Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-27 00:00:00

Позивачка [PERSON]звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON]про розірвання шлюбу, який було зареєстровано 19 серпня 1995 року Комінтернівським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, актовий запис № 517. Від шлюбу сторони дітей не мають. В обґрунтування позову позивачка зазначила, що причиною розірвання шлюбу є те, що на протязі останніх двох років взаємовідносини між нею та відповідачем не склались, між ними відсутнє взаєморозуміння, в сім'ї виникають сварки та конфлікти. Сторони разом не проживають з лютого 2008 року, не ведуть спільне господарство, відсутній сімейний бюджет, вони не підтримують шлюбно-сімейні відносини. При таких обставинах позивачка вважає, що подальше збереження шлюбу не можливе та просить шлюб між нею та відповідачем розірвати. Шлюб існує формально. У зв'язку з тим, що між сторонами не досягнуто згоди на розірвання шлюбу в органах РАГС , позивачка змушена звернутись до суд с даним позовом. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, пояснила суду, що з лютого 2008 року вона з відповідачем не підтримує ніяких відносин, вони з відповідачем не ведуть спільного господарства, відсутній сімейний бюджет, не підтримують шлюбно-сімейні відносини. В сім'ї останні два роки відсутнє взаєморозуміння, відповідач принижував та ображав її, між ними виникали сварки, які спричинені такою поведінкою відповідача. Відповідач повністю знаходиться на її утриманні, позивачка вважає, що від неї чоловіку потрібні тільки матеріальні блага, а не нормальні відносини між подружжям. Позивачка вважає, що збереження сім'ї не можливе, наполягає на розірванні шлюбу, з її боку приймались заходи по збереженню сім'ї , але позитивних результатів не надали. З боку відповідача таких заходів прийнято не було, він навіть не бажає спілкуватись. На підставі зазначеного клопотання відповідача про призначення строку для примирення , на її думку , пов'язано з бажанням затягнути процес розірвання шлюбу, т.я. навіть після подання позову до суду він ніяких кроків для примирення не здійснив. Доводи відповідача з приводу того, що позивачка бажає розірвати шлюб для подальшого поділу спільного сумісного майна подружжя, позивачка вважає не обґрунтованими та надуманими, оскільки вона є забезпеченою жінкою та не потребує матеріальної допомоги з боку відповідача. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти розірвання шлюбу, просив надати строк на примирення з позивачкою, пояснив суду, що про намір позивачки розірвати шлюб йому стало відомо при отриманні позову. Він весь час поважав та кохав дружину та не мав наміру на розлучення. В сім'ї ніколи не стояло та не обговорювалось питання про розірвання шлюбу. Сварки та конфлікти мали місце у сім'ї, але вони були короткочасні та не значні. Відповідач вважає, що дружина звернулась до суду з позовом, оскільки знаходиться у нервовому стані, це короткочасний нервовий розлад. Також відповідач пояснив, що позов про розірвання шлюбу міг виникнути, оскільки дружина має намір провести поділ спільного сумісного майна подружжя, оскільки у період шлюбу сторонами було придбано автомобіль, організоване приватне підприємство, директором якого є позивачка, придбано житловий будинок у якому вони мешкають на теперішній час та інше цінне майно. На теперішній час відповідач з боку дружини позбавлений коштів на існування, так як всі гроші знаходиться у дружини, а він непрацездатний, оскільки є інвалідом 2 групи у зв'язку з чим потребує додаткового піклування. Заслухавши пояснення сторін , представника позивачки, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим та задовольняє його. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторонами було зареєстровано шлюб 19 серпня 2005 року Комінтернівським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, актовий запис № 517 (свідоцтво про одруження серії [NUMBER], видане 19.08.1995 року Комінтернівським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова). Сторони від шлюбу дітей не мають. Як встановлено в судовому засіданні, причиною розірвання шлюбу послужило те, що з лютого 2008 року сторони фактично припинили шлюбні стосунки , не ведуть спільне господарство, відсутній сімейний бюджет, не підтримують шлюбно-сімейні відносини. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, вважає подальше життя з відповідачем не можливим, на примирення не згодна. В сім'ї останні два роки відсутнє взаєморозуміння, т.я. позивачка вважає, що відповідач принижує та ображає її, між ними виникають сварки, які спричинені такою поведінкою відповідача. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Суд, вислухавши сторони, з'ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємостосунки подружжя, дослідивши матеріали справи, вважає подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї за неможливе. Матеріали справи свідчать, що подружжя [PERSON] . та [PERSON]. спільних дітей не мають, внаслідок тривалого непорозуміння , сварок та скандалів, позивачка остаточно втратила по відношенню до чоловіка почуття любові та поваги , не бажає цікавитися його інтересами , піклуватися один одним, на примирення категорично не згодна. Крім того з боку відповідача під час перебування позову у провадженні суду реальних кроків для примирення здійснено не було, що не заперечувалося самим відповідачем у судовому засіданні. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню з причини неможливості подальшого сумісного життя подружжя і збереження сім'ї. Судові витрати визначаються судом у відповідності з ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved