Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-05 00:00:00

11.09.2008 року позивачка звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, в якій просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу (заробітку) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилалася на те, що в з 01.03.1997 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі - [PERSON], від якого вона народила сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Рішенням Криворвізького районного суду від 18.01.2005 року шлюб між сторонами було розірвано. Відповідач в добровільному порядку допомоги на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість, оскільки є фізично здоровим чоловіком, працює, у зв`язку з чим позивачка просила суд задовольнити її позовні вимоги, які вона в ході судового засідання підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в ході попереднього судового засідання вимоги позивачки визнав в повному обсязі та не заперечував проти стягнення з нього на користь позивачки аліментів на утримання їх неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1\\4 частини з усіх видів його доходів. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши думку сторін, давши оцінку доказам наданим сторонами, суд дійшов висновку, що визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, а тому вважає за необхідне позовні вимоги позивачки задовольнити з наступних законних підстав. Судом встановлено, що позивачка та відповідач з 01.03.1997 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який 18.01.2005 року рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області було розірвано, що підтверджується випискою з рішення Криворізького районного суду про розірвання шлюбу від 18.01.2005 року (а.с.4). Від спільного шлюбу вони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 7), та про що вказувала позивач та не заперечував відповідач в ході судового засідання. На даний момент малолітня дитина, проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою № 590 від 01.09.2008 року виданою виконавчим комітетом Кіровської сільської ради Криворізького району (а.с. 5). На даний момент відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає, хоча працює, отримує заробітну плату, що підтверджується довідкою №232 від 11.09.2008 року виданою генеральним директором та головним бухгалтером ТОВ з ІІ “АСТ- Комбі” (а.с.3), згідно якої середньомісячна заробітна плата відповідача складає 2158,5 грн., інших аліментних зобов`язань не має, про що в ході судового засідання вказувала позивачка та не заперечував відповідач. Оскільки, сторони разом не проживають, дитина мешкає та знаходиться на утримані позивачки, відповідач добровільно матеріальну допомогу в повному обсязі на утримання сина не надає, хоча відповідно до ст. 180 СК України зобов`язаний утримувати свого малолітнього сина - [PERSON], [INFO], до досягнення ним повноліття, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини. При визначенні розміру аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина, суд враховує той факт, що відповідач є працездатним чоловіком, доказів в підтвердження протилежного відповідач суду не надав, працює та отримує заробітну плату, інших аліментних зобов`язань не має, а отже суд приходить до висновку, що відповідач має можливість утримувати свого малолітнього сина. З урахуванням вище викладеного суд дійшов висновку, що відповідач, в силу ст.ст. 180-183 Семейного кодекса Украины, зобов`язаний та має можливість щомісячно сплачувати на користь позивачки на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 11.09.2008 року та до досягнення ним повноліття. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивачки [PERSON], яка звільнена від сплати судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи на підставі п. 5 ст. 4 Декрету КМУ “Про державне мито” та п. 4 ч.3 ст. 81 ЦПК України, то у відповідності з ч.3 ст. 88 ЦПК України судовий збір в розмірі 51 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, а відповідно до п.3 ст. 81 ЦПК України витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи Криворізького районного суду Дніпропетровської області в розмірі 7,50 грн. підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved