Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-16 00:00:00

Позивач [PERSON] вимагає стягнути з відповідача [PERSON] борг в сумі 1 000 000,00 грн. за укладеним між ними договором позики від 09 квітня 2007 року, вказуючи у обґрунтування своїх позовних вимог наступне. Відповідно до умов укладеного між нею і відповідачем договору позики від 09 квітня 2007 року, вона, позикодавець [PERSON], зобов'язалася передати позичальникові [PERSON] грошові кошти в сумі 5 000 000,00 грн., а [PERSON] зобов'язалася повернути їй таку ж суму позики протягом 15 місяців і 5 календарних днів з дня фактичного отримання від неї грошових коштів. На виконання цього договору позики, 11 квітня 2007 року вона передала [PERSON] грошові кошти в сумі 5 000 000,00 грн., і на підтвердження цього факту [PERSON] видала їй власноруч складену нею письмову розписку від 11 квітня 2007 року. Таким чином, відповідач повинна була повернути їй позику в строк до 16 липня 2008 року. Лише 04 серпня 2008 року [PERSON] повернула їй 4 000 000,00 грн., на підтвердження чого вона склала відповідну письмову розписку. Одночасно відповідач запевнила її, що решту суми позики, а саме - 1 000 000,00 грн., поверне їй в строк до 10 серпня 2008 року. Проте дотепер відповідач не повернула їй решту суми позики у розмірі 1 000 000,00 грн. Позивач підтримала свій позов і просила розглянути справу за її відсутності, про що надала суду свою письмову заяву, посвідчену 04 вересня 2008 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочаровою С.В. за р.№ 3811, яка приєднана до матеріалів справи. Відповідач [PERSON] визнала позов і повністю підтвердила викладені вище обставини. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи і вислухавши пояснення відповідача, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладання договору позики і його умов може бути представлена розписка позичальника, що підтверджує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми . Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 статті 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Судом установлено, що 09 квітня 2007 року між позикодавцем [PERSON] і позичальником [PERSON] був укладений договір позики в простій письмовій формі, за умовами якого [PERSON] зобов'язалася передати [PERSON] грошові кошти в сумі 5 000 000,00 грн., а [PERSON] зобов'язалася повернути [PERSON] таку ж суму грошей протягом 15 місяців і 5 календарних днів з моменту фактичного отримання нею від позикодавця грошових коштів. Виконуючи свої зобов'язання за вказаним договором позики, позикодавець [PERSON] 11 квітня 2007 року передала позичальникові [PERSON] грошові кошти в сумі 5 000 000,00 грн., що, в свою чергу, підтверджується наданою позивачем суду письмовою розпискою [PERSON] від 11 квітня 2007 року. З огляду на викладені обставини та ураховуючи умови укладеного між сторонами договору позики від 09 квітня 2007 року щодо того, що строк позики розпочинається з моменту фактичної передачі позики позичальнику і становить 15 місяців (п.4.1.), а після закінчення цього строку позичальник зобов'язується протягом 5 календарних днів повернути позику позикодавцеві (п.5.1.), суд доходить висновку, що відповідач повинна була повернути позивачеві позику в строк до 16 липня 2008 року. Також судом установлено, що у визначений вказаним договором позики від 09 квітня 2007 року строк [PERSON] не виконала своє зобов'язання щодо повернення [PERSON] суми позики. Так, лише 04 серпня 2008 року [PERSON] частково виконала своє зобов'язання за цим договором позики, повернувши [PERSON] гроші в сумі 4 000 000,00 грн., що підтверджується письмовою розпискою [PERSON] від 04 серпня 2008 року про одержання нею від [PERSON] грошових коштів в сумі 4 000 000,00 грн. за укладеним між ними договором позики від 09 квітня 2007 року. Одночасно [PERSON] запевнила [PERSON], що поверне їй залишок суми позики у розмірі 1 000 000,00 грн. в строк до 10 серпня 2008 року. Проте дотепер [PERSON] не повернула [PERSON] решту суми позики у розмірі 1 000 000,00 грн. за укладеним між ними договором позики від 09 квітня 2007 року. Задовольняючи позов [PERSON], суд також стягує з відповідача на користь позивача понесені нею і документально підтверджені судові витрати в сумі 1 730,00 грн., пов'язані зі сплатою позивачем судового збору в сумі 1 700,00 грн. і оплатою витрат на ІТЗ судового розгляду справи в сумі 30,00 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved