Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Лиманської сільської Ради Татарбунарського району Одеської області, в якому просить визнати за ним право власності на земельну ділянку, посилаючись на слідуючі обставини. [INFO] року в [ADDRESS] помер батько позивача - [PERSON]. Після його смерті на території Лиманської сільської ради Татарбунарського району залишилась земельна ділянка площею 4,73 гектари, засвідчена Державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], яку позивач разом з матір'ю [PERSON] має успадкувати в порядку першої черги, інших спадкоємців немає. Мати позивача не бажає приймати спадщину. У 2008 році [PERSON] звернувся до державного нотаріуса Татарбунарського району з заявою про прийняття спадщини, але нотаріусом йому було відмовлено по причині того, що його мати після смерті спадкодавця у 6-місячний строк не відмовилась від прийняття спадщини на вказану земельну ділянку. Фактично позивач прийняв спадщину, оскільки у нього на руках був Державний акт на земельну ділянку та здавав в оренду. Зазначені обставини стали причиною звернення позивача до суду з вказаним позовом про визнання права власності на зазначене нерухоме майно. У судовому засідання позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач - Лиманська сільська Рада - надіслала до суду заяву, в якій просить заслухати справу за відсутності її представника, проти задоволення позовних вимог не заперечує, вважаючи їх обґрунтованими та законними. Третя особа - [PERSON] - в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Із листа нотаріуса (а.с.10) видно, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину по закону у зв'язку з тим, що мати позивача у 6-місячний термін не відмовилась від прийняття спадщини. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.6) [PERSON] помер [INFO] року. Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.5) вбачається, що батьками позивача є [PERSON] та [PERSON]. Копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 24.09.2001 року (а.с.7), копією плану меж земельної ділянки. Як вбачається з витягу з технічної документації про визначення нормативної грошової оцінки земельної ділянки [NUMBER] від 16.07.2008 року (а.с.8) вартість земельної ділянки площею 4,73 га, що належить [PERSON] згідно Державного акту [NUMBER], складає 48053,36 грн. Довідкою №536 від 17.07.2008 року (а.с.9) підтверджується, що [PERSON] по день смерті проживав [ADDRESS] Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, як передбачено ст.1217 ЦК України. Відповідно до ст.1261 ЦК України в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її. У судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивач є спадкоємцем першої черги померлого [PERSON], інших спадкоємців немає. Однак, отримати свідоцтво про право власності на спадкову земельну ділянку через нотаріальну контору позивач не має змоги, оскільки його мати [PERSON] у 6-місячний термін не відмовилась від прийняття спадщини. Разом з тим, позивачем надано суду докази належності спадкової земельної ділянки його батькові та визнання за ним права власності на спадкове майно. За таких обставин, суд вважає можливим визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 4,73 гектари, розташованої на території Лиманської сільської Ради Татарбунарського району Одеської області, що належала його батькові [PERSON].

Outcome: approved