Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-24 00:00:00

В липні 2008 року позивач звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до відповідачів [PERSON],[PERSON] в інтересах неповнолітньої [PERSON], третя особа Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визначення часток у праві власності на житло. В обґрунтування своїх позовних вимог в позовній заяві і в судовому засіданні позивач [PERSON] посилався на те, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 06 січня 1999 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS]. [PERSON], помер [INFO]. Шоста державна нотаріальна контора відмовилася видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки в свідоцтві про право власності на житло право власності на квартиру визначено, як спільна сумісна власність. Просив припинити спільну сумісну власність в квартирі [ADDRESS] та визначити частки в спільному майні квартирі [ADDRESS] : [PERSON] - 1/4 частина квартири, [PERSON] - 1/4 частина квартири, [PERSON] - 1/4 частина квартири, померлому [INFO] [PERSON] - 1/4 частина квартири. Відповідачка в судове засідання з'явилась. Позовні вимоги визнала. Просила суд позов задовольнити. Представник третьої особи Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився. Відповідно до листа від 11.08.2008 року №1087 просили слухати справу без їх представника та прийняти рішення на розсуд суду. Суд, заслухавши сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 06 січня 1999 року, виданого управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської Ради, квартира [ADDRESS], загальною площею 45,4 кв. м. належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON],[PERSON], [PERSON]. Згідно до ст. 368 ЦК України , спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного із них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно до ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ст.372 ЦК України майно, що є спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. [PERSON], помер [INFO] і здійснити виділ частки не можливо. Як показав в судовому засіданні позивач [PERSON] після смерті батька він звернувся в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, однак Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора відмовила в видачі свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування за законом, оскільки в свідоцтві про право власності на житло право власності на квартиру [ADDRESS] визначено, як спільна сумісна власність. Відповідно до п. 224 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті одного із учасників спільної сумісної власності лише після виділення ( визначення) частки померлого у спільному майні. Відповідно до ч.1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. При таких обставинах суд вважає за можливим припинити спільну сумісну власність [PERSON],[PERSON], [PERSON], [PERSON] на квартиру [ADDRESS], та встановити спільну часткову власність і визначити частки за [PERSON] - 1/4 частина квартири, [PERSON] - 1/4 частина квартири, [PERSON] - 1/4 частина квартири та померлим [INFO] [PERSON] - 1/4 частина квартири. Згідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін.

Outcome: approved