overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Бобровицького райсуду з позовом до відповідача [PERSON] .про стягнення аліментів, мотивуючи вимоги тим, що з відповідачем перебуває в шлюбі з 18 листопада 2006 року. Від спільного життя мають сина [PERSON][INFO] народження, який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, а витрачає свої кошти на власні потреби. Тому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на сина в розмірі &frac14; частини заробітку, доходу до досягнення ним повноліття, але не менше розміру, передбаченого чинним законодавством. В судовому засіданні позивачка позов підтримала і просить його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав і не заперечує проти його задоволення. Заслухавши позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивачки являються обгрунтованими і підлягають задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбних відносинах з 18 листопада 2006 року. Від спільного життя мають сина [PERSON] , [INFO] народження, який перебуває на утриманні позивачки. Відповідач по справі матеріальну допомогу на утримання сина надає періодично. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тому суд вважає за необхідне стягувати з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання сина [PERSON] в розмірі &frac14; частини з усіх видів заробітку до досягнення ним повноліття. Крім цього стягненню з відповідача підлягає державне мито на користь держави в сумі 51(п'ятдесят одну) гривню та 7 (сім) гривень 50 коп. за інформаційно-технічне забезпечення, оскільки позивачка звільнена від його сплати при подачі позову до суду. Виходячи із вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відкритого акціонерного товариства „Херсонський бавовняний комбінат” про стягнення оплати часу простою, посилаючись на те, що він працює у відповідача. Протягом останніх десяти років на підприємстві мали місце простої. Відповідач не провів оплату часу простою позивачу на суму 4619,69 гривень. У зв'язку з цим вона просить суд стягнути з відповідача на свою користь оплату часу простою у сумі 4619,69 гривень. В судовому засіданні представник позивача уточнила розмір позовних вимог, з підстав, вказаних в позовній заяві, просила суд стягнути з відповідача на користь позивача оплату часу простою за 2001-2008 роки у сумі 5952,20 гривень. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково в межах строку позовної давності, просив суд застосувати до позовних вимог строк позовної давності три роки, і стягнути з відповідача на користь позивача лише оплату простою, який мав місце за останні три роки. Заслухавши сторони, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 12 Закону України „Про оплату праці” норми оплати праці за час простою, який мав місце не з вини працівника встановлюються Кодексом законів про працю України, норми і гарантії в оплаті праці, передбачені частиною першою статті 12 та Кодексом законів про працю України є мінімальними державними гарантіями. Згідно ст. 113 КЗпП України час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу). Згідно ч. 2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмежень будь-яким строком. Судом встановлено, що позивач перебуває у трудових відносинах з відповідачем з 1973 року. На підприємстві мали місце простої з 2001 року. Простої на ВАТ „Херсонський бавовняний комбінат” виникали не з вини працівників, і тому суд приходить до висновку, що оплата часу простою позивачу повинна здійснюватися в розмірі 2/3 тарифної ставки (окладу) встановленого працівникові на час виникнення простою. Окрім цього, позивачу надавалась відпустка з ініціативи власника з частковим збереженням заробітної плати, що підтверджується довідкою № 18-25-5-1140 від 10.11.2008 року. Згідно цієї ж довідки, за період простою у якості оплати відпустки за ініціативою власника позивачу нараховано 362,04 гривень. Суд вважає, що вимоги представника відповідача про застосування до позовних вимог [PERSON] позовної давності не підлягають задоволенню, при цьому суд керується положеннями ч. 2 ст. 233 КЗпП України. Таким чином, на підставі наведених позивачем розрахунків за час простою не з вини працівника за період з серпня 2001 року по липень 2008 року з відповідача на користь позивача, суд вважає за необхідне стягнути суму в розмірі 5952,20 гривень. Оскільки справляння і сплата податку з громадян є обов’язком роботодавця та працівника, вище розрахована сума зазначена без утримання прибуткового податку та інших обов’язкових платежів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про звільнення від стягнення аліментів. В позовній заяві він зіслався на те, що з 19 жовтня 1991 року по 02 лютого 2001 рік він перебував у шлюбі з відповідачкою. Від даного шлюбу є дитина [PERSON][INFO] народження. Рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 13.09.2000 року з нього на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання сина у розмірі ј частини всіх видів доходу, але не менше Ѕ неоподаткованого мінімуму доходів громадян. В даний час, а саме з 15.05.2008 року його син [PERSON] проживає з ним і він повністю взяв на себе обов'язок по його матеріальному забезпеченню, вихованню та навчанню. Відповідачка ніякої участі в його вихованні, фінансуванні не приймає, тому він вважає, що має бути звільнений від обов'язку сплати їй аліментів на утримання їхнього сина. Просить позов задовольнити. Представник відповідачки позов визнав повністю та пояснив, що[PERSON] проживає разом з батьком з травня 2008 року. Проти задоволення позову не заперечує. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Із пояснень сторін, матеріалів справи видно, що згідно рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 13.09.2000 року з [PERSON] на користь [PERSON]стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] народження у розмірі ј частини всіх видів доходу, але не менше Ѕ неоподаткованого мінімуму доходів громадян (а.с.8). Згідно довідки, виданої головою Покровської селищної ради видно, що [PERSON] [INFO] народження зареєстрований за адресою [ADDRESS] За цією ж адресою зареєстрований і[PERSON] [INFO] народження (а.с.6). З акту обстеження матеріально - побутових умов сім'ї [PERSON] за адресою [ADDRESS] видно, що він проживає разом з батьком [PERSON]який тимчасово не працює, тому потребує матеріальної допомоги на придбання зимового одягу, харчування та сплати за електроенергію (а.с.7). Згідно зі ч.2 ст.188 СК України батьки можуть бути звільнені від обов'язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачки необхідно стягнути 08 грн. 50 коп. судового збору та витрати на інформаційно-технічне забезпечення діяльності суду в розмірі 07 грн. 50 коп. в прибуток держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-11 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом, в якому просять визнати за ними право на спадщину за заповітом від 16 листопада 2006 року померлого їх батька [PERSON] , яка складається з житлового будинку [NUMBER] і господарських забудов та споруд, які розташовані в [ADDRESS] та визнати за ними право приватної власності на вказане нерухоме майно. Свої вимоги позивачі мотивує тим, що після смерті їх батька [PERSON] , який помер 28 грудня 2007 року, залишилася спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими забудовами та спорудами за вказаною адресою, який покійний заповідав їм 16 листопада 2006 року. Являючись спадкоємцями за заповітом, у визначений законом 6-місячний строк не звернулися до державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, в зв’язку з юридичною необізнаністю, але фактично прийняли спадщину і користуються нею до цього часу. Разом з тим вони не мають змоги нотаріально оформити спадщину за заповітом, з тих причин, що на зазначений будинок відсутні правовстановлюючі документи, а саме свідоцтво про право власності. З моменту відкриття спадщини і до цього часу відповідач не здійснив дій, направлених на визнання спадщини відумерлою або інших дій, направлених на її відчуження. Відповідач позов визнав. Представник Каланчацької селищної ради пояснив, що вони не здійснювали будь-яких дій щодо спадщини, та не заперечують проти успадкування нерухомого майна позивачами. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що після смерті батька позивачів [PERSON] , який помер 28.12.2007року залишилася спадщина, що складається з житлового будинку з господарськими забудовами та спорудами за адресою: [ADDRESS] . Вказане майно батько заповідав позивачам. Позивачі прийняли цю спадщину шляхом фактичного вступу в володіння та розпорядження нерухомим майном і продовжують володіти та користуватися ним до цього часу. Разом з тим, вони не мають змоги належно оформити спадщину, в зв’язку з тим, що на будинок відсутні правовстановлюючі документи. Відповідно до ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред’явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З моменту смерті батька [PERSON] відповідач у справі не заявив будь-яких претензій щодо володіння та управління позивачами майном покійного. В зв’язку з тим, що між позивачем та відповідачем відсутній спір щодо права на спадщину, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-11 00:00:00

