Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-03 00:00:00

21 липня 2008 року АТ "Індустріально-експортний банк" м. Київ в особі відділення філії "Волинська дирекція" АТ "Індустріально-експортний банк" в м. Нововолинську звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договром та судових витрат. Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що між ним та відповідачем 02 лютого 2007 року було укладено кредитний договір № 110/710093 відповідно до якого останньому було надано кредит в сумі 4 000 (чотири тисячі) доларів США для споживчих потреб зі сплатою 11% річних за користування кредитом, та щомісячну процентну винагороду за управління фінансовим кредитом в розмірі 1,15 % річних в місяць від суми кредиту. Відповідач взяв на себе зобов'язання щомісячно сплачувати позивачу нараховані проценти за кредитом та комісію і повністю погасити заборгованість за кредитом не пізніше 01 лютого 2010 року. Як вбачається із матеріалів справи до кредитного договору № 110/710093 від 02 лютого 2007 року було укладено договір поруки між АТ "Індустріально-експортний банк", з однієї сторони, [PERSON] (поручитель), з другої сторони, та [PERSON] (позичальник), з третьої сторони (а.с.7), умовами якого передбачено, що [PERSON], на добровільних засадах взяла на себе зобов'язання перед банком відповідати по зобов'язанням позичальника, які виникають з умов кредитного договору № 110/710093 від 02 лютого 2007 року, в повному обсязі заборгованості за кредитом та/або відсотками за кредит, а також штрафів та пені, в строки та умовах, обумовлених кредитним договором. Згідно п.2.1 договору поруки сторони договору визначають, що у випадку невиконання позичальником взятих на себе зобов'язань по кредитному договору поручитель несе солідарну відповідальність перед банком на рівні з позичальником за кредитним договором. У п.3.1 договору поруки передбачено, що у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником взятих на себе зобов'язань по кредитному договору поручитель і позичальник несуть солідарну відповідальність перед банком на всю суму заборгованості, встановлену на момент подання позовної вимоги. Згідно заяви на видачу готівки від 02 лютого 2007 року відповідачу [PERSON] було видано 4 000 доларів США, що еквівалентно у гривнях становить 20 200, 00 (двадцять тисяч двісті) гривень. Строк користування кредитом встановлено з 02 лютого 2007 року по 01 лютого 2010 року згідно п.1.1 зазначеного кредитного договору. Відповідач користувався кредитними коштами, але не дотримувався умов договору кредиту щодо погашення, допускаючи систематичне порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів, чим порушив п.1.1., п. 4.2.3. договору кредиту. Договором поруки до кредитного договору № 110/710093 від 02 лютого 2007 року встановлено, що у зв'язку із простроченням повернення кредиту та сплати процентів, у відповідності до п.6.2., п.6.2.1. договору кредиту, позивач вправі вимагати дострокового повернення кредиту, сплати передбачених кредитним договором пені та штрафів, а також відшкодування збитків, завданих банку у результаті невиконання чи неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору. Станом на 24 червня 2008 року загальна сума заборгованості за кредитним договором перед позивачем становить 15 204 (п'ятнадцять тисяч двісті чотири) грн. 93 коп., згідно розрахунку №02/01-37-180 від 24 червня 2008 року. З договору поруки вбачається, що поручитель у випадку невиконання чи неналежного виконання взятих на себе зобов'язань по цьому договору, виплачує в безспірному порядку , банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, яка діяла на момент виникнення зобов'язання поручителя погасити заборгованість позичальника, за кожний день прострочки від несвоєчасно погашеної суми заборгованості. При цьому, моментом виникнення зобов'язання поручителя погасити заборгованість позичальника, рахується день, наступний за днем, коли повинен бути погашений кредит та/або відсотки за кредит по кредитному договору. Відповідно до ст.554 Цивільного Кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Таким чином відповідач [PERSON] та поручитель [PERSON] несуть солідарну відповідальність за кредитним договором № 110/710093 від 02 лютого 2007 року. Так як добровільно повертати кошти відповідачі не бажають, то позивач звернувся для вирішення даного питання в суд, і просить стягнути суму заборгованості, а саме 15 204,93 грн. з відповідачів на свою користь, а також судові витрати в сумі 182,05 грн. У попередньому содовому засіданні відповідач [PERSON] заборгованість по кредитному договору № 110/710093 від 02 лютого 2007 року, визнав повністю. В судовому засіданні представник позивача Клімашко Ж.В. підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі і просить їх задоволити. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причину неявки в судове засідання не повідомили. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Згідно пункту 3.3. Кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом та комісійної винагороди за управління фінансовим кредитом згідно до п.1.2 здійснюється з дня списання коштів з позичкового рахунку. За порушення строків повернення кредитної заборгованості, проценти та комісія нараховуються на суму заборгованості за кредитом і за період прострочення до моменту погашення кредиту. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є підставні і підлягають до задоволення повністю. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Отже, до стягнення з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача підлягає загальна заборгованість по кредиту в розмірі 15 204,93 грн. Також до стягнення з відповідачів на користь позивача підлягають судові витрати, а саме сума сплаченого судового збору в дохід держави - 152,05 грн. та сума сплачених витрат на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 30 грн., всього 182,05 грн., що підтверджується документально (а.с.1,2).

Outcome: approved