Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], Черкаської міської ради, посилаючись на те, що [INFO] помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на Ѕ частину житлового будинку [ADDRESS], так як даний будинок був придбаний в період шлюбу між батьками позивача. Спадкоємцями майна померлого були позивач та його мати [PERSON], які тривалий час спадщину не оформляли, проживаючи в даному будинку. Відповідачка [PERSON] 30.12.1994р. отримала свідоцтво про право на спадщину на Ѕ частину даного будинку, оформивши право власності на дане домоволодіння тільки на своє ім”я, в подальшому на підставі рішення міської ради від 31.01.2006р. № 9-44 набула права власності на земельну ділянку по [ADDRESS], та отримала державний акт про право власності на зазначену земельну ділянку. 25.01.2008р. згідно договорів дарування вказаний будинок та земельна ділянка відповідачкою [PERSON] подаровані [PERSON]., останній отримав державний акт про право власності на зазначену земельну ділянку, в зв”язку з цим порушено право позивача на спадкове майно після смерті його батька - 1/4 частину житлового будинку. Просить суд визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину від 30.12.1994р., рішення міської ради 31.01.2006р. № 9-44, державні акти про право власності на земельну ділянку по [ADDRESS], видані [PERSON] та [PERSON]., договори дарування будинку та земельної ділянки від 25.01.2008р. між [PERSON] та [PERSON]., визнати за позивачем право власності на ј частину житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON], який помер [INFO] У судовому засіданні позивач та його адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали, посилались на те, що спадщину, яку відкрилась після смерті батька [INFO], позивач прийняв, так як проживав в спірному домоволодінні, позивач від спадщини не відмовлявся, хоч і не заперечував проти оформлення права власності на спадщину на матір в 1994 році, дізнався про порушення його права в квітні 2008 році, коли йому стало відомо про те, що мати подарувала спірне домоволодіння [PERSON]. Також позивач зазначав, що проживав з матір»ю в спірному домоволодіння, доглядав за нею до серпня 2007 року, коли сусід [PERSON]. обманним шляхом вивіз її до лікарні, після чого вона стала проживати у відповідача. Просили суд позов задоволити, визнати недійсними в частині ј частки домоволодіння по [ADDRESS] свідоцтво про право на спадщину, рішення міської ради, державні акти про право власності на земельну ділянку, договори дарування будинку та земельної ділянки, визнати за позивачем право власності на ј частину домоволодіння в порядку спадкування після смерті батька, поновити строк звернення до суду, який пропущений з поважної причини. Представник відповідачів [PERSON], [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, зазначав, що позивач шляхом надання в нотаріальну контору заяви 27.12.1994р. відмовився від спадщини після смерті батька, після чого 30.12.1994р. [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину на Ѕ частину спірного домоволодіння. В подальшому при розгляді в 1996 році суді справи за її позовом до доньки позивача про визнання договору дарування будинку недійсним позивач в якості свідка дав покази, в яких підтвердив свою відмову від спадщини на користь [PERSON], що зафіксовано в протоколі судового засідання по справі 2-817-96 та встановлено рішенням суду від 23.04.1996р., яким поновлено право власності [PERSON] на спірне домоволодіння. Також зазначав, що в 2003 році позивач звертався до суду з позовом до [PERSON] як до власниці спірного домоволодіння з вимогою визнання за ним права власності на Ѕ частину житлового будинку, посилаючись на те, що ніс затрати по його ремонту, ухвалою суду від 24.11.2003р. по справі 2-4193-03 даний позов залишений без розгляду в зв'язку з неявкою позивача. Посилався на те, що позивачем пропущений строк позовної давності для звернення до суду, оскільки з моменту, коли позивач міг довідатись про порушення його прав на спадщину після смерті батька до звернення його до суду з даного питання пройшло понад 12 років. Також пояснив, що між позивачем та його матір»ю часто виникали конфлікти, після чого з серпня 2007 року в зв»язку з побиттям вона перебувала на лікуванні в міській лікарні, в даний час проживає у сусідів. Просив суд в позові відмовити. Представник Черкаської міської ради Стойко А.Ю. в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що рішення міської ради від 31.01.2006р. № 9-44 про передачу у власність [PERSON] земельної ділянки по [ADDRESS] прийняте в межах компетенції даного органу місцевого самоврядування з дотриманням норм чинного законодавства, виходячи з того, що відповідачка являлась власником даного домоволодіння, на підставі даного рішення [PERSON] отримала державний акт про право власності на зазначену земельну ділянку, який в подальшому був переоформлений на відповідача [PERSON] на підставі договору дарування земельної ділянки, підстави для визнання недійсними рішення міської ради та оскаржуваних державних актів відсутні. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, а також матеріали цивільних справ № 2-817-96 та № 2-4193-03, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно з ст.