Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-17 00:00:00

[PERSON] . звернулась до суду з позовною заявою, в якій вказала, що з [PERSON] проживали у шлюбі зареєстрованому [INFO] року. [INFO] району [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок [ADDRESS] У першу чергу право на спадкування за законом має позивачка, як дружина спадкодавця та [PERSON] , як їх син, який на спадщину не претендує. Позивачка постійно проживала з спадкодавцем і вважається такою, що прийняла спадщину. Однак оформити право власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом не має можливості, оскільки згідно довідки Комунального підприємства «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» [NUMBER] від 14.08.2008 року за [PERSON] право власності на житловий будинок [ADDRESS] не зареєстровано. За оцінкою вказаного підприємства вартість будинку становить 16075 грн. Збудовано будинок у 1960 році, документи на нього не збереглися. На підставі викладеного, позивачка просила визнати її, [PERSON] , власником будинку [ADDRESS] вартістю 16075 грн. в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] який помер [INFO] Позивачка [PERSON] . у попереднє судове засідання не з’явилась та подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, заявлений позов просила задовольнити. Представник відповідача в попереднє судове засідання не з’явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав, обставин, викладених у позовній заяві, не оспорював. В зв’язку з тим, що відповідач позов визнає, судом ухвалено винести рішення по суті позову на попередньому розгляді справи згідно ст.130 ЦПК України. Оскільки правовідносини, з приводу яких заявлено позов, виникли та існували до прийняття Цивільного Кодексу України в редакції 2003 року, який набрав чинності з 01.01.04, суд, відповідно до прикінцевих та перехідних його положень застосовує до них законодавство, яке було чинне на момент їх виникнення та існування. З довідки Комунального підприємства «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» вбачається, що право власності за померлим [PERSON] . на оспорюваний будинок вартістю 16075 (шістнадцять тисяч сімдесят п’ять) грн. зареєстровано не було (а.с.6). Однак, факти належності оспорюваного будинку [PERSON] на час його життя на праві приватної власності, побудови його на підставі встановленого дозволу, належного проекту тощо сторонами не оспорюються, так само сторонами не оспорюється відсутність осіб, які претендували б на обов’язкову частку в спадщині після його смерті. Окрім того, що сторонами на оспорюється факт належності будинку чоловіку позивачки [PERSON] , це підтверджується технічними документами на будинок (а.с.7-9) та довідками Андріївської сільської ради (а.с.10;12). Суд прийшов до висновку про визнання цих фактів такими, що доказуванню не підлягають. За таких обставин суд визнає, що [PERSON] . за свого життя правомірно набув право власності на оспорюваний будинок з підстав визначених ст.ст.12-13 Закону України «Про власність», ст.4 Цивільного Кодексу УРСР в редакції 1963 року, а тому після смерті [PERSON] . право власності на оспорюваний будинок ввійшло до складу його спадщини. Відповідно до ст.ст.548-549 Цивільного Кодексу УРСР в редакції 1963 року передбачено, що для придбання спадщини спадкоємець повинен прийняти її, про що свідчить фактичний вступ спадкоємця в управління або володіння спадковим майном. Факт прийняття спадщини позивачкою стверджено довідкою Андріївської сільської ради [NUMBER] від 01.08.08. Таким чином, по закінченню шести місяців після смерті [PERSON] . його дружина – позивачка у справі стала власником оспорюваного будинку. При цьому її право власності на цей будинок виникло як у спадкоємця першої черги за законом і виникло з підстав, передбачених ст.ст.12, 15, 16 Закону України «Про власність». На підставі викладеного,

Outcome: approved