Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-12 00:00:00

У квітні 2007 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання недійсними договору купівлі-продажу та визнання права власності, який потім уточнював, посилаючись на те, що у 1994 році ТОВ „Комінцентр-сервіс ЛТД” побудувало за рахунок дольової участі п'ятий та шостий поверхи інженерно- лабораторного корпусу за адресою: м. Дніпропетровськ,[ADDRESS] на підставі договору про співпрацю та спільну господарську діяльність від 30.12.1992 року. Дане нерухоме майно знаходилося на балансі підприємства з 1994 року. У 2007 році позивачеві стало відомо, що 02.12.2006 року між [PERSON]. та ПП „Укрекспорт” було укладено договір купівлі-продажу даного нежилого приміщення на підставі рішення третейського суду від 01.12.2006 року. Позивач вважає, що даний договір купівлі-продажу є недійсним, оскільки за рішенням третейського суду виконавчий лист компетентним судом не видавався, реєстрація права власності у КП ДМБТІ не була проведена, третейський суд був створений для вирішення конкретної справи у складі судді Шевцова В.І. одноособово, де позивачем був [PERSON], а відповідачем ПП КНВ-Трейдінг, яке не мало права власності на спірне не житлове приміщення, згідно ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 26.09.2006 року ПП НКВ-Трейдінг було визнано банкрутом і тому ПП НКВ-Трейдінг не могло від свого імені 30.09.2006 року укладати договір купівлі-продажу з [PERSON]. Позивач просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу п'ятого та шостого поверхів будівлі за адресою: м. Дніпропетровськ,[ADDRESS] (літ. Б-6) площею 1039,6 кв. м., укладений між [PERSON] та Приватним підприємством „Укрекспорт” 02 грудня 2006 року, КП ДМБТІ скасувати реєстрацію права власності за ПП „Укрекспорт” на нежитлові приміщення за адресою: м. Дніпропетровськ,[ADDRESS] в т. ч. на п'ятому поверсі приміщення 5 поз. 1-26, І - сходова клітина, ІІ - сходова клітина, ІІІ - ліфт, загальною площею 515,9 кв. м., на шостому поверсі поз. 1-22, ІІ - сходова клітина, ІІІ - ліфт, загальною площею 523,7 кв. м. у будівлі літ. Б-6 загальною площею 1039,6 кв. м., визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю фірмою „Комінцентр- сервіс ЛТД” право власності на нежитлові приміщення за адресою : м. Дніпропетровськ,[ADDRESS] на п'ятому поверсі приміщення 5 поз. 1-26, І - сходова клітина, ІІ - сходова клітина, ІІІ - ліфт, загальною площею 515,9 кв. м., на шостому поверсі поз. 1-22, ІІ - сходова клітина, ІІІ - ліфт, загальною площею 523,7 кв. м. у будівлі літ. Б-6 загальною площею 1039,6 кв. м., зареєструвати за ТОВ фірмою „Комінцентр-сервіс ЛТД” в КП ДМБТІ право власності на нежитлові приміщення за адресою : м. Дніпропетровськ, вул. Батумська на п'ятому поверсі приміщення 5 поз. 1-26, І - сходова клітина, ІІ - сходова клітина, ІІІ - ліфт, загальною площею 515,9 кв. м., на шостому поверсі поз. 1-22, ІІ - сходова клітина, ІІІ - ліфт, загальною площею 523,7 кв. м. у будівлі літ. Б-6 загальною площею 1039,6 кв. м. Ухвалою суду від 06 травня 2008 року до участі у справі в якості третьої особи було залучено ВАТ Проектно-вишукувальний інститут „Укркомундорпроект”. Представник позивача у судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги та просила суд задовольнити. Суду пояснила, що рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2008 року було визнано недійсним третейську угоду, укладену 22.03.2007 року між ПП „Укрекспорт” та [PERSON]та скасовано рішення постійно діючого третейського суду при асоціації „Левлекс” від 22.03.2007 року про задоволення позовних вимог ПП „Укрекспорт” до [PERSON]. про визнання дійсним укладеного у простій письмовій формі договору купівлі-продажу не житлового приміщення від 02.12.2006 року, визнання права власності ПП „Укрекспорт” на поверхи 5 та 6 нежитлового приміщення загальною площею 1039,6 кв. м., які розташовані по[ADDRESS] у м. Дніпропетровську. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Повідомлявся належним чином. В матеріалах справи є заява відповідача, з якої вбачається, що він вважає доводи позивача незаконними та такими, що не відповідають дійсному юридичному статуту оспорюваного позивачем майна та просить розглядати справу в його відсутність. Представник відповідача ПП „Укрекспорт” у судове засідання з'явилася. Позовні вимоги не визнала. Суду пояснила, що ПП „Укрекспорт” є власником спірного нерухомого майна на підставі рішення постійно діючого третейського суду при асоціації „Левлекс” від 22.03.2007 року, яким визнано дійсним договір купівлі- продажу від 02.12.2006 року між ПП „Укрекспорт” та [PERSON]. та визнано ПП „Укрекспорт” власником нерухомого майна. Даний договір купівлі-продажу був зареєстрований в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 13.04.2008 року . Як зазначено в п. 1.1 вказаного договору, продавець володів вказаним майном на підставі іншого рішення третейського суду від 01.12.2006 року. Оплата з продавцем відповідно до вимог договору купівлі-продажу була здійснена в повному обсязі, що підтверджується видатковим касовим ордером № 11-02 від 03.12.2006 року. У КП ДМБТІ відсутні будь-які правовстановлюючі документи, які можуть свідчити про визнання за позивачем права власності на спірне нерухоме майно. У позивача також відсутні будь-які оригінали документів, які можуть підтверджувати його право власності на нерухоме майно. Просила у задоволення позову відмовити. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився. Повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 02 грудня 2006 року, укладеного між [PERSON] та Приватним підприємством „Укрекспорт” у простій письмовій формі, ПП „Укрекспорт” придбало у [PERSON]. будівлю (споруду, приміщення) шестиповерхової виробничої будівлі (літ. Б 6) загальною площею 1039,6 кв. м., яка знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ,[ADDRESS] (т. 1, а. с. 153). Згідно п. 1.1 даного договору зазначена нерухомість належить [PERSON]. на підставі рішення третейського суду від 01.12.2006 року. З рішення третейського суду у складі одноособово судді Шевцова В.І. від 01 грудня 2006 року (т. 1, а. с. 156) вбачається, що відповідно до цього рішення було визнано дійсним договір купівлі- продажу від 30 вересня 2006 року, укладений між [PERSON]. та ПП КНВ- Трейдінг, нерухомого майна: 5-го та 6-го поверхів шестиповерхової не житлової будівлі (літ. Б-6), розташованої за адресою: м. Дніпропетровськ,[ADDRESS] 11, загальною площею 954 кв. м. та визнано за [PERSON]. право власності на вищезазначене нерухоме майно. У той же час, згідно постанови господарського суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2006 року (т. 1, а. с. 158) ПП „КНВ-Трейдінг” було визнано банкрутом та призначено ліквідатором у справі ДПІ АНД району м. Дніпропетровська. З ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 14.12.2006 року вбачається, що за результатами ліквідаційного балансу у ПП „КНВ-Трейдійг” відсутнє майно, тому прийнято рішення про ліквідацію юридичної особи банкрута (т. 1, а. с. 160). Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 січня 2007 року було визнано дійсним договір купівлі-продажу 5-го та 6-го поверхів шестиповерхової виробничої будівлі (літ. Б 6) загальною площею 954 кв. м., яка знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ,[ADDRESS], укладений між ПП „Укрекспорт” та [PERSON]. та визнано за ПП „Укрекспорт” право власності на вищезазначене майно. Рішенням постійно діючого Третейського суду при Асоціації „ЛЕВЛЕКС” у складі одного третейського судді Вдовіної Л.М., вибраного сторонами шляхом укладання третейської угоди від 22 березня 2007 року, було визнано дійсним договір купівлі-продажу від 02 грудня 2006 року, укладений між [PERSON]. та ПП „Укрекспорт” та визнано за ПП „Укрекспорт” право власності на 5-му поверсі приміщення 5 поз. 1-26, І- сходова клітина, ІІ - сходова клітина, ІІІ - ліфт, загальною площею 515,9 кв. м., на 6-му поверсі приміщення 6 поз. 1-22, І, ІІ - сходові клітини, ІІІ - ліфт, загальною площею 523,7 кв. м. в будівлі літ. Б-6, всього загальною площею 1039,6 кв. м., які знаходяться за адресою: м. Дніпропетровськ.[ADDRESS] (т. 3. а. с. 174-176). 13 квітня 2007 року ПП Укрекспорт” зареєструвало в КП ДМБТІ право власності на спірне нежитлове приміщення, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (т. 1. а. с. 161). Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2007 року (т. 1, а. с. 154) рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 січня 2007 року було скасовано. Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2008 року , яке набрало законної сили 29.07.2008 року, була визнана недійсною третейська угода, укладена 22.03.2007 року між ПП „Укрекспорт” та [PERSON]., скасовано рішення постійно діючого третейського суду при асоціації „Левлекс” від 22 березня 2007 року про задоволення позовних вимог ПП „Укрекспорт” до [PERSON]. про визнання дійсним укладеного у простій письмовій формі договору купівлі-продажу не житлового приміщення від 02.12.2006 року, визнання права власності ПП „Укрекспорт” на поверхи 5 та 6 нежитлового приміщення загальною площею 1039,6 кв. м., які розташовані по [ADDRESS] у м. Дніпропетровську. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст. 658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу, та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами вимог), які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, відшкодувати вартість того, що одержано , за цінами, які існують на момент відшкодування. Таким чином, позовні вимоги в частині визнання недійсним договору купівлі- продажу п'ятого та шостого поверхів будівлі за адресою: м. Дніпропетровськ, [ADDRESS] (літ. Б-6) площею 1039,6 кв. м., укладеного між [PERSON] та Приватним підприємством „Укрекспорт” 02 грудня 2006 року обґрунтовані та знайшли своє підтвердження у судовому засіданні і тому підлягають задоволенню. При укладанні договору купівлі-продажу від 02.12.2006 року [PERSON] не був власником спірного нерухомого майна і тому не мав достатніх правових підстав укладати даний договір. Кожна із сторін даного договору купівлі-продажу повинна повернути іншій стороні все отримане за договором. Рішенням виконкому Дніпропетровської міської ради за № 471 від 25.07.1979 року республіканському проектно-вишукувальному інституту „Укркомундорпроект” було відведено земельну ділянку для будівництва інженерно-лебораторного корпусу по [ADDRESS] (т. 1, а. с. 8). 30 грудня 1992 року між Державним інститутом „Дніпрокомундорпроект” та ТОВ фірмою „Комінцентр-сервіс ЛТД” був укладений договір № Д-263 про співробітництво і спільну господарську діяльність (т. 1, а. с. 10-13), п. 2.3 якого встановлена дольова участь фірми „Комінцентр-сервіс ЛТД” в будівництві по[ADDRESS], та наступна передача ТОВ фірмі „Комінцентр-сервіс ЛТД” 5 та 6 поверхів загальною площею 1059,2 кв. м. При будівництві інженерно-лабораторного корпусу Проектно-вишукувальний інститут „Укркомундорпроект” надавав рахунки позивачеві на оплату холодної води, електроенергії (т. 2. а. с. 19-20). 18.02.1994 року наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 16 „Про створення відкритого акціонерного товариства „Укркомундорпроект” створене ВАТ „Проектно- вишукувальний інститут „Укркомундорпроект” шляхом перетворення Державного галузевого проектно-вишукувального інституту проектування будівництва, реконструкції та ремонту об'єктів міського дорожньо-мостового господарства „Укркомундорпроект”. За цим же наказом у власність ВАТ Проектно-вишукувальний інститут „Укркомундорпроект” від Держжитлокомунгоспу України у власність перейшли будівлі літ. А6 - А17, літ Б-6, літ. В-3, В1-2 по[ADDRESS] у м. Дніпропетровську (т. 1, а. с. 227). Після закінчення будівництва Згідно листа Управління інвестицій, ремонтно-будівельних та дорожніх робіт № 18/23 від 11.04.1994 року (т. 1, а. с. 14), управління не заперечувало проти прийняття дольової участі фірмою „Комінценот-сервіс ЛТТД”. 11.05.1994 року був підписаний та затверджений 24.06.1994 року Державним комітетом України по житлово- комунальному господарству акт вводу в експлуатацію будівлі по[ADDRESS] в м. Дніпропетровську (т. 1, а. с. 27-29). 16.05.1994 року ВАТ „Проектно- вишукувальний інститут „Укркомундорпроект” було прийнято наказ № 52/1 про затвердження склад комісії для передачі відповідачу у власність 5 і 6 поверхів будівлі та встановлені строки передачі до 25.05.1994 року. 23.05.1994 року між ВАТ „Проектно-вишукувальний інститут „Укркомундорпроект” та ТОВ фірма „Комінцентр-сервіс ЛТД” було укладено акт про передачу у власність фірми „Комінцентр-сервіс ЛТД” 5 та 6 поверхів інженерно-лабораторного корпусу загальною площею 1059,2 кв. м., побудованого за рахунок дольової участі по [ADDRESS] (т. 1, а. с. 30). Даний акт було затверджено начальником управління інвестицій ремонтно-будівельних та дорожніх робіт Держжитлокомунгоспу України Г.М. Семчуком. За наказом Держжитлокомунгоспу України № 16 від 18.02.1994 року у власність ВАТ Проектно-вишукувальний інститут „Укркомундорпроект” надійшли будівлі по [ADDRESS], в переліку яких щодо літери Б-6 відсутні 5 та 6 поверхи. Передача спірних не житлових приміщень у власність позивача підтверджується також наступними доказами. Так у 1998 році була оформлена інвентарна справа в Міжміському бюро технічної інвентаризації; складено трьохсторонній розподільчий акт будівлі між власниками (т. 1, а. с. 16-26); проведені збори власників, складено і підписано протокол від 27.03.2001 року розділу земельної ділянки (т. 1. а. с. 196); 19.06.2001 року підписано акт розділу земельних ділянок (т. 1, а. с. 198); 20.12.2001 року виконкомом Дніпропетровської міської ради було винесено рішення за № 3374 про надання земельних ділянок по [ADDRESS] у спільну оренду ТОВ „Комінцентр-сервіс” по фактичному розміщенню адміністративних приміщень (т. 1. а. с. 203-204); укладено договір оренди земельної ділянки від 14.05.2002 року (т. 1, а. с. 199-200); 11.02.2002 року була отримана довідка про грошову оцінку земельної ділянки (т. 1. а. с. 201); зведена землевпорядна справа з узгодженими підписами власників (т. 1, а. с. 205-215); ВАТ Проектно- вишукувальний інститут „Укркомундорпроект” 11.09.2003 року надіслав лист на адресу Міжміського бюро технічної інвентаризації про те, що він не заперечує проти оформлення позивачем правовстановлюючих документів на 5 та 6 поверхи будівлі по[ADDRESS] (т. 1, а. с. 218); 15.04.2004 року було проведено збори власників щодо затвердження графіку участі власників в проведені різних заходів (т. 3, а. с. 66-67); 29.03.2007 року ВАТ Проектно-вишукувальний інститут „Укркомундорпроект” направив на адресу Міжміського бюро технічної інвентаризації лист, зазначивши, що на його балансі відсутні приміщення 5 та 6 поверхів і претензії по ним до власника відсутні (т. 1, а. с. 223); висновком Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. М.С. Бокаріуса підтверджено справжність підписів посадових осіб ВАТ ПВІ „Укркомундорпроект” на всіх документах та акті про передачу у власність фірми „Комінцентр-сервіс ЛТД” 5 та 6 поверхів інженерно-лабораторного корпусу (т. 1. а. с. 224-228). 01.01.2003 року між ВАТ ПВІ „Укркомундорпроект” та позивачем було укладено договір за № 3а/03 сумісного використання приміщень загального користування за адресою: м. Дніпропетровськ,[ADDRESS] (т. 3, а. с. 58-65); позивачем було укладено договір № 4295 від 30.07.2002 року про надання послуг на водопостачання та водовідведення та позивачем проводилася оплата за даним договором (т. 2, а. с. 121-147); 15.02.2001 року позивачем було укладено договір на постачання електричної енергії та проводилася оплата за даним договором (т. 2, а. с. 44-120); 01.10.2005 року був укладений договір на постачання теплової енергії та проводилася оплата позивачем за даним договором (т. 2, а. с. 5-18); позивачем було укладено 14.05.2002 року договір оренди землі та проводилася орендна плата (т. 2, а. с. 163-202). Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 01.11.2007 року було визнано акт від 23.05.1994 року, укладений між ВАТ Проектно-вишукувальний інститут „Укркомундорпроект” та ТОВ фірмою „Комінцентр-сервіс ЛТД”, недійсним. Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.01.2008 року рішення господарського суду Дніпропетровської області від 01.11.2007 року було скасовано і відмовлено у позові ВАТ Проектно-вишукувальний інститут „Укркомундорпроект” (т. 1, а. с. 176-178). Постановою Вищого господарського суду України від 21 квітня 2008 року були скасовані постанова Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.01.2008 року та рішення господарського суду Дніпропетровської області від 01.11.2007 року на справу направлено на новий розгляд (т. 3, а. с. 142-147). Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.07.2008 року провадження у справі за позовом ВАТ Проектно-вишукувальний інститут „Укркомундорпроект” до ТОВ „Комінцентр-сервіс ЛТД” було припинено (т. 3, а. с. 181-185). Відповідно до ст. 4 ЦК УРСР цивільні права і обов'язки виникають з підстав, передбачених законодавством, а також з дії громадян і організацій, які хоч і не передбачені законом, але в силу загальних начал і змісту цивільного законодавства породжують цивільні права і обов'язки. Відповідно до цього цивільні права і обов'язки виникають: з угод, передбачених законом, а також з адміністративних актів, у тому числі для державних, кооперативних та інших громадських організацій - з актів планування; внаслідок інших дій громадян і організацій; внаслідок подій, з якими закон пов'язує настання цивільно-правових наслідків Відповідно до ст. 41 ЦК УРСР угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов'язків. Відповідно до ст. 153 ЦК УРСР договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів такого виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто угоди. Відповідно до ст. 128 ЦК УРСР право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачене законом або договором. У судовому засіданні знайшло підтвердження того, що позивачем на підставі договору № Д-263 про співробітництво і спільну господарську діяльність з третьою особою було встановлено дольову участь фірми „Комінцентр-сервіс ЛТД” в будівництві по[ADDRESS], та наступна передача ТОВ фірмі „Комінцентр- сервіс ЛТД” 5 та 6 поверхів даної будівлі. Позивач повністю виконав умови договору, набувши таким чином право власності на спірне не житлове приміщення. Тому позовні вимоги в частині визнання за позивачем права власності на нежитлові приміщення за адресою : м. Дніпропетровськ, [ADDRESS] на п' ятому поверсі приміщення 5 поз. 1-26, І - сходова клітина, ІІ - сходова клітина, ІІІ - ліфт, загальною площею 515,9 кв. м., на шостому поверсі поз. 1-22, ІІ - сходова клітина, ІІІ - ліфт, загальною площею 523,7 кв. м. у будівлі літ. Б-6 загальною площею 1039,6 кв. м. є обґрунтованими і тому підлягають задоволенню. Розглядаючи позовні вимоги щодо зобов'язання КП ДМБТІ скасувати реєстрацію права власності за ПП „Укрекспорт” на нежитлові приміщення за адресою: м. Дніпропетровськ,[ADDRESS] та зареєструвати право власності на спірні не житлові приміщення за позивачем, суд вважає необхідним відмовити у їх задоволенні, оскільки дані вимоги, в разі відмови КП ДМБТІ вчинити зазначені дії, розглядаються в порядку адміністративного судочинства. Вирішуючи питання щодо судових витрат у відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з позивача сплачений не у повному обсязі судовий збір на користь держави у розмірі 1615 грн.

Outcome: partial