overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-12 00:00:00

[PERSON]. звернулася в суд з позовом до виконкому Краматорської міської ради про визнання права власності на самовільно збудовані споруди: літню кухню, сараї, гараж, тамбур та нежитлову прибудову, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що їй згідно з свідоцтвом про право на спадщину, належить житловий будинок по [ADDRESS] . Крім того, в 1974 р. на даній земельній ділянці, де розташований житловий будинок, вона самовільно збудувала літню кухню «Б», сараї «Д», «Е», «В», гараж «Г», тамбур «а-1» та нежитлову прибудову «А-1». До теперішнього часу об'єкти самовільного будівництва не узаконені належним чином. В цей час вона бажає узаконити право власності на самовільно побудовані об'єкти. Просить винести рішення, яким визнати за нею право власності на самовільно побудовані літню кухню «Б», сараї «Д», «Е», «В», гараж «Г», тамбур «а-1» та нежитлову прибудову «А-1», розташовані на ділянці домоволодіння [ADDRESS]. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позов визнає. Вислухавши пояснення сторін, проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Згідно ч.1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будинок, спорудження, інше нерухоме майно вважаються самовільним будівництвом, якщо вони побудовані або будуються на земельній ділянці, не відведеній для цієї мети, або без належного дозволу або належним чином затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Згідно ч.5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, самовільно побудоване на ньому, якщо це не порушує права інших осіб. Як вбачається з свідоцтва про право на спадщину за законом 12.01.1971 року, позивачка прийняла у спадщину будинок [ADDRESS] 05.06.2007 р. позивачці було видано державний акт про право приватної власності на земельну ділянку [ADDRESS] З копії технічного паспорту вбачається, що на даній земельній ділянці також самовільно побудовані: літня кухня «Б», сараї «Д», «Е», «В», гараж «Г», тамбур «а-1» та нежитлова прибудова «А-1». (а.с.6-9), які згідно висновку головного архітектора м. Краматорська можливо узаконити (а.с.4). При таких обставинах, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] ., яка збудувала об'єкти самочинного будівництва, право власності на самочинно збудовані об'єкти: літню кухню «Б», сараї «Д», «Е», «В», гараж «Г», тамбур «а-1» та нежитлову прибудову «А-1»., розташовані на ділянці домоволодіння [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-12 00:00:00

[PERSON]. звернулася до суду з позовом до [PERSON]про стягнення аліментів на утримання дитини, у якому просила стягувати на свою користь з відповідача аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO]р.н. в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму визначеного для дитини відповідного віку. У попередньому судовому засіданні позивачка позов підтримала. Відповідач позовні вимоги визнав. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що між сторонами по справі шлюб розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено запис за[NUMBER] від[INFO] року (а.с. 2) Від шлюбу подружжя має неповнолітню дочку [PERSON] [INFO].[INFO]р.н. У свідоцтві про народження дитини батьком записаний відповідач (а.с. 3 ). Відповідно до довідки квартального комітету № 2 Роменського міськвиконкому від 14.10.2008 року неповнолітня[PERSON], [INFO]р.н. проживає з матір'ю [PERSON]а.с. 5). Встановлено, що відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, тому позивачка стягує аліменти в судовому порядку. Відповідач [PERSON]працює фахівцем (з продаж) 1 категорії Роменської філії ТОВ «АГРО-СОЮЗ-СУМИ» , регулярно отримує заробіток(а.с. 4), інших дітей, а також непрацездатних осіб на утриманні не має. Наведене свідчить, що між сторонами склалися спірні сімейні правовідносини з приводу утримання дитини. Ці правовідносини регулюються ст. ст. 180-183, Сімейного кодексу України. Відповідно ст.ст. 180, 183 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття і частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку... Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права та інтереси третіх осіб. Крім того, відповідно до ст. 367 ч.1 п.1 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за 1 місяць З відповідача відповідно до ст 88 ч.2 ЦПК України необхідно стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 51 грн. Згідно ч.3 ст. 81 ЦПК України на відповідача слід покласти витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 7,50 грн

