Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-10 00:00:00

позивач в липні 2008 року звернувся з позовом до відповідача, в якому просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими спорудами, який належав його тітці, [PERSON], що померла [INFO] року Свої вимоги він обґрунтував тим, що як спадкоємець за заповітом, він своєчасно подав заяву про прийняття спадщини до Саратської районної державної нотаріальної контори, але отримати свідоцтво про право на спадщину позбавлений можливості, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок на ім.*я спадкодавця. Під час розгляду справи представник позивача, [PERSON], діюча від його імені на підставі довіреності, позов підтримала та просила його задовольнити. Представник відповідача, належним чином повідомлений про день, час та місце слухання справи, до суду не з*явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав, не заперчував проти його задоволення. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Правовідносини між сторонами виникли після набрання чинності ЦК України (в редакції 16 січня 2003 року) та пов*язані з визнанням права власності на спадкове майно, тому при розв*язанні даного спору слід керуватись ст.ст.1217, 1233, 1268, 1269, 1270 ЦК України (в редакції 16 січня 2003 року). Ст. 1217 ЦК України встановлює, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. На підставі ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 ЦК України визначає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Із заповіту, посвідченого 05 квітня 2000 року секретарем Кулевчанської сільської ради Саратського району Одеської області під реєстровим номером 155 вбачається, що [PERSON] заповідала позивачу належний їй житловий будинок з господарськими спорудами, розташований [ADDRESS] (а.с.4). [INFO] року [PERSON] їй зазначений житловий будинок з господарськими спорудами (а.с.6-10). Позивач прийняв спадщину, оскільки 06 березня 2008 року подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, що підтверджується відповіддю Саратської районної державної нотаріальної контори (а.с.16). Як вбачається з довідки Кулевчанської сільської ради рішенням № 36 від 23 травня 1997 року [PERSON] була виділена земельна ділянка площею 0,31 га [ADDRESS]. Однак, правовстановлюючий документ на зазначений житловий будинок вона не отримала, що позбавляє позивача можливості оформити свої спадкові права у нотаріальній конторі. Судом встановлено, що позивач, як спадкоємець за заповітом прийняв спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON], тому суд вважає необхідним позов задовольнити, визнавши за позивачем право власності на спадкове майно.

Outcome: approved