Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-02 00:00:00

02.06.2008р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ЗАТ «Агроресурс» про розірвання договору оренди земельної ділянки(паю) та повернення земельної ділянки в його володіння та користування. В обґрунтування позову він зазначив, що на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДН 149149, виданого Красноармійською райдержадміністрацією 19.07.2005р., він є власником земельної ділянки площею 4,17га. Ця ділянка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Миколаївської с/Ради Красноармійського району Донецької області. До отримання земельного акту та виділу земельної ділянки в натурі позивач був власником Сертифікату на право на земельну частку(пай), який в свою чергу 14.09.2000р. був переданий позивачем в оренду СТОВ «Миколаївське», правонаступником якого є відповідач ЗАТ «Агроресурс». Договір оренди земельної ділянки (паю) був укладений на 10 років і дійсний до 14.09.2010р. 19.07.2007. позивач отримав державний акт на право власності на земельну ділянку , яка була виділена йому в натурі у розмірі 4,17га. У зв'язку з чим позивач вважає, що договір оренди земельної ділянки(паю) від 14.09.2000р. підлягає розірванню з таких підстав: Відповідно до п.17 розділу Х положень Земельного Кодексу України, сертифікат на право на земельну частку(пай), що був підставою для укладення договору оренди земельної частки(паю) з виділенням його власнику земельної ділянки та видачі йому державного акта на право власності на землю, втратив силу правовстановлюючого документу, а його власник набув статусу власника земельної ділянки, тобто з договору оренди земельної частки(паю) вибув суб'єкт(орендодавець) та предмет оренди, тому слід вважати, що цей договір припинено. Статтею 607 ЦК України передбачається, що зобов'язання припиняється за неможливістю його виконання у зв'язку з обставинами, за яку жодна сторона не відповідає.. Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд розірвати договір оренди земельної ділянки(паю) укладений 14.09.2000 року між ним та СТОВ «Миколаївське» та повернути землю в його володіння та користування. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача ЗАТ "Агроресурс" позовні вимоги визнав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 14 вересня 2000 року між позивачем [PERSON] та СТОВ "Миколаївське", яке на цей час реорганізоване в ЗАТ "Агроресурс", було укладено договір оренди земельної ділянки (паю) площею 4, 83 га, розташованого на землях Миколаївської сільської ради, строком на 10 років. Зазначений пай належав орендодавцю [PERSON] на підставі Сертифікату про право на земельну ділянку ( пай), виданого Красноармійською райдержадміністрацією 22 січня 1998 року (А.с.10-11, 32-39). 19.07.2005 року позивач [PERSON] отримав Державний акт про право власності на зазначену земельну ділянку, при цьому було уточнено розмір ділянки 4,17 га та виділено її в натурі, тобто з зазначенням конкретного місця розташування та меж земельної ділянки. (А.с.7-8). При цьому договір оренди земельного паю між сторонами не розривався, новий договір оренди не укладався. 15 січня 2008 року позивач звернувся з письмовою заявою до відповідача з проханням розірвати договір оренди земельного паю, оскільки земля стала його власністю, виділена йому в натурі і він має бажання сам користуватись своєю землею, що підтверджується заявою, долученою до матеріалів справи (л.с.9) та підтвердили сторони в судовому засіданні. Із відповіді голови правління ЗАТ "Агроресурс" Тодуа З.Т. (А.с.18) вбачається, що на час звернення позивача земельна ділянка була засіяна озимою пшеницею, тобто виробничий цикл не було завершено. На цей час представник відповідача не заперечує проти розірвання договору, хоча надав суду угоду про дострокове розірвання договору оренди земельної частки ( паю) №174 від 29 грудня 2006 року, який не має відношення до угоди між сторонами. Зважаючи на те, що сторони просять винести рішення по суті спору, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, розірвати договір оренди земельного паю, укладений між позивачем [PERSON] та відповідачем ЗАТ "Агроресурс" 14 вересня 2000 року та зобов'язати відповідача повернути позивачеві його земельну ділянку, площею 4,17 га, що належить йому на праві власності згідно Державного акту про право власності на земельну ділянку. Згідно ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї з сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Положення цієї статті відповідає вимогам ст. 31 ч.6 Закону України "Про оренду землі". Згідно п.17 ч.2 розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну ділянку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток ( паїв) у натурі та видачі громадянам державних актів на право власності на землю. Тобто після видачі Державного акту на землю Сертифікат про право власності на земельну ділянку ( пай) втратив свою силу, а отже всі угоди, що були укладені раніше підлягають розірванню та перереєстрації відповідно до чинного законодавства. Зважаючи на вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивача є законними та обґрунтованими і їх слід задовольнити в повному обсязі. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати: державне мито у розмірі 480,32 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення 30 гривень.

Outcome: approved