Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-19 00:00:00

1 липня 2008р. позивач [PERSON]. звернулась в суд із позовом до Державного виробничого підприємства «Дніпронерудпром», про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, компенсації частини втрати доходу у зв»язку з порушенням строків виплат та стягнення моральної шкоди. Позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що вона працювала на державному виробничому підприємстві «Дніпронерудпром» з 1 квітня 2005р. по 1 березня 2008р. на посаді сторожа центрального складу. Так, станом на 17.06.2008р. ДВП «Дніпронерудпром» нарахувало їй заробітну плату за жовтень 2006р., березень, квітень, травень, серпень 2007р. та лютий 2008р. в сумі 5536,27грн, але виплатити її внаслідок відсутності грошових коштів відмовились. Позивачка просила стягнути на її користь з відповідача нараховану, але не виплачену заробітну плату за жовтень 2006р., березень, квітень, травень, серпень 2007р. та лютий 2008р. в сумі 5536,27грн., компенсацію частини втрати доходу у зв»язку з порушенням строків виплат у сумі 913,53грн. та стягнути моральну шкоду у сумі 5000грн. Завдана моральна шкода полягає в тому, що у зв»зку із невиплатою заробітної плати у неї погіршився стан здоров»я, вона з цього приводу переживає, має труднощі по організації свого життя із-за відсутності коштів для існування, а також відповідач не здійснив перерахувань у Пенсійний фонд і вона затратила багато власного часу на оформлення позовної заяви до суду. У судовому засіданні позивачка позов підтримала повністю та прохала про розгляд справи заочно у відсутності представника відповідача, який повідомлений про час та місце розгляду цивільної справи, але з»являтися до суду не бажає і заперечень не надіслав. Представник відповідача у судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с.17,21). У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності зі вказаними вище обставинами дає судові підстави для застосування положень ч.4 ст.169, ст.ст. 224,225 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачка працювала на державному виробничому підприємстві «Дніпронерудпром» з 1 квітня 2005р. до 1 березня 2008р. на посаді сторожа центрального складу, про що свідчить копія трудової книжки позивачки (а.с. 4). Станом на 17.06.2008р. ДВП «Дніпронерудпром» нарахувало їй заробітну плату за жовтень 2006р., березень, квітень, травень, серпень 2007р. та лютий 2008р. в сумі 5536,27грн., але не виплачено, що підтверджується довідками відповідача (а.с.7,8). Вказані вище спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Кодексом законів про працю України та Законом України від 24.03.1995р. № 108/95-ВР «Про оплату праці». В силу ч.ч. 1,6 ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць за проміжок часу, який не перевищує шістнадцяти календарних днів. Аналогічні положення містяться у ч.1 ст. 21, ч.1 ст.24 Закону України «Про оплату праці». Таким чином, суд вважає, що позов у частині стягнення заборгованості по заробітній платі за жовтень 2006р., березень, квітень, травень, серпень 2007р. та лютий 2008р. в сумі 5536,27грн. підлягає задоволенню. Ураховуючи такий висновок, суд вважає за необхідне задовольнити позов і в частині компенсації частини втрати доходу через порушення строків виплати заробітної плати у сумі 913,53грн. Підлягає задоволенню позов у частині стягнення моральної шкоди у сумі 5000грн. Моральна шкода виразилася в тому, що позивачка переживає, не має коштів для існування, погіршився стан її здоров»я та вона не має можливості забезпечувати себе нормально. У порядку ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 51грн., а на користь ДП «Інформаційні судові системи» - витрати на інформаційне-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 22,20грн. В силу ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення середньої заробітної плати.

Outcome: approved