Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до виконавчого комітету Бериславської міської ради Херсонської області про зобов'язання відповідача видати їй ордер на квартиру [ADDRESS], посилаючись на те, що 05.06.1997 року рішенням спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету Бериславського РЕЗ і ЕМ її чоловіку було надано для проживання сім'ї у складі чотирьох чоловік квартиру [ADDRESS]. Рішенням виконавчого комітету Бериславської міської ради № 2 від 21.01.1998 року було затверджено витяг із зазначеного вище протоколу. Після прийняття зазначених вище рішень вона зі своєю сім'єю не змогли вселитися у вказану квартиру, оскільки квартира знаходилася у непридатному для проживання стані, а саме: був відсутній санвузол, водопровід, вікна. За власні кошти та власними силами вони з чоловіком проводили ремонт у даній квартирі, і коли квартира вже була придатна до користування, 16.10.2007 року її чоловік звернувся до відповідача з проханням видати ордер на вселення до квартири, але отримав невмотивовану відмову. З посиланням на ст. ст. 9, 53, 58 ЖК України, п. 69 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, просила задовольнити позов. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні, з підстав, зазначених в позові. У судовому засіданні представник відповідача Ташкова А. О. позов не визнала через його безпідставність та необґрунтованість, надала суду письмові заперечення на позов, які зводяться до наступного. У відповідності до п. 64 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в Українській РСР на підставі прийнятого рішення про надання жилого приміщення громадяни зобов'язані звільнити займане жиле приміщення в будинку державного чи громадського житлового фонду, що не було виконано позивачкою та членами її сім'ї, а саме ними не було звільнено квартиру [ADDRESS], які рішенням виконавчого комітету Бериславської міської ради була передана на повторне заселення [PERSON] та членам його сім'ї. Таким чином, оскільки позивачка та члени її сім'ї не звільнили квартиру [ADDRESS], то відповідач правомірно відмовив їм у видачі ордеру. Крім того, чоловік позиваки звернувся до відповідача за видачею ордеру через десять років з моменту прийняття рішення про надання йому квартири, пропустивши без поважних причин встановлений законом трирічний строк позовної давності, що у відповідності до ст. 80 ЦК УРСР є підставою для відмови у задоволенні позову. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно з рішенням спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету Бериславського РЕЗ і ЕМ від 05.06.1997 року чоловіку позивачки (а. с. 38) було виділено квартиру [ADDRESS] (а. с. 8). Даний будинок будувався за кошти Бериславського РЕЗ і ЕМ ВАТ ЕК «Херсонобленерго», що не заперечується сторонами та не потребує доведення. Рішенням виконавчого комітету Бериславської міської ради від 21.01.1998 року № 2 затверджено рішення спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету Бериславського РЕЗ і ЕМ від 05.06.1997 року (а. с. 7). Чоловік позивачки [PERSON] не звертався за ордером до адміністрації Бериславського РЕЗ і ЕМ та до відповідача, оскільки дана квартира не була пристосована до проживання в ній, а саме в квартирі були відсутні, санвузол, водопровід, вікна, двері, підлога, електроенергія, газ, фактично була побудована лише коробка будинку, накрита дахом, весь цей час власними силами та за власний рахунок робив у квартирі ремонт, що підтверджено в судовому засіданні свідками [PERSON], [PERSON], а також довідкою КП «Бериславська ЖЕК-1» (а. с.9), згідно якої ЖЕК вважала квартиру такою, що належить [PERSON] 10.08.2000 року будинок № 231 по вул. Херсонській у м. Бериславі Херсонської області, згідно з рішенням відповідача був переданий з балансу Бериславського РЕЗ і ЕМ безкоштовно у комунальну власність територіальної громади та прийнятий на баланс КП «Бериславська ЖЕК-1» як будинок комунальної власності (а. с. 50-53). У відповідності до ч. 3 ЖК УРСР до житлового фонду включаються також жилі будинки, що належать державно-колгоспним та іншим державно-кооперативним об'єднанням, підприємствам та організаціям. Відповідно до Основ житлового законодавства Союзу РСР і союзних республік до цих будинків застосовуються правила, встановлені для громадського житлового фонду. Згідно статті 53 ЖК УРСР жилі приміщення в будинках громадського житлового фонду надаються громадянам за спільним рішенням органу відповідної організації та її профспілкового комітету з наступним повідомленням виконавчому комітетові відповідної районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради народних депутатів про надання жилих приміщень для заселення. За ст. 58 ЖК УРСР на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет відповідної районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Згідно ч. 3 ст. 9 ЖК України ніхто не можу бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Законодавством України не встановлено терміну протягом якого громадянин, якому надано житлове приміщення громадського житлового фонду повинен звернутися до відповідного виконавчого комітету місцевої ради народних депутатів для отримання ордеру. Чоловік позивачки [PERSON] звернувся до відповідача за видачею ордера на квартиру [ADDRESS] 16.10.2007 року, на яку 16.11.2007 року отримав відмову у видачі ордера на тій підставі, що він не звільнив квартиру [ADDRESS] (а. с. 6). Таким чином право позивачки на отримання ордеру було порушене відповідачем 16.11.2007 року, а тому посилання представника відповідача на пропуск позивачкою трирічного строку позовної давності є безпідставним, оскільки трирічний термін позовної давності починає свій відлік саме з 16.11.2007 року. Відмова відповідача у видачі ордеру на квартиру [ADDRESS] мотивована тим, що сім'я [PERSON] не звільнила квартиру [ADDRESS], що суперечить статтям 53, 58 ЖК УРСР та п. 64 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, оскілки позивачка та члени її сім'ї повинні були звільнити займану ними квартиру лише після отримання ордеру на ту квартиру, куди вони мають намір вселитися, оскільки без наявності ордеру вселення до квартири є протиправним. Крім того, згідно відповідачем при наданні відмови не враховано, що наймачем квартири [ADDRESS] є [PERSON], батько [PERSON] (а. с. 41-46), а останній користувався квартирою як член сім'ї наймача. За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню. Інших доказів на підтвердження своїх вимог чи заперечень сторонами не надано, про що ними підписано відповідну заяву. На підставі викладеного,

Outcome: approved