Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду і просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в розмірі 68872гр., індекс інфляції за період затримки заробітної плати в розмірі 50 962гр., а також компенсацію завданої моральної шкоди в розмірі 17 220гр. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач працював на посаді Голови Комітету з нової медичної техніки Міністерства охорони здоров»я України з 12.07.1999р по 10.06.2003р., з якої його було звільнено 10.06.2003р. При цьому позивач не отримав належних йому коштів за період з лютого 2000 року по день звільнення, що в свою чергу є підставою для нарахування індексів інфляції за вказаний період. Крім того, позивач вказує на те, що зазнав моральних страждань та хвилювань внаслідок неправомірності бездіяльності відповідача. Відповідач Міністерство охорони здоров»я України будучі належним чином і своєчасно повідомленим про час і місце судового розгляду, представника для участі в справі не направив, своїх заперечень по суті спору, підтверджених належним чином не подав. За згодою представника позивача судом проведено заочний розгляд справи . Суд вислухавши пояснення представника позивача [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст.99 Кодексу законів про працю України заробітна плата - це винагорода , обчислена , як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. Відповідно до ст. 115 цього ж кодексу заробітна плата виплачується працівника регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу , що не перевищує шістнадцяти календарних днів . Відповідно до ст.116 цього ж кодексу при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи , організації, проводиться в день звільнення . Якщо в день звільнення працівник не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред2явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ст.117 цього ж кодексу в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу , при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинна виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Із поданих позивачем документів вбачається, що він 12.07.1999р. був призначений на посаду директора Комітету з нової медичної техніки Міністерства охорони здоров»я України. Звільнений з зазначеної посади 09.06.2003р. згідно наказу №82-о у зв»язку з ліквідацією Комітету з нової медичної техніки . Позивач стверджує, і це не спростовано відповідачем, що з лютого 2000 року він не одержував заробітну плату. При цьому під час звільнення не отримав належного розрахунку. Вказані обставини є порушенням прав позивача і підлягають захисту, шляхом стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі за період з лютого 2000 року по 09 червня 2003 року з урахуванням індексу інфляції. Визначаючи суму заборгованості суд виходить з розміру заробітної плати яка була нарахована позивачу в грудні 1999 року та січні 2000 року, що складає відповідно 3 318гр. (1 584гр. і 1 734гр.) :2=1 659гр. Х 40 місяців =66 360гр.+711гр. ( 9 днів червня 2003 року Х79гр.( 3 318гр.:42) =67 701гр. Індекс інфляції за період з лютого 2000 року по липень2007 року відносно суми заборгованості 67 701 гр. ( 125,8%, 106,1%,99,4%,108,2%,112,3%,110,3%,111,6%,101,9%) складає 50 702гр. ( 17304гр.+4091гр.-403гр.+5 499гр.+8 249гр.+6908гр.+7780гр.+1274гр.) Таким чином стягненню з відповідача підлягають кошти в сумі 117 773гр. Відповідно до ст. 237-1 Кзпп України відшкодування власником або уповноваженим ним органом оральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його звичайних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під час судового розгляду встановлено порушення прав позивача на отримання заробітної плати в строки встановлені трудовим законодавством, що безперечно призвело до душевного хвилювання та змін в організації своїх життєвих звичок у позивача. Оцінюючі характер хвилювань та їх тривалість, що складає майже сім років , ту обставину, що позивач одержить заборгованість по заробітній платі з урахуванням індексу інфляції, суд вважає, що компенсація в розмірі 5 000гр.буде сприяти відновленню емоційно-психічного стану позивача до порушення його прав з боку відповідача. Враховуючи , що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в частковому розмірі, судові витрати необхідно стягнути з відповідача в частині задоволених вимог, що складає 1 177,73гр. +8,50гр.+30гр. Враховуючи тривалість часу , що пройшов з часу необхідного для виплати заборгованості , суд вважає, що необхідно допустити негайне виконання рішення суду до всієї частини заборгованості по заробітній платі. На підставі викладеного та

Outcome: partial