Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-13 00:00:00

В заяві від 27 червня 2008 року [PERSON] просила суд зобов'язати відповідача видати їй трудову книжку, виплатити вихідну допомогу згідно ст. 44 КЗпП України в сумі 2703 гривні, компенсацію за невикористану відпуску - 1004,3 гривні, заробітну плату за червень 2008 року в сумі 610 гривень 88 копійок, та матеріальну допомогу на лікування. Від цих вимог в ході попереднього судового засідання вона не відмовилася. В судовому засіданні [PERSON] свої позовні вимоги змінила. Показала, що після попереднього судового засідання відповідач добровільно виплатив їй компенсацію за невикористану відпустку та заробітну плату за червень. Інші суми виплачувати не бажає. Додатково також просить змінити запис в трудовій книжці про її звільнення зі ст. 40 КЗпП України, на ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. [PERSON] показала, що у лютому 2008 року звернулася до директора підприємства про допомогу на лікування. У виділенні допомоги їй було відмовлено, хоча такі допомоги іншим працівникам надавались. Тоді ж подала заяву по виділення лісоматеріалу за пільговою ціною як забудовнику, з довідкою про те, що вона є забудовником, які вручила особисто[PERSON] Він їй заяви не підписав, пізніше пояснив, що така заява від неї не поступала. Вказані права працівників лісгоспу передбачені колективним договором, розділ VІІІ, пункт 6. Просить задоволити її позов. З пояснень в судовому засіданні директора лісгоспу [PERSON]. її заяви про виділення лісоматеріалу він не бачив. Крім цього, лісоматеріал зі знижкою нікому із працівників не виділявся через недостатній рівень прибутку у 2008 році. Допомогу на лікування надають лише за рішенням трудового колективу і лише тим, хто лікується стаціонарно. Він також показав, що у липні 2008 року, коли трудовим колективом вирішувалося питання про достатність підстав звільнення позивачки за прогули з 19 червня 2008 року, на розгляд трудового колективу ставилося також питання, але за усною заявою [PERSON], про відпуск їй за пільговими цінами лісоматеріалу. Тоді трудовий колектив відмовив [PERSON] в її усній заяві з підстав, ним наведених. Просить в позові відмовити. Допитаний як свідок[PERSON]. показав, що йому невідомо про те, що [PERSON] зверталася із заявою про виділення лісоматеріалу, в заяві про надання допомоги їй було відмовлено через недостатність коштів. Збори трудового колективу 4 липня 2008 року прийшли до висновку, що порушення умов колективного договору адміністрацією допущено не було і про можливість звільнення її за прогули. З показань свідка [PERSON] слідує, що він не бачив чи передавала [PERSON] директору[PERSON] заяви щодо виписки лісоматеріалу. Поряд з цим, він також не пригадує щоб на зборах трудового колективу у липні 2008 року вирішувалося питання щодо виписки лісоматеріалу [PERSON] Вислухавши сторін, дослідивши надані ними докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. У відповідності з п.6 розділу VІІІ колективного договору між адміністрацією та трудовим колективом ДПСЛАП «Березнівський держспецлісгосп» відповідач зобов'язується виділяти постійно працюючим лісоматеріал круглий зі знижкою на 50 % за рахунок прибутку один раз в рік (при умов, що держлісгосп працює без збитків, а також при наявності довідки забудовника). Цим локальним нормативним актом не встановлений якийсь конкретний рівень прибутку при вирішенні таких заяв. Факт того, що [PERSON] є забудовником відповідачем не оспорюється. Суд також вважає встановленим, що [PERSON] зверталася з подібною заявою до адміністрації підприємства, про що свідчить книга реєстрації заяв ( заява під № 4 від 28 лютого 2008 року). Представник відповідача [PERSON] не заперечував, що [PERSON] зверталася з подібною заявою, але в усній формі. У суду немає підстав вважати, як це ствердив представник відповідача [PERSON], що заяви [PERSON] в журнал обліку вхідної кореспонденції внесені нею з тим, щоб з підприємства безпідставно стягнути гроші. Судом достовірно встановлено, що на той час ( лютий 2008 року) журнал обліку вхідної кореспонденції дійсно використовувався і для реєстрації заяв працівників. Поряд із заявою [PERSON] від 28 лютого 2008 року про виписку лісоматеріалу в книгу обліку вхідної кореспонденції в той же день внесено заяву про надання відпустки позивачці, яку вона отримала, а 13 лютого 2008 року - про виділення допомоги на лікування, надходження якої представник відповідача [PERSON] не заперечив, пояснив, що в задоволенні заяви про надання такої допомоги позивачці було відмовлено. Суд вважає встановленим, що рішення по заяві [PERSON] від 28 лютого 2008 року про виділення їй лісоматеріалу на пільгових умовах не приймалося ні директором підприємства, ні трудовим колективом. В протоколі засідання зборів трудового колективу від 4 липня 2008 року будь - які відомості про це відсутні. Не підтвердив цього і свідок [PERSON]. який був на зборах 4 липня 2008 року Представник відповідача [PERSON] не заперечив, що заробітна плата [PERSON] перед звільненням становила в місяць 902 гривні. Підтвердив і той факт, що [PERSON] є забудовником. В судовому засіданні також встановлено, що прибуток підприємства у першому кварталі 2008 року склав біля 10000 гривень. Отже, у відповідача була можливіст, а у [PERSON] підстави для задоволення її заяву від 28 лютого 2008 року про виділення лісоматеріалу на пільгових умовах. Суд оцінює відмову їй у цьому як суттєве порушення умов колективного договору, пункту 6 розділу VІІІ, що давало їй право піднімати питання про дострокове припинення трудового договору з підстав невиконання умов колективного договору і вимагати звільнення у строк про який просила [PERSON] згідно заяви від 18 червня 2008 року за умов, передбачених ст. 38 КЗпП України. У відповідності з ч.3 ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавства про працю, умови колективного чи трудового договору. За таких обставин формулювання причини звільнення [PERSON] з роботи має бути змінено зі ст. 40 КЗпП України на ст. 38 КЗпП України. Тому на її користь підлягає стягненню вихідна допомога у розмірі трьохмісячного заробітку у відповідності зі ст. 44 КЗпП України з розрахунку 902 гривні в місяць, що становитиме 2706 гривень. Отже, заява [PERSON] про її звільнення з роботи за власним бажанням з 19 червня 2008 року була не задоволена безпідставно. [PERSON] звільнено за прогули наказом № 19К від 15 липня 2008 року. Судом встановлено, що трудову книжку їй надіслано поштою і отримала вона її 17 липня 2008 року. Однак, середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки позивачка просить стягнути по 15 липня 2008 року, починаючи з 19 червня. Суд вважає ці її вимоги такими, що ґрунтуються на ст. 235 ч.3 КЗпП України, оскільки порушення її трудових прав потягнули неможливість для [PERSON] влаштуватися на роботу до 15 липня 2008 року, і стягує за цей період її середній заробіток, виходячи із заробітної плати 902 гривні в місяць, що становитиме 857 гривень 40 копійок, з розрахунку середньоденного заробітку 45 гривень 10 копійок за 8 робочих днів у червні 2008 року та з середньоденного заробітку 33 гривні 20 копійок за 13 робочих днів у липні 2008 року. В частині вимог [PERSON] про стягнення допомоги на лікування слід відмовити. Колективним договором не передбачено конкретні умови і порядок надання такої допомоги. З пояснень представника відповідача [PERSON]. та матеріалів справи вбачається (а. с.2-5), що вказана допомога у всіх надавалася працівникам, що лікувалися стаціонарно. З листка непрацездатності [PERSON] на а. с. 17 відомо, що лікувалася вона з 7 лютого по 18 лютого амбулаторно. Суд також стягує з відповідача судовий збір в доход держави в розмірі 1 відсотка від стягнутих сум, що становитиме 35 гривень 63 копійки.

Outcome: approved