overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, вказавши, що [INFO] троку помер його батько [PERSON] . Після смерті батька відкрилася спадщина на автомобіль Фіат «Рітмо» державний номер [NUMBER] , зареєстрований в Новокаховському МРЕВ ДАІ, 24.04.98 року та вклади в Новокаховській філії ощадбанку № [NUMBER] та в інших банках. Він звернувся до нотаріальної контори за прийняттям спадщини за законом після смерті батька, але йому було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за пропуском строку на прийняття спадщини та запропоновано звернутися до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Строк для прийняття спадщини він пропустив з поважних причин, оскільки не проживав в м. Нова Каховка. Просив суд визначити йому додатковий строк в три місяці для подання до Новокаховської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] , що помер [INFO] року. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги. Представник відповідача в судове засідання не з’явився просив справу розглядати в його відсутність. Суд, заслухавши пояснення позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню підлягає на підставі ст.1220, 1270, 1296,1272 ЦК України, згідно з якими для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, часом відкриття спадщини є день смерті особи, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини суд може визначити йому додатковий строк , достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено наступне. [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Зі свідоцтва про народження позивача слідує, що [PERSON] є його батьком. З довідки наданої позивачем слідує, що він працює з 20 вересня 2006 року на посаді [INFO] . З відповіді Новокаховської державної нотаріальної контори слідує, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] року спадкова справа не заводилася, за прийняттям спадщини ніхто не звертався. З пояснень свідка [PERSON] слідує, що її син працює в м. Берислав, приїздить до м. Нова Каховка лише ночувати, не мав часу приїхати до м. Нова Каховка для подачі заяви про прийняття спадщини, бо з роботи його не відпускали. З пояснень позивача, які ніким не оспорюються слідує, що після [PERSON] відкрилася спадщина на автомобіль та грошові заощадження. Оскільки впродовж 6 місячного строку після відкриття спадщини після смерті батька позивача – [PERSON] , позивач працював в м. Берислав і за характером роботи не зміг своєчасно прийняти спадщину за законом, інших спадкоємців немає, тому суд вважає, що він пропустив строк, встановлений законом для прийняття спадщини з поважних причин, є підстави для надання йому додаткового строку для прийняття спадщини в три місяці. На підставі ст.1220,1270,1272,1296 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-10 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою про визнання померлим його рідного брата, [PERSON], народження [INFO], який останній час проживав у м.Сімферополі, у тітці [PERSON], [ADDRESS]. Влітку 2005 року [PERSON] останній раз був у [PERSON], після чого пішов кудись та більше не повернувся. Оскільки [PERSON] систематично уходив з дому, жив десь біля церкви, хворів душевною хворобою, то до міліції [PERSON] звернувся в осені 2006 року та коли сам повернувся з місць позбавлення волі. Оскільки про [PERSON] немає повідомлень за місцем проживання строком більше трьох років, просе визнати його померлим, що необхідно для отримання пенсії, яка не була отримана [PERSON]. Представник управління пенсійного фонду України у Сакському районі Каменькова ІА заяву визнала. Вислухавши заявника, свідка, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 46 ЦК України, фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років. Факт відсутності відомостей про [PERSON], як за місцем реєстрації [ADDRESS] так і за місцем фактичного проживання[ADDRESS]. Як вбачається з пояснень [PERSON], він звільнився з місьць позбавлення волі восени 2006 року, після чого йому стало відомо, що його рідний брат [PERSON] ще влітку 2005 року пішов з дому тітки [ADDRESS] та не повернувся. Оскільки брат хворіє на психічну хворобу, заявник шукав його по лікарнях, зі слов рідних було відомо, що [PERSON] останній час мешкав десь біля церкви, заявник шукав його по церквах. 28 листопада 2006 року звернувся у Київський райвідділ міліції, де була заведена розшукова справа, однак, проведені дії також результат не надали. Наведені обставини підтверджуються також поясненнями тітки заявника та [PERSON], гр.. [PERSON], яка підтвердила у суді, що останній раз бачила [PERSON] влітку 2005 року, він казав, що знаходиться десь у церкві. Однак, розшуки ніяких результатів не надали. Додана до справи довідка начальника міліції Київського РВ свідчить, що розшукова справа заведена 28 листопада 2006 року, однак, місцезнаходження [PERSON]не встановлене. Наведені матеріали свідчать про те, що останні відомості про [PERSON]були влітку 2005 року. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для оголошення [PERSON] померлим. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, в якій зазначає, що від спільного шлюбу з відповідачем вона має трьох малолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO], батьком яких є і в свідоцтвах про народження записаний відповідач. Діти проживають з нею і знаходяться на її утриманні. Життя з відповідачем не склалося і в даний час вони проживають порізно. Відповідач не надає на утримання дітей ніякої допомоги. У зв'язку з наведеним позивачка просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини певного віку на кожну, щомісячно до їх повноліття. Позивачка [PERSON] в попередньому судовому засіданні підтримує позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в попередньому судовому засіданні позов визнав повністю, про що надав суду відповідну заяву. Суд роз'яснив відповідачу наслідки його процесуальних дій. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки судом встановлено, що від спільного проживання сторони мають трьох малолітніх дітей, батьком котрих є і в свідоцтвах про народження записаний відповідач. Діти проживають разом з позивачкою, знаходяться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку ніякої матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Тому суд вважає позов законним, обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, а визнання позову - прийняттю. На підставі ст.ст. 180, 182, 183, 191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про встановлення належності правовстановлюючих документів та про поділ спадкового майна в натурі з тих підстав, що як стверджує, [INFO] померла його дружина [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, 1/2 частину житлового будинку та господарчих споруд та 4447 іменних простих акцій ЗАТ "Возко". В сертифікаті іменних акцій помилково вказано ім'я дружини [PERSON]. Спадкоємцями після її смерті є він, оскільки інвалід і має право на обов'язкову долю та син спадкоємець за заповітом. Просить встановити факт належності дружині іменних акцій та розділити спадкове майно. В попередньому судовому засіданні позивач підтримує позовні вимоги. Відповідач та його представник позов визналине заперечують проти його задоволення, про що надали суду відповідну заяву. Відповідачеві та його представнику роз'яснені наслідкти їх процесуальних дій у вигляді визнання позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріалим справи, суд вважає, що визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб і підлягає прийняттю, а позов - задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-10 00:00:00

У жовтні 2008 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON]. про стягнення Ѕ частини витрат на утримання спільного часткового майна. У судовому засіданні позивачка підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі та пояснила, що з відповідачем по справі перебувала у зареєстрованому шлюбу. 20.09.2007 р. шлюб з відповідачем був розірваний. На підставі договору купівлі-продажу від 10.08.2001 р. вони з відповідачем являються співвласниками квартири [ADDRESS], яка належить їм у рівних частках на праві спільної часткової власності. З травня 2007 р. відповідач у вказаній квартирі не проживає та не несе витрати на її утримання, а саме витрати за користування тепловою енергією, газопостачання, утримання будинку та прибудинкової території. Починаючи з вказаного періоду нею були сплачені квартирна плата,витрати за користування тепловою енергією, за користування газом та по вивозу твердих побутових відходів з травня 2007 р. по серпень 2008 р. у сумі 3180 грн. 62 коп. Вважає, що відповідач зобов'язаний сплати їй половину вказаних сум, як співвласник вказаної квартири, а саме 1590,31 грн. На підставі викладеного позивачка просила суд стягнути з [PERSON]. на її користь Ѕ частину суми сплачених нею витрат на утримання спільного майна у розмірі 1590,31 грн., а також просила стягнути з відповідача понесені нею судові витрати по справі у сумі 281 грн. Відповідач [PERSON]. в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнав у повному обсязі та підтвердив викладені позивачкою обставини. Суд, вислухавши сторони, вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення витрат на утримання спільного часткового майна підлягають задоволенню у повному обсязі за наступними підставами. В судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності на підставі договору купівлі-продажу від 10.08.2001 р. [PERSON]. та [PERSON] Починаючи з травня 2007 р. відповідач у вказаній квартирі не проживає, а також не сплачує належні платежі на утримання свого майна. Власник несе відповідальність, передбачену законом стосовно володіння, користування та розпорядження своїм майном, оскільки частиною 4 статті 319 ЦК України передбачено, що власність зобов'язує. Згідно ст.360 ЦК України, співвласник згідно зі своєю часткою у праві спільної власності зобов'язаний приймати участь у витратах на управляння, утримання та зберігання спільного майна, у платі податків, зборів (обов'язкових платежів). Згідно наданих позивачкою квитанцій, нею сплачено квартирна плата, витрати за користування тепловою енергією, за користування газом та по вивозу твердих побутових відходів з травня 2007 р. по серпень 2008 р. у сумі 3180 грн. 62 коп. На підставі викладеного, суд вважає, що з відповідача [PERSON]. слід стягнути Ѕ частину сплачених позивачкою витрат на утримання квартири [ADDRESS], яка перебуває у їх спільній частковій власності, а саме 1590,31 грн. (3180,62 : 2 = 1590,31). Крім того з відповідача слід стягнути понесені позивачкою судові витрати по справі у сумі 281 грн. у порядку ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-10 00:00:00

Сторони знаходились у зареєстрованому шлюбі з 10 березня 1995 року, який був зареєстрований у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 225. Від даного шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою. Шлюб перший. Позивачка звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] оскільки фактично шлюбні відносини між ними розірвані понад двох років. Причиною розладу у відносинах вважає непорозуміння, між ними виникло відчуження. Сторони мають різні характери та різні погляди на сімейне життя. Позивачку не влаштовують такі відносини з відповідачем, вона не бачить сенсу збереження сім'ї, тому вона наполягає розірвати з ним шлюбні відносини, на примирення не згідна. Спору про розподіл майна та місце проживання дітей не виникає, діти будуть проживати з матір'ю. Позивачка просить, шлюб, зареєстрований 10 березня 1995 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області між [PERSON],[INFO], та [PERSON], [INFO], актовий запис № 225 - розірвати. Судові витрати покласти на відповідача. Відповідач у попереднє судове засідання з'явився, визнав позовні вимоги у повному обсязі, пояснив, що згоден на розірвання шлюбу, спору про розподіл майна та місце проживання дітей не виникає, просить судові витрати стягнути з нього. З'ясувавши думку сторін щодо позову, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 10 березня 1995 року, який був зареєстрований у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 225 (а.с.6). Фактично шлюбні відносини між сторонами розірвані понад двох років. Від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою. Спору про розділ майна немає. За таких обставин, передбачених ст. 110 СК України, суд вважає можливим розірвати зареєстрований шлюб між сторонами. На підставі ст. ст. 110, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на свою користь, посилаючись на те, зі своєю дружиною та матір'ю відповідачки він розлучився 1986 року. Його донька [PERSON]., на утримання якої він сплачував аліменти до її повноліття, не надає йому матеріальну допомогу. Він інвалід другої групи, потребує матеріальної допомоги, а тому просив стягнути з відповідача аліменти у розмірі 75 гривень. У судовому засіданні позивач позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідачка у судовому засіданні позов не визнала, проти його задоволення заперечувала пояснивши, що позивач не проживає з нею з 1984 року. Аліменти вона отримувала до 3 класу по 8 грн., що змусило її працювати з 15 років. На даний момент вона не має змоги сплачувати батькові аліменти, оскільки не працює,у неї маленька дитина,яка хворіє,народилася з діагнозом пернінатальне ураження ЦНС, що вимагає лікування. Суд, вислухавши у судовому засіданні пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Встановлено, що позивач з 1986 року розлучився матір'ю позивачки, та на теперішній день він мешкає один за адресою [ADDRESS], що підтверджується довідкою Підгородненської міської ради та свідоцтвом про розірвання шлюбу. Позивач перебуває на обліку у лікаря-уролога, невропатолога та лікаря-терапевта, що підтверджується довідками з Підгородненської міської лікарні. Згідно ст.202 Сімейного кодексу України повнолітня дитина зобов'язана утримувати батьків, які є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Відповідачка добровільно не надає матеріальну допомогу батькові, має малолітню дитину [INFO] з діагнозом пернінатальне ураження ЦНС, знаходиться до 01.01.2011 року у відпустці по догляду за дитиною,отримує допомогу у розмірі 130 грн. щомісячно, інших доходів не має. Позивач отримує пенсію, яка перевищує прожитковий мінімум і складає 937 грн. щомісячно . Відповідно до ст.205 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на батьків в твердій грошовій сумі і частині від заробітку враховуючи матеріальне та сімейне становище сторін. Інших дітей позивач не має. А тому суд вважає за необхідне, вважаючи матеріальний стан відповідача та позивача, задовольнити вимоги позивача частково, стягнувши аліменти на його утримання у розмірі 20 грн. щомісячно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-10 00:00:00

Позивач, переслідуючи мету упорядкування правовстановлюючих документів на самочинно збудовані прибудови звернувся до суду з позовом до Маріупольської Міської ради про визнання права власності на самочинно збудовані будівлі, а саме: нежилу прибудову (літ. Б-1), гараж (літ. Г-1), посилаючись на те, що він на підставі договору на право збудування житлового будинку від 21 вересня 1963 року, який зареєстрований в БТІ міста Жданова Донецької області, є власником домоволодіння [ADDRESS]. У 2007 році у зв'язку з господарськими потребами позивач самочинне, без офіційного дозволу органів місцевого самоврядування самочинне збудував нежилу прибудову (літ. Б-1), гараж (літ. Г-1), які розташовані за вищевказаною адресою. В даний час позивач звернувся в районну адміністрацію міста Маріуполя з питання введення в експлуатацію вищезгаданих споруд де йому було рекомендовано звернутися до районного суду. Позивач вважаючи, що самочинне збудування в межах його земельної ділянки та поліпшення технічного стану домоволодіння не ущемляє не чиїх прав, просить визнати за ним право власності на самочинне збудовані нежилу прибудову (літ. Б-1), гараж (літ. Г-1) та ввести їх до складу домоволодіння [ADDRESS]. Представник відповідача в судове засідання з'явилась, позов визнала. Не заперечує проти визнання право власності та введення до складу домоволодіння самочинно збудованих прибудов. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підставах. Згідно ст. 376 ЦК України, право власності на самовільно зведене нерухоме майно може бути визнано за особою, яка зробила самовільне будівництво на земельній ділянці, виданій особі в установленому порядку, за рішенням суду якщо це не порушує права інших осіб. На підставі договіру про надання в безстрокове користування земельної ділянки та на право збудування житлового будинку 21 вересня 1966 року, посвідченого нотаріусом 4-й Ждановською державною нотаріальною конторою 21 вересня 1960 року за реєстровим №4294, який зареєстрований в БТІ міста Жданова Донецької області 9 березня 1967 року та записано в реєстрову книгу за №2270, домоволодіння, яке розташована по[ADDRESS] належить [PERSON]. Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку від 20 липня 1998 року, земельна ділянка площею 0,0510 га, яка розташована по[ADDRESS] належить [PERSON], акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за 4701 №1034. Висновком будівельної - технічної експертизи від 4 листопада 2008 року №1842, при самочинному будівництві нежилої прибудови (літ. Б-1), гаража (літ. Г-1), які розташовані по [ADDRESS], не порушені санітарно-гігієнічні вимоги та умови пожежної безпеки, їх несучі та захищаючи конструкції знаходяться в задовільному стані (II категорія технічного стану) і можуть експлуатуватися надалі. Технічний стан конструкції нежилої прибудови забезпечує їх безпечну надійну експлуатацію. Виготовлення та монтаж конструкцій проведені відповідно до СНіП 3.03.01-87 "Несучі та захищаючі конструкції". На підставі ст. 376 п.3, п.5 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-10 00:00:00

У жовтні 2008 року ВАТ звернулося до суду з цим позовом. Заяву мотивувало тим, що [PERSON] не виконує взяті на себе зобов'язання по своєчасній оплаті за одержану електроенергію внаслідок чого станом на 15.10.2008 року допустила заборгованість перед ВАТ, яка складає 599,89 грн. Тому , ВАТ просило стягнути з [PERSON] зазначену суму боргу і судові витрати по справі. В суді представник позивача позов підтримав повністю. Відповідачка позов заперечила. Вислухавши пояснення і доводи сторін, перевіривши матеріали в справі суд вважає, що позов грунтується на законних підставах і підлягає до повного задоволення з наступного. Належними доказами по справі встановлено, що [PERSON] своєчасно не проводила оплату за спожиту нею електричну енергію чим порушувала вимоги п. 20 Правил користування електричною енергією для населення (далі Правил), згідно якого споживач повинен оплачувати електроенергію не пізніше 10 числа наступного місяця. Внаслідок цього порушення відповідачка станом на 15.10.2008 р. допустила перед ВАТ заборгованість на суму 599,89 грн. Відповідно до п.48 Правил споживач несе відповідальність за прострочення терміну внесення платежів за спожиту електроенергію. Крім того відповідачка 5.06.2008 року написала заяву та уклала угоду з Міжгірським РЕМ про розбиття їй заборгованості за спожиту електроенергію та на погашення заборгованості перед позивачем, однак взяті на себе зобов'язання не виконує, чим порушує вимоги ст.ст. 526, 610 ЦК України. Отже вимога позивача до [PERSON] грунтується на законних підставах, є доведеною в суді належними доказами і підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути понесені останнім судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-10 00:00:00

У жовтні 2008 року ВАТ ЕК “Закарпаттяобленерго” (далі ВАТ) звернулося до суду з цим позовом. Заяву обмотивовувало тим, що [PERSON] (далі Відповідач) порушує Правила користування електричною енергією для населення (далі Правила) та не виконує взяті на себе зобов'язання по оплаті за одержану електричну енергію у передбачені терміни. Внаслідок цих порушень Відповідач станом на 1.10.2008 року заборгував ВАТ 685 грн. 07 коп. Посилаючись на зазначені обставини ВАТ просило стягнути з Відповідача зазначену суму та судові витрати. В суді представник позивача позов підтримав повністю. Відповідач в суд не з'явився хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. Причини неявки невідомі. Вислухавши пояснення представника позивача та перевіривши матеріали в справі суд вважає, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. Належними доказами по справі встановлено, що ВАТ систематично і належно надавало до квартири Відповідача електричну енергію, а Відповідач зобов'язаний був систематично, у передбачений термін оплачувати одержану електричну енергію за встановленими цінами. Згідно п. 20 Правил споживач повинен оплачувати електроенергію не пізніше 10 числа наступного місяця. Відповідно до п.48 Правил споживач несе відповідальність за прострочення терміну внесення платежів за спожиту електроенергію. Зі змісту ст. 610 ЦК України випливає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За вищевстановлених обставин вбачається, що Відповідач не виконував належним чином взятих на себе зобов'язань по систематичній оплаті за спожиту електроенергію, внаслідок чого допустив перед ВАТ заборгованість, яка станом на 1.10.2008 року становить 685 грн. 07 коп. і тим самим порушив зазначені норми законодавства. Отже позов ВАТ є обгрунтовно доведеним і таким, що підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з Відповідача на користь ВАТ слід стягнути понесені останнім судові витрати.

Outcome: approved