Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-06 00:00:00

В червні 2008 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON], який помер [INFO], належить по 1/3 частині у спільній сумісній власності на квартиру [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 09.04.1998 року, виданого на підставі розпорядження № 2930 від 09.04.1998 року Бюро приватизації ВАТ «Дніпропетровський машинобудівний завод», [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] помер і після його смерті відкрилася спадщина на належну йому частку квартири. Померлий доводиться позивачу батьком. Позивач у 6-и місячний строк звернувся до 3-ї Дніпропетровської державної нотаріальної контори для оформлення спадщини після смерті батька на його частку квартири. Однак, державний нотаріус в оформлені спадщини відмовив та пояснив, що відповідно до п. 224 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні. Оскільки частки у спільному майні не визначенні, позивач не може прийняти спадщину, а тому вимушений звернутися до суду з даним позовом. У судове засідання позивач не з'явився, але надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив розглянути справу за його відсутності. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, але надали суду заяви, в яких позовні вимоги визнали та просили розглянути справу за їх відсутності. Представник 3-ї особи у судове засідання не з'явився, але надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутністю у зв'язку з виробничою завантаженістю. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню по наступним підставам. Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. У судовому засіданні встановлено, що на підставі розпорядження № 2930 від 09.04.1998 року Бюро приватизації ВАТ «Дніпропетровський машинобудівний завод» квартира [ADDRESS] була приватизована на трьох членів сім'ї, про що було видане свідоцтво про право власності на житло від 09.04.1998 року. Згідно даного свідоцтва квартира належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] 21.09.2001 року [PERSON] зареєструвала шлюб і змінила прізвище на [PERSON] [INFO] [PERSON] помер і після його смерті відкрилася спадщина на його частку майна. Спадкоємцями за законом є члени його родини. За час життя, [PERSON] склав заповіт від 03.10.2007 року, яким заповідав належну йому частку квартири [ADDRESS] позивачу - [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідачі в своїх заявах позовні вимоги визнали. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе визначити, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON], який помер [INFO], належить по 1/3 частині у спільній сумісній власності на квартиру [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved