Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-07 00:00:00

В серпні 2008 року позивачка звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до відповідача [PERSON], третя особа Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора про виділ частки з майна, що знаходиться в спільній сумісній власності . В ході розгляду справи позовні вимоги були уточнені. В обґрунтування своїх позовних вимог в позовній заяві позивачка і в судовому засіданні представник позивачки посилалися на те, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 29 березня 1993 року позивачці, її померлому чоловіку [PERSON] та відповідачу їх сину на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS]. Право власності на квартиру зареєстроване в КП “ДМБТІ” та записано у реєстрову книгу, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло та технічним паспортом на квартиру. [PERSON] помер [INFO] і визначити частки не можливо. Шоста державна нотаріальна контора відмовилася видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки в свідоцтві про право власності на житло право власності на квартиру визначено, як спільна сумісна власність. Представник позивача просила припинити спільну сумісну власність в квартирі [ADDRESS] та визначити частки в спільному майні квартирі [ADDRESS]: [PERSON] -1/3 частина квартири, [PERSON] - 1/3 частина квартири, померлому [INFO] [PERSON] - 1/3 частина квартири. Відповідач в судове засідання з'явився. Уточнені позовні вимоги визнав. Просив суд позов задовольнити. Представник третьої особи Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився. Відповідно до листа від 20.08.2008 року №1039 просили слухати справу без їх представника та прийняти рішення на розсуд суду. Суд, заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 29 березня 1993 року, виданого Дніпропетровським вагоноремонтним заводом , квартира [ADDRESS], загальною площею 63,1 кв. м. належить на праві спільної сумісної власності [PERSON],[PERSON], [PERSON]. Право власності зареєстроване в ДМБТІ. Згідно до ст. 368 ЦК України , спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного із них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно до ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ст.372 ЦК України майно, що є спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. [PERSON] помер [INFO] і здійснити виділ частки не можливо. Як показала в судовому засіданні представник позивачки, позивачка після смерті чоловіка звернулася в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, однак Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора відмовила в видачі свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування за законом, оскільки в свідоцтві про право власності на житло право власності на квартиру [ADDRESS] визначено, як спільна сумісна власність. Відповідно до п.224 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті одного із учасників спільної сумісної власності лише після виділення ( визначення) частки померлого у спільному майні. Відповідно до ч.1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. При таких обставинах суд вважає за можливим припинити спільну сумісну власність [PERSON], [PERSON], [PERSON] на квартиру [ADDRESS], та встановити спільну часткову власність і визначити частки за [PERSON]- 1/3 частини квартири,[PERSON] - 1/3 частини квартири, за померлим [PERSON] - 1/3 частини квартири. Згідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін.

Outcome: approved