Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-10 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] , третя особа на стороні відповідача приватний нотаріус Яценко Ольга Петрівна про визнання правочину недійсним . На обґрунтування вимог зазначає, що він на підставі договору купівлі- продажу від 01.11.2005 року у громадян [PERSON] і [PERSON] придбав трикімнатну квартиру № [ADDRESS] . Зазначений договір купівлі - продажу посвідчений 01.11. 2005 року приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Літвіновою Л.В. за реєстром № [NUMBER] та зареєстрований 04.11.2005 року у ОКП «Кіровоградське обласне об»єднане бюро технічної інвентаризації» за реєстраційним номером [NUMBER] . Вищевказана квартира трикімнатна, загальною площею 63,93 кв.м., в тому числі житловою площею 37,8 кв.м. та складається з: коридору площею 10,8 кв.м., кухні площею 8,0 кв.м., кімнати площею 16,2 кв м., кімнати площею 9,8 кв.м., кімнати площею 11,8 кв.м., кладової площею 1,0 кв.м. ванної площею 2,0 кв.м., туалету площею 1,0 кв.м., шафи площею 0,6 кв.м, балкону (з урахуванням знижувального коефіцієнту) площею 1,08 кв.м, лоджії (з урахуванням знижувального коефіцієнту) площею 1,65 кв.м. В зв»язку з тим, що він та його дружина [PERSON] є людьми похилого віку і за нами необхідний догляд у листопаді 2006 року між ними та їх дочкою [PERSON] по її ініціативі була укладена усна домовленість про те, що вона буде доглядати їх до смерті, а вони складуть заповіт про те, що трикімнатна квартира № [ADDRESS] та належить йому на підставі договору купівлі - продажу від 01.11.2005 року буде передана дочці, на що вони погодились. 10.11.2006 року у приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу Яценко Ольги Петрівни в присутності нього, його дружини та їх доньки [PERSON] підписали такий заповіт. Оскільки, він з дружиною погано бачать, то текст документа, який підписували, прочитати не змогли, а приватний нотаріус їм його не зачитала, а лише сказала щоб вони підписали документ ,про який раніше домовилися із відповідачкою. Пізніше вони дізнались із дружиною, що підписали не заповіт, а договір дарування вищезазначеної квартири, який 10.1 1.2006 року був посвідчений вказаним вище нотаріусом . На даний час [PERSON] його та свою матір не доглядає, матеріальної допомоги не надає, квартплату і комунальні платежі не сплачує. Вважає, що оскільки їх донька, шляхом обману отримала від них договір дарування від 10.11.2006 року та не виконує усну домовленість про те, що вона повинна доглядати його та [PERSON] . , то на підставі ч. 1 ст. 230 та ч.2 ст.717 ЦК України, такий правочин необхідно визнати не дійсним. Крім того, на час підписання договору дарування квартири, який був укладений 10.11.2006 року, такий договір не відповідав вимогам чинного цивільного законодавства, а саме: ч.1, ч.З, ч,5 ст.203 ЦК України, що є підставою визнання, правочину недійсним. Противоправними діями відповідача йому також завдана моральна шкода, яка полягає в його душевних стражданнях, які він зазнав внаслідок незаконного позбавлення його майна (квартири) відповідачем. Завдану йому моральну шкоду оцінює в сумі -1000 грн. В судовому засіданні представник позивача та одночасно представник третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог [PERSON] . позовні вимоги підтримав у повному обсязі, на їх обгрунтування послався на обставини, які викладені у позовній заяві ( а.с. 2-3 ). Відповідач в судове засідання не з»явилась, повідомлялась належним чином ( а.с.65, 76), причини неявки суду не вказала, будь-яких заперечень на позов не надала, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній матеріалів. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов”язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов”язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру , не є договором дарування. Встановлено, що згідно договору купівлі-продажу , зареєстрованого в реєстрі № [NUMBER] та посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу від 01.11.2005 року квартира [ADDRESS] належала позивачу в справі [PERSON] ( а.с. 7-9). У вказаній квартирі згідно довідки КП “Комунальник-96” проживають та є прописаними 3 особи ( а.с. 10), в тому числі позивач та його дружина. Згідно довідки про належність нерухомого майна №10374, виданої ОКП “ КООБТІ” 13.11.2006 року, квартира № [ADDRESS] належить відповідачці [PERSON] на підставі договору дарування від 10.11.2006 року № 1697, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Яценко О.П. ( а.с. 10). Згідно витребуваних судом документів, на підставі яких посвідчувався договір дарування приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Яценко О.П. від 10.11.2006 року за реєстром №1697 на квартиру № [ADDRESS] , позивач ( дарувальник) особисто зазначив про прочитання договору, про що поставив підпис . Третя особа , [PERSON] . також у своїй заяві зазначила про його прочитання та особисто її підписала ( а.с. 39-54). Представник позивача в судовому засіданні зазначав, що договір дарування від 10.11.2006 року слід визнати недійсним, так як був укладений шляхом обману між позивачем та відповідачем, крім того, [PERSON] . не виконала усну домовленність укладену між нею та її батьками про їх догляд. Як на підставу визнання угоди недійсною позивач та його представник посилаються на обман їх відповідачем та не виконання нею усної домовленості про догляд своїх батьків. Пленум Верховного Суду України у п.12 постанови №3 від 28.04.1978 року “Про судову практику у справах про визнання угод недійсними” роз”яснив, що під обманом у таких випадках слід розуміти введення в оману учасника угоди шляхом повідомлення відомостей, що не відповідають дійсності, або замовчування обставин, які мають істотне значення для угоди, що укладається. Згідно ст. 230 ЦК України, якщо одна сторона правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Суд вважає, що представник позивача не надав переконливих доказів на підтвердження доводів, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог щодо визнання договору дарування недійсним , зокрема щодо наявності факту обману з боку відповідачки та не виконання нею усної домовленності про догляд своїх батьків. При вказаному, задоволенню не підлягають і вимоги позивача про відшкодування на його користь моральної шкоди та понесених ним судових витрат. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов”язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не повинно грунтуватись на припущеннях. В порядку ст. 88 ЦПК України, витрати по оплаті судового збору компенсувати за рахунок держави, оскільки позивач звільнений від їх сплати, так як є інвалідом ВВВ другої групи. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed