Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-19 00:00:00

11 серпня 2008 року до Носівського районного суду згідно ухвали Апеляційного суду Чернігівської області від 30 липня 2008 року надійшла позовна заява [PERSON] до[PERSON] співвідповідач [PERSON] треті особи: Головне управління юстиції у Чернігівській області, Носівська районна державна нотаріальна контора про визнання недійсним заповіту, свідоцтва про право на спадщину за заповітом то договору купівлі-продажу будинку, Позивач обґрунтовує свій позов тим, що його баба, [PERSON], 25 травня 2002 року зробила заповіт на його ім'я на частину житлового будинку [ADDRESS] 15 вересня 2005 року на прохання дружини відповідача[PERSON]лікар Носівської ЦРЛ [PERSON], не маючи відповідних повноважень, посвідчила заповіт від імені [PERSON], яка померла 17 вересня 2005 року, яким [PERSON] нібито заповідала своє майно[PERSON] 04 вересня 2006 року відповідач подав до нотаріальної контори заповіт від 15 вересня 2005 року та отримав на своє ім'я свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Наступного дня відповідач подав заяву до Носівського БТІ, зареєстрував свідоцтво про право на спадщину, а 07 вересня 2006 року зареєстрував право власності на спірний будинок. 19 вересня 2006 року [PERSON] продав будинок [PERSON], яка 06 жовтня 2006 року зареєструвала право власності на вказане нерухоме майно. Вироком Носівського районного суду Чернігівської області від 28 лютого 2007 року, лікаря Носівської ЦРЛ [PERSON]засуджено за ч. 1 ст. 358 КК України та визнано винною у підробці заповіту від 15 вересня 2005 року. За таких обставин, позивач [PERSON] просив визнати недійсним заповіт [PERSON] на ім'я[PERSON] який посвідчений лікарем Носівської ЦРЛ [PERSON] визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] та визнати недійсним договір купівлі-продажу будинку [ADDRESS]від 19 вересня 2006 року, укладений між[PERSON] та [PERSON] У судовому засіданні представник позивача [PERSON]позовні вимоги підтримав, пояснив, що позивач змушений звернутися до суду, оскільки був позбавлений можливості отримати спадщину, яку незаконним шляхом було переоформлено на відповідача. Є рішення Носівського райсуду, яким визнано лікаря Носівської ЦРЛ винною у підробці заповіту на користь [PERSON] Останній у свою чергу з цих підстав незаконно оформив свідоцтво про право на спадщину за заповітом та продав будинок [PERSON] і таким чином позбавив можливості позивача отримати спадщину своєї бабусі. У судовому засіданні представник позивача [PERSON]підтримала позовні вимоги та позицію представника позивача[PERSON] Відповідач [PERSON]позовні вимоги не визнав, пояснив, що доводиться племінником спадкодавці [PERSON] За життя покійна тітка телефонувала його матері і просила її щоб та вжила якихось заходів щодо надання їй допомоги та догляду за будинком, оскільки вона одинока, а ніхто з Драганів з 2002 року не цікавився її життям та не надавав їй жодної допомоги. Він зі своїм братом їздили до [PERSON] і по черзі доглядали за нею, допомагали їй. Раніше вони поховали дядька (чоловіка спадкодавці), потім її сина, якому було відписано 50 відсотків спадщини, і лише через рік виготовили документи та продали хату, тому, що вона нікому з Драганів не була потрібна. Якби вони, як спадкоємці, за нею доглядали, то не було б жодних питань, хай би користувалися і розпоряджалися будинком на власний розсуд. У нього є свідки які можуть підтвердити, що він доглядав за [PERSON] Оскільки остання була хвора, перебувала вдома, то він з дружиною звернулися до лікаря [PERSON] яка лікувала родину Драганів, запросили її до [PERSON] додому і попросили посвідчити заповіт від імені [PERSON] на його користь. У той час вона не була черговим лікарем і вони цього не знали. Він сам був присутнім під час посвідчення заповіту і вважає, що заповіт відповідає вимогам закону. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні підтримав позицію відповідача. Представник співвідповідачки [PERSON]позовні вимоги не визнав та пояснив, що його дружина на законних підставах придбала згаданий вище будинок, про можливі спори щодо будинку вона нічого не знала і продавець їй про це нічого не говорив. Єдиною проблемою було лише виготовлення документів у БТІ, але йому це було на руку, оскільки він якраз вирішував питання про отримання кредиту у банку і затримка по часу на місяць-два їх влаштовувала. Представники третіх осіб, Носівської районної державної нотаріальної контори та Головного управління юстиції в Чернігівській області у судові засідання не з'явилися, надіславши до суду листи з проханням розглянути справу без їх участі. Заслухавши пояснення відповідача, представників сторін, вивчивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: Вироком Носівського районного суду Чернігівської області від 28 лютого 2007 року, лікаря Носівської ЦРЛ [PERSON]засуджено за ч. 1 ст. 358 КК України та визнано винною у підробці заповіту від 15 вересня 2005 року. З указаного вироку вбачається, що [PERSON] працюючи лікарем Носівської ЦРЛ в середині травня 2006 року у своєму робочому кабінеті за проханням[PERSON], не маючи відповідних повноважень, посвідчила заповіт як черговий лікар від імені [PERSON], яка померла 17 вересня 2005 року, яким [PERSON] начеб-то заповідала своє майно[PERSON] чоловікові[PERSON], який згодом був поданий[PERSON] до Носівської державної нотаріальної контори, на підставі якого на майно покійної [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ім'я [PERSON] Свідоцтвом про смерть серії[NUMBER] виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Носівського районного управління юстиції Чернігівської області 19 вересня 2005 року підтверджується, що [PERSON] померла 17 вересня 2005 року. Заповітом від 25 травня 2002 року, [PERSON] заповідала своє майно[PERSON]- Ѕ частину в цілому та[PERSON] і[PERSON] - Ѕ частину в рівних частках кожному, тобто по ј частині. Заслухавши пояснення відповідача, представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ч. 1 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. Згаданим вище вироком суду встановлено, що заповіт від 15 вересня 2005 року підроблений та посвідчений особою, яка не мала відповідних повноважень для його посвідчення. За таких обставин, вказаний заповіт має бути визнаний недійсним. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами 1, 3, 5, 6 ст. 203 ЦК України. Відповідно до ч. 4 ст. 1257 ЦК України у разі недійсності заповіту, спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах. З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до Носівського районного суду з окремим позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Рішенням суду від 23 жовтня 2008 року, яке набрало законної сили 04 листопада 2008 року, позов задоволено. Тому суд вважає[PERSON]. належним позивачем. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Згідно з ч. 3 п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 „Про судову практику у справах про спадкування” такими іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб. Таким чином, підлягають визнанню недійсними і свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ім'я [PERSON]та договір купівлі-продажу будинку [ADDRESS]від 19 вересня 2006 року, укладений між[PERSON] та [PERSON], оскільки [PERSON] розпоряджався майном, отриманим на підставі нікчемного заповіту. Згідно з п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 квітня 1978 року № 3 „Про судову практику в справах про визнання угод недійсними” з послідуючими змінами, визнаючи угоду недійсною, суд, якщо інше не передбачене законом, своїм рішенням зобов'язує кожну зі сторін повернути другій стороні все одержане за угодою, а при неможливості повернути все одержане в натурі - повернути його вартість у грошах. За вказаних обставин [PERSON]повинен повернути [PERSON] кошти, отримані за продаж будинку, а остання повинна звільнити будинок по[ADDRESS]

Outcome: approved