Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-27 00:00:00

[PERSON] з 28 квітня 2004 року прийнята за переведенням і працювала на посаді електрозварювальника ручної зварки п"ятого розряду Закритого акціонерного товариства "Будівельно-монтажна фірма "Донбасмеханомонтаж" (далі за текстом - ЗАТ "БМФ"Донбасмеханомонтаж"). Звільнена з 31 січня 2008 року наказом № 32ок/218 від 31.01.2008р. за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. 07 лютого 2008р. отримала трудову книжку. Позивачка вважає, що її трудові права щодо оплати праці порушені діями відповідача, які полягають у не здійсненні розрахунку при звільненні 31.01.2008р., а саме невиплаті заробітку за січень 2008р. і компенсації за невикористану відпустку, неповідомленні про належні до виплати суми оплати праці, не видачі трудової книжки. У зв"язку з цим у березні поточного року звернулася до суду із позовом: про стягнення розрахунку при звільненні у сумі 3918,83грн., з яких 1230,26грн. - заробітна плата за січень 2008р., 2688,57грн. - компенсація за невикористану відпустку; стягнення середнього заробітку за весь час затримки у розрахунку при звільненні. Крім того, зазначала, що за час роботи заробітна плата їй виплачувалась нерегулярно, всупереч законодавству: заробітна плата за листопад 2007р. виплачена лише 03-04 лютого 2008 року, а за грудень 2007р. - 26-27 лютого 2008 року, що її змусило написати заяву про звільнення за власним бажанням у зв"язку з порушенням роботодавцем законодавства про працю, умов колективного і трудового договору на підставі ст. 38 ч. 3 КЗпП України. Внаслідок дій відповідача, що полягають у затриманні виплати заробітку, невиплаті належних сум при звільненні вимагає компенсації моральної шкоди, що оцінює рівною в 7000грн. В ході судового розгляду позивач [PERSON] підтримала заявлені вимоги в повному обсязі і уточнила остаточну грошову суму до стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у сумі ії стягнення середнього заробітку за весь час затримки у розрахунку при звільненні у розмірі 19496,60грн. В судовому засіданні надала пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві. Уточнивши дату отримання трудової книжки близько 07 лютого 2008р. Спричинену моральну шкоду, заявлену в сумі 7тис.грн. обгрунтувала душевними стражданнями через нездійснення належних виплат, що її змусило застосовувати додаткові зусилля для організації свого життя шляхом пошуків альтернативних джерел для існування, зокрема позичань коштів для існування родини. Представник позивача [PERSON] що діє за договором про надання правової допомоги, підтримуючи в повному обсязі заявлені вимоги в остаточній редакції, приєднався до пояснень своєї довірительки. Представник відповідача Ровицька Л.М., що діє за довіреністю, частково визнала позовні вимоги - в частині стягнення заробітної плати за січень 2008р. і компенсації за невикористану відпустку у загальній сумі 3918,83грн. і витрат на оплату правової допомоги в сумі 400грн. Заперечувала проти позову в частині стягнення середнього заробітку за весь час затримки у розрахунку при звільненні, посилаючись на скрутне матеріальне становище підприємства, пов"язаного з відсутністю грошових коштів на рахунках підприємства, великою заборгованістю по обов"язкових платежах і по заробітній платі перед працівниками; а також вважала не обгрунтованою і не доведеною в ході розгляду справи заявлену позивачкою моральну шкоду. Просила частково задовольнити позов. Заслухавши позивачку, її представника, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Факт перебування позивачки з відповідачем в трудових правовідносинах сторонами не оспорюється. З трудової книжки [PERSON] наказів вбачається, що позивачка з 28.04.2004р. прийнята за переведенням і працювала на посаді електрозварювальника ручної зварки п"ятого розряду ЗАТ "БМФ "Донбасмеханомонтаж", 01.07.2007р. присвоєно шостий розряд електрозварювальника ручної зварки. Звільнена за наказом № 32ок/218 від 31.01.2008р. за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням на підставі її заяви (а.с. 5-6, 7, 33-35). Згідно із змістом позову, що не спростовувалось відповідачем, позивачка отримала трудову книжку 07 лютого 2008 року. За змістом ст. 47 КЗпП України роботодавець зобов"язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника, в даному випадку звільнення [PERSON] за власним бажанням, видати їй копію наказу про звільнення. Проте, всупереч вимогам ст. 47 КЗпП України у день звільнення, коли [PERSON] була присутня на роботі, з нею не проведено розрахунок. З розрахункового документу [PERSON] вбачається, що їй нараховано до виплати при звільненні суму 3918,83грн., з яких заробітна плата за січень 2008р. у сумі 1230,26грн., компенсація за невикористану відпустку тривалістю в 31 календарний день у сумі 2688,57грн. (а.с. 13). Обчислення тривалості невикористаної відпустки, а також розмір і факт невиплати при звільненні [PERSON] суми 3918,83грн. сторонами не оспорюється і підтверджується довідками, відомостями особистого карткового рахунку позивачки в установі банку (а.с. 13, 14-15). Беручи до уваги положення ст. 61 ЦПК України, дані обставини не підлягають доказуванню. Підсумовуючи вищевикладене, суд стягує з відповідача невиплачену звільненому працівникові [PERSON] грошову суму, що складається з заробітної плати за січень 2008р. у сумі 1230,26грн., компенсації за невикористану відпустку тривалістю 31 календ.день у сумі 2688,57грн., а всього 3918,83грн. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" № 13 від 24.12.1999р., установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. А тому наведена представником відповідача причина невиплати сум розрахунку як то скрутне матеріальне становище підприємства і заборгованість перед бюджетними організаціями, іншими працівниками по заробітній платі тощо, не береться судом до уваги у якості такої, що має виключати відповідальність роботодавця з вищевикладених причин. І вважаючи обгрунтованою вимогу позивачки про стягнення середнього заробітку за весь час затримки у розрахунку при звільненні, задовольняючи позовні вимоги в цій частині, вирішує питання про розмір стягуваної суми, виходячи з наступного. Розрахунок при визначенні розміру середнього заробітку за весь час затримки у розрахунку при звільненні провадиться відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 (з подальшими змінами) за даними табелю обліку і графіку робочого часу, розрахункових документів (а.с. 12, 41-42): - середньоденна заробітна плата складає 137,30грн. (нарахована заробітна плата за листопад 2007р. 3848,40грн./200год. або 25р.д., за грудень 2007р. 545,20грн./55год або 7р.д. Середньоденна заробітна плата складає (3848,40+545,20):(25+7)=137,30грн.). Розрахунок середнього заробітку за період затримки у розрахунку, враховуючи, що згідно із табелем обліку робочого часу останній робочий день 31.01.2008р. [PERSON] відрацювала і цей день оплачений, що не оспорюється сторонами, за період з 01.02.2008р. по 28.08.2008р. включно, беручи до уваги роз"яснення, що містяться в листі Міністерства праці та соціальної політики України від 18.09.2007р. № 6884/0/14-07/13 "Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2008 рік": лютий 2008р. 21р.д.х137,30=2883,3грн. березень 2008р. 20р.д.х137,30=2746грн. квітень 2008р. 21р.д.х137,30=2883,3грн. травень 2008р. 19р.д.х137,30=2608,7грн. червень 2008р. 19р.д.х137,30=2608,7грн. липень 2008р. 23р.д.х137,30=3157,9грн. серпень 2008р.(до 28вкл.) 19р.д.х137,30=2608,7грн. Всього: 19496,60грн. і ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. В ході судового вирішення спору відповідачем не доведено належного виконання дій, регламентованих ст. 110 КЗпП України щодо повідомлення звільнюваного працівника [PERSON] про належні до виплати суми заробітної плати, їх роміри і підстави відрахувань та утримань з розшифровкою за видами виплат. Зважаючи на тягар доказування по трудових спорах, що покладається на відповідача, підприємством не спростовані доводи позивача в частині його неповідомлення про розміри оплати праці при звільненні. Суд, враховуючи мотивацію спричиненої моральної шкоди [PERSON] у змісті її позову і її обгрунтуванням в судовому засіданні, вважає, що стягувана за даним судовим рішенням сума середнього заробітку за весь час затримки у розрахунку при звільненні у якості санкції за порушене право позивачки на оплату праці і є справедливою сатисфакцією, отриманою нею внаслідок судового вирішення справи, у зв"язку з чим суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ст.ст. 79, 81, 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у сумі 234,15грн. і витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді у сумі 30грн., а всього 264,15грн. Крім того, з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки понесені нею витрати на оплату правової допомоги у зв"язку відновленням своїх прав в судовому порядку, із врахуванням визнанням відповідачем вимог по цій позиції, у сумі 400грн. (а.с. 8, 32). На підставі ст.ст. 38, 110, 116, 117, 232, 233, 238 КЗпП України, Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" від 24 грудня 1999 року № 13, ,

Outcome: partial