Позивач [PERSON] просить визначити йому додатковий строк для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом від спадкодавця [PERSON] , померлого 24 липня 1998 року. Мотивуючи свої вимоги, позивач вказує, що [PERSON] , який був його батьком, помер 24.07.1998 року, після його смерті залишилася спадщина, яка складається з права на земельну частку (пай), згідно сертифікату на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , який виданий [INFO] року. Крім позивача спадкоємицею за законом є дочка померлого та сестра позивача [PERSON] Однак позивач [PERSON] у визначений законом 6-місячний строк не звернувся до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, в зв’язку з юридичною необізнаністю щодо строку подачі заяви про прийняття спадщини. Крім того, йому не було відомо про наявність такої спадщини, сертифікат на право на земельну частку (пай) йому передали лише у серпні 2008 року. Відповідачі позов визнали. Представник Каланчацької районної державної адміністрації пояснив, що вони будь-яких дій щодо спадщини померлого [PERSON] не здійснювали. Виходячи з наведеного, суд вважає за можливе постановити рішення при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] , 24 липня 1998 року, позивач [PERSON] , став спадкоємцем майна, яке належало покійному, за законом. Крім позивача спадкоємицею за законом є дочка померлого та сестра позивача [PERSON] Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 1272 ЦК України визначено, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ч. 6 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідачка [PERSON] , яка є теж спадкоємицею майна покійного [PERSON] за законом, відмовилася від спадщини на користь позивача [PERSON] Однак позивач [PERSON] своєчасно не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом і пропустив строк подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Строк звернення в нотаріальну контору про прийняття спадщини позивач пропустив в зв’язку з юридичною необізнаністю щодо строку подачі заяви про прийняття спадщини. Крім того, йому не було відомо про наявність такої спадщини, сертифікат на право на земельну частку (пай) йому передали лише у серпні 2008 року. Суд вважає причину пропуску вказаного строку поважною, тому позов слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить звільнити від повноважень опікуна [PERSON] , [INFO] року народження щодо неповнолітньої [PERSON] , [INFO] року народження, та призначити над неповнолітньою опікуном її бабусю [PERSON] . Мотивуючи свої вимоги, позивач вказує, що [PERSON] була призначена 19.10.2005 року рішенням виконавчого комітету Каланчацької селищної ради опікуном над малолітньою племінницею [PERSON] , дитини позбавленої батьківського піклування в жовтні 2005 року. До квітня 2007 року вона задовільно виконувала обов»язки опікуна, але з часом перестала приділяти підопічній належної уваги. Дитина не відвідує дошкільний заклад, часто перебуває у сторонніх людей, під час перевірок виконання опікунських обов»язків [PERSON] в квартирі перебували сторонні особи в нетверезому стані. На даний час дівчинка проживає зі своєю бабусею [PERSON] , яка займається вихованням та утриманням дитини. [PERSON] має бажання бути опікуном над неповнолітньою дитиною. Відповідачка позов визнала. Виходячи з наведеного, суд вважає за можливе постановити рішення при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON] була призначена опікуном над малолітньою племінницею [PERSON] , дитини позбавленої батьківського піклування. До квітня 2007 року вона задовільно виконувала обов»язки опікуна, але з часом перестала приділяти підопічній належної уваги. Дитина не відвідує дошкільний заклад, часто перебуває у сторонніх людей, під час перевірок виконання опікунських обов»язків [PERSON] , в квартирі перебували сторонні особи в нетверезому стані. На даний час дівчинка проживає зі своєю бабусею [PERSON] , яка займається вихованням та утриманням дитини. [PERSON] має бажання бути опікуном над неповнолітньою дитиною. Згідно висновку органу опіки та піклування Каланчацької селищної ради [PERSON] перестала приділяти підопічній [PERSON] належну увагу. У дитини відсутня підготовка до школи, під час перевірок встановлено, що в квартирі часто перебувають сторонні особи в нетверезому стані, в квартирі антисанітарія. Неодноразово сусіди телефонували до опікунської ради про неналежне відношення до виховання дитини опікуном, спостерігалося грубе відношення до дівчинки, нецензурна лайка. Будь-яких перешкод для призначення опіки над малолітньою судом не встановлено, сама [PERSON] проти призначення її опікуном не заперечує. Відповідно до ст. 75 ЦК України суд, якщо він призначив опікуна та піклувальника, або орган опіки та піклування за заявою особи звільняє її від повноважень опікуна або піклувальника. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-11 00:00:00

До суду звернувся позивач з позовною заявою до відповідачів, в якій просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку вартість необлікованої електроенергії в наслідок порушення «Правил користування електричною енергією для населення» затверджених Постановою КМУ від 26 липня 1999 р. N 1357 (далі по тексту ПКЕЕН) в сумі 658,07 грн. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що відповідачі є споживачами електроенергії за адресою: [ADDRESS]. 15.09.2007 року під час технічної перевірки приладів обліку представниками позивача за адресою відповідачів, було виявлено порушення ПКЕЕН, а саме зрив пломби Держстандарту енергопостачальної організації, про що представниками позивача було складено акт № 020139 від 15.09.2007 р. На підставі вказаного акту та відповідно до Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем ПКЕЕН, затвердженої Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики (НКРЕ) №1416 та зареєстрованих в Мінюсті України 29.12.99р. за №919/4212, було розраховано сума збитків у розмірі 658,07 грн. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги позивача. Відповідачі були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, але до суду не з'явились. Про причини неявки суд не повідомили. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи, при перевірці приладів обліку 15.09.2007 р. контролерами Ясинуватського РЕМ у відповідачів було виявлено порушення ПКЕЕН, а саме зрив пломби Держстандарту енергопостачальної організації, про що представниками позивача було складено акт № 020139 від 15.09.2007 р. (а.с.6). Зазначене вказує на те, що відповідно до положень ст.27 Закону України «Про електроенергетику», п.48 споживач несе відповідальність за порушення ПКЕЕН. Згідно акту про порушення ПКЕЕН і відповідно до Методики нарахування розміру відшкодування збитків нанесених енергопостачальнику в слідстві порушення споживачем ПКЕЕН, був проведений розрахунок збитків нанесених постачальнику, що склало 658,07 грн. Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачі порушили ПКЕЕН, тому їм було нараховано збитки, які поніс позивач, а отже з відповідачів на користь позивача слід стягнути 658,07 грн. Відповідно до ст.64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Крім того, з відповідачів солідарно необхідно стягнути судові витрати в розмірі 81 грн., а саме витрати на інформаційне-техничне забезпечення у розмірі 30 грн. та судовий збір - 51 грн. на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-11 00:00:00

До суду звернувся позивач з позовною заявою до відповідачів, в якій просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку вартість необлікованої електроенергії в наслідок порушення «Правил користування електричною енергією для населення» затверджених Постановою КМУ від 26 липня 1999 р. N 1357 (далі по тексту ПКЕЕН) в сумі 752,48 грн. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що відповідачі є споживачами електроенергії за адресою: [ADDRESS]. 27.08.2008 року під час технічної перевірки приладів обліку представниками позивача за адресою відповідачів, було виявлено порушення ПКЕЕН, а саме самовільна заміна приладу обліку, про що представниками позивача було складено акт № 040888 від 27.08.2008 р. На підставі вказаного акту та відповідно до Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем ПКЕЕН, затвердженої Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики (НКРЕ) №1416 та зареєстрованих в Мінюсті України 29.12.99р. за №919/4212, було розраховано сума збитків у розмірі 752,48 грн. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги позивача. Відповідачі були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, але до суду не з'явились. Про причини неявки суд не повідомили. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи, при перевірці приладів обліку 27.08.2008 р. контролерами Ясинуватського РЕМ у відповідачів було виявлено порушення ПКЕЕН, а саме самовільна заміна приладу обліку, про що представниками позивача було складено акт № 040888 від 27.08.2008 р. (а.с.5). Зазначене вказує на те, що відповідно до положень ст.27 Закону України «Про електроенергетику», п.48 споживач несе відповідальність за порушення ПКЕЕН. Згідно акту про порушення ПКЕЕН і відповідно до Методики нарахування розміру відшкодування збитків нанесених енергопостачальнику в слідстві порушення споживачем ПКЕЕН, був проведений розрахунок збитків нанесених постачальнику, що склало 752,48 грн. Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачі порушили ПКЕЕН, тому їм було нараховано збитки, які поніс позивач, а отже з відповідачів на користь позивача слід стягнути 752,48 грн. Відповідно до ст.64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Крім того, з відповідачів солідарно необхідно стягнути судові витрати в розмірі 81 грн., а саме витрати на інформаційне-техничне забезпечення у розмірі 30 грн. та судовий збір - 51 грн. на користь позивача.

Outcome: approved