” було дозволено проектування та будівництво житлового будинку по проспекту [ADDRESS] з розміщенням на першому поверсі об'єктів соціально-культурного призначення, а також була надана земельна ділянка для завершення будівництва житлового будинку. 20.04.2000 року між Товариством з обмеженою відповідальністю „Продакшн трейдз компані” (далі по тексту ТОВ „ПТК”) і Товариством з обмеженою відповідальністю „Інвестиційно-будівельною фірмою „ВБК” (далі по тексту - ТОВ ІБФ „ВБК”) було укладено договір № 9 на будівництво житла, а саме - житлового будинку по проспекту [ADDRESS], в порядку пайової участі. Предметом вказаного договору є участь ТОВ ІБФ „ВБК” як „пайовика” у будівництві житлового будинку по проспекту [ADDRESS]. „Виконавцем” будівництва є ТОВ „ПТК”. „Пайовик” взяв на себе зобов'язання до кінця 3 кварталу 2003 року оплатити загальну житлову площу 6518.4 кв.м., але не менше 70 % загальної суми, а „виконавець” до кінця 4 кварталу 2003 року передати йому квартири загальною площею 6518.4 кв.м. (т.1 а.с. 37-39, 44, 94-96). 18.02.2004 року зазначений житловий будинок було прийнято в експлуатацію (т.1 а.с.9). Між ТОВ „ПТК” і ТОВ ІБФ „ВБК” виникли спірні правовідносини стосовно вказаного договору на будівництво житла. ТОВ ІБФ „ВБК” посилається на акти приймання-передачі квартир (т.1 а.с.40, 42, 72 т.2 а.с.27, 181), в т.ч. від квітня 2003 року, начебто укладені між ТОВ “Продакшн трейдз компані” та ТОВ ІБФ “ВБК” про передачу квартир, в тому числі квартири [ADDRESS] ТОВ ІБФ „ВБК”. На підставі цих актів ТОВ ІБФ „ВБК” вважає спірну квартиру [ADDRESS] своєю власністю. Рішенням господарського суду Харківської області від 01.07.08р. у справі №37/270-07 (т.2 а.с.135-143) зазначені акти, в т.ч. акт від квітня 2003 року( т.2 а.с.27) визнані недійсними з огляду на те, що ТОВ “Продакшн трейдз компані” заперечує взагалі факт передачі спірної квартири, та акти, що оскаржуються, підписані від імені юридичної особи не уповноваженою особою, що не породжує правових наслідків для такої особи. Той факт, що спірна квартира в числі інших квартир не передавалася на користь ТОВ ІБФ “ВБК” та у подальшому, на користь Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, підтверджений також доказами, що містяться в матеріалах справи, а саме, судовими рішеннями та судовими документами. Приймаючи до уваги, що вказаний акт від квітня 2003 року про передачу квартири [ADDRESS] визнано судом недійсним, що вказана квартира не передавалась ТОВ ІБФ „ВБК”, що вказана квартира належала ТОВ „ПТК”, суд приходить до висновку про те, що вказана квартира після прийняття будинку в експлуатацію належала саме ТОВ „ПТК”, яке і мало право нею розпоряджатися. З огляду на викладене, відсутні підстави для визнання права власності на спірну квартиру за ТОВ ІБФ „ВБК”, якому ця квартира у встановленому законом порядку не передавалась. А тому суд відмовляє у зустрічному позові ТОВ ІБФ „ВБК” про визнання за ними права власності на спірну квартиру. 28.12.2003 р. між [PERSON] та ТОВ “Продакшн трейдз компані” укладений договір [ADDRESS] на будівництво житла в порядку пайової участі (т.1 а.с.6). Зазначеним договором сторони встановили, що ТОВ “Продакшн трейдз компані” має збудувати та передати [PERSON] у власність квартиру [ADDRESS] , а [PERSON] повинна прийняти її та оплатити в сумі 81305,00грн. у строки встановлені договором. На час укладення договору будинок ще не був добудований. В договорі сторони передбачили, в якому порядку вони мають виконувати свої обов'язки, та строки їх виконання. Розрахунки між сторонами повинні бути здійснені у два етапи: частину після підписання договору, частину - перед оформленням права власності. [PERSON] сплатила кошти у повному обсязі 11 серпня 2005 року в сумі 81305,00грн. Оплату позивачка здійснила через касу товариства з обмеженою відповідальністю ПБК “ЯСА”, як це було встановлено сторонами договору, шляхом внесення змін до договору на будівництво житла в порядку пайової участі (т.1 а.с.7 т.2 а.с.184). Такі зміни були внесені в порядок проведення розрахунків між сторонами договору на підставі листа ТОВ “Продакшн трейдз компані”, адресованого [PERSON], яке позивачка отримала (т.1 а.с. 111). [PERSON] виконала умови договору відповідно до цього листа. Оплата, проведена шляхом внесення коштів в касу ТОВ ПБК “ЯСА” , яке прийняло гроші від позивачки на підставі договору, укладеного з ТОВ “Продакшн трейдз компані” (договір поруки №37 від 01.06.05р.), що за своїм змістом є договором доручення (т.2 а.с.184). Таким чином, ТОВ ПБК “ЯСА” є особою, що діяла від імені та в інтересах ТОВ “Продакшн трейдз компані” та є особою, що уповноважена цим товариством на такі дії. З огляду на викладене, виконання, прийняте ТОВ ПБК “ЯСА”, є виконанням, прийнятим уповноваженою особою, що не суперечить вимогам ст.527 ЦК України. На підставі ст. 334 Цивільного кодексу України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором. Переданням майна вважаться вручення його набувачеві. Після введення будинку в експлуатацію, ТОВ “Продакшн трейдз компані” передало [PERSON] за актом приймання-передачі від 1 березня 2004 року (т.1 а.с.8) квартиру [ADDRESS], як це й було передбачено умовами договору. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності виникає на підставах, не заборонених законом, зокрема з правочинів. Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно із ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, вибору контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 628 ЦК зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 2 ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, відповідно до якої такими підставамиё зокрема, є договори та інші правочини. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приймаючи до уваги викладене, що вказаний вище договір між [PERSON]і ТОВ „ПТК” від 28.12.2003 року на будівництво житла в порядку пайової участі відповідає вимогам закону, був укладений сторонами на основі дійсного волевиявлення, стосовно квартири, яка належала ТОВ „ПТК”, що в договорі передбачені всі суттєві умови для договорів даного виду, то суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання вказаного договору недійсним. Той факт, що гроші [PERSON] були сплачені не ТОВ „ПТК”, а іншій особі, про що йшлося вище, не свідчать про недійсність договору. Судом встановлено, що сторони під час укладення договору бажали настання певних правових наслідків, як то збудована квартира, отримання коштів за неї забудовником, отримання позивачкою квартири у власність. Такі наслідки настали, та захищаються сторонами підчас цього судового процесу. Вказаний договір відповідає вимогам законодавства України, а тому суд відмовляє ТОВ ІБФ „ВБК” у зустрічному позові про визнання вказаного договору недійсним. При цьому суд враховує і те, що не ТОВ ІБФ „ВБК” не є стороною за цим договором. [PERSON] ніяких прав ТОВ ІБФ “ВБК “ не порушувала, ніяких договірних стосунків з ним не має та будь-які обов'язки у неї перед цим товариством відсутні. За таких обставин суд вважає зустрічний позов ТОВ ІБФ “ВБК” до [PERSON] необґрунтованим, а захист своїх прав, що порушені товариством з обмеженою відповідальністю “Продакшн трейдз компані”, ТОВ ІБФ “ВБК” повинно здійснювати в господарському, а не в місцевому суді. Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України право власності - це врегулюванні законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З огляду на те, що спірна квартира [ADDRESS] належала ТОВ „ПТК”, яке в виконання умов договору між [PERSON] і ТОВ „ПТК” від 28.12.2003 року передало її позивачці [PERSON], а також приймаючи до уваги, що [PERSON] виконала умови вказаного вище договору в повному обсязі, суд задовольняє позовні вимоги [PERSON] і визнає за нею право власності на спірну квартиру. Рішенням Виконавчого комітету Орджонікідзевської районної Ради м. Харкова №43/1 від 08.02.05 р. (т.2 а.с.78) квартира [ADDRESS], яка передана [PERSON] у власність забудовником - ТОВ “Продакшн трейдз компані” на виконання договору будівництво житла в порядку пайової участі, включена до числа службової житлової площі Східного регіонального управління Державної прикордонної службі України. Зазначене рішення порушує права [PERSON], як власника квартири, бо воно передбачає спеціальний статус житла, порядок його обліку та порядок надання його у користування. Підставами для винесення вказаного рішення райвиконкомом були акти передачі спірної квартири, які визнані судом недійсними. На час звернення Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України до Орджонікідзевського райвиконкому з листом про включення спірної квартири в число службової житлової площі Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, спірної квартири у відповідача СРУДПС України не було ні у власності, ні у володінні. Таким чином виконавчим комітетом Орджонікідзевської районної ради було безпідставно винесено рішення №43/1 від 08.02.05р., яке порушує права позивачки, та має бути скасовано. З огляду на це, що зазначене рішення виконкому було прийнято безпідставно, порушує права [PERSON], суд скасовує вказане рішення. В подальшому, відповідно до ст. 122 Житлового Кодексу України, виконкомом Ленінської районної в місті Харкові ради було прийнято рішення №475 від 04.10.2005р., на підставі якого був виданий ордер №02075 громадянину [PERSON] на право проживання у квартирі [ADDRESS] (т.2 а.с.145). З підстав, зазначених в обґрунтування необхідності скасування рішення виконкому Орджонікідзевської райради м.Харкова, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для скасування рішення виконавчого комітету Ленінської районної ради м.Харкова в частині розподілу спірної квартири [PERSON]. Відповідно до ч.2 ст. 58, ст. 59 Житлового Кодексу України ордер № 02075 від 07.10.2005р., виданий на ім'я [PERSON], має бути визнаний недійсним в зв'язку з тим, що спірна квартира не є службовою, вона не є вільною квартирою, вона належить на праві власності [PERSON], а виданий ордер, порушує права власника. Тому суд скасовує вказане рішення виконкому Ленінської районної ради м.Харкова в частині розподілу спірної квартири [PERSON]. і визнає ордер № 02075 від 07.10.2005р., виданий на ім'я [PERSON], недійсним. Зважаючи на спірні правовідносини між ТОВ „ПТК” та ТОВ ІБФ „ВБК” стосовно спірної квартири, з метою своєчасного виконання даного рішення суду, суд зобов'язує Комунальне підприємство „Харківське міське бюро технічної інвентаризації” зареєструвати на праві власності за [PERSON] квартиру [ADDRESS].

Outcome: approved