Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-12 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідача посилаючись на те, що від шлюбного життя вони мають малолітніх дітей - сина [PERSON] і дочку [PERSON] [INFO], які проживають з позивачем і знаходяться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, тому позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини його доходів, щомісячно але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину. Позивач в попереднє судове засідання особисто не з”явилася, але подала суду письмову заяву в якій просить суд розглянути справу за її відсутності і підтримала свої позовні вимоги повністю. Відповідач в попередньому судовому засіданні позов визнав і надав пояснення про те, що з липня місяця 2008 року вони з позивачем проживають окремо і подружні відносини не підтримують. Їх діти [PERSON] і [PERSON] проживають з позивачем, він добровільно сплачував позивачу самостійно визначену суму коштів для утримання дітей, але мабуть позивачу їх недостатньо і вона звернулася з позовом. Він згоден сплачувати аліменти у розмірі, який вимагає позивач так, як він являється службовцем органів внутрішніх справ, має регулярний заробіток, інших утриманців не має. На підставі ст. 130 ч. 4 ЦПК України суд ухвалив рішення в попередньому судовому засіданні. Дослідивши позовну заяву, пояснення відповідача та письмові докази по справі, суд встановив слідуючі обставини справи і визначив відповідні до них правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 20 липня 2002 року, що підтверджується відомостями свідоцтва про одруження [NUMBER](а.с. 6). Від шлюбу вони мають спільних дітей: сина [PERSON] [INFO], та дочку [PERSON] [INFO], батьком яких являється відповідач по справі, а матір»ю - позивач по справі, що підтверджується свідоцтвами про народження [NUMBER] і [NUMBER] (а.с. 5), відповідно. Сторони фактично припинили шлюбні стосунки і проживають окремо, малолітні діти проживають з позивачем. Ці обстанини визнані відповідачем і відповідно до ст. 61 ч. 1 ЦПК України не підлягають доказуванню. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов»язок покладено Законом на обох батьків у рівних частинах. При недосягненні батьками домовленності щодо виконання цього обов»язку, кошти на утримання дитини стягуються у судовому порядку з того із батьків хто проживає окремо від дитини. Підстав для звільнення відповідача від виконання обов»язку по утриманню дітей суд не вбачає. Відповідно до вимог ст. 183 ч. 2 СК України суд, визначаючи розмір аліментів на утримання дітей у єдиній частці від доходу відповідача, яка буде стягуватися до досягнення ними повноліття, виходить з того, що відповідач фізично здоровий, працюючий, має регулярний заробіток, інших утриманців не має а тому справедливим розміром аліментів на утримання двох дітей буде 1/3 частина доходів відповідачав щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Крім того з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір від сплати якого позивач звільнена на підставі ст. 4 п. 5) Декрету Кабінету Міністрів України від 21 січня 1993 року “Про державне мито”, а також на кристь УДК у Новоукраїнському районі - витрати на інформаційно - технічне забезпечення процесу.

Outcome: approved