Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] . про усунення перешкод у здійсненні права власності, використанні земельної ділянки, мотивуючи свої вимоги тим, що йому на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,5037 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території [INFO] сільської ради, Тульчинського району, кадастровий номер якої [NUMBER] . Дане право власності посвідчується державним актом на право на земельну ділянку серії [NUMBER] , виданого Тульчинською районною державною адміністрацією від [INFO] року [NUMBER] Відповідно до кількісної та якісної характеристики даної земельної ділянки, проведеної відділом держземагенства, на даній земельній ділянці знаходяться багаторічні насадження - сади. Однак, будучи власником вказаної земельної ділянки, він не може нею користуватися, так як [PERSON] , самовільно, не укладаючи з ним договору оренди земельної ділянки - зайняв її та користується багаторічними насадженнями. В зв'язку з цим, просить суд, винести рішення яким усунути перешкоди у здійсненні його права власності - користування та розпорядження своїм майном, правом приватної власності на вказану земельну ділянку. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі і просив суд їх задовольнити. В обґрунтування позовних вимог суду пояснив, що йому на праві приватної власності належить земельна ділянка, на якій знаходяться багаторічні насадження - садки. 25.07.2007 року він отримав державний акт на право власності на земельну ділянку. Після отримання акту він намагався господарювати на даній земельній ділянці, але вона перебувала в оренді відповідача. Згодом він дізнався, що той невідомо яким чином придбав в [INFO] ” садки, тобто багаторічні насадження, які знаходяться на його земельній ділянці. Тому вважає, що порушено його право власності на дану земельну ділянку. Відповідач позовні вимоги не визнав. В заперечення позовних вимог позивача суду пояснив, що відповідно до договору оренди земельної ділянки від [INFO] року, він орендував в [INFO] ” строком на п'ять років земельну ділянку площею 17,2 га з багаторічними насадженнями (яблуневий сад) на ній. Договір набув чинності з моменту його реєстрації в [INFO] сільській раді від [INFO] року. П. 2.2. вказаного договору передбачено його чинність і для нового власника. А тому він вправі користуватися даною земельною ділянкою до [INFO] року. Крім того, відповідно до договору купівлі-продажу [NUMBER] багаторічних насаджень (плодових дерев) від [INFO] року, він купив в [INFO] ” дерева-яблуні в кварталі [NUMBER] , сплативши підприємству кошти в сумі 20005 грн. Таким чином, він став власником дерев-яблунь, які знаходяться на вказаній земельній ділянці. Представник третьої особи, [INFO] ”, [PERSON] , який діє за довіреністю, підтримав заперечення відповідача, пояснивши суду, що [PERSON] дійсно являється власником багаторічних насаджень - дерев-яблунь, які знаходяться на земельній ділянці позивача. Вказані садки він купив у товариства, внісши кошти в касу підприємства. Залучений до участі в справі в якості третьої особи, представник відділу земельних ресурсів в Тульчинському районі, [PERSON] суду, пояснив, що позивач являється власником земельної ділянки у відповідності до державного акту. При паюванні земель в [INFO] ” до грошової оцінки землі були включенні і багаторічні насадження, які на ній знаходились - садки. Тому, позивач ставши власником земельної ділянки, автоматично став і власником саду. Вислухавши позивача, відповідача, їх представників, представників третіх осіб, дослідивши матеріали справи суд встановив: Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого [INFO] року Тульчинською районною державною адміністрацією, позивач [PERSON] являється власником земельної ділянки площею 0,5037 га, яка розташована на території [INFO] сільської ради Тульчинського району. Цільове призначення даної земельної ділянки - ведення товарного сільськогосподарського виробництва. /а.с. 15/ Відповідно до ст. 22 п.2 ЗК України до земель сільськогосподарського призначення, якою являється земельна ділянка позивача, належать сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження ...). Даючи оцінку представленим відповідачем доказам, судом встановлено, що згідно договору оренди земельної ділянки від [INFO] року, укладеного між [INFO] та [PERSON] , останньому було передано в оренду строком на п'ять років (п. 2.2. Договору) земельну ділянку площею 17,2 га в тому числі багаторічні насадження 17,2 га в кварталі [NUMBER] . В заключних положеннях (п.8 Договору) передбачено, що він набуває чинності після підписання його сторонами та державної реєстрації. В посвідчувальному надпису Договору зазначено, що він зареєстрований у відділі земельних ресурсів про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис [NUMBER] від [INFO] року. А вже [INFO] року він зареєстрований в [INFO] сільській раді. /а.с. 44-49/. Таким чином, суд дійшов висновку, і це підтверджено вищевказаним договором, що державна реєстрація договору була проведена саме [INFO] року, а не [INFO] року, на що посилається відповідач. В зв'язку з чим, строк дії договору оренди закінчився 20.04.2008 року. Тому, відповідно до ст. 31 Закону України «Про оренду землі» даний договір оренди припиняється в зв'язку із закінченням строку, на який його було укладено. Дослідивши докази щодо купівлі відповідачем багаторічних насаджень, суд вважає, що укладений договір [NUMBER] купівлі-продажу багаторічних насаджень (плодових дерев) від [INFO] року між [INFO] та [PERSON] є нікчемним. /а.с 53-55/. Так, відповідно ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна (в даному випадку це багаторічні насадження - ст. 181 ЦК України) укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Ст. 220 цього ж Кодексу передбачено, що в разі недодержаннями сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Крім того, при вирішенні даного спору судом враховано вимоги ст. 22 ЗК України та пояснення начальника відділу земельних ресурсів в Тульчинському районі, який зазначив, що грошова оцінка землі, при розпаюванні, була проведена з врахуванням багаторічних насаджень. Тому, відповідно до ст. 152 ч.2 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язанні з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідачем були порушенні права позивача щодо вільного використання власної земельної ділянки. В зв'язку з викладеним суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати на користь позивача, а також кошти в сумі 600 грн. за надання юридичної допомоги. Крім того, підлягають стягненню судовий збір в сумі 51 грн. та 22,50 недоплачених коштів з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільної справи, так як спір між сторонами являється майновим. На підставі викладеного,

Outcome: approved