Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-15 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися в суд із позовом до відповідача [PERSON], третіх осіб на стороні відповідачів, які не заявляють самостійних вимог: Церковної громади Української православної церкви Київського патріархату «Святого вознесіння» села Замагора Верховинського району, Замагорівської сільської ради про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки, усунення перешкод у її користуванні, відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров'я та стягнення моральної шкоди. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свою позовні вимоги підтримала, суду пояснила що рішенням сесії Замагорівської сільської ради від 08.05.2007 року їй передали у користування земельну ділянку площею 0.56 га для випасання худоби. 10.05.2007 року між нею та Замагорівською сільською радою був складений договір оренди. Даною земельною ділянкою її сім'я користується ще з 1986 року та належно сплачує земельний податок і орендну плату. 23 квітня 2007 року, виявилось, що [PERSON] розбив огорожу, яка відгороджує земельну ділянку, що знаходиться у їх користуванні. Одразу, за допомогою церковного братства, [PERSON] не спитавши їхньої згоди та не маючи на руках жодного рішення сільської ради, вставив огорожу, відділивши частину земельної ділянки від основної території. Як пояснив відповідач, ця земельна ділянка потрібна для потреб громади Української православної церкви Київського патріархату «Святого Вознесіння» села Замагора Верховинського району, а саме під розміщення кладовища. Між її сім'єю та сім'єю відповідача [PERSON] виник конфлікт, внаслідок чого вона потрапила до лікарні. Хворіє вона протягом десяти років після смерті чоловіка, однак проходить лікування один раз на рік осінню. З приводу самовільного захоплення земельної ділянки позивачі звернулися до Замагорівської сільської ради та Верховинської райдержадміністрації. Сільською радою був проведений обмір земельної ділянки та складений відповідний акт. Своєї згоди на те, щоб відповідач користувався земельною ділянкою яка перебуває в її користуванні, вона не давала. На захопленій земельній ділянці знаходиться літня стайня в яку вона заганяла корову. До того ж відповідачем двічі скошено траву, яку випасала її корова. Крім того, через захоплену земельну ділянку проходить дорога місцевого значення, яка внаслідок дій відповідача та мовчання сільської ради, виявилась перекритою. Крім того, своїми діями відповідач [PERSON] спричинив їй моральну шкоду, яку вона оцінює в розмірі 5000 грн.,оскільки внаслідок захоплення земельної ділянки вона отримала психотравму і потрапила до лікарні, де затратила значні кошти на лікування.. Вона лікується планово кожного року, але в цьому році вона захворіла внаслідок незаконних дій відповідача. Просить стягнути на її користь 5000 грн. моральної шкоди та 893 грн.31 коп. за витрачені кошти на лікування, а також просить стягнути судові витрати в сумі 217 грн.50 коп. та повернути їй самовільно захоплену земельну ділянку в розмірі 0,06 га. Позивач [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримав повністю і додатково пояснив, що він не заперечує проти облаштування кладовища на території Замагорівської сільської ради, але раніше давав дозвіл на поховання на новооблаштованому кладовищі він, а тепер розпоряджається похованням громадян села відповідач [PERSON], тому просить надати дозвіл обробляти спірну земельну ділянку йому, так як сім'я його, а це позивачка [PERSON], з якою він проживає в громадянському шлюбі, протягом багатьох років користувалася спірною земельною ділянкою і дозволити їм використовувати цю земельну ділянку у власних цілях. Відповідач [PERSON] позов не визнав, суду пояснив, що він являється головою церковного комітету Української православної церкви Київського патріархату «Святого Вознесіння» села Замагора Верховинського району. Рішенням Замагорівської сільської ради від 08.06.2008 року церковній громаді УПЦ КП надана земельна ділянка в розмірі 0,17 га під облаштування кладовища, а перед тим 08.04.2008 року церковній громаді надано дозвіл на огорожу культової споруди та цвинтаря. Тому він із іншими членами церковної громади проводили огорожу на виділеній їм земельній ділянці. Ніяких протиправних дій з його боку по відношенню до [PERSON] він не робив, земельних ділянок не захоплював ні в [PERSON], ні в других громадян села. Зазначені факти в позовній заяві не відповідають дійсності, велика кількість фактів перекручена на подана позивачкою з позиції які її влаштовують, а тому проти позову заперечує, так як вони є безпідставні. Просить в позові відмовити. Представник Української православної церкви Київського патріархату «Святого Вознесіння» села Замагора Верховинського району священик Юрій Миронюк позовні вимоги [PERSON] не визнав, суду пояснив, що дійсно ще від 07.1995 року рішенням сесії Замагорівської сільської ради № 3 11 демократичного скликання церковній громаді виділено земельну ділянку в розмірі 0,20 га, де споруджено церкву та інша земля використовується під цвинтар. За дорученням церковного комітету [PERSON], як голова церковного комітету , разом з іншими громадянами проводили огорожу цвинтаря та культової споруди. Ніякої земельної ділянки у [PERSON] церковна громада не захоплювала, а спір виник із-за того, що [PERSON] розпоряджається похованнями на новому цвинтарі, обкошує траву і на території церкви за дорученням громади та на підставі укладеного договору із сільською радою. Просить в позові [PERSON] та [PERSON] відмовити. Сільський голова села Замагора Верховинського району [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнав суду пояснив, що під цвинтар Замагорівською сільською радою виділено земельну ділянку ще за попереднього сільського голови, а тому він не знає конкретних меж користування земельними ділянками [PERSON] та церковної громади. Фактично по господарських книгах за позивачкою рахується 0,40 га пасовища, а договір оренди заключний на 0,56 га. Але у [PERSON] не захоплював [PERSON] земельну ділянку. Огорожу цвинтаря проводили члени церковної громади і ніякого спору не було. Просить в позові відмовити. Суд вивчивши матеріали справи, заслухавши сторони прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення із наступних підстав. Відповідно до ст.1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії особи, які свідчать про фактичне використання не наданої земельної ділянки чи намір використовувати земельну ділянку до встановлення меж її в натурі (на місцевості), до одержання документа, що посвідчує право на неї, та до його державної реєстрації. У частині третій ст. 125 ЗК України визначено, що приступати до використання земельної ділянки до встановлення меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та його державної реєстрації забороняється. Як позивачка [PERSON] так і зацікавлені особи на стороні відповідача: церковна громада, яким земельні ділянки надані у користування рішенням органів виконавчої влади, приступили до їх використання до виникнення права користування ними (до оформлення правовстановлюючих документів). Дані дії, згідно з вище наведеним є самовільним зайняттям земельної ділянки. Однак, у цьому випадку має місце використання земельних ділянок без правовстановлюючих документів, а не їх самовільне зайняття. Із архівного витягу з протокоду № 2 зборів уповноважених колгоспу «Прикордонник» від 07 квітня 1987 року за заявою [PERSON] їй виділили за рахунок інших випасів пасовище, однак в вище вказаному протоколі не вказана кількість земельної ділянки наданої під пасовище на місце знаходження її. Із типового договору оренди землі в розмірі 0,56 га [PERSON] від 10.05.2007 р. вбачається, що даний договір в законному порядку у Державному реєстрі земель не зареєстрований, та відсутній план-схема земельної ділянки. Рішенням виконавчого комітету від 08.04.2008 року церковній громаді УПЦ КП надано дозвіл на огорожу культової споруди - церкви Вознесіння Господнє і кладовища на присілку Чорна Річка . Договором укладеним між виконкомом Замагорівської сільської ради в особі сільського голови [PERSON] та громадянином [PERSON] зобов'язано [PERSON] вести догляд за церковним подвір'ям і кладовищем, що знаходиться в с.Замагора на присілку Чорна Річка, обкошувати кладовище, слідкувати за огорожею а також слідкувати за санітарним станом на території церковного подвір'я і кладовища. За вище вказані послуги використовувати збирання сіна на вище вказаній території. Із відповіді Верховинської райдержадміністрації за вих. № С-162 від 15.05.2008 р. вбачається, що згідно записів в по господарській книзі за [PERSON] числиться 0.40 га земельної ділянки під пасовищем. Із вище наведеного вбачається, що в позивачки відсутні будь-які докази про те, що відповідач самовільно захопив її земельну ділянку та своїми діями спричинив їй матеріальну та моральну шкоду, а тому суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивачами в судовому засіданні не доведені і з цих підстав в позові слід відмовити в повному обсязі. На підставі ст. 1166,1167 ЦК України, ст. ст.12,30,34,116,124,125,158, 202,211,212 ЗК України ,

Outcome: dismissed