Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення боргу з [PERSON] за двома договорами позики. В обґрунтування своїх вимог послався на те, що 15 липня 2004 року між ним на відповідачем було укладено договір позики грошових коштів на суму 31800 гривень строком на 1 місяць, а 1 жовтня 2004 року укладено другий договір позики грошових коштів на суму 14968,70 гривень строком на 1 місяць, у підтвердження яких відповідачем надані відповідні розписки. В зазначений в розписках термін борг не повернув, однак частково повертав борг за двома розписками, останній раз - в серпні 2008 року, всього за борговою розпискою від 15 липня 2004 року - 5800 гривень, за борговою розпискою від 1 жовтня 2004 року - 4200 гривень, після чого решту боргу повертати відмовився. Просив стягнути з відповідача на його користь борг з урахуванням процентів від суми позики, встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, разом - 59057,60 гривень. У судовому засіданні позивач позов підтримав частково, суду засвідчив, що позичив відповідачу в липні 2004 року та жовтні 2004 року грошові кошти в гривнях зі строком повернення на 1 місяць. 15 липня 2004 року договір позики був посвідчений нотаріально, і, крім того, відповідачем власноруч написана боргова розписка. 1 жовтня 2004 року на підтвердження договору позики відповідач власноруч написав боргову розписку. Строк погашення боргу відповідачем було порушено, однак за усною домовленістю на виконання зобов'язань за двома договорами відповідач до січня 2005 року сплатив суму, еквівалентну 650 доларів США, та щомісяця с січня 2005 року по серпень 2006 року сплачував по 250 гривень за першою борговою розпискою и по 200 гривень за другою, а в серпні 2008 року в присутності свідка передав на погашення боргу за першим договором 800 гривень, за другим договором - 200 гривень. З урахуванням повернутих сум просив стягнути борг за договором від 15 липня 2004 року - 22685 гривень, за договором від 1 жовтня 2004 року - 10768,70 гривень, а також 3% річних від простроченої суми у розмірі 2118,48 гривень та понесені ним судові витрати. Застосування насильства щодо відповідача заперечив. Представники позивача позов підтримали, просили задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, суду засвідчив, що ніяких грошових коштів у позивача в борг не брав і не повертав йому, однак внаслідок застосування з боку позивача фізичного насильства писав власноруч розписки, надані позивачем суду, а також підписував договір позики у нотаріуса 15 липня 2004 року. Зазначив, що з заявою про вчинений щодо нього злочин - вимагання передачі грошей за неіснуючим боргом - звертався до правоохоронних органів весною 2005 року, однак в порушенні кримінальної справи було відмовлено. Просив в позові відмовити за його безгрошовністю, з підстав застосування до нього насильства та пропуску позивачем строку позовної давності. Свідок [PERSON] суду засвідчив, що в його присутності в середині серпня 2008 року в м. Донецьку відповідач, якого він раніше не знав, передав певну суму грошей його знайомому [PERSON], а той написав розписку, яку передав відповідачу. Зі слів позивача йому відомо, що відповідач повернув йому частку боргу. Постановою Куйбишевського РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області від 8 квітня 2005 року в порушенні кримінальної справи за заявою [PERSON] про притягнення до кримінальної відповідальності [PERSON] за вимагання повернення грошей в сумі 6000 доларів США за договором займу, укладеного внаслідок погрози застосування фізичного насильства, відмовлено за відсутністю складу злочину. Згідно ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Вислухав представників позивача, дослідивши свідчення сторін, свідка, письмові докази по справі, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 15 липня 2004 року між сторонами укладено договір позики грошових коштів в розмірі 31800 гривень зі строком повернення до 15 серпня 2004 року з нарахуванням процентів від суми позики у розмірі 0,01% щомісячно. Договір посвідчено приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 3882. Пп.5,6 договору передбачена відповідальність боржника - у разі прострочення виконання грошового зобов'язання сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,05% від простроченої суми. Таким чином, сторонами додержана письмова форма договору, передбачена ч.1 ст. 1047 ЦК України. Факт одержання грошей, як зазначено в п. 1 договору, підтверджується розпискою, власноручно написаною відповідачем. Відповідачем підтверджено, що розписка, яка надана суду позивачем, написана ним власноручно 15 липня 2004 року. Договір, посвідчений нотаріально, та написана власноручно відповідачем розписка спростовує його свідчення щодо безгрошовності зобов'язання. Постанова Куйбишевського РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області від 8 квітня 2005 року про відмову в порушення кримінальної справи щодо [PERSON] за відсутністю в його діях складу злочину спростовує свідчення позивача про укладення договору займу внаслідок погрози застосування фізичного насильства. 1 жовтня 2004 року між сторонами було укладено договір позики грошових коштів в розмірі 14968,70 гривень зі строком повернення до 1 листопада 2004 року. Передбачена ч.1 ст.1047 ЦК України письмова форма договору сторонами не додержана, однак на підтвердження укладення договору позики та його умов позивачем представлена до суду розписка позичальника, яка підтверджує отримання відповідачем зазначеної грошової суми від позивача, що відповідає вимогам ч.2 ст. 1047 ЦК України. Відповідач засвідчив, що досліджена судом розписка від 1 жовтня 2004 року написана ним власноруч, що позбавляє його права оспорювати договір позики за його безгрошовністю. Відповідно до ст. 1046, 1049 ЦК України за договором позики позичальник повинен повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як засвідчено позивачем, відповідач за договором позики від 15 липня 2004 року повернув йому суму, еквівалентну 650 доларів США, до січня 2005 року, та 5800 гривень до вересня 2008 року. Факт повернення частки боргу, крім свідчень позивача, підтверджуються також свідченнями свідка [PERSON] та постановою про відмову в порушенні кримінальної справи, прийнятою 8 квітня 2005 року Куйбишевським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області, що спростовує свідчення відповідача про те, що він не передавав ніякі грошові кошти позивачу на виконання цього грошового зобов'язання. Позивач засвідчив, що за договором позики від 1 жовтня 2004 року відповідач повернув йому грошові кошти в сумі 4200 гривень. Факт повернення частки боргу, крім свідчень позивача, підтверджуються також свідченнями свідка [PERSON], що спростовує свідчення відповідача про те, що він не передавав ніякі грошові кошти позивачу на виконання цього грошового зобов'язання. Умови договору відповідачем не виконані, що підтверджується знаходженням у позивача боргових розписок відповідача, які долучені до матеріалів справи, а тому з нього слід стягнути в межах заявлених позовних вимог неповернуті частки боргу за договорами позики в судовому порядку. Позивач має право вимагати повернення таких сум боргу: За договором позики від 15 липня 2004 року - 31800 (6000 доларів США за курсом 5,3 гривні за 1 долар США) - 650 доларів США - 5800 гривень = 22555 гривень. За договором від 1 жовтня 2004 року - 14968,70 гривень - 4800 гривень = 10768,70 гривень. Згідно зі ст.ст. 1050, 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем після уточнення розміру позовних вимог заявлені вимоги лише про стягнення відсотків за прострочення виконання зобов'язань. Оскільки відповідач прострочив виконання зобов'язань, позивач має право на стягнення з відповідача за договором позики від 15 липня 2004 року за кожен день прострочення пені у розмірі 0,05% від позиченої суми, як те передбачене п.6 договору позики, за період з 16 серпня 2004 року по 24 жовтня 2008 року включно, з розрахунку: 31800 х 0,05% х 1530 = 24327 гривень, де 31800 грн. - сума боргу за договором позики, 0,05% - визначена договором штрафна санкція за кожен день прострочки від простроченої суми, 1530 - кількість днів прострочки виконання зобов'язання з 16 серпня 2004 року по 24 жовтня 2008 року включно. 24327 грн не перевищує розміру заявлених позовних вимог в цій частині, Також підлягає стягненню 3% річних від простроченої суми за договором позики від 1 жовтня 2004 року з розрахунку: 14968,70 х 3% : 365 х 1453 = 1787,63 грн, де 14968,70 - сума боргу, не повернута своєчасно, 365 - кількість днів в році, 1453 - кількість днів прострочення зобов'язання. Отже, загальна сума боргу за договорами позики з урахуванням відсотків, передбачених договором від 15 липня 2004 року та трьох процентів річних з простроченої суми за договором від 1 жовтня 2004 року, про стягнення яких заявлена вимога, складає 59438,33 гривні, що перевищує розмір заявлених позовних вимог. Таким чином, з дотриманням положень ст.. 10,11 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за двома договорами позики сума в розмірі 35957,90 гривень. Згідно ст. 88 ЦПК України у зв'язку з задоволенням позову понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме - судовий збір в розмірі 355,72 грн, витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 гривень.

Outcome: approved