ст.560,561 ЦК 1963 року спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину, яке їм видається після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст.553 ЦК УРСР 1963 р. спадкоємець за законом чи заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з спадкоємців, закликаних до спадкоємства. Наступне скасування такої заяви спадкоємцем не допускається. Згідно з ст.71 ЦК 1963р., ст.257 ЦК України загальний строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (позовна давність) встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ст.265 ЦК України залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності. Відповідно до ст.80 ЦК 1963 р., ст.267 ЦК України закінчення строку позовної давності до пред»явлення позову є підставою для відмови у позові. Відповідно до ст.81 Земельного Кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі приватизації земельних ділянок, а також придбання за договором купівлі-продажу, дарування, іншими цивільно-правовими угодами. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. З матеріалів справи видно, що [PERSON] помер [INFO], після його смерті відкрилась спадщина у вигляді Ѕ частини житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS], спадкоємцями після його смерті були його син[PERSON] та дружина [PERSON], які тривалий час документи по спадщині не оформляли, проживаючи в даному домоволодінні. 27.12.1994р. позивач надав в Першу Черкаську державну нотаріальну контору заяву, в якій зазначав, що йому відомо про право спадщини після смерті батька, на дану спадщину він не претендує, згоден на оформлення його на матір [PERSON], щодо чого не буде мати претензій. 30 грудня 1994 року [PERSON] отримала свідоцтво про право власності на Ѕ частину домоволодіння по [ADDRESS], а також свідоцтво про право на спадщину на іншу Ѕ частину даного домоволодіння в порядку спадкування після смерті чоловіка [PERSON] Рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 23.04.1996 року визнаний недійсним договір дарування спірного домоволодіння від 04.01.1995р., укладений [PERSON]. від імені [PERSON] та [PERSON], поновлено право власності [PERSON] на домоволодіння по [ADDRESS], в ході розгляду даної справи № 2-817-96 позивач, будучи допитаним в судовому засіданні в якості свідка, дав покази щодо того, що відмовився від спадщини на користь матері. Ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси від 24.11.2003р. по справі № 2-4194-03 позов[PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на частину житлового будинку. залишений без розгляду в зв»язку з неодноразовою неявкою позивача в судові засідання, в позовній заяві[PERSON] зазначав, що проживає в будинку по [ADDRESS], належному на праві власності його матері, ставив питання про визнання за ним права власності на Ѕ частину даного домоволодіння, оскільки вкладав в будинок особисті кошти, брав участь у витратах на ремонтні роботи. В судовому засіданні встановлено, що при оформленні прав на спадщину після смерті [PERSON], який помер [INFO], в зв'язку з тим, що позивач 27.12.1994р. надав в нотаріальну контору заяву, в якій зазначав, що дану спадщину він не претендує та згоден на оформлення її на матір, право власності на спадкове майно було оформлене на матір позивача [PERSON], що позивач не оспорював до 2008 року. Відповідачка [PERSON], використовуючи повноваження одноосібного власника спірного домоволодіння, що не оспорювалось позивачем з 1994 року, в установленому законом порядку оформила приватизацію земельної ділянки належного їй домоволодіння, рішенням Черкаської міської ради від 31.01.2006р. № 9-44 їй було передано у власність земельну ділянку площею 1000 кв.м. по [ADDRESS], 04.12.2007р. відповідачка отримала державний акт серії ЯЕ № 617258 про право власності на вказану земельну ділянку, в подальшому розпорядилась належним їй майном, на підставі договору дарування жилого будинку від 25.01.2008р. та договору дарування земельної ділянки від 25.01.2008р. [PERSON] подарувала [PERSON] житловий будинок з надвірними спорудами по [ADDRESS], а також земельну ділянку площею 1000 кв.м. за даною адресою, 04.03.2008р. [PERSON]. отримав державний акт серії ЯД № 784224 про право власності на вказану земельну ділянку. Судом встановлено, що при оформленні в грудні 1994 року права на спадщину після смерті [PERSON] в повному обсязі на [PERSON] позивач був достовірно обізнаний про становище свого права на спадщину після смерті батька, не заперечував проти оформлення спадкових прав повністю на матір, надавши заяву до нотаріальної контори про те, що на дану спадщину не претендує та в подальшому не буде мати щодо цього претензій, в 1996 році, коли в судовому порядку право власності матері позивача на спадкове майно було поновлено шляхом визнання недійсним договору дарування спірного будинку,[PERSON] в якості свідка дав покази про згоду з тим, що його мати являється власницею спірного домоволодіння в зв»язку з його відмовою від спадщини на її користь, в 2003 році пред»явив позов до своєї матері з приводу визнання його права власності на частину домоволодіння з мотивів вкладення особистих коштів в утримання будинку, тобто не ставив питання про поновлення його спадкових прав після смерті батька, хоч і посилався на те, що відповідачка може порушити його права на будинок, зазначене в сукупності спростовує доводи позивача та його адвоката про те, що до 2008 року позивач вважав, що зберігає право на частку в спадщині після смерті батька, тому суд вважає, що позивачем пропущений встановлений законом строк позовної давності, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права, оскільки з дня, коли він міг дізнатись про порушення свого права на спадщину після смерті батька до пред»явлення ним позову про поновлення даного позову пройшло понад 12 років, підстави для висновку суду про поважність причин пропуску позивачем строку позовної давності відсутні, в зв»язку з чим суд вважає, що в задоволені позову необхідно відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed