Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-04 00:00:00

В липні 2008 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив постановити рішення, яким стягнути з відповідача матеріальну шкоду в сумі 4 865 грн. 95 коп., витрати по оплаті послуг експерта в сумі 350 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 грн., а всього 10 215 грн. 95 коп. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що 7 вересня 2007 року о 17.35 годині водій [PERSON], керуючи автомобілем «ВАЗ 2109», державний [NUMBER] по вул. Робочій у м. Дніпропетровськ та в місті розвороту навпроти будинку 23/3 перед початком руху, не переконався що це буде небезпечним для інших учасників дорожнього руху та скоїв зіткнення з автомобілем «Деу», державний [NUMBER]. Провина [PERSON] в скоєнні даної ДТП була встановлена постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 31.03.2008 року. Внаслідок ДТП автомобілю «Деу», який належить позивачу, спричинено матеріальну шкоду у розмірі 4 865 грн. 95 коп. Добровільно відповідач відмовляється відшкодовувати шкоду, тому, позивач вимушений звернутися до суду для захисту своїх порушених прав. У судове засідання позивач не з'явився, але надав суду заяву, в якій підтримав свої позовні вимоги та просив розглядати справу за його відсутності, а у разі неявки у судове засідання відповідача, не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню по наступним підставам. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно - правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. У відповідності до абз. 2 п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Крім того, в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року є роз'яснення, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. У судовому засіданні встановлено, що згідно постанови Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 31.03.2008 року по справі № 3-361/2008 [PERSON] визнаний винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Даною постановою суду встановлено, що 7 вересня 2007 року о 17.35 годині водій [PERSON], керуючи автомобілем «ВАЗ 2109», державний [NUMBER] по вул. Робочій у м. Дніпропетровськ, в місті розвороту навпроти будинку 23/3 перед початком руху не переконався що це буде небезпечним для інших учасників дорожнього руху та скоїв зіткнення з автомобілем «Деу», державний [NUMBER]. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. [PERSON] порушив пункт 10.1 Правил дорожнього руху України. Як вбачається з матеріалів справи, згідно висновку автотоварознавчого дослідження № 565 від 17.09.2007 року матеріальна шкода спричинена володільцю автомобіля Деу Ланос [NUMBER] складає 4 865 грн. 95 коп., яка повинна бути стягнута з відповідача на користь позивача. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. В судовому засіданні встановлена вина відповідача у скоєнні ДТП, а також те, що внаслідок порушення прав позивача на керування та розпорядження автомобілем у зв'язку з його пошкодженням порушилися нормальні життєві зв'язки позивача, він пережив моральні страждання та хвилювався. Тому, з урахуванням вимог розумності та справедливості, враховуючи характер порушення прав позивача та глибину його душевних страждань, суд приходить до висновку, що необхідно частково задовольнити вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди та стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди - 500 грн. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача витрат по оплаті послуг експерта в сумі 350 грн., то вони підлягають задоволенню, оскільки відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача повинно бути стягнено сплачені судові витрати. Відповідно до ст. 79, ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід також стягнути судовий збір сплачений за матеріальну шкоду пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 60 грн. 66 коп. та сплачені витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн., а всього 90 грн. 66 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial