Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-10 00:00:00

[PERSON] пред'явив позов до ПІІ «Юг - Агротек» Одеської області про стягнення заробітної плати, моральної шкоди та видачу трудової книжки, посилаючись на наступні обставини. 10 січня 2006 року ПІІ «Юг - Агротек» його було прийнято на роботу на посаду зас- тупника начальника охорони з опатою праці розміром 2200 грн. щомі-сячно. Але з дня призначення на посаду відповідач не виплатив йому заробітну плату, у зв'язку з чим він змушений був звільнитись 24 липня 2006 року з роботи за власним бажанням. Заробітну плату йому не сплачено за 6 місяців та 15 днів, тому заборгованість склала 14300 грн. Крім того, йому при звільненні не було видано трудову книжку, незважаючи на його неодноразові звернення. Невиплатою заро-бітної плати відповідач поставив його у вкрай тяжке матеріальне становище, що спонукало його до приймання додаткових зусиль для свого існування, було порушено його звичний устрій життя. Зазначені обставини пригноблювали його, ними йому заподіяно моральну шкоду, компенсація за яку складає 5000 грн. У судовому засіданні позивач змінив свої позовні вимоги у бік їх збільшення, просив стягнути додатково компенсацію за невикорис-тані відпустки за 2004-2006 р.р. в сумі 5000 грн., 800 грн. преміа-льних та 28000 грн. за затримку видачі трудової книжки. Таким чином, остаточна сума заборгованості відповідача перед ним складає 50400 грн. Представник позивача підтримав позовні вимоги. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, знаходячи їх незаконними та необгрунтованими, які не підлягають задоволенню. Він пояснив, що, дійсно, позивача було з 10.01.2006 р. призначено на посаду заступника начальника охорони, але з заробітною платою у сумі 500 грн. у місяць. З 01.04.2006 р. заробітну плату йому збільшено до 600 грн. на місяць. Ствердження позивача про розмір заробітної плати - 2200 грн. - є неправдивим. Ствердження позивача про неотимання за час роботи у відповідача заробітної плати спростовується формами звітності, які надавались податковим органам та сплатою податків за позивача, а також відомостями про отримання позивачем грошових кош-тів з його підписами. Також безпідставними є посилання позивача на не повернення йому трудової книжки. Його було звільнено з займаної посади за власним бажанням, ніяких претензій до підприємства у нього не було, трудову книжку йому було видано при звільненні. Діями під-приємства позивачу моральну шкоду не заподіяно. Заслухаши пояснення і доводи сторін, допитавши свідків, дослі-дивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог. Як видно з копії наказу від 10.01.2006 р. ( а.с.2 ) [PERSON]було призначено на посаду заступника начальника охорони в ПІІ «Юг - Агротек» та з ним укладено трудовий контракт ( а.с.8-10 ). З копії проекту штатного розпису, затвердженого 01.01.2006 р. ( а.с.30 ), вбачається, що ставка позивача складала 500 грн. на міся-ць. За проектом штатного розпису, затвердженого 01.04.2006 р. ( а. с.31-32 ), ставка позивача складала 600 грн. на місяць, що видно з його копії. Копіями платіжних відомостей за січень-червень 2006 року ( а.с. 34-41 ) підтверджується факт отримання позивачем винагороди за працю у відповідача. Як видно з копій податкових розрахунків сум доходів, нарахова-ного ( сплаченого ) на користь платників податків, і сум отриманих з них податку, за 1-й та 2-й квартали 2006 року ( а.с.25-26,27-29 ), до податкових органів надавались форми звітності про сплату податків підприємством - відповідачем - за своїх працівників, у тому числі і за позивача. Свідок [PERSON] показала, що вона працювала бухгалтером у відповідача та неодноразово разом з позивачем їздила до головного підприємства по заробітну плату, привозили її, виплачували працівни-кам. Позивач отримував заробітну плату, розмір її був у межах 500 грн. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана до-вести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 зазначеного Кодексу. Проте позивачем не надано суду, а судом не добуто доказів про порушення відповідачем вимог трудового законодавства відносно пози-вача, зокрема невиплати йому заробітної плати, невидання трудової книжки, заподіяння моральної шкоди. Судом з достовірністю встановлено, що позивач працював у відпо-відача, за виконання трудових обов'язків йому підприємство виплачу-вало винагороду, розмір якої згідно штатним розкладам спочатку скла-дав 500 грн., а потім 600 грн. Це видно з наданих представником від-повідача належним чином завірених документів - штатних розписів, платіжних відомостей. Це також підтвердив свідок [PERSON] У суду відсутні підстави для сумнівів щодо дійсності зазначених доку-ментів. Разом з тим суд не може прийняти до уваги копії штатного розпи-су служби охорони ПІІ «Юг - Агротек», які надав суду позивач ( а.с. 4,5 ), оскільки вони ніким не завірені, невідомо звідкіля вони у позивача, з яких документів зроблено їх копіїї, тощо. Тому ствердження позивача про те, що його ставка складала 2200 грн. та що він не отримував винагороду за працю, суд вважає надума-ними, позбавленими під собою серйозного підгрунтя, оскільки вони не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, більше того, вони спростовуються добутими у суді вище зазначеними доказами. Також позивачем не доведено, що йому відповідач повинен сплати-ти компенсацію за невикористані відпустки за 2004-2006 роки, хоча він знаходиться у трудових відносинах з відповідачем з січня 2006 року. Не може суд погодитись і з доводами позивача про те, що при звільненні його з роботи йому не було повернуто трудової книжки. Факт неповернення позивачу трудової книжки спростував як представник відповідача, так і свідок [PERSON]. Та обставина, що відсутня розписка про отримання позивачем трудової книжки свідчить більше про неналежний у відповідача порядок роботи з трудовими книжками, чим про неповернення її позивачу. Тому суд вважає не доведеним факт неповернення позивачу трудо-вої книжки при звільненні. А це у свою чергу перешкоджає застосуванню дії ч.4 ст.235 КЗпП України, яка передбачає, що у разі затримки трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується се-редній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Суд вважає, що з боку відповідача відсутні будь-які дії, що спричинили або могли спричинити позивачу моральну шкоду. Таким чином, всі перелічені позовні вимоги позивача не підляга-ють задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed