overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-09 00:00:00

Сторони перебувають в шлюбі з 12.11.2000 року, який зареєстровано Ковельським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Волинської області, актовий запис № 408. У позивача шлюб повторний. Від шлюбу сторони мають двох дітей - сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO] Причиною звернення позивача до суду з позовом про розірвання шлюбу стало те, що подальше спільне проживання з відповідачкою є неможливим, в сім'ї часто виникають непорозуміння, сторони протягом тривалого часу не підтримують подружніх відносин. Вважає, що шлюб існує лише формально й зберегти сім'ю неможливо. Позивач в судовому засіданні позов підтримав повністю, з підстав, викладених у заяві, прохає його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнала, не заперечує проти його задоволення. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Згідно з ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено у судовому засіданні, сторони фактично не підтримують подружніх стосунків, з часу подання позову позитивних змін у сім'ї не відбулося, позивач настоює на розірванні шлюбу аргументуючи тим, що шлюб розпався остаточно, а збереження шлюбу суперечить його інтересам. За таких обставин суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати. Зважаючи на обставини по справі, витрати, пов'язані з оформленням розірвання шлюбу в органах РАЦСу слід стягнути з позивача та враховуючи, що в позивача шлюб повторний, а тому з останнього слід стягнути державне мито в сумі 25 гривень. Відповідно до п. в ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів ”Про державне мито” із позовних заяв про розірвання повторного шлюбу державне мито справляється у розмірі одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян. Оскільки у позивача повторний шлюб, а тому з останнього в користь держави слід стягнути державне мито в сумі 8,50 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-09 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до виконкому Ковельської міської ради про визнання права власності на самочинно побудоване нежитлове приміщення розміром 7,07х11,48 м., загальною площею 81,20 кв.м., яке розташовано по [ADDRESS] Позов мотивовано тим, що йому на праві власності належить житловий будинок-бар з господарськими та побутовими спорудами по [ADDRESS], які розташовані на земельній ділянці площею 977 кв.м., яка перебуває у його користуванні на підставі договору оренди землі та рішення Ковельської міської ради від 20.12.2007 року № 27/13. Без отримання дозволу відповідних органів та власника землі він самочинно провів на зазначеній земельній ділянці будівництво двоповерхового приміщення. На даний час на самочинно збудоване майно виготовлено технічну документацію, а тому просить визнати за ним право власності на зазначене нерухоме майно. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав повністю. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав суду клопотання про розгляд справи у його відсутності на підставі наявних у справі документів. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі , приходить до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення. Відповідно до ч.1 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотнім порушенням будівельних норм і правил. Як вбачається з реєстраційного посвідчення [NUMBER] позивачу [PERSON] належить на праві приватної власності житловий будинок-бар по [ADDRESS] Згідно договору оренди та рішення Ковельської міської ради № 27/13 від 20.12.2007 року [PERSON] надано в оренду строком на 25 років земельну ділянку площею 977 кв.м. по [ADDRESS] для розміщення та обслуговування приміщення житлового будинку-бару. Будівництво двоповерхового нежитлового приміщення на даній земельній ділянці проведена без належного дозволу та затвердженого проекту, з цих причин вона є самочинним. Відповідно до ч.5 ст.376 ЦК України на вимогу користувача земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. З матеріалів справи вбачається, що позивач отримав технічний паспорт на об'єкт самочинно збудованого нерухомого майна. Будівництво відповідає чинним будівельним, санітарним, протипожежним нормам і вимогам. Згідно акту обстеження забудови, проведеного проектно-виробничим архітектурним планувальним бюро м.Ковеля, забудова відповідає вимогам містобудування та планування забудов міських та сільський поселень. Відповідач, як представник власника земельної ділянки, не подав суду заперечень щодо позову. Таким чином, суд вважає можливим визнати за позивачем право власності на самочинно побудоване нежитлове приміщення розміром 7,07х11,48 м., загальною площею 81,20 кв.м., яке розташовано по [ADDRESS] Судові витрати по справі слід залишити за позивачем відповідно до його клопотання. На підставі ч.1,5 ст.376 ЦК України ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-09 00:00:00

Підприємство теплових мереж „Ковельтепло” звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті за комунальні послуги - опалення та підігрів води . Позовні вимоги обґрунтовано тим, що підприємство теплових мереж “Ковельтепло”надає послуги по опаленню та підігріву води квартири [ADDRESS],в якій проживає відповідач. Оскільки відповідач свої зобов”язання по оплаті за надані позивачем комунальні послуги не виконує, виникла заборгованість в сумі 2085грн. 49 коп., яку у добровільному порядку відповідач погасити не бажає. Прохає стягнути з відповідача на користь підприємства теплових мереж “Ковельтепло” вказану суму заборгованості та судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача частково змінила позовні вимоги, враховуючи, що відповідачем по справі було сплачено борг в сумі 500 грн., а тому просить стягнути з відповідача у справі борг в сумі 1585 грн.49 коп., який виник станом на 01.10.2008 року, позов задовольнити частково, стягнути з відповідачів суму боргу та судові витрати по справі. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, просить зменшити позовні вимоги, оскільки на час розгляду справи частково сплатив борг в сумі 500 грн. Суд, заслухавши пояснення представника позивача підприємства теплових мереж “Ковельтепло” та дослідивши матеріали цивільної справи приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення. Відповідно до вимоги ст.20 Закону України “Про житлово-комунальні послуги”, ст.24 Закону України “Про теплопосачання” та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005 року, споживачі зобов”язані своєчасно вносити плату за отриманні послуги. Відповідно до ст.64 ЖК України члени сім”ї квартиронаймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з ним усіма правами і несуть усі обов”язки.Повнолітні члени сім”ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність. Як вбачається з розрахунку, наданого ПТМ “Ковельтепло”, заборгованість відповідача перед позивачем станом на 01.10.2008 року становить 2085 гривні 49 коп. Таким чином, в судовому засіданні здобуто достатньо доказів, які свідчать про підставність позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони усі понесені нею документально підтверджені судові витрати, отже сума сплаченого при подачі позову судового збору в розмірі 51 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн.,-підлягає стягненню в користь позивача з відповідача. Згідно повідомлення Ковельського міськрайонного суду від 22.09.2008 року № 2н-739/08 судовий наказ по справі №2н-739/08, виданий Ковельським міськрайонним судом за заявою ПТМ “Ковельтепло” про стягнення з [PERSON] заборгованості за надані послуги в сумі 1547,17 грн. законної сили не набув, оскільки не був вручений боржнику(згідно поштового відправлення [PERSON]. в [ADDRESS] не проживає). На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-09 00:00:00

09 жовтня 2008 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів 2597,78 грн заборгованості за послуги водопостачання та каналізації, нарахованих їм за період з 01 червня 2005 року по 01 жовтня 2008 року включно і не сплачених добровільно. У судовому засіданні представник позивача, діючий за довіреністю без обмеження повноважень, позов підтримав повністю, просив задовольнити. Відповідачі [PERSON]., [PERSON] до суду не з»явились, про розгляд справи повідомлені відповідно до вимог ст.. 76 ЦПК України. Відповідач [PERSON]. позов визнав повністю, утворення заборгованості пояснив тяжким матеріальним становищем сім'ї. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідачка [PERSON]. є наймачем квартири за адресою [ADDRESS], з 1996 року, відповідачі [PERSON]., [PERSON] - членами сім»ї наймача. Борг по особовому рахунку утворився за період з 1 червня 2005 року і станом на 01 жовтня 2008 року складає 2597,78 гривень. В квартирі прописано 3 особи. Сума нарахування відповідає відомостям особового рахунку на час пред'явлення позову, який долучено до справи. Між позивачем та відповідачем Шуваєвою Н.В. 20 листопада 2007 року було укладено договір реструктуризації заборгованості за № 641, зобов'язання за яким відповідачка не виконувала, що згідно п.4.3. Договору є підставою для стягнення заборгованості в повному обсязі за рішенням суду. Відповідно до ст. 68 ЖК України наймач та повнолітні члени його сім»ї зобов»язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги. За таких обставин суд приходить до висновку, що права позивача порушені відповідачами і підлягають захисту шляхом стягнення суми боргу на користь позивача з відповідачів. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів в рівних долях з кожного на користь позивача понесені ним витрати на інформаційне-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 гривень та на користь держави - судовий збір 51 гривня, оскільки позивача від сплати судового збору при зверненні до суду звільнено рішенням Кіровської міської Ради від 12.12.07р. за №5-25/37 в редакції від 14.05.2008р.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-09 00:00:00

Сторони перебувають в шлюбі з 04.08.2006 року, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області, актовий запис № 372. Від шлюбу сторони дітей не мають. Причиною звернення позивача до суду з позовом про розірвання шлюбу стало те, що подальше спільне проживання з відповідачем є неможливим, відповідач не дбає про матеріальне забезпечення сім'ї, з вини останнього в сім'ї часто виникають конфлікти та непорозуміння, з серпня 2007 року сторони не проживають разом, не підтримують подружніх відносин. Вважає, що шлюб існує лише формально й зберегти сім'ю неможливо. Позивач в судовому засіданні позов підтримала повністю, з підстав, викладених у заяві, прохає його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечує проти його задоволення. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Згідно з ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено у судовому засіданні сторони протягом тривалого часу не підтримують подружніх стосунків, з часу подання позову позитивних змін у сім'ї не відбулося, наданий судом термін для можливого примирення подружжя позитивного результату не надав. Позивач настоює на розірванні шлюбу аргументуючи тим, що шлюб розпався остаточно, а збереження шлюбу суперечить її інтересам. За таких обставин суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати. Зважаючи на обставини по справі, витрати, пов'язані з оформленням розірвання шлюбу в органах РАЦСу слід покласти на відповідача, позивача від сплати звільнити. Судові витрати слід віднести за рахунок позивача, - за її клопотанням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-09 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом у якому прохає розірвати шлюб зареєстрований між сторонами 16 листопада 1997 року у міському відділі ЗАГС м. Ковеля, актовий запис №452. У шлюбі в сторін народилось двоє дітей - [PERSON], 2003 року народження та [PERSON], 1998 року народження. Обгрунтовуючи позовні вимоги позивачка покликається на слідуючі обставини: за час сумісного проживання сторони не досягли згоди щодо принципових і важливих питань життя. Зневажливе ставлення відповідача до позивачки, безпричинні ревнощі відповідача призвели до того, що сторони припинили подружні відносини, не проживають разом і не ведуть спільного господарства. Оскільки шлюб між сторонами існує лише формально, сторони тривалий час не проживають разом і не бажають відновлювати подружніх відносин, позивачка наполягає на розірванні шлюбу. В судовому засіданні позивачка позов підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві і прохає його задовільнити. Наполягає на розірванні шлюбу, пояснила, що термін, наданий судом для примирення сторін, позитивних наслідків не дав. Пояснила, також, що оскільки сторони травалий час не проживають разом рішення суду про розірвання шлюбу не потягне негативних наслідків для неповнолітніх дітей сторін. Відповідач [PERSON] в удове засідання не з*явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у передбаченому законом порядку, про що свідчать розписки відповідача про отримання судової повістки, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що неявка відповідача не перешкоджає заочному розгляду справи, проти чого не заперечує позивачка у справі. Заслухавши пояснення позивачки і дослідивши письмові докази у справі суд приходить до висновку, що позов підставний і підлягає задоволенню. Факт реєстрації шлюбу між сторонами 16 листопада 1997 року у міському відділі ЗАГС м. Ковеля доводиться свідоцтвом про одруження [NUMBER], що мається в матеріалах цивільної справи. Копіями свідоцтв про народження дітей, що маються в матеріалах цивільної справи доводиться та обставина, що сторони є батьками неповнолітніх [PERSON], 2003 року народження та [PERSON], 1998 року народження. В судовому засіданні доведено обставини, якими позивачка обгрунтувала позовні вимоги. Сторони не підтримують подружніх відносин і відновлювати їх не бажають. Протягом строку, наданого судом для примирення сторін відповідач не вживав заходів для відновлення подружніх відносин з позивачкою. Оскільки шлюб між сторонами існує формально суд приходить до висновку, що примирення між сторонами неможливе, а позов підлягає задоволенню. Крім цього, враховуючи, що сторони тривалий час не підтримують подружніх відносин, факт розірвання шлюбу не потягне негативних наслідків для неповнолітніх дітей сторін. Враховуючи, що винуватцем розпаду сім*ї є відповідач у справі суд приходить до висновку, що витрати, пов*язані з реєстрацією рішення суду в органах рацс, слід покласти на відповідача у справі, звільнивши від таких позивача. На підставі ст. 15,30, 60, 62, 81, 130, 174, 212, 213, 215, 218,224 ЦПК України, ст. 110,112 Сімейного Кодексу України, суд -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-09 00:00:00

У поданій до суду заяві позивач просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1 000 грн. 00 коп. щомісячно. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що її батьки перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають повнолітню дитину, яка проживає з матір»ю та перебуває на її утриманні, є інвалідом І групи та потребує постійного догляду та нагляду сторонніх. Батько останнім часом не надає ніяких коштів на її утримання. У попереднє судове засідання сторони не з»явилися з невідомої суду причини, хоча про місце та час його проведення повідомлялися заздалегідь та належним чином, клопотань від них про відкладення справи не надходило. У поданих до суду заявах просять слухати у їх відсутність, позивач позов підтримує частково у розмірі 500 грн. 00 коп., відповідач змінені позовні вимоги визнає. Така сукупність обставин, на думку суду, не є перешкодою для розгляду справи у їх відсутність, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про правовідносини сторін і немає необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору, при цьому з”ясування обставин справи проводиться на підставі доказів, про подання яких було заявлено до і під час попереднього судового засідання. Відповідно до ч.1 ст.130 ЦПК України попереднє судове засідання проводиться, зокрема, з метою з'ясування можливості врегулювання спору до судового розгляду. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст.174 цього Кодексу. Суд зважає на позицію сторін, які не заперечують проти ухвалення судового рішення при попередньому розгляді справи та вважає, що в матеріалах справи є достатньо доказів, які дають можливість винести судове рішення. Відповідачу відомі та судом роз'яснені наслідки визнання позову. На думку суду, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, є достатні підстави для прийняття визнання відповідачем позову. Позов до суду був пред'явлений 29 вересня 2008 року, одже з вказаної дати відповідно до ч.1 ст.191 СК України повинні стягуватися аліменти. Згідно п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. На підставі наведеного, ст.ст.180, 182, ч.1 ст.191, ст.192 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-09 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину. Вказувала, що 06 лютого 2007 року вступила в шлюб з відповідачем, який був зарестрований у виконкомі Вашківецької міської ради, актовий запис № 04. В шлюбі з відповідачем народилася дочка - [PERSON], [INFO], яка знаходиться на її утриманні та вихованні. Посилалась, що спільне життя з відповідачем не склалося по тій причині, що чоловік не поважає її як жінку, не рахується з її думкою, бувають випадки зловживання спиртними напоями, а в нетверезому стані ображає та піднімає на неї руку. Просила розірвати шлюб між нею та відповідачем та стягнути з нього аліменти на утримання дочки до досягнення нею повноліття. В попередньому судовому засіданні позивач [PERSON] заявлений позов підтримала в повному обсязі, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в попередньому судовому засіданні позов визнав. Судом встановлено, що сторони спільно з серпня 2008 року не проживають, на примирення не згідні. Матеріальної допомоги на утримання дочки відповідач не надає, а тому вимоги і в частині стягнення аліментів обгрунтовані. Довідкою Замостянської сільської ради підтверджено, що на повному утриманні [PERSON] знаходиться дочка, [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні роміру аліментів, суд враховує те, що дитина знаходиться на вихованні і утриманні позивачки, відповідач є працездатним, а тому суд вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-09 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з заявою про встановлення факту родинних відносин та встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В заяві вказувала, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON]. Після його смерті залишилась спадщина у вигляді житлового будинку, земельної ділянки площею 1, 0123 га, грошових вкладів на рахунках у Вижницькому відділенні ощадного банку № 6792. Посилалася, що вона, як спадкоємець першої черги за законом, своєчасно прийняла спадщину, оскільки проживала разом із спадкодавцем на день його смерті. Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом не має можливості у зв»язку з тим, що прізвище чоловіка згідно свідоцтва про смерть і в інших документах «[PERSON]», а її прізвище згідно свідоцтва про одруження та паспорта «[PERSON]», в зв»язку з чим виникла необхідність встановити факт родинних відносин. Крім того вказувала, що не може отримати свідоцтво про право на спадщину на грошові вклади, так як на особовому рахунку [NUMBER] чоловік вказаний як [PERSON], а тому просила встановити факт належності правовстановлюючого документа. В судовому засіданні заявниця заявлене підтримала, просила заяву задовольнити. Представники заінтересованих осіб - Іспаської сільської ради Вижницького району, Вижницького відділення № 6792 ВАТ Державний ощадний банк України - в судове засідання не з»явилися, в адресованих суду заявах проти задоволення заяви[PERSON] не заперечували, просили справу розглянути у їх відсутність. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO]. Як видно з копії свідоцтва про одруження, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 11 лютого 1955 року. З копії відкритого в філії № 6792/01 Ощадного банку рахунку [NUMBER] вбачається, що його оформлено на [PERSON]. Довідкою № 836 Вижницьке відділення Ощадного банку України відмовило [PERSON] в проведенні виправлення. Випискою з погосподарської книги Іспаської сільської ради за 2001 - 2005 роки № 20, особовий рахунок № 1320, стр. 3 підтверджується, що [PERSON], 1932 року народження, доводиться дружиною [PERSON], що помер [INFO]. Таким чином, факт родинних відносин та факт належності правовстановлюючого документа знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, встановлення даних фактів обумовлене необхідністю вступу заявника в майнові права.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-09 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові вказувала, що 12 лютого 1994 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований виконкомом Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області, актовий запис № 04. В шлюбі народився син - [PERSON], [INFO]. Посилалася на те, що спільне життя з відповідачем не склалося по тій причині, що чоловік зловживав спиртними напоями, в нетверезому стані влштовував сварки, скандали, бив та ображав її. Просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. В попередньому судовому засіданні позивач [PERSON] заявлений позов підтримала. Відповідач [PERSON] в попередньому судовому засіданні позов визнав. Суд, заслухавши пояснення сторін, вважає, що позов є обґрунтованим і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони як подружжя не проживають близько 12 років, спільного бюджету не мають і господарства не ведуть. На примирення не згідні. Позивачка проживає у фактичних шлюбних відносинах з іншим чоловіком і має намір їх узаконити. Виходячи з наведеного, суд вважає, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. На підставі ст.ст.105, 110, 112,114 СК України,

Outcome: approved