Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, вказуючи, що 01.03.2006 р. приблизно о 12 год.20 хв. на перехресті пр.Тракторобудівників та вул.Краснодарській в м.Харкові водій автомобіля ГАЗ-53-А держномер [NUMBER] [PERSON] допустив грубе порушення ПДР України - не зупинився на перехресті та продовжив рух на червоне світло світлофору. В результаті таких дій [PERSON] вантажний автомобіль під його керуванням здійснив наїзд на автомобіль DAEWO-Нубіра держномер [NUMBER], яким керував позивач, рухаючись по вул.Краснодарській на зелене світло. Порушення водієм [PERSON] ПДР України спричинило забиття грудної клітини позивачеві та інших тілесних ушкоджень. Крім того, належному йому автомобілю завдано суттєві механічні пошкодження, що призвело до необхідності здійснювати капітальний ремонт автомобіля для його відновлення. Згідно висновку спеціаліста-автотоварознавця ТБ „Радар-1”, матеріальна шкода, завдана власнику автомобіля DAEWO-Нубіра у результаті його пошкодження складає 14530 грн. 38 коп. При проведенні оцінування матеріальної шкоди позивачем понесені витрати по сплаті послуг спеціаліста-автотоварознавця у розмірі 300 грн. У добровільному порядку відшкодувати шкоду відповідачі відмовляються. Крім того, протиправними діями позивачеві причинена моральна шкода, який полягає в отриманні ним стресу після удару вантажного автомобіля, причиненні йому тілесних ушкоджень, які спричинили тривалий розлад здоров*я. Він був позбавлений можливості брати активну участь у передвиборчій кампанії по балотуванню у Харківську міську раду; у позбавленні його та членів родини можливості користуватись транспортним засобом, відкладання поїздки на відпочинок з сім*єю, в затратах часу та коштів. У судовому засіданні позивач позовні вимоги уточнив та 05.09.2008 р. надав суду уточнену позовну заяву в останній редакції, у якій зазначив, що вироком Фрунзенського районного суду м.Харкова від 20.12.2007 р., який набрав законної сили, [PERSON] визнаний винним у скоєнні 01.03.2006 р. злочину, передбаченого ст.286 ч.1 КК України. В результаті ДТП, яке сталось 01.03.2006 р. з вини [PERSON], який керував автомобілем, що належить [PERSON], позивачеві причинено матеріальну шкоду у загальному розмірі 15175 грн. 80 коп., яка складається з вартості капітального ремонту автомобіля у розмірі 10974,32 грн., втрати товарного виду транспортного засобу у розмірі 3921,48 грн. та оплати вартості послуг спеціаліста-автотоварознавця у розмірі 300 грн. З моменту звернення позивача до страховика сплинуло більше 2 років. Загальний розмір пені відповідно до п.37.1, 37.2 Закону України „Про обов*язкове страхування”, складає 4026,02 грн. У добровільному порядку у травні 2008 р. страховик сплатив позивачеві 11574 грн. 48 коп., що складає часткове відшкодування матеріальної шкоди і відшкодування шкоди, завданого ушкодженням здоров*я. Пеню за прострочку виплати страхового відшкодування у розмірі 4026,02 грн. - не сплатив. Уточнені позовні вимоги [PERSON] у судовому засіданні підтримав, просив суд стягнути з Страхової компанії пеню за прострочку виплати страхового відшкодування у розмірі 4026,02 грн. та моральну шкоду у розмірі 2550 грн., відповідно до вимог п.22.3 ст.22 Закону України „Про обов*язкове страхування”. З [PERSON] просив суд стягнути матеріальну шкоду у розмірі 3921 грн. 48 коп., яка складається із втрати товарного виду автомобіля, і моральну шкоду у розмірі 12450 грн. Також просив суд вирішити питання про відшкодування судових витрат. Представник відповідача ВАТ „Українська страхова компанія „Дженералі Гарант” (далі - Страхова компанія) [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що страхове відшкодування у розмірі 11574,48 грн. було сплачене позивачеві 08.05.2008 р., тобто у передбачений законом місячний строк після надання ним у квітні 2008 р. усіх необхідних документів, що підтверджують настання страхового випадку, з вирахуванням франшизи 510 грн. та зносу автомобіля 863,89 грн., з компенсацією втраченого заробітку 1994,05 грн. Втрата товарного виду автомобіля позивача за страховим Полісом не відшкодовується. Третя особа - [PERSON] та представник відповідача [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, їх неявка до судового засідання визнана неповажною. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів, у відсутності відповідача [PERSON] та третьої особи. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача Страхової компанії, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що 06.10.2005 р. між [PERSON] та ФОСПД [PERSON] був укладений трудовий договір, згідно якому працівник [PERSON] зобов*язався на невизначений строк виконувати перевезення вантажів, а ФОСПД [PERSON] зобов*язалась оплачувати працю працівника у розмірі 332 грн. на місяць. Цим договором сторони обумовили тривалість робочого часу, щорічної оплачуваної відпустки та інші суттєві умови праці. 28.04.2005 р. [PERSON] видала [PERSON] довіреність строком на три роки, якою уповноважила його бути її представником в органах ДАЇ та усіх установах, підприємствах і організаціях з усіх без винятку питань, пов*язаних з експлуатацією, керуванням, слідкуванням за технічним станом, проведенням поточного ремонту належного їй автомобіля (вантажний фургон) марки ГАЗ 53-А держномер [NUMBER]. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки ГАЗ 53-А держномер [NUMBER] застрахована ХОДС УСК „Гарант-АВТО”, правонаступником якої є відповідач ВАТ „Українська страхова компанія „Дженералі Гарант”, поліс [NUMBER]. Згідно умов полісу, франшиза складає 510 грн., ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоров*ю на 1 потерпілого - 51000 грн., ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, на 1 потерпілого - 25000 грн. 01.03.2006 р. приблизно о 12 год.20 хв. на перехресті пр.Тракторобудівників та вул.Краснодарській в м.Харкові сталась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої автомобіль DAEWO-Нубіра держномер [NUMBER] під керуванням [PERSON] отримав механічні пошкодження, а водій [PERSON] - тілесні ушкодження середньої тяжкості. Згідно вироку Фрунзенського районного суду м.Харкова від 20.12.2007 р., який набрав законної сили 27.03.2008 р., винним у скоєнні вказаного ДТП визнано [PERSON], який керуючи 01.03.2006 р. автомобілем ГАЗ 53-А держномер [NUMBER], по пр.Тракторобудівників в м.Харкові, грубо порушив п.1.5, 8.7.3 та 8.10 ПДР України - не зупинився на перехресті з вул Краснодарською та продовжив рух на червоне світло світлофору, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем позивача, який рухався по вул.Краснодларській, з боку пр.50-річчя СРСР у напрямку вул.Вєлозаводської. Відповідно до звіту дослідження спеціаліста-автотоварознавця № 79/2006 р. від 07.04.2006 р., величина втрати товарної вартості автомобіля DAEWO-Нубіра держномер [NUMBER] в результаті його пошкодження і наступного впливу наслідків ремонту складає 1944,83 грн. Матеріальний збиток, завданий його власникові в результаті пошкодження при ДТП, складає 14530,58 грн. Фактично позивач [PERSON] сплатив СТО №3 філії ВАТ „Харків-АВТО” за ремонт автомобіля 10954,32 грн. Вказані обставини визнані сторонами і не оспорюються. Відповідно до ст.ст.12,29 Закону України „Про обов*язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів” (далі Закон), страхове відшкодування, що пов*язане з відшкодуванням за пошкодження майна позивача (10954,32 грн.) зменшено на величину франшизи (510 грн.) та величину зносу пошкодженого автомобіля (863,89 грн.), визначену аварійним комісаром страхової компанії [PERSON] Крім того, на підставі ст.29 вказаного вище Закону, позивачеві було нараховано та виплачено Страховою компанією втрачений заробіток за період з 06.03.2006 р. по 24.03.2006 р. у розмірі 1994,05 грн., відповідно до наданої ним довідки міської поліклініки №20. Втрата товарного виду автомобіля Страховою компанією не відшкодовувалась. Суд вважає, що відповідач Страхова компанія правильно визначила розмір та відшкодувала позивачеві [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 11574,48 грн. (10954,32 - 510 - 863,89 + 1994,05). Вимоги позивача щодо стягнення зі Страхової компанії пені за прострочення сплати страхового відшкодування, відповідно до п.37.2 ст.37 Закону, суд вважає необгрунтованими, оскільки відповідно до ст.35 цього ж Закону, необхідний документ - довідку з місця роботи про середньоденну заробітну плату [PERSON] надав страховику 23.04.2008 р., заяву про те, яким чином сплатити йому суму страхового відшкодування [PERSON] написав 05.05.2008 р. Тобто зарахування 08.05.2008 р. на рахунок позивача страхового відшкодування сталось протягом 1 місяця (не враховуючи святкові дні) після надання ним останнього документу, необхідного для його сплати, без прострочення сплати страхового відшкодування. Відповідно до положень ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи , відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.1 ст.1172 ЦК України, юридична чи фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їх працівником при виконанні ним своїх трудових обов*язків. Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода , завдана джерелом підвищеної небезпеки , відшкодовується особою , яка на відповідній правовій підставі ( право власності , інше речове право, договір підряду , оренди тощо) володіє транспортним засобом. Відповідно до ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування), для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов*язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і стразовою виплатою . Таким чином, суд вважає, що втрату товарної вартості автомобіля (1944,83 грн.), величину франшизи (510 грн.) та величину зносу пошкодженого автомобіля (863,89 грн.) позивачеві має відшкодувати відповідач [PERSON] - як власник автомобіля, яким керував [PERSON], і як роботодавець [PERSON], та стягує з [PERSON] на користь [PERSON] усього 3318,72 грн. Суд вважає доведеними доводи позивача щодо причинення йому моральної шкоди, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, які позивач зазнав у зв*язку з ушкодженням здоров*я, та у душевних стражданнях, які він зазнав у зв*язку із пошкодженням його майна. Відповідно до п.22.3 ст.22 Закону, суд,

Outcome: approved