Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-05 00:00:00

у липні 2007 р. [PERSON] пред'явив позов до [PERSON] і [PERSON], у якому просив стягнути на його користь, після уточнення позовних вимог у судовому засіданні, 17002 грн. 86 коп. на відшкодування матеріальної шкоди, 1500 грн. на відшкодування моральної шкоди та понесені по справі судові витрати. Свої вимоги позивач обгрунтовував тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 21.03.2007 р. з вини [PERSON] за участю автомобілів, що належать йому і [PERSON], належний йому автомобіль зазнав механічних ушкоджень. Згідно з висновком судової експертизи, розмір завданих йому у такий спосіб збитків становить 17002 грн. 86 коп. Вищевказаними діями і відмовою добровільно відшкодувати шкоду йому було завдано також і моральної шкоди на вищевказану суму у вигляді втрати душевного спокою, відриву від звичайних занять та необхідності прикладення додаткових зусиль для відновлення своїх порушених прав. Оскаржуваним рішенням позов задоволено у наступний спосіб: на користь [PERSON] стягнуто: - з [PERSON] - 17002 грн. 86 коп. на відшкодування матеріальної шкоди, 250 грн. на відшкодування вартості висновку спеціаліста - автотоварознавця, 131 грн. 97 коп. на повернення витрат по сплаті державного мита, 15 грн. на відшкодування витрат з інформаційно-технічного розгляду справи, а всього 17399 грн. 83 коп., - з [PERSON] - 1500 грн. на відшкодування моральної шкоди і 15 грн. на відшкодування витрат з інформаційно-технічного розгляду справи; з останнього також стягнуто 8 грн. 50 коп. мита на користь держави. В апеляційній скарзі [PERSON] та [PERSON] просять змінити дане рішення. При цьому вони посилаються на те, що розмір завданої [PERSON] шкоди необхідно визначити виходячи з цін, що були чинними станом на момент її завдання, тобто виходячи з її розміру, який вказано у висновку експерта-автотоварознавця від 12.04.2007 р. № 0356, що становить 11996 грн. 89 коп. Суд же І інстанції при визначенні розміру матеріальної шкоди виходив з розміру цієї шкоди, що визначено у висновку судової автотоварознавчої експертизи від 03.03.2008 р. № 1094-1096, що є неправильним, - відшкодування позивачеві моральної шкоди у повному обсязі суперечить чинному законодавству, т.я. не існує точних критеріїв її майнового виразу. У судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу не визнав. Сенс його доводів зводиться до того, що рішення місцевого суду є законним та обґрунтованим. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Постановляючи оскаржуване рішення, суд І інстанції виходив з того, що за завдану [PERSON] матеріальну шкоду має відповідати [PERSON] як володілець джерела підвищеної небезпеки, а за завдану моральну шкоду - [PERSON] як особа, винна у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Але цих висновків суд дійшов без дотримання норм матеріального права, що регламентує спірні правовідносини. Так, по справі встановлено, що: - 21.03.2007 р. за участю автомобілів, що належать позивачеві й [PERSON], з вини [PERSON], який керував автомобілем, що є власністю [PERSON], сталася дорожньо-транспортна пригода, унаслідок якої ці автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Це підтверджується матеріалами справи № 3-782-07 Коропського районного суду про притягнення [PERSON] до відповідальності за ст. 124 КпАП України. Правомірність керування [PERSON] належним [PERSON] автомобілем ніким не оспорюється і, крім того, підтверджується копією тимчасового реєстраційного талону на автомобіль [PERSON], термін чинності якого з 2002 р. по 26.05.2012 р. (а.с. 60), - згідно з висновком експерта - автотоварознавця № 0356 від 12.04.2007 р. (а.с. 7-38), розмір шкоди, завданої [PERSON] під час вищезазначеної пригоди, станом на момент його виготовлення становить 11996 грн. 89 коп., а згідно з висновком експертів від 03.03.2008 р. № 1094-1096 (а.с. 71-83), розмір даної шкоди становить 17002 грн. 86 коп. З вищеописаного випливають такі висновки. Згідно з ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Оскільки реальний розмір збитків, завданих позивачеві під час дорожньо-транспортної пригоди, про яку йшлося вище, визначено у висновку експертів від 03.03.2008 р. № 1094-1096, то місцевий суд вірно визначив розмір цих збитків саме на підставі даного висновку, а не на підставі висновку експерта - автотоварознавця № 0356 від 12.04.2007 р., який містить задавнену інформацію про це. Суд погоджується з доводами [PERSON] і висновками суду І інстанції відносно того, що йому шляхом пошкодження автомобіля і відмовою добровільно відшкодувати шкоду було завдано моральної шкоди у вигляді втрати душевного спокою, відриву від звичайних занять та необхідності прикладення додаткових зусиль для відновлення своїх порушених прав. Її розмір місцевий суд визначив без порушень чинного законодавства, зокрема засад розумності, виваженості й справедливості, виходячи з наявних у справі доказів про характер і спосіб завдання даної шкоди, тривалості її перетерплювання. Тож доводи апелюючої сторони щодо того, що розмір моральної шкоди визначено судом з порушенням норм чинного законодавства, є юридично неспроможними. Ч. 3 ст. 303 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права, яке є обов'язковою підставою для скасування рішення. Таке порушення виявлено апеляційним судом при розгляді цієї справи. Так, згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє таким джерелом (в тому числі й транспортним засобом). Тож встановивши, що [PERSON] у момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди на відповідній правовій підставі володів автомобілем, що належить [PERSON], місцевий суд зобов'язаний був покласти саме на нього обов'язок по відшкодуванню всього обсягу завданої [PERSON] шкоди, оскільки покладення обов'язку по відшкодуванню її частини на [PERSON] суперечить наведеній вище нормі права. Таким чином, оскаржуване рішення підлягає зміні шляхом покладення обов'язку відшкодувати позивачеві завдану шкоду у повному обсязі та судових витрат на [PERSON] і звільнення від цього обов'язку [PERSON] В порядку ч. 5 ст. 88 ЦПК України з останнього також належить стягнути 47 грн. 56 коп. мита на користь держави, недоплаченого позивачем при зверненні до суду з позовом, виходячи з п/п п/п „а”, „д” п. 1 ст. 3 Декрету Кабміну України „Про державне мито” і ціни позову 17002 грн. 86 коп. (17002 грн. 86 коп. х 1% (розмір державного мита за звернення до суду з майновими вимогами) + 8 грн. 50 коп. (розмір державного мита за звернення до суду з немайновими вимогами) - 130 грн. 97 коп. (розмір державного мита, яким фактично оплачено позовну заяву) = 47 грн. 56 коп.).

Outcome: partial