Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-14 00:00:00

24.07.2008 року до суду звернувся прокурор Гуляйпільського району Запорізької області в інтересах неповнолітньої [PERSON] з позовом до [PERSON], [PERSON] про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої. В позові позивач посилався на те, що перевіркою звернення ССД Гуляйпільської райдержадміністрації щодо необхідності відібрання малолітньої [PERSON] від батьків, оскільки проживання останньої є небезпечним для її життя і здоров`я, встановлено, що родина перебуває на обліку як неблагополучна, оскільки мати не виконує свої обов`язки щодо доньки : внаслідок недостатнього харчування дитина з місячного віку не добирає маси тіла, у лютому 2008 року мати відмовилась від госпіталізації дитини, у березні 2008 року [PERSON] притягувалась до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП за неналежне виконання своїх батьківських обов`язків, у липні 2008 року ЦРБ повідомила СД райдержадміністрації, що [PERSON] ухиляється від медичних обстежень, дитина має дефіцит маси тіла 2750 г, що загрожує її життю і здоров`ю, батько [PERSON] не працює, не сприяє нормальному розвитку дитини, прохали відібрати від батьків їх дитину і передати на тимчасове перебування до дитячого Будинку дитини “ Сонечко” м. Запоріжжя та стягнути з відповідачів аліменти на утримання малолітньої доньки в розмірі 1/14 частки прибутків, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття на користь дитячого Будинку дитини “Сонечко” м. Запоріжжя. У судовому засіданні прокурор позов підтримав у повному обсязі. Відповідачі в судовому засіданні позов не визнали, суду пояснили, що [PERSON], сьома дитина в родині, має свою кроватку, грається на дивані, сидить, стоїть. Сім`я з 10 чоловік мешкає в двох кімнатах. Дитину годують, одягають, мати позбавлена допомоги на дитину [PERSON]. Донька [PERSON] також недобирала вагу. У нарколога на обліку не перебувають. Сімейний лікар [PERSON] провідує родину. З районним педіатром [PERSON] знаходяться в особистих неприязних відносинах. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору вважає, що позов підлягає задоволенню. Звернулися до прокуратури за ініціативою лікарні. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, свідків, вважає встановленими наступні обставини: [INFO] народилася [PERSON], батьками якої є відповідачі по справі, що підтверджується копією свідоцтва про її народження ( а.с.7). У відповідачів по справі крім малолітньої [PERSON] на утриманні і вихованні знаходяться неповнолітні діти : сини: [PERSON]., [INFO], [PERSON]., [INFO], [PERSON]., [INFO], [PERSON] [INFO], доньки : [PERSON][INFO], [PERSON] [INFO], що підтверджується довідкою про склад сім`ї № 2223 від 16.05.2008 року ( а.с.11 ). Родина відповідачів стоїть на обліку як неблагополучна, оскільки мати не виконує обов`язків відносно малолітньої доньки: дитина не добирає ваги тіла. В березні 2008 року малолітня [PERSON] обстежена в Запорізькій обласній дитячій лікарні. Відповідач [PERSON] від госпіталізації в Запорізьку обласну клінічну лікарню не відмовилась, надала суду письмову заяву ( а.с.42 ), що зобов`язується обстежити доньку [PERSON] та витрати всі отримані кошти поновленої державної допомоги на її лікування. Суд позитивно відноситься до дій УПСЗН Гуляйпільської районної державної адміністрації про поновлення відповідачці [PERSON] державної матеріальної допомоги на дитину [PERSON] до досягнення нею 1 року, яка не набирає вагу, що дасть можливість пролікувати дитину. Суд, відмовляючи в задоволенні позову виходить з наступного: Відповідно до ч.1 ст.170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених п.2.5 частини 1 ст.164 СК України, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Позивач посилається на те, що відповідачі ухиляються від обов`язків по вихованню дитини, передбачену ч.1 п.2 ст. 164 СК України вважаючи, що проживання з батьками-відповідачами по справі, є небезпечним для життя і здоров`я малолітньої. Суд вважає, що позивач не надав належних доказів цієї обставини, а також те, що відповідно до вимог ст.170 ч. 2 СК України у виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. У цьому разі орган опіки та піклування зобов`язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав. З таким позовом до суду має право звернутися прокурор. Крім того, суд враховує що позивач посилається як на необхідність відібрання дитини необхідністю її лікування , при цьому прохає передати дитину в дитячий будинок, а не в дитячу лікарню, стаціонарне лікування у медичному закладі. Суд приймає до уваги твердження свідка [PERSON] про те, що дитина недобирає ваги тіла не в зв`язку з протиправною поведінкою матері, не тільки в зв`язку з неналежним годуванням [PERSON], сьомої дитини в родині, а в зв`язку з фізіологічними властивостями організму малолітньої дитини. А тому позов не підлягає задоволенню, так як не підтверджений встановленими обставинами і наданими суду доказами.

Outcome: dismissed