Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-01 00:00:00

Позивач [PERSON]. звернулася до суду з вищевказаними вимогами. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що вона із відповідачем [PERSON] з 1993 року знаходилася у фактичних шлюбних відносинах, проживали однією сім'єю, вели спільне господарство та [INFO] у них народився син [PERSON].. Потім, 27.07.2001 року вони із відповідачем зареєстрували шлюб, який 20.04.2004 року було розірвано. В період шлюбу, за спільні кошти вони придбали трикімнатну квартиру[ADDRESS], право власності на яку було зареєстровано за відповідачем. Тому позивач просить суд, визнати за нею право власності на 1/2 частку спірної квартири, як на майно, набуте подружжям під час шлюбу. У судовому засіданні позивач [PERSON]. свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила, що з 1993 року вона із відповідачем проживали разом, вели спільне господарство та 27.07.2001 року уклали шлюб. У кожного з них були на праві власності по однокімнатної квартирі, які вони продали з метою поліпшення житлових умов, та на ці гроші придбали трикімнатну квартиру[ADDRESS], яку було зареєстровано на відповідача. Таким чином позивач вважає, що оскільки спірну квартиру було придбано під час шлюбу із відповідачем на спільні кошти, тому їй повинно належати на праві власності половина квартири. Представник позивача [PERSON]. у судовому засіданні повністю підтримала позицію позивача та вважала, що її позовні вимоги підлягають повному задоволенню. Відповідач [PERSON], у судовому засіданні позовні вимоги позивача визнав в повному обсязі та пояснив, що вони із позивачем дійсно із 1993 року проживали однією сім'єю, вели спільне господарство та у них в 1995 році народився син. В 2001 році вони уклали шлюб, після чого придбали трикімнатну квартиру [ADDRESS], за рахунок коштів від продажу належних кожному з них однокімнатних квартир, та спірну квартиру було зареєстровано на нього. Він згоден з тим, що позивачу на праві власності повинно належати половина спірної квартири, оскільки її було придбано у шлюбі за спільні кошти. Представник відповідача [PERSON]. у судовому засіданні повністю підтримав позицію відповідача та вважав позовні вимоги обґрунтованими. Представник ЖБК «Комунаровець-24» у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце судового засідання правління кооперативу повідомлялось належним чином, та від голови правління до суду була надана заява про розгляд справи за відсутності представника кооперативу. Вислухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі та дослідивши інші докази, суд вважає, що позов [PERSON]. підлягає повному задоволенню. Судом встановлено, що згідно із свідоцтва про одруження [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Комунарського районного управління юстиції м.Запоріжжя від 27.07.2001 року, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, про що було зроблено відповідний актовий запис за №306. Відповідно до договору купівлі-продажу від 30.07.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №1834, [PERSON] придбав на праві власності трьохкімнатну квартиру[ADDRESS], та цій договір було зареєстровано в ОП ЗМБТІ у реєстровій книзі №274 за реєстровим №38162 від 31.07.2001 року. Згідно із свідоцтва про розірвання шлюбу, [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Комунарського районного управління юстиції м.Запоріжжя від 20.04.2004 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON], було розірвано, про що було зроблено відповідний актовий запис за №177. Відповідно до свідоцтва про народження с[NUMBER], виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Комунарського району м.Запоріжжя від 29.03.1995 року, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] народження. Дані обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Згідно ст.60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжями за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Крім того, ч.1 ст.69 Сімейного кодексу України, передбачає, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу, причому ч.1 ст.70, того ж кодексу, передбачає, що частки майна між ними є рівними. Відповідно до ч.3 ст.368 Цивільного кодексу України, випливає, що майно набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч.2 ст.372 Цивільного кодексу України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Таким чином, суд вважає, що оскільки спірну квартиру було придбано сторонами в період шлюбу за спільні кошти, тому ця квартира є спільною сумісною власністю сторін. На підставі викладеного, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають повному задоволенню.

Outcome: approved