overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-04 00:00:00

Костянтинівська сільська рада є власником будинку (гуртожитку) [ADDRESS] В даному гуртожитку на правах наймача зареєстрована, але не проживає[PERSON] Позивач, посилаючись на те, що відповідачка з 2000 року, забравши свої речі, вибула з гуртожитку на інше постійне місце проживання, але з реєстрації не знялася, звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням в гуртожитку. Відповідачка проти задоволення позову заперечила та пояснила, що з грудня 2004 року по даний час вона проживає в [ADDRESS] у свого співмешканця. З реєстраційного обліку в гуртожитку зніматись в добровільному порядку відмовилася. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. У відповідності зі ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов від 24 вересня 2008 року,[PERSON] зареєстрована, але з 2000 року не проживає в гуртожитку позивача, її особистих речей в кімнаті немає. Як пояснила відповідачка, з грудня 2004 року вона проживає за адресою: [ADDRESS] а тому при таких обставинах вона повинна бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням в будинку (гуртожитку) № [ADDRESS] На підставі викладеного, ст.ст. 71, 72 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-04 00:00:00

Костянтинівська сільська рада є власником будинку (гуртожитку) [ADDRESS]. В даному гуртожитку на правах наймача зареєстрована, але не проживає [PERSON]. та її малолітній син [PERSON] Позивач, посилаючись на те, що відповідачка з 2000 року, забравши свої речі, вибула з гуртожитку на інше постійне місце проживання, але з реєстрації не знялася, звернувся в суд з позовом до [PERSON]. про визнання її та малолітнього [PERSON]такими, що втратили право користування жилим приміщенням в гуртожитку. Відповідачка проти задоволення позову заперечила та пояснила, що з грудня 2004 року по даний час вона проживає в[ADDRESS] у свого співмешканця. З реєстраційного обліку в гуртожитку зніматись в добровільному порядку відмовилася. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. У відповідності зі ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов від 24 вересня 2008 року, [PERSON]. та [PERSON] зареєстровані, але з 2000 року не проживають в гуртожитку позивача, їх особистих речей в кімнаті немає. Як пояснила відповідачка, з грудня 2004 року вона разом із сином проживає за адресою: [ADDRESS] а тому при таких обставинах [PERSON]. та [PERSON] повинні бути визнані такими, що втратили право користування жилим приміщенням в будинку (гуртожитку) [ADDRESS] На підставі викладеного, ст.ст. 71, 72 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-04 00:00:00

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 19 липня 1996 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Позивач, посилаючись на те, що вони з відповідачкою припинили шлюбні відносини, мають різні погляди на сімейне життя і втратили взаємоповагу, звернувся в суд з позовом про розірвання шлюбу. Відповідачка проти розірвання шлюбу не заперечила. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Сторони спільно не проживають з липня 2008 року, миритись і відновлювати подружні стосунки не бажають, а тому суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження сім'ї неможливе. Витрати, пов'язані з розірванням шлюбу, слід покласти на відповідача, на його прохання. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-04 00:00:00

05 серпня 2008 року позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача в примусовому порядку на її користь, на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що від спільного шлюбу з відповідачем мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно належної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Звертаючись до суду позивач просить стягнути з [PERSON]. аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини в примусовому порядку в сумі 1000 грн. щомісячно, з часу подачі позовної заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, послалась на обставини викладені в позовній заяві. Пояснила, що позивач є студенткою, і тому не працює. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення слухання справи до суду не надходило. Суд вважає за можливе відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів та на підставі ст. 224 ЦПК України зі згоди позивача ухвалити заочне рішення. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи: копію свідоцтва про народження [PERSON]. (а.с. 3), копію свідоцтва про розірвання шлюбу [PERSON]. та [PERSON]. (а.с. 4), довіку з місця проживання (а.с. 2), суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. При визначені розміру аліментів, судом враховується стан здоров'я дитини, наявність у нього хвороб, матеріальне становище сторін, відсутність у відповідача інших зобов'язань, а також те, що відповідач є приватним підприємцем і отримує мінливий дохід. Вказані обставини відповідачем належним чином не спростовані, тому суд вважає їх достовірними. Суд визнає необхідним застосувати п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України негайно виконати рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій зазначає, що відповідачі проживають у житловому приміщенні, розташованому [ADDRESS] і являються відповідно споживачами житлово-комунальних послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкової території, які їм надає позивач. Оскільки відповідачі не здійснюють в добровільному порядку оплату за отримані послуги, то станом на 01.09.2008 року у них утворилась заборгованість перед КП «Жилкомсервіс» у сумі 1075 грн. 93 коп., яку позивач просить стягнути з відповідачів. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Відповідач позовні вимоги визнав, але пояснив, що він за свої кошти зробив ремонт даху над своєю квартирою і вважає, що ці кошти йому повинні бути відшкодовані за рахунок квартирної плати. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, відповідачі проживають у квартирі [ADDRESS] та являються споживачами житлово-комунальних послуг, які з 01.01.2007 року їм надає КП «Жилкомсервіс». Відповідно до ст.68 Житлового кодексу України наймач зобов»язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги, а також згідно до п.5 ч.2 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов»язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Оскільки, згідно розрахунку заборгованості, наданому КП «Жилкомсервіс», відповідачі з 01.01.2007 року по 01.09.2008 року не здійснювали оплату за житлово-комунальні послуги, то у зв»язку з цим у них виникла заборгованість перед КП «Жилкомсервіс» по оплаті комунальних послуг у сумі 1075 гривень 93 коп. Доводи відповідача щодо перерахування заборгованості за житлово-комунальні послуги cудом не прийняті до уваги, оскільки відповідачем не надано доказів стосовно цього питання. Судові витрати визначаються судом у відповідності з положеннями ст.ст.79, 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-04 00:00:00

11 вересня 2008 року [PERSON].. звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини між ними припинені , проживають вони окремо. В судовому засіданні позивачка свій позов підтримала, просила його задоволити і розірвати шлюб між нею та відповідачем. Відповідач в попередньому судовому засіданні просив надати їм з позивачкою строк на примирення, після наданого строку в судове засідання не з»явився, хоча був належним чином повідомлений про час і день розгляду справи в суді. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 1.10.1999 року. Шлюб в обох перший. Від шлюбу дітей не мають. . Спільне життя між ними не склалося. Відповідач зловживає спиртними напоями, ніде не працює, матеріально сім»ю не забезпечує, сімейним життям не цікавиться. Наведене свідчить, що між сторонами склалися спірні сімейні правовідносини з приводу розірвання шлюбу. Ці правовідносини регулюються ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України. Встановлено, що подружжя припинили сімейні відносини. Проживають окремо, шлюбні стосунки не підтримують. Після наданого їм строку для примирення не примирились. На думку суду подальше спільне життя і збереження сім'ї суперечить інтересам сторін по справі, сторони втратили почуття кохання і взаємоповаги, а тому відповідно до ст. 104, 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що відповідно договіру підряду № 11 від 14.06.2005р., укладеного між нею та приватним підприємством «Комфорт-Сервіс», в особі генерального директора [PERSON] , відповідач взяв на себе зобов»язання виконати певні роботи в її будинку, за адресою: м.Херсон, [ADDRESS] вартість яких складала 505 грн. Зазначена сума нею була повністю сплачена при підписанні договору. Оскільки відповідач відмовився складати кошторис на обсяг робіт, а також зазначити термін виконання робіт передбачених договором, сторони фактично прийшли до згоди про розірвання договору підряду та повернення сплачених коштів. Так, 27.06.2005р. відповідач повернув 202,50 грн., на умовах остаточного розрахунку через декілька днів. До теперішнього часу приватним підприємством «Комфорт-Сервіс» не проведений остаточний розрахунок, в зв»язку з чим, позивач просить розірвати договір підряду від 14.06.2005р., стягнути з відповідача заборгованість за зазначеним договором в розмірі 202,50 грн., відшкодувати моральну шкоду в розмірі 150 грн., спричинену внаслідок невиконання обов»язків, що завдають їй великої незручності, душевних страждань та дискомфорту, а також стягнути судові витрати в сумі 81 грн. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги на підставах викладених у позовній заяві. Представник відповідача позовні вимоги визнав в частині відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 202,50 грн. В частині відшкодування моральної шкоди просить суд відмовити, в зв»язку з недоведенністю позивачем обставин спричинення їй моральної шкоди приватним підприємством «Комфорт-Сервіс». Судом встановлено, що на підставі договору підряду № 11 від 14.06.2005р. укладеного між позивачем [PERSON] . та приватним підприємством «Комфорт-Сервіс», в особі генерального директора [PERSON] , заказник доручає, а підрядник приймає на себе виконання робіт, згідно наданого кошторису, що є невід»ємною частиною зазначеного договору. В рахунок виконання робіт [PERSON] . передала відповідачу 505 грн., адже строк виконання робіт у договорі підряду відповідачем не був встановлений, що відображено у п.3.4 зазначеному договорі, кошторис на обсяг робіт не був складений, що є порушенням стороною вимог контракту. Згідно п.3.1. укладеного договору від 14.06.2005р. за порушення вимог контракту сторона виплачує іншій стороні штрафні санкції та відшкодовує матеріальну шкоду,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-04 00:00:00

В липні 2008 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] , тертя особа: Дніпровська районна у м. Києві державна адміністрація про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням у зв»язку з відсутністю в ньому понад шість місяців без поважних причин. Позовні вимоги мотивував тим, що він являється власником особистого рахунку [ADDRESS] . В даній квартирі зареєстровано дві особи, а фактично проживає лише він. Відповідач [PERSON] в спірній квартирі не проживає з 2004 року, особистих його речей в квартирі немає. Офіційне місце проживання [PERSON] йому невідоме. 28.10.2008 року позивач уточнив свої позовні вимоги, просив визнати [PERSON] таким, що втратив право користування [ADDRESS] та накласти на відділ ГІРФО Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві зобов»язання зняти [PERSON] з реєстраційного обліку з вищевказаної квартири. В судовому засіданні позивач [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримав. [PERSON] , яка представляє інтереси [PERSON] в судове засідання не з’явилася, згідно ст.77 ЦПК України її повідомлення слід вважати належним. Відповідач відділ ГІРФО Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві в судове засідання не з»явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивачі не заперечують проти такого вирішення справи. Позивач [PERSON] не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником особового рахунку [ADDRESS] . Згідно ст. 163 ЖК України, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім»ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених ч. 1, п. п. 1 і 5 ч. 3 і ч. 4 ст. 71 цього Кодексу. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача за ним зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців. Судом встановлено, що відповідач не проживає в спірній квартирі без поважних причин з жовтня 2004 року, тобто понад 6 місяців. Зазначені обставини підтверджуються копіями актів від 18.07.2008 року та 22.10.2008 року, та показами свідків [PERSON] та [PERSON] В суді також знайшла своє підтвердження та обставина, що [PERSON] квартирою не користується, комунальні послуги за нього його мати не оплачує. На підставі вищенаведених доказів суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити, визнати [PERSON] таким, що втратив право користування [ADDRESS] та зобов»язати відділ ГІРФО Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві зняти [PERSON] з реєстраційного обліку з вищевказаної квартири.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що йому згідно свідоцтва про право власності від 17.06.2008р. на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] є колишньою співмешканкою та разом з дітьми [PERSON] та [PERSON] проживала з позивачем, проте після припинення стосунків у 2006р. відповідач зібрала всі особисті речі забрала дітей та виїхала у невідомому напрямку. Зараз відповідачі у зазначеному будинку не проживають проте з реєстрації не знялися. Просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням будинку [ADDRESS] та зняти їх з реєстрації за вказаною адресою. Відповідачі у судове засідання не з’явилися, про причини неявки суд не повідомили, про день та час слухання справи повідомлені своєчасно належним чином. На стадії заочного розгляду справи позивач підтримав позовні вимоги, та просив суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням будинку [ADDRESS] та зняти їх з реєстрації за вказаною адресою. Вислухавши позивача, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги є законними та обґрунтованими, у зв’язку з чим вони підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності від 17.06.2008р., [PERSON] на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS] . Згідно з виписки з домової книги будинку [ADDRESS] за вказаною адресою прописані відповідачі. Допитані у якості свідків [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт відсутності відповідачів та їх особистих речей у житловому будинку [ADDRESS] , протягом двох років. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім’ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленим, що відповідачі не проживали у спірній житловій протягом встановленого строку, у зв’язку з чим позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, вказавши в позові, що 04 серпня 2008 року він розірвав шлюб з відповідачкою. Під час шлюбу у них народилося троє неповнолітніх дітей: дочка [PERSON] , [INFO] року народження, дочка [PERSON] , [INFO] року народження та син [PERSON] , [INFO] року народження. На даний час діти проживають з ним і знаходяться на його утриманні. Відповідачка належним чином не виконує своїх обов’язків по вихованню дитини та не надає матеріальної допомоги на їх утримання, хоча має таку можливість. У зв’язку з тим, що на даний час у нього склалося важке матеріальне становище, а відповідачка у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, він змушений звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідачки на утримання неповнолітніх дітей. Просить суд стягувати з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей на його користь у розмірі 1/2 частини її заробітної плати, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення ними повноліття. Позивач [PERSON] на попередньому судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, підтвердив обставини, викладені в позовній заяві та просив його позовну заяву задоволити. Відповідачка [PERSON] на попередньому судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі та погодилася сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей. Вислухавши пояснення позивача [PERSON] , відповідачки [PERSON] та ознайомившись з матеріалами справи, суд дійшов висновку, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем пред’явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. При таких обставинах, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] знайшли своє підтвердження при розгляді справи. На підставі викладеного, ст.ст. 180-183, 191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-04 00:00:00

В позовній заяві позивач [PERSON]. вказує , що 04.11.2001 року він уклав шлюб з відповідачем [PERSON]., який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Ківерцівського районного управління юстиції Волинської області за актовим записом № 116. Від даного шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO]. Спільне сімейне життя не склалось, оскільки у них різні погляди на життя. Разом як подружжя не проживають близько одного року. До примирення так і не прийшли, тому просить шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач [PERSON]. позов підтримав по вищенаведених обставинах, дав аналогічні покази та просить його задовольнити. Відповідач [PERSON]. позови визнала і не заперечує проти розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення : З зібраних доказів вбачається, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] уклали шлюб 04.11.2001 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Ківерцівського районного управління юстиції Волинської області, про що свідчить актовий запис № 116 (а.с. 4). Від даного шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Сім'я розпалась, оскільки у подружжя виявились різні погляди на життя, виховання сина та ведення господарства. Окремо проживають близько одного року і за цей час до примирення так і не прийшли. Тому можливості зберегти сім'ю втрачені і подальше перебування в шлюбі суперечить інтересам позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-04 00:00:00

Позивачка звернулася у суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що сімейне життя з відповідачем не склалось внаслідок різності характерів та поглядів на життя, негативної поведінки відповідача, який ображав, принижував, бив її та дітей, що призвело до втрати між ними почуття любові і поваги. Більше п'яти років не підтримує з відповідачем сімейних стосунків. Вважає примирення та збереження шлюбу неможливими, тому просила шлюб розірвати. Позивачка в судове засідання не з'явилася, у поданій суду заяві просила справу розглянути в її відсутності, позов підтримала. Відповідач, місце перебування якого на даний час невідоме, викликався до суду через оголошення в обласній газеті “Галичина” за 07.10.2008 р., в судове засідання не з'явився, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, у зв'язку з чим суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що шлюб між сторонами, що зареєстрований 14 травня 1988 р., у якому народилося двоє дітей, з яких син [PERSON], [INFO] народження, є неповнолітнім, на даний час існує формально, оскільки більше п'яти років сторони не підтримують сімейних відносин. За таких обставин, коли подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, інтересам неповнолітнього сина сторін, що мають істотне значення, шлюб слід розірвати, витрати по оформленню розірвання шлюбу в органах реєстрації актів цивільного стану - покласти на відповідача. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved