Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-20 00:00:00

В листопаді 2007 року [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики та відсотків за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань. Позивач мотивував свої вимоги тим, що 30 серпня 2004 року між ним та [PERSON] був укладений договір позики. Договір позики був посвідчений 30 серпня 2004 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Матвієнком С.М., за реєстровим № 7280. Згідно даного договору, позивач передав, а відповідачка отримала позику у сумі 103 448 грн. Зазначену суму відповідачка була зобов'язана повернути позивачу у строк до 30 квітня 2005 року. Факт одержання відповідачкою грошей підтверджується власноручно написаною нею розпискою. У забезпечення виконання зобов'язання по поверненню позики одночасно між ними був укладений договір іпотеки. Предметом договору іпотеки виступив житловий будинок [ADDRESS]. Як вказує позивач, відповідачка не виконала взяті на себе зобов'язання та у визначений строк не повернула грошові кошти. 30 березня 2007 року відповідачка звернулася до позивача з проханням надати їй додаткову позику в сумі 85 000 грн. на особисті потреби. Зазначена сума була в цей же день передана відповідачці, факт передачі грошей підтверджується відповідною розпискою. Сторони погодилися в присутності свідків, що загальна сума боргу становить 227 250 грн. Строк повернення загального розміру боргу був встановлений сторонами до 30 квітня 2007 року. Додатково сторони погодилися, що коли відповідачка своєчасно не поверне загальний розмір боргу , вона сплатить позивачу суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення , а також 50 % річних від простроченої суми. Суму боргу відповідачка у встановлений строк не повернула , як вказує позивач, у вчиненні виконавчого напису позивачу було відмовлено, тому станом на 25 листопада 2007 року включно загальний розмір боргу відповідачки перед ним становить 315 696 грн. Позивач просив стягнути з відповідачки на його користь за договорами позики у загальній сумі 315 696 грн., відшкодувати йому судові витрати у вигляді сплаченого державного мита в розмірі 1 700 грн. та плати за інформаційно - технічне забезпечення судового процесу в розмірі 30 грн. В судовому засіданні суду першої інстанції позивач неодноразово уточнював свої позовні вимоги і остаточно просив стягнути з відповідачки на його користь: борг відповідно до договору позики від 30 серпня 2004 року , загальна сума якого складає 234 436 грн.12 коп.; 50 000 грн. в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди ; витрати на правову допомогу в сумі 1 000 грн.; витрати за проведення судово - почеркознавчої експертизи № 187 ц в сумі 2111, 40 грн.; витрати за виклик експерта в розмірі 75 грн. 12 коп.; всі судові витрати покласти на відповідачку. Оскаржуваним рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 03 липня 2008 року позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] борг за договорами позики в сумі 194 757 грн. 44 коп. з урахуванням індексу інфляції та 10 % річних, витрати на правову допомогу в сумі 1000 грн., моральну шкоду в сумі 1000 грн., 2111 грн. 40 коп. за проведення судово-почеркознавчої експертизи, 1700 грн. судового збору, 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а також 8 грн.50 коп. судового збору в дохід держави. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати зазначене судове рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Апелянт наполягає на тому, що згідно розписки від 30 квітня 2007року нею [PERSON] було повернуто : 10 жовтня 2005 року 8 000 доларів США , що за курсом НБУ складає 40 400 грн. та 30квітня 2007р. - 20 000 доларів США, що за курсом НБУ складає 101 000 грн. в присутності трьох свідків, і таким чином був погашений борг в сумі 103 448 грн. та штрафні санкції з інфляційними відсотками в сумі 37 952 грн. Відповідачка [PERSON] не погоджується з висновком судово-почеркознавчої експертизи, вважаючи його необгрунтованим та упередженим, та наполягає на проведенні повторної експертизи. Вимоги позивача про стягнення моральної шкоди, на думку апелянта, є безпідставними, оскільки позичені кошти згідно розписки від 30 квітня 2007року були повернуті нею повністю. Також апелянт вказує, що висновок суду про те, що наявність розписки у позивача підтверджує факт неповернення боргу не відповідає дійсності, оскільки вона з позивачем перебувала в дружніх відносинах , і жодна із сторін не наполягала на дотриманні встановленого чинним законодавством порядку повернення боргу. Також апелянт вважає необґрунтованими розрахунки суду щодо загальної суми боргу. На думку апелянта, якщо б і існував борг , про який йдеться мова в позовній заяві, то його загальна сума , з урахуванням річних відсотків та інфляції , складав би 185 639 грн. 13 коп. Вислухавши суддю - доповідача, пояснення учасників судового процесу , дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню . Зокрема, апеляційний суд вважає за необхідне скасувати рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03 липня 2008 року в частині стягнення з [PERSON]на користь [PERSON] 1000 грн. моральної шкоди та в частині стягнення з [PERSON]на користь держави судового збору в сумі 08 грн. 50 коп., оскільки в цій частині суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права. На підставі положень ч.1 , п. 4 статті 309 ЦПК України апеляційний суд вважає за необхідне ухвалити нове рішення , яким відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON]про стягнення моральної шкоди . В іншій частині рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03 липня 2008 року необхідно залишити без змін. Оскільки відповідно до положень статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань. Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи , що 30 серпня 2004 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики з одночасним забезпеченням його виконання заставою (іпотекою) (а.с. 5). Відповідно до умов договору позивач передав, а відповідачка отримала кошти в сумі 103 448 грн., що підтверджується розпискою від 30 серпня 2004 року (а.с.36). Суму боргу боржник зобов'язувався повернути кредитору в строк до 30 квітня 2005 року. Після повернення позики в повній сумі кредитор повинен повернути боржнику розписку. У разі неможливості повернення розписки кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність розписки у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Згідно п. 5 зазначеного Договору , в разі , коли боржник не поверне позичені кошти у встановлений строк , кредитор вправі стягнути заборгованість в безспірному порядку. Документом, що підтверджує без спірність заборгованості боржника та встановлює прострочення виконання зобов'язання, вважається розписка боржника, яка знаходиться у кредитора. Відповідно до п. 7 зазначеного Договору , якщо боржник своєчасно не повернув суму позики , він зобов'язаний сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановлено індексу інфляції за весь час прострочення , а також 10 % річних від простроченої суми ( а. с. 5). Даний договір 30 серпня 2004 року посвідчений Матвієнком С.М., приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу, за реєстровим № 7280. Даний договір підписано сторонами. Оригінал розписки від 30 серпня 2004 року про отримання відповідачкою від позивача суми позики в розмірі 103 448 грн. згідно договору № 7280 від 30 серпня 2004 року надано до суду [PERSON]- кредитором (а. с. 36). Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що договір позики від 30 серпня 2004 року був укладений між сторонами з дотриманням вимог статті 1047 Цивільного кодексу України. На підтвердження укладення договору позики та його умов суду представлено оригінал розписки , яка знаходиться у позивача , що підтверджує передачу зазначеної суми грошових коштів відповідачці та неповернення суми боргу. Оригінал розписки знаходиться у кредитора, що за умовами п. 5 Договору позики підтверджує безспірність заборгованості відповідачки. Підпис від імені [PERSON] на розписці від 30 квітня 2007 року, яку відповідачка представила суду , як доказ повернення нею грошових коштів [PERSON], виконаний не ним, а іншою особою, згідно висновку судово - почеркознавчої експертизи № 187 ц від 07 березня 2008 року, тому дана розписка обґрунтовано судом до уваги не взята. Твердження апелянта відносно того , що вказані в розписці від 30 серпня 2004 року грошові кошти були повністю виплачені нею, і це підтверджується розпискою від 30 квітня 2007року ( а. с. 35) не можуть взяті до уваги апеляційним судом та визнані належним доказом повернення відповідачем коштів позивачу, оскільки висновком судово-почеркознавчої експертизи №187 Ц від 07 березня 2008року Чернігівського відділення Київського науково - дослідного інституту судових експертиз встановлено ( а. с. 150- 168), що досліджуваний підпис від імені [PERSON] у зазначеній розписці від 30 квітня 2007 року ( а. с. 35) виконаний не [PERSON], а іншою особою. Будь-яких інших доказів повернення позивачу всієї суми боргу чи його частини відповідачкою суду не надано. Крім того, оригінал розписки від 30.08.2004 року про отримання [PERSON] суми боргу наданий в суд першої інстанції позивачем [PERSON], що також свідчить про невиконання боржником умов договору та неповернення боржником суми боргу. Є також безпідставним посилання апелянта на ту обставину, що факт повернення нею [PERSON] грошових коштів підтверджується показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], оскільки згідно чинного законодавства, факт передачі грошових коштів показами свідків не доводиться. Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості та упередженості висновків проведеної по справі судово - почеркознавчої експертизи не можуть бути підставою для скасування вірного по суті судового рішення, оскільки апелянтом не доведені зазначені твердження. Відповідно до положень статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Розрахунок суми боргу за договором позики та відсотків за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань , проведений апелянтом в апеляційній скарзі , не спростовує вірності проведеного розрахунку судом першої інстанції ( а. с. 226). Оскільки зазначений розрахунок судом першої інстанції проведено з врахуванням положень п. 7 укладеного між сторонами договору позики з одночасним забезпеченням його виконання заставою (іпотекою) від 30 серпня 2004 року ( а. с. 5). Враховуючи наведене, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції в зазначеній частині, оскільки в даній частині оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено на основі повно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Разом з тим, апеляційний суд вважає, що є обгрунтованими доводи апеляційної скарги щодо безпідставного стягнення з відповідачки на користь позивача 1 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. В даній частині рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням апеляційним судом нового рішення, на підставі положень статті 309 ч.1, п. 4 ЦПК України, оскільки вирішуючи справу в даній частині позовних вимог, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права . Відповідно, підлягає скасуванню рішення суду першої інстанції і в частині стягнення з відповідачки в дохід держави судового збору в сумі 08 грн. 50 коп. Апеляційний суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення моральної шкоди, з наступних підстав. Положення статті 611 Цивільного кодексу України регламентують, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом , зокрема : 1). припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом , або розірвання договору ; 2). зміна умов зобов'язання ; 3). сплата неустойки ; 4). відшкодування збитків та моральної шкоди . Укладеним між сторонами договором позики від 30 серпня 2004 року ( а. с. 5) відшкодування моральної шкоди в разі порушення зобов'язання не передбачено. Крім того, не передбачає відшкодування моральної шкоди і законодавство, що регулює договір позики ( статті 1046 - 1053 Цивільного кодексу України).

Outcome: partial