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання договору міни квартир дійсним. У своєму позові та у судовому засіданні позивач пояснила, що 14 квітня 1995 року вона уклала з відповідачами по справі договір міни належного їй [ADDRESS] в м. Запоріжжі на [ADDRESS] в м. Запоріжжі, яка належала відповідачам по справі. Після укладення договору міни позивач вселилася в [ADDRESS] в м. Запоріжжі, ,де і проживає по сьогоднішній день. Зробила ремонт в квартирі і сплачує всі належні комунальні послуги. Відповідачі вселилися в [ADDRESS] у і проживають там до сьогодні. Позивач в серпні 2008 році вирішила розпорядитися своєю власністю, але не змогла цього зробити, оскільки договір міни не був нотаріально посвідчений. Позивач просить визнати договір міни дійсним і визнати за нею право власності на [ADDRESS] в м.Запоріжжі. Відповідачі у судовому засіданні позов визнали повністю. Третя особа у судове засідання не з*явилася, хоча була повідомлена судом в установленомузаконом порядку, але своїх запереень та причин неявки суду не повідомила. Суд вважає за можливе розглянути справу без участі третьої особи. Дослідивши докази по справі, вислухав пояснення сторін, суд приходе до висновку, що позов [PERSON] . підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.241 ЦК України (1963 року за договором міни між сторонами провадиться обмін одного майна на інше). Відповідно до ст..242 ЦК України (1963 р.) до договору міни застосовуються відповідно правила про договір купівлі-продажу, якщо інше не випливає із змісту відносин сторін. Відповідно до ст.227 ЦК України (1963 р.) договір купілі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Із технічного паспорту на [ADDRESS] в м.Запоріжжі встановлено, що її власником є [PERSON] Із договору міни [INFO] встановлено, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [PERSON] обмінали належну їм [ADDRESS] в м.Запоріжжі на [ADDRESS] в м.Запоріжжі. Таким чином, позов [PERSON] . повністю знайшов свої докази та обґрунтування в судовому засіданні і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Дніпровського районного суду м. Києва із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося із-за систематичного вживання спиртних напоїв відповідачем, влаштування останнім скандалів, лайок та рукоприкладства відносно членів сім’ї. Тривалий час між подружжям відсутні шлюбні стосунки, спільне господарство не ведеться і примирення між ними не можливо. В попередньому та судовому засіданнях позивач позов підтримала повністю та просила його задовольнити. Відповідач в попередньому судовому засіданні позов не визнав, заявив клопотання про надання строку для примирення – один місяць. В судове засідання призначене на 30.09.2008 року, 23.10.2008 року, 13.11.2008 року відповідач не з’явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. За згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи, на підставі наявних в справі доказів. Суд, вислухавши пояснення позивача, надані в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 26.01.1974 року, зареєстрованому відділом реєстрації актів громадянського стану по Дарницькому та Дніпровському районам м. Києва, актовий запис [NUMBER] . Від цього шлюбу у сторін є повнолітні діти – донька [PERSON] , 1975 року народження та син [PERSON] - 1982 року народження. Спільне життя між сторонами не склалося із-за систематичного вживання спиртних напоїв відповідачем, влаштування останнім скандалів, лайок та рукоприкладства відносно членів сім’ї. Тривалий час між подружжям відсутні шлюбні стосунки, спільне господарство не ведеться і примирення між ними не можливо. Спроби вилікувати його у спеціальних закладах результату не дали. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що сім’я сторін розпалась остаточно та поновлена бути не може, оскільки подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-12 00:00:00

Прокурор Центрального району м. Миколаєва в особі Фінансового управління Миколаївської міської ради звернувся з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат закладу охорони здоров’я, пов’язаних з лікуванням потерпілого від злочину в сумі 846,22 грн. Прокурор та представник позивача позовні вимоги підтримали. Відповідач позовні вимоги визнав. Обставини справи, встановлені судом. 25.08.2007 року [PERSON] , находячись у стані алкогольного сп’яніння, під час бійки з [PERSON] , завдав останньому тілесні ушкодження. В результаті отриманих тілесних ушкоджень [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в Лікарні швидкої медичної допомоги у період з 25.08.2007 року по 03.09.2007 року. Згідно довідки від 12.10.2007 року, вартість лікування склала 846,22 грн. Вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 06.02.2008 року, [PERSON] визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та йому призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з випробним терміном у 3 роки. Лікарня швидкої медичної допомоги фінансується з міського бюджету, розпорядником коштів є Миколаївська міська рада в особі фінансового управління. В силу вимог ч. 1 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов’язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров’я на лікування потерпілого від цього злочину. На підставі ст. 93-1 КПК України, кошти, витрачені закладом охорони здоров’я на стаціонарне лікування особи, потерпілої від злочину, стягуються судом за позовом закладу охорони здоров’я, органу Міністерства фінансів України або прокурора. За такого, з відповідача на користь Фінансового управління Миколаївської міської ради слід стягнути 846,22 грн., тобто позов підлягає задоволенню. В силу ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судовий збір в сумі 51,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про поділ житлового будинку з господарськими спорудами та встановлення порядку користування. Вимоги мотивовані тим, що з відповідачем вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 03.10.1982 року по 12.08.2004 року. Під час шлюбу ними придбаний будинок в [ADDRESS] . Позивачка бажає розділити будинок та визначити порядок користування господарськими спорудами. В судовому засіданні представник позивача заявила клопотання про проведення судової будівельно-технічної експертизи. Суд вважає вимоги такими, що підлягають задоволенню. Згідно довідки договору купівлі-продажу від 13.03.1996 року будинок [ADDRESS] належить [PERSON] (а.с. 15-16). Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 03.10.1982 року по 12.08.2004 року (а.с. 10-11). Згідно ст. 70 СК України майно, набуте подружжям під час шлюбу є спільною власністю подружжя. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №67 від 13.10.2008 року сторонам було запропоновано два варіанти поділу житлового будинку та один варіант поділу земельної ділянки відповідно до їх часток у власності. В судовому засіданні сторони та їх представники з висновком експертизи погодилися та обрали другий варіант поділу будинку та господарських споруд згідно додатків №4,5 експертизи від 13.10.2008 року №67, відповідно до якого пропонується одному співвласнику виділити в житловому будинку: 1-1 коридор площею 8,0 кв.м, 1-2 комора площею 2,3 кв.м, 1-5 житлова площею 14,1 кв.м, 1-6 кухня площею 9,4 кв.м, ґанок а1, огорожу №1, водопровід №4; другому співвласнику пропонується виділити в житловому будинку 1-3 коридор площею 7,2 кв.м, 1-4 житлова площею 7,6 кв.м, 2-1 підсобне приміщення площею 10.9 кв.м, сарай “Б”, сарай “Д”, туалет “Е”, водопровід №4. Кожному із співвласників у користування виділяється земельна ділянка площею 500,50 кв.м. Відповідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. ст. 391, 392 ЦК України власник майна може вимагати усунення всяких порушень його права, хоча б ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, пред‘явити позов про визнання його права власності, якщо відсутні документи, що засвідчують це право.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-12 00:00:00

Позивачка подала позов до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17.07.2007 року, від шлюбу дітей не мають. Подружнє життя між ними припинено, сторони проживають окремо. В попереднє судове засідання сторони подали заяви про слухання справи у їх відсутності. Позивачка на позові наполягає, відповідач із позовом згоден, не заперечує проти прийняття рішення у попередньому судовому засіданні. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17.07.2007 року (а.с. 5). Від шлюбу дітей не мають. Шлюбні відносини між сторонами припинені внаслідок несумісності характерів, зникло почуття любові між ними, в сім’ї часто виникають сварки та суперечки, немає порозуміння. Позов підлягає задоволенню на підставі ст. ст. 104, 105