Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача на її користь на утримання малолітньої доньки - [PERSON], [INFO], аліментів в розмірі 1/4 частини усіх видів його доходів, щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивовано тим, що позивач не працює, перебуває на обліку у Вугледарському міському УПСЗН і отримує допомогу у розмірі 130 грн. по догляду за дитиною до досягнення нею 3 - річного віку. Дитина проживає разом із нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач, який мешкає окремо матеріальну допомогу на утримання дитини в добровільному порядку надавати припинив, працює, має регулярний прибуток, утримань по виконавчим листам не має. Позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини, та витрати на юридичну допомогу при звернені до суду в сумі 100грн.. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні в повному обсязі. Суду пояснила, що відповідач є батьком малолітньої доньки, який з початку окремого проживання виплачував кошти на утримання дитини, в розмірі ј частини його заробітної плати в добровільному порядку, однак під час переходу з одного підприємства на інше, виплати припинились. Позивач протягом місяця не отримувала грошових коштів, в зв'язку з чим змушена була звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. На теперішній час відповідач відновив платежі але вона не впевнена, що він буде виплачувати аліменти постійно. Відповідач позов не визнав, суду пояснив, що з моменту окремого проживання він постійно в добровільному порядку здійснює платежі на утримання дитини в розмірі ј частини заробітної плати на користь позивача. Припинення виплат терміном на один місяць мало місце під час його переходу з одного підприємства на інше, де більша заробітна плата. Відповідач просив відмовити в задоволенні позову про стягнення аліментів, так як висунуті вимоги він вже виконує в добровільному порядку. Представник відповідача [PERSON], діючий на підставі угоди, підтримав позицію свого довірителя, вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити, так як не існує предмету спору, відповідач в добровільному порядку виконує вимоги позивача. Дослідивши матеріали справи, вислухавши доводи сторін, представника відповідача, суд дійшов наступного. Згідно ст.180 СК України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.2 ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій або натуральній формі. У відповідності до ст..187 СК України один із батьків може подати заяву за місцем роботи, про відрахування аліментів на дитину з його заробітної плати у розмірі та на строк, які визначені в цій заяві. В судовому засіданні, на підставі пояснень сторін встановлено, що між батьками існувала домовленість про розмір та порядок стягнення аліментів на утримання дитини, свідченням чого є дії відповідача, який при працевлаштуванні подав до бухгалтерії за місцем роботи заяву про стягнення на користь позивача грошових коштів в розмірі ј частини його заробітної плати. Стаття 15 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб, що виникають із правовідносин. Так як в судовому засіданні не встановлено, що права та інтереси позивача порушені, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed