overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-10 00:00:00

В жовтні 2008 року позивач в особі Комунального житлового експлуатаційного підприємства № 26 звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за користування жилим приміщенням. Позивач в позові та представник позивача у судовому засіданні посилався на те, що відповідачі, мешкаючи в квартирі[ADDRESS], оплату за користування житловим приміщенням не здійснювали, у зв'язку з чим за період з квітня 1995 року по липень 2008 року виникла заборгованість у розмірі 1542 грн. 14 коп. Просили суд стягнути солідарно із відповідачів зазначену суму заборгованості та судові витрати. Відповідачі у судове засідання не з'явилися. Про час і місце слухання справи повідомлялись відповідно до ч. 4 ст.76 ЦПК України. Причину неявки суду не повідомили. Згідно з ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд вважає можливим розглянути справу в відсутність відповідачів, згідно документів, які є в матеріалах справи. Представник позивач не заперечував щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідачі проживаючи у квартирі [ADDRESS]необхідні платежі на користь КЖЕП № 26 не здійснювали. Заборгованість по оплаті за користування житловим приміщенням за період з квітня 1995 року по липень 2008 року становить 1542 грн. 14 коп. У відповідності до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язань не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 156 ЖК України повнолітні члени сім'ї власника зобов' язані брати участь у витратах по утриманню будинку ( квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Відповідачі не здійснювали оплату за користування житловим приміщенням належним чином, тому суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають задоволенню, тобто з відповідачів солідарно необхідно стягнути заборгованість за період з квітня 1995 року по липень 2008 року у розмірі 1542 грн. 14 коп. Оскільки при подачі позову позивача було звільнено від оплати судових витрат, його позов задоволено, то відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 51 грн., а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 30 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-10 00:00:00

В жовтні 2008 року позивач в особі Комунального житлового експлуатаційного підприємства № 26 звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за користування жилим приміщенням. Позивач в позові та представник позивача у судовому засіданні посилався на те, що відповідачі, мешкаючи в квартирі [ADDRESS], оплату за користування житловим приміщенням не здійснювали, у зв'язку з чим за період з квітня 2004 року по липень 2008 року виникла заборгованість у розмірі 1104 грн. 64 коп. Просили суд стягнути солідарно із відповідачів зазначену суму заборгованості та судові витрати. Відповідачі у судове засідання не з'явилися. Про час і місце слухання справи повідомлялись відповідно до ч. 4 ст.76 ЦПК України. Причину неявки суду не повідомили. Згідно з ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд вважає можливим розглянути справу в відсутність відповідачів, згідно документів, які є в матеріалах справи. Представник позивач не заперечував щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідачі проживаючи у квартирі [ADDRESS] необхідні платежі на користь КЖЕП № 26 не здійснювали. Заборгованість по оплаті за користування житловим приміщенням за період з квітня 2004 року по липень 2008 року становить 1104 грн. 64 коп. У відповідності до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язань не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 156 ЖК України повнолітні члени сім'ї власника зобов' язані брати участь у витратах по утриманню будинку ( квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Відповідачі не здійснювали оплату за користування житловим приміщенням належним чином, тому суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають задоволенню, тобто з відповідачів солідарно необхідно стягнути заборгованість за період з квітня 2004 року по липень 2008 року у розмірі 1104 грн. 64 коп. Оскільки при подачі позову позивача було звільнено від оплати судових витрат, його позов задоволено, то відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 51 грн., а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 30 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-10 00:00:00

[PERSON] . в інтересах та за дорученням якого діє [PERSON] . звернувся в суд з позовом до [PERSON] . про розірвання шлюбу. Посилається на те, що з відповідачкою перебуває в шлюбі , який було зареєстровано [INFO] року відділом реєстрації актів цивільного стану Сокирянського районного управління юстиції Чернівецької області за актовим записом [NUMBER] . Шлюб для нього є повторним, для відповідачки - перший. Від спільного сімейного проживання неповнолітніх дітей не має. Спору про поділ спільного майна між ними не має. Остаточно сімейні відносини з відповідачкою припинив в січні 1994 році. Причиною розпаду сім’ї стало те, що у них виявились різні характери та погляди на життя, не було взаєморозуміння. Крім того, на даний час вони створили нові сім”ї. Він звертався у органи РАЦС для того, щоб розірвати шлюб, але відповідачка не з’явилася, тому він змушений звернутися з позовною заявою до суду. Просить розірвати шлюб, витрати пов’язані з реєстрацією розірвання шлюбу в органах РАЦС покласти на нього. В судове засідання позивач не з’явився, однак надіслав до суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити, а також згідний на заочний розгляд справи. Відповідачка в судове засідання не з’явилася повторно, про причини своєї неявки в суд не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, шляхом опублікування оголошення в засобах масової інформації ( газета „Буковина” №82 від 04.11.2008 року). При даних обставинах суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбні стосунки, проживають окремо, на запрошення позивача з’явитися в відділ РАЦС Сокирянського РУЮ для подачі спільної заяви про розірвання шлюбу відповідачка не з’явилася. Шлюб для позивача повторний, для відповідачки - перший. Строни проживають окремо. Ці обставини підтверджуються дослідженими доказами по справі, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі ст.110,112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-10 00:00:00

У серпні 2008 року позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просила визначити, що [PERSON] та [PERSON], який помер [INFO], належить по 1/2 частині у спільній сумісній власності на квартиру [ADDRESS] та припинити їх право спільної сумісної власності на дану квартиру. В обґрунтуванні позову позивачка вказала на те, що [PERSON] є її чоловіком. На підставі свідоцтва про право приватної власності від 26.06.2002 року позивачці та її померлому чоловіку належить квартира [ADDRESS]. Згідно даного свідоцтва квартира належить всім членам сім'ї на праві спільної сумісної власності. [INFO] чоловік позивачки [PERSON] помер і після його смерті відкрилася спадщина. Позивачка є спадкоємицею першої черги за законом після померлого чоловіка. Вона звернулася до 3-ї державної нотаріальної контори для оформлення спадщини після померлого чоловіка [PERSON] на його частку квартири. Однак державний нотаріус їй в оформлені спадщини відмовила, та пояснила що відповідно до п. 224 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні. У зв'язку з цим позивачка вимушена звернутися до суду. У судове засідання позивачка не з'явилася, але надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, але надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечував проти задоволення позову. Представник 3-ї особи Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений, причин неявки не повідомив. Представник 3-ї особи КП ДМБТІ у судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений, причин неявки не повідомив. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Як встановлено в судовому засіданні на підставі свідоцтва про право приватної власності від 26.06.2002 року позивачці та її померлому чоловіку належить квартира [ADDRESS]. Згідно даного свідоцтва квартира належить всім членам сім'ї на праві спільної сумісної власності. [INFO] чоловік позивачки [PERSON] помер і після його смерті відкрилася спадщина. Позивачка є спадкоємицею першої черги за законом після померлого чоловіка.. Таким чином, суд вважає за можливе визначити, що [PERSON] та [PERSON], який помер [INFO], належить по 1/2 частині у спільній сумісній власності на квартиру [ADDRESS] та припинити їх право спільної сумісної власності на дану квартиру. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-10 00:00:00

У липні 2008 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить шлюб з відповідачем, зареєстрований 7 жовтня 1987 року у Антонівській сільській раді Жовтневого району Волгоградської області, актовий запис № 16, - розірвати. В обґрунтування позову вона вказує на те, що від шлюбу у них народилися діти: дочка [PERSON] [INFO], та дочка [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини припинені з червня 2006 року. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, різні погляди на життя і побут. Позивачка вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. У судове засідання позивачка не з'явилася, але надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила розглядати справу за її відсутністю. Відповідач у судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав та просив розглядати справу за його відсутністю. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено у судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] 7 жовтня 1987 року уклали шлюб. Від шлюбу у них народилися діти: дочка [PERSON] та дочка [PERSON]. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть з червня 2006 року, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що 20.02.2008р. видане свідоцтво про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, від якого вони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]р. народження. Відповідач матеріальної допомоги дитині не надає. Відповідач має нерегулярний дохід, у зв'язку з чим, вона просила стягнути з нього аліменти в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та пояснила, що вона дитина хворіє і потребує матеріальної допомоги. Вона, не дивлячись на те, що дитині ще не виповнилося навіть 3 рокі, змушена піти працювати, щоб утримувати дитину. Її заробітна плата складає 400 грн. на місяць, що недостатньо для утримання дитини. Просила вимоги задовольнити, стягнути аліменти у сумі 1000 грн. на її користь на утримання неповнолітнього сина. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково та пояснив, що він не працює, дитині матеріально допомагає і вважає, що достатньою для утримання дитини буде сума аліментів у розмірі 500 грн. щомісячно. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 20.02.2008р. видане свідоцтво про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, від якого вони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]р. народження, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 19.05.2006р. відділом РАР м. Сімферополя. Відповідач не працює, має нерегулярний, мінливий дохід. Інших дітей на утриманні відповідач не має, позивачка отримує заробітну плату у розмірі 400 грн., що на думку суду не є достатнім для повноцінного задоволення необхідних потреб дитини. За таких підстав, враховуючи матеріальне становище платника аліментів, суд вважає, що з нього підлягають стягненню аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 700 грн.. На підставі ст.ст. 180, 182, 184 СК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, обґрунтовуючи це тим, що на належній їй земельній ділянці без відповідної проектної документації та дозволу вона побудувала господарські будівлі. На даний час позивачка не має змоги розпорядитися даними господарськими будівлями в зв'язку з самочинним їх зведенням, а тому просить суд визнати за нею право власності на господарські будівлі як за власником земельної ділянки, на якій вони розташовані. У судовому засіданні представник позивачки адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, надавши суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Представники відповідачів - комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації та містобудування Полтавського району», Надержинщинської сільської ради, Полтавської РДА в судове засідання не з'явилися, попередньо надавши суду заяву про розгляд справи без їх участі, зазначивши, що у вирішенні спору покладаються на розсуд суду та проти задоволення позову не заперечують. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачами позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав: Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю позивачці належить земельна ділянка площею 0,64 га передана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства, розташована в с. Шили на території Надержинщинської сільської ради Полтавського району(а.с.7). На даній земельній ділянці позивачка без належно затвердженої проектної документації та без відповідного дозволу побудувала господарські будівлі: сарай, сарай-прибудову та вбиральню(а.с.8). Згідно ст. 376 ЦК будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані без належного дозволу чи належно затвердженого проекту або з істотним порушення будівельних норм та правил. Згідно технічного висновку Полтавської філії Державного підприємства «НДІ проект реконструкція» господарські будівлі [ADDRESS]: сарай «Г», сарай-прибудова «г», вбиральня «г1» - побудовані у відповідності з Державними будівельними нормами України ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень». Відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. -2- На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-10 00:00:00

Позивачка звернулась в суд із позовом до відповідача про стягнення аліментів покликаючись на те, що 5 червня 2008 року зареєстровано шлюб із відповідачем. Від спільного проживання на сьомому місяці перебування вагітності дружини у них народилась донька - [PERSON][INFO], яка проживає з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач коштів на утримання неповнолітньої доньки в добровільному порядку не надає. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та додатково пояснила, що відповідач проживає окремо від сім'ї, коштів на утримання малолітньої доньки не надає. Просить позов задовольнити та стягувати з відповідача в примусовому порядку аліменти на утримання доньки до досягнення нею повноліття. Відповідач в судове засідання не з'явився. Подав заяву в якій пояснив, що згідний на стягнення аліментів у в розмірі &frac14; всіх видів його доходу, щомісячно, до досягнення донькою повноліття. Вислухавши пояснення позивачки, оцінивши представлені документи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав: Судом встановлено, що між сторонами 5 червня 2008 року зареєстровано шлюб у відділі РАЦС Червоноградського міського управління юстиції Львівської області, актовий запис [NUMBER] Від даного шлюбу мають одну дитину - [PERSON][INFO]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач працює має стабільний заробіток ( дохід ), однак кошти на утримання малолітньої доньки в добровільному порядку не надає, чим ставить позивачку в скрутне матеріальне становище. Тому на вимогу позивачки з останнього слід стягнути аліменти на утримання доньки в розмірі &frac14; частини заробітку ( доходу ), щомісячно до її повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-10 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за надані послуги по теплопостачанню, оскільки відповідач користується послугами, які надає позивач і їх не оплачує. На попередження сплатити борг або укласти угоду на реструктуризацію заборгованості не реагує. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просить стягнути заборгованість за надані послуги з теплопостачання та понесені судові витрати . Відповідач в судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи належним чином був повідомлений. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав : Судом встановлено що відповідач тривалий час не оплачує житлово - комунальні послуги з теплопостачання, хоча ними користується, в результаті чого утворилась заборгованість за спожиті послуги. Довідкою адміністрації позивача стверджується, що заборгованість за надані послуги відповідача станом на 1 листопада 2008 року становить в сумі 2100 грн. 59 коп. Сума заборгованості обчислюється з 1.01.2007 по 1.04.2008 р.р., та ніким не оспорюється. Останній неодноразово попереджувався про сплату заборгованості за надані послуги з теплопостачання та укладення угоди про реструктуризацію заборгованості Проте відповідач на це не реагує і не приймає ніяких мір для погашення боргу. Виходячи з наведеного та змісту ст.ст. 64, 67, 68 ЖК України, ст. 526 ЦК України, які зазначають, наймач несе майнову відповідальність за зобов'язаннями, щодо оплати житлово-комунальних послуг та повинний своєчасно у встановлені строки вносити плату за комунальні послуги, що випливають із зазначеного договору та актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Тому суд прийшов до переконання, що вказана заборгованість підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі, відповідно до виникнення відповідальності за зобов'язанням, щодо оплати житлово-комунальних послуг .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-10 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за надані послуги по теплопостачанню, оскільки відповідачі користуються послугами, які надає позивач і їх не оплачують. На попередження сплатити борг або укласти угоду на реструктуризацію заборгованості не реагують. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просить стягнути заборгованість за надані послуги з теплопостачання та понесені судові витрати . Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день і час розгляду справи належним чином були повідомлені. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено що відповідачі тривалий час не оплачують житлово - комунальні послуги з теплопостачання, хоча ними користуються в результаті чого утворилась заборгованість за спожиті послуги. Довідкою адміністрації позивача стверджується, що заборгованість за надані послуги відповідачів станом на 1 листопада 2008 року становить в сумі 3205 грн. 47 коп. Сума заборгованості обчислюється з 1.01.2006 по 1.04.2008 р.р., та ніким не оспорюється. Останні неодноразово попереджувалися про сплату заборгованості за надані послуги з теплопостачання та укладення угоди про реструктуризацію заборгованості. Проте відповідачі на це не реагують і не приймають ніяких мір для погашення боргу. Виходячи з наведеного та змісту ст.ст. 64, 67, 68 ЖК України, ст. 526 ЦК України, які зазначають, що повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, щодо оплати житлово-комунальних послуг та повинні своєчасно у встановлені строки вносити плату за комунальні послуги, які випливають із зазначеного договору та актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Тому суд прийшов до переконання, що вказана заборгованість підлягає стягненню з відповідачів в солідарно повному обсязі, відповідно до виникнення відповідальності за зобов'язанням, щодо оплати житлово-комунальних послуг .

Outcome: approved