Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-06 00:00:00

[PERSON] 10.09.2008 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про припинення загальної долевої власності, визнання право власності, мотивуючи свої вимоги тим, що 07.03.2007 року вона відповідно договору купівлі - продажу від 07.03.2007 року придбала Ѕ частину - 0,0300 га земельної ділянки загальною площею 0,0600 га, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Відповідач по справі відповідно договору купівлі - продажу від 07.03.2008 року є власником Ѕ частини - 0,0300 га земельної ділянки загальною площею 0, 0600 га, розташованого за адресою: [ADDRESS]. 19.04.2007 року виданий державний акт на право власності на земельну ділянку, розташований за адресою: [ADDRESS] на ім'я сторін по справі. На частині яка належить позивачки, вона вистроїла житловий будинок, зазначений літ. «А», гараж, зазначений літ. «В». На частині яка належить відповідачу, [PERSON] відбудував житловий будинок, зазначений літ. «Б», гараж, зазначений літ. «Г». 26.10.2007 року виконавчим комітетом Сімферопольської міської ради сторонам по справі були видані свідоцтва про право власності по Ѕ частині на два житлових будинків з надвірними прибудівлями, право власності зареєстровано у СМБРТІ. На даний час у позивачки виникла необхідність у виділі в натурі належній їй частини житлового будинку та Ѕ долі належній їй земельній ділянки, у зв'язку з чим вона просить суд припинити право загальної долевої власності земельній ділянки та житлового будинку та визнати за сторонами право власності на належні їм сторонам. У судовому засіданні позивачка, та її представник позов підтримали та просили суд його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав у повному обсязі. Суд вислухавши позивачку, представника позивачки, відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясував наступні обставини по справі. Судовим розглядом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу від 07.03.2007 року є власниками по Ѕ частини - 0,0300 га земельної ділянки загальною площею 0,0600 га, розташованого за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією вказаного договору в матеріалах справи. 19.04.2007 року сторони по справі отримали державний акт на право власності на земельну ділянку розташовану за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією вказаного акту в матеріалах справи. На частині, яка належить позивачки, вона вистроїла житловий будинок, зазначений літ. «А», гараж, зазначений літ. «В». На частині яка належить відповідачу, [PERSON] відбудував житловий будинок, зазначений літ. «Б», гараж, зазначений літ. «Г». 26.10.2007 року виконавчим комітетом Сімферопольської міської ради сторонам по справі були видані свідоцтва про право власності по Ѕ частині на два житлових будинків з надвірними прибудівлями, копії яких знаходяться у матеріалах справи. Право власності на домоволодіння зареєстровану у встановлений законом строк у Сімферопольському міжміському бюро реєстрації та технічної інвентаризації, про що свідчать витяги про реєстрацію права власності на нерухоме майно в матеріалах справи. Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 88 Земельного Кодексу України, учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частини. Згідно висновку судово будівельно - технічної експертизи ТОВ «УкравтоТЕХекспертизи» № 31-0882, існує один варіант розподілу житлового будинку та земельної ділянки, проти якого сторони у судовому засіданні не заперечували. Суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими та доведеними у судовому засіданні, а тому вони підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст. 358, 364, 365 ЦК України, ст. 88 ЗК України,

Outcome: approved