Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом. Вказав, що Рішенням Ямпільської міської ради народних депутатів від 19 вересня 1995 року йому передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0530 га для будівництва житлового будинку і господарських будівель. А 11 жовтня 1995 року він отримав державний акт серії [NUMBER] на право приватної власності на землю. З 1995 року він за власні кошти побудував на вказаній земельній ділянці житловий будинок, будівництво якого на даний час не завершене та готовність якого складає 74%, вартість даного будинку 105118 гривень. На даний час виникла необхідність в належному оформленні побудованого будинку, але на його звернення у введені в експлуатацію та визнання права власності на житловий будинок з по-господарськими будівлями. Тому він змушений звернутись до суду із даним позовом, і просити суд винести рішення, яким визнати за ним право власності на самочинно збудований житловий будинок (готовністю 74%) з надвірними будівлями, який розташований [ADDRESS]. Представник відповідача Ямпільської міської ради Вінницької області Боднар О.В. заявлені позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечує. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши надані матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення. Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі, і які не суперечать один одному і підтверджують доводи позивача, судом встановлено, що [PERSON] видано Державний акт на право приватної власності на землю, земельну ділянку передано для будівництва житлового будинку і господарських будівель. На вищезгаданій земельній ділянці побудований житловий будинок готовністю 74% з надвірними будівлями, як видно із довідки КП «ЯРБТІ», однак право власності на даний житловий будинок з надвірними будівлями не зареєстровано (довідка Ямпільського РБТІ №61 від 31.01.2007 року). Відповідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, які визнані сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання. Враховуючи ту обставину, що позивач не має можливості в позасудовому порядку реалізувати свої права на житловий будинок з надвірними будівлями, крім того, обставини справи визнані сторонами, і в порядку ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню, суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог. Відповідно ч.1 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються без належного дозволу чи належно затвердженого проекту. Відповідно ч.2 ст.376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Відповідно ч.5 ст.376 ЦК України на вимогу власника земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Із наданих письмових доказів (експертного висновку протипожежного стану об'єкта, довідки Ямпільської районної СЕС) встановлено, що житловий будинок готовністю 74% та по господарські споруди, який розташований [ADDRESS] відповідає вимогам архітектурно-будівельним, санітарним та протипожежним нормам, а також земельна ділянка, на якій розташований даний будинок використовується за її цільовим призначенням, а тому суд вважає встановленим, що позовні вимоги являються обґрунтованими, а тому суд вважає за необхідне їх задовольнити.

Outcome: approved