Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-03 00:00:00

09.07.2008 року [PERSON] в інтересах [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в якому зазначила, що згідно наявного державного акту на право власності на земельну ділянку, від [INFO] , зареєстрованого [NUMBER] та встановлених меж її в натурі, що мало місце [INFO] , її довірителька являється власником земельної ділянки площею 2.1387 га на території Лозівської сільської ради Шаргородського району, Вінницької області і вона маємо право користуватись даною земельною ділянкою з початку червня 2008 року. Зазначене відповідає вимогам ст.125,126 ЗК України. Право користування земельною ділянкою для посіву пізніх зернових культур у 2008 році її довірительці обмежено відповідачем, який самовільно використовує дану земельну ділянку. В порушення прав [PERSON] , у 2007–2008 роках відповідач – ПП «Агрофірма «Відродження» смт. Оратів самовільно зайняло земельну ділянку [PERSON] і використовує її на власний розсуд – проводячи на ній сільськогосподарчі роботи, незважаючи на інші неодноразові попередження та заборону. Так, у 2007 році під врожай 2008 року відповідач засіяв земельну ділянку [PERSON] ріпаком. Тож в цьому році вона не мала можливості використовувати свою земельну ділянку за призначенням. Зазначеним, її довірительку [PERSON] , було обмежено у праві на користування земельною ділянкою і заподіяно шкоду. Відомо, що відповідач має намір терміново провести збір врожаю ріпаку з земельної ділянки [PERSON] , а тому є необхідність заборонити збір врожаю на даній земельній ділянці. Просить зобов’язати приватне підприємство «Аргорофірму «Відродження» смт. Оратів, Вінницької області повернути їй земельну ділянку, відповідно за [NUMBER] , та встановлених меж в натурі, що мало місце [INFO] , яка знаходиться на території Лозівської сільської ради, Шаргородського району, Вінницької області. Стягнути з відповідача – ПП «Агрофірма «Відродження» смт. Оратів, Вінницької області на користь [PERSON] шкоду в сумі 1954,77 грн. та витрати, понесені за надання правової допомоги в сумі 500 грн. і на сплату судового збору в сумі 51 грн. та за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 30 грн., всього 2535 грн. 77 коп. В судову засіданні представник позивачки [PERSON] уточнив позовні вимоги викладені у позовній заяві посилаючись на ті ж обставини, оскільки відпала необхідність зобов’язувати відповідача повернути земельну ділянку позивачці, просив стягнути з ПП «Агрофірма «Відродження» вул.Леніна,90, смт.Оратів, Вінницької області на користь [PERSON] шкоду в сумі 2009гривень 50 коп., 172 гривні 71 коп. за проведення обстеження та розрахунку заподіяної шкоди, 89 гривень судових витрат та 500 гривень за надання правової допомоги, всього 2771 (дві тисячі сімсот сімдесят одна) гривня 21 коп. Представник відповідача позов не визнав, суду пояснив, що за загальними підставами відповідальності за завдану майнову шкоду, визначеними ст.1166 ЦК України, майнова шкода відшкодовується у разі якщо дії (бездіяльність) особи будуть неправомірними. Тобто, застосування до особи позадоговірної (деліктної) цивільно-правової відповідальності з відшкодування шкоди можливе лише за певних, передбачених законом умов, сукупність яких формують склад правопорушення, що є підставою такої відповідальності. Складовими правопорушення, необхідними для відповідальності у вигляді відшкодування шкоди (збитків), мають бути протиправна поведінка, збитки, причинний зв’язок між протиправною поведінкою та збитками, вина. При цьому протиправною є поведінка, яка не відповідає вимогам закону. Водночас, завданням цивільного права є усунення шкідливих наслідків, заподіяних правопорушенням, і для нього є важливим тільки одне – встановити наявність правопорушення, що дає підстави покласти відповідальність на винну особу, яка його заподіяла. Позивач обґрунтував свої вимоги щодо стягнення майнової шкоди (збитків) вчиненим Відповідачем правопорушенням, передбаченим ст.53-1 КУАП у вигляді самовільного зайняття земельної ділянки. На підтвердження своїх доводів для огляду місцевому суду було надано акт обстеження земельної ділянки позивача від [INFO] [NUMBER] . Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства складається в любому випадку після проведення цієї перевірки – у разі якщо виявлено або ж не виявлено порушення земельного законодавства. У разі виявлення порушення земельного законодавства державний інспектор складає протокол про адміністративне правопорушення, і в порядку ст.257 КУАП передає його органам державного контролю за використанням та охороною земель для розгляду справи про адміністративні правопорушення і винесення відповідної постанови. На підтвердження вчинення правопорушення, передбаченого ст.53-1 КУАП у вигляді самовільного зайняття земельної ділянки, органами державного контролю за використанням та охороною земель, з огляду на приписи ст.284 КУАП, має бути винесено відносно винної особи постанову про накладення адміністративного стягнення. Зазначена постанова є єдиним належним і достатнім доказом щодо вчинення особою правопорушення, передбаченого ст.53-1 КУАП у вигляді самовільного зайняття земельної ділянки. Позивачем не було надано для суду належних доказів щодо фактів самовільного зайняття його земельної ділянки з боку відповідача. Приписами ч.2 ст.59 ЦПК України вказано на те, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.4 ст.60 ЦПК України), тому в позові просив відмовити. Судом встановлено, що позивачка згідно державного акта на право власності на земельну ділянку є власницею земельної ділянки площею 2,1387га на території Лозівської сільської ради Шаргородського району, Вінницької області(а.с.7-9). Дана земельна ділянка в оренду ПП «Агрофірма «Відродження» не здавалась, про що свідчить довідка ПП «Агрофірма «Відродження» від 14.03.2003 року, та підтверджується поясненнями сторін. Дану обставину підтвердив в судовому засіданні державний інспектор з контролю за використанням та охороною земель у Вінницькій області Яровий О.А., який суду пояснив, що ПП «Агрофірма»Відродження» самовільно зайняло земельну ділянку позивачки в 2007 році і використовувало без їх згоди до серпня 2008 року. Жодного правочину щодо земельних ділянок з їх власниками ПП «Агрофірма «Відродження» не здійснювало. Дії директора ПП «Агрофірма «Відродження» Бездітного П.О., відповідно до ст. 1 ЗУ «Про державний контроль за використання та охороною земель» кваліфікується як самовільне зайняття земельних ділянок (ст. 53-1КУпАП). Постанова відносно директора Бездітного П.О. про притягнення його до адміністративної відповідальності не виносилась, оскільки він не з’являвся на виклик. В зв’язку з цим прокурору Шаргородського району було надіслано листа про вжиття заходів до директора Бездітного П.О. прокурорського реагування. Крім того факт самовільного зайняття відповідачем земельної ділянки позивачки підтверджується актами обстеження земельних ділянок від [INFO] (а.с.19,20,23). Згідно розрахунку розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, [PERSON] заподіяно шкоду в сумі 2009 грн. 50 коп. (а.с.23). Також позивачкою понесені витрати за надані послуги з обстеження земельної ділянки 172,71 грн., що підтверджуються актами прийому виконаних робіт та наданих послуг та кошторисами до них (а.с.18, 21-22,24). Крім того факт самовільного зайняття відповідачем земельної ділянки позивачки актом обстеження земельної ділянки від [INFO] (а.с.20). Встановленим фактам відповідають земельні правовідносини, які регулюються Земельним кодексом України. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності на земельну ділянку, та його державної реєстрації. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Згідно з ч.2 ст. 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню у порядку встановленому законом. Відповідно до ст. 156 ЗК України власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок…б)тимчасового зайняття сільськогосподарських угідь; д) неодержання доходів за час тимчасово невикористання земельної ділянки. Стаття 152 ЗК України передбачає способи захисту прав на земельні ділянки. Зокрема ч.3 цієї статті встановлено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: ґ) відшкодування заподіяних збитків. Відповідно до ч.2 ст. 157 ЗК України порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі встановлюється Кабінетом Міністрів України (постанова Кабінету Міністрів України від 25.07.2007 року №963, «Про затвердження Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття, ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу)». Вище наведені докази суд приймає до уваги, оскільки вони узгоджуються між собою, є переконливими і не викликають сумніву у суду в їх достовірності. Таким чином, судом встановлено факт порушення права позивачки збоку відповідача, що виявилось у самовільному зайнятті і використанні земельної ділянки, тому позов підлягає задоволенню. Суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача в тій частині, що відсутність постанови про накладення адміністративного стягнення за самовільне зайняття земельної ділянки відповідачем виключає відповідальність останнього за заподіяну шкоду позивачці, оскільки судом встановлено, що відповідач самовільно зайняв восени 2007 року і використовував земельну ділянку позивачки, без належно оформленого договору оренди, до серпня 2008 року, що підтверджується вищенаведеними доказами. Підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки [PERSON] судові витрати в сумі 89 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 500 грн.

Outcome: approved