Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-19 00:00:00

В Могилів-Подільський міськрайонний суд звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про вселення, усунення перешкод в користуванні квартирою та встановлення порядку користування нею, мотивуючи тим, що з відповідачкою по справі [PERSON] в 1982 році зареєстрував шлюб в Грушанській сільській раді. В шлюбі народилося двоє дітей: відповідачі по справі - [PERSON], 1985 року народження, [PERSON], 1983 року народження. В листопаді 1994 року на підставі ордеру № 91 сім'ї позивача, яка складалась з чотирьох осіб була надана в користування квартира [ADDRESS]. 11.04.2008 року квартира була приватизована на всіх членів сім'ї. Шлюб між подружжям було розірвано 28.02.2002 року рішенням суду, але сторони залишалися проживати на одній жилій площі. З кінця 2007 року по день розгляду справи в суді позивач відповідачами по справі був позбавлений права користуватися належною йому часткою жилого приміщення [ADDRESS]. Це виразилося в тому, що відповідачі чинять перешкоди і не пускають його проживати в спірній квартирі. Позивач не має іншого житла. В даний час тимчасово проживає на жилплощаді свого рідного брата [PERSON]. З приводу вчинення перешкод з боку відповідачів в користуванні квартирою, позивач звертався до міліції, в ЖЕК. Просить суд винести рішення, вселивши позивача в квартиру [ADDRESS], зобов'язавши відповідачів не чинити перешкод в користуванні квартирою. Мотивуючи тим, що він і відповідачка [PERSON] не є членами однієї сім'ї, позивач просить суд встановити порядок користування жилим приміщенням таким чином: виділити позивачу в користування кімнату площею 11.4 кв.м., відповідачам (колишній дружині [PERSON], двом повнолітнім синам: [PERSON], [PERSON]) - кімнату площею 16.1 кв.м., залишити в спільному користуванні коридор, ванну, санвузол, кухню. Відповідачка по справі [PERSON] позов визнала частково. Не заперечує, що позивач є власником &frac14; спірної квартири, має право на користування, володіння належною йому часткою квартири. Але не визнає позов в частині вселення позивача і встановлені порядку користування жилим приміщенням на умовах запропонованих позивачем. Не заперечує, що дійсно в 1994 році на сім'ю, яка складалась з неї, позивача (її чоловік) та двох неповнолітніх дітей, отримали двохкімнатку квартиру [ADDRESS], загальною площею 50,3 кв.м., жилою площею 27, 5 кв. м. - кімнатами площею: 11,4 кв.м., 16.1 кв.м.. Проживаючи в квартирі позивач створював неможливі умови спільного проживання сім'ї. Постійно пиячив, вчиняв бійки, сварки. В 2002 році, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, безпричинно вчинив сварку з сином [PERSON], яка переросла в бійку під час якої позивач сину ножем заподіяв ушкодження середньої важкості і вироком суду був засуджений до двох років позбавлення волі умовно. В 2004 році було два епізода бійок позивача з сином [PERSON]. Відповідачка намагалася зберегти сім'ю. В 2002 році була змушена звернутися до суду і рішенням від 22.02.2002 року шлюб було розірвано, але сторони проджовжували проживати в одній квартирі, хоча позивач не змінив свого відношення до членів сім'ї, постійно пиячив. В кінці 2007 року, після чергової сварки, позивач забрав свої особисті речі і залишив квартиру. Відповідачка не заперечує, що вона дійсно чинить перешкоди в користуванню позивачу квартирою, мотивуючи тим, що вони чужі люди, проживати в одній квартирі в складі її двох повнолітніх синів і відповідача - неможливо. Підтвердила, що на день слухання справи в спірній квартирі зареєстровані і проживають: вона, її сини [PERSON], [PERSON] (який тимчасово у зв'язку з роботою у Р.Молдова проживає по місцю роботи.) Не погоджується з позицією позивача про виділення йому в користування кімнати площею 11,4 кв. м., а їй з двома повнолітніми синами - кімнату 16,1 кв.м., що є погіршення житлових умов відповідачів і створення неможливості проживаи в оній кімнаті їй з двома повнолітніми синами. Просить в позові відмовити. В судовому засіданні відповдачі [PERSON], [PERSON] пропонували позивачу сплатити вартість &frac14; спільної квартири для вирішення спору мирним шляхом. Відповідач [PERSON] позов не визнав. В обгрунтування заперечення проти позову дав пояснення аналогічні поясненням відповідачки [PERSON] - його рідної матері. Підтвердив, про неможливість відповідачам проживати з позивачем на одній жилій площі з приводу того, що між ними існують стійкі неприязні відносини, які виникли на грунті того, що позивач на протязі майже всього спільного проживання в сім'ї пиячив, вчиняв сварки, бійки. Особисто від себе добавив, що він не вважає відповідача своїм батьком, який його вихованням не займався, матеріально не утримував, постійно і безпідставно принижував його, як людину, а також матір за яку відповідач неодноразово заступався. Заподіяв тілесні ушкодження брату [PERSON], порізавши його ножем, з приводу чого був засуджений. Не заперечує, що позивач є власником &frac14; квартири, але з приводу своєї поведінки сторонам не можливо проживати в одній квартирі. Просить в позові відмовити. В судовому засіданні від себе особисто для вирішення спору мирним шляхом пропонував позивачу сплатити вартість &frac14; частки спірної квартири. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з поважної причини, згідно письмової заяви тимчасово проживає і працює в Р.Молдова, просив справу розглянути у його відсутність. Заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, суд прийшов до висновку позов задовільнити частково. А саме: задовільнити його в частині вселення [PERSON] в квартиру, відмовити в частині встановлення порядку користування жилим приміщенням, запропонованим позивачем, з таких підстав. Сім'ї сторін, яка складалась з чотирьох осіб: подружжя [PERSON], [PERSON]; синів: [PERSON], [PERSON], 14.11.1994 року була надана в користування квартира згідно ордеру № 91 [ADDRESS]. Вказана квартира була приватизована всіма членами сім'ї 11.04.2008 року (свідоцтво про право власності серії САВ № 626251). Таким чином позивач по справі [PERSON] набув права власності на &frac14; спірної квартири, і відповідно ст. 317 ч. 1 ЦК України, йому належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 321 ч. 1 ЦК України, право власносі є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права, чи обмежений в його здійсненні. В судовому засіданні відповідачі також визнали право власності позивача на &frac14; спірної квартири. При таких обставинах суд приходить до висновку, що [PERSON] має право володіти, користуватися, розпоряджатися належною йому часткою квартири, що дає підстави вселити позивача в квартиру [ADDRESS], і відповідно зобов'язати відповідачів по справі: [PERSON], [PERSON], [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] в володінні, користуванні та розпорядженні своєю частиною квартири. Згідно ст. 47 ЖК України, норма жилої площі в Україні встановлюється в розмірі 13,65 кв. м. на одну особу. Відповідно особистого рахунку в матеріалах справи, загальна жила площа спірної квартири 27,5 кв.м., яка складається з двох жилих кімнат, площею: 11,4 кв.м., 16.1 кв. м.. Таким чином, кожному з чотирьох власників квартири належить 6,9 кв.м. жилої площі, що вдівічі менше за встановлену норму жилої пощі на одну особу. При встановлені порядку користування жилим приміщенням на умовах запропонованим позивачем, а саме виділивши йому в користування жилу кімнату розміром 11,4 кв. м., відповідачам в кількості трьох осіб кімнату розміром 16,1 кв.м., тобто на одну особу припадає по 5,2 кв.м., що значно погіршує житлові умови відповідачів. Крім того, згідно ст. 50 ч. 2 ЖК України, при наданні жилих приміщень не допускається заселення однієї кімнати особами різної статі, старшими за 9 років, крім подружжя. В судовому засіданні встановлено, що в 2002 році рішенням суду шлюб подружжя [PERSON] розірвано, що унеможливлює їх проживання в одній кімнаті. Проживання в кімнаті площею 16,1 кв.м., відповідачки [PERSON] з двома повнолітніми синами віком 23 та 25 років, діючим законодавством не допускається. При таких обставинах, суд не може задоволити позов [PERSON] в частині встановлення порядку користування жилим приміщенням, з виділенням в його користування кімнати 11,4 кв.м., відповідачам 16,1 кв.м., залишивши в загальному користуванні кухню, коридор, ванну, санвузол.

Outcome: partial