Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом. Вказав, що в 1994 році відбувся розгляд його справи, про стягнення з нього 6517500 карбованців та 2260000 карбованців. Дане рішення Ямпільського районного суду набуло законної сили. Однак працівниками відділу соціального забезпечення було з його пенсії відраховано 1053000 карбованців більше, і дану суму йому не було повернуто. Сам факт того, що з нього було стягнуто збереження книжок, котрі в сумі не входять він дізнався недавно. Тому він змушений звернутись до суду із даним позовом, і просити суд винести рішення, яким стягнути із [PERSON] на його користь 1013000 карбованців з урахуванням індексації, які були помилкового стягнуті з нього. Відповідач [PERSON] заявлені позовні вимоги не визнав, і суду пояснив, що він повернув позивачу 21 гривню 60 копійок на виконання ухвали суду, хоча на його користь було стягнено тільки 4506000 карбованців, а не 6517500 карбованців, як указано в позовній заяві. Тому вважає, що підстав для його задоволення не має. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши надані матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги до задоволення не підлягають. Із листа Пенсійного фонду України №11815/06 від 22.11.2004 року встановлено, що при стягненні з [PERSON] було конкретно стягнено 6517000 карбованців на користь [PERSON] та 260000 державного мита. Із копії листа прокуратури Вінницької області встановлено, що із [PERSON] на користь [PERSON] стягнено 6 517 000 карбованців та 260000 карбованців державного мита і крім цього на підставі ухвали Ямпільського районного суду від 29 грудня 1998 року, якою була виправлена арифметична помилка із [PERSON] на користь [PERSON] з урахуванням індексації було стягнено 21 гривню 60 копійок. Згідно ксерокопія квитанції дана суму коштів [PERSON] була сплачена, тобто ухвала суду була виконана. Із постанови Томашпільського районного суду Вінницької області від 25 травня 2007 року встановлено, що він звертався із таким же позовом до посадових осіб управління Пенсійного фонду у Ямпільському районі, тобто з вимогою стягнення 1013000 карбованців, і в йому в задоволенні позовних вимог було відмовлено в зв'язку з їх необґрунтованістю. Відповідно до ч.3 ст.60 ЦПК України - обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, суд вважає встановленим, що при стягненні коштів із позивача на користь відповідача не було стягнено ніяких лишніх коштів, а тому підстав для задоволення позовних вимог позивача суд не вбачає, а тому в задоволенні його позовних вимог необхідно відмовити. Крім цього, відповідно до ст..71 ЦК УРСР 1963 року, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, та ст..257 ЦК України, для даних правовідносин встановлюється трьох річний строк позовної давності. Відповідно до ст.76 ЦК УРСР 1963 року перебіг строку позовної давності визначається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення свого права. Відповідно до ч.1 ст.80 ЦК УРСР 1963 року закінчення строку позовної давності для пред'явлення позову є підставою для відмови в позові.

Outcome: dismissed