Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-08 00:00:00

В вересні 2008 року позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача Виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпропетровську Ради, третя особа Комунальне підприємство « Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» про визнання права спільної сумісної власності на самочинне будівництво , а саме: тамбур та сарай, які розташовані на території домоволодіння [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог позивачі в позовній заяві і в ході судового засідання позивачі та їх представник підтримали позовні вимоги. Вказали, що відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом від 29.08.2008 року вони є власниками домоволодіння [ADDRESS], тобто кожному належить 1/3 частина домоволодіння. При отриманні свідоцтв про право на спадщину за законом їм державний нотаріус роз'яснив, що при виникненні бажання розпорядитися належними їм частками домоволодіння [ADDRESS] вони не зможуть, оскільки є самочинно збудовані споруди, які зазначені в технічному паспорті, виготовленому станом на 14.08.2008 року. Просили суд визнати за позивачами право спільної сумісної власності на самочинне будівництво: тамбур а1-1 та сарай Д, які розташовані на території домоволодіння [ADDRESS]. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував щодо задоволення позовних вимог. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився. Про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причину неявки суд не повідомили. Виходячи із наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнані позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як видно з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні Рішенням виконкому Індустріальної районної ради від 08.10.1968 року [PERSON] було виділено земельну ділянку під будівництво індивідуального житлового будинку [ADDRESS]. Право власності на домоволодіння [ADDRESS] було 24.01.1973 року зареєстровано за [PERSON] в КП « Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» в реєстровій книзі №286 за реєстровим номером №9, в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 24411900. [INFO] [PERSON] помер ( а.с.12). Після його смерті відкрилася спадщина на домоволодіння [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги є позивачі по справі. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.08.2008 року, посвідченого державним нотаріусом Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори І. Черненко, зареєстровано в реєстрі за №2-1250, спадкоємцем 1/3 частки майна після смерті [PERSON], померлого [INFO] є його дружина [PERSON], спадкове майно складається із домоволодіння, що знаходиться [ADDRESS]. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.08.2008 року, посвідченого державним нотаріусом Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори І. Черненко, зареєстровано в реєстрі за №2-1249, спадкоємцем 1/3 частки майна після смерті [PERSON], померлого [INFO] є його син [PERSON], спадкове майно складається із домоволодіння, що знаходиться [ADDRESS]. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.08.2008 року, посвідченого державним нотаріусом Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори І. Черненко, зареєстровано в реєстрі за №2-1251, спадкоємцем 1/3 частки майна після смерті [PERSON], померлого [INFO] є його син [PERSON], спадкове майно складається із домоволодіння, що знаходиться [ADDRESS]. Відповідно до технічного паспорту на садибний ( індивідуальний житловий будинок)[ADDRESS] від 14.08.2008 року в домоволодінні побудовано самовільно тамбур а1-1 загальна площа 4,2 кв.м. та сарай Д. Згідно до технічного висновку про природність до експлуатації тамбуру і сараю на ділянці [ADDRESS] стан будівельних конструкцій, тамбур до житлового будинку і окремо збудований сарай Д відповідають нормативним будівельним вимогам і будівлі пригодні для подальшої експлуатації. Згідно ч.5 ст. 376 ЦПК України, на вимогу власника ( користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Права інших осіб не порушено. Таким чином, оцінюючи всі докази, які були досліджені судом при розгляді справи у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і підлягають задоволенню .

Outcome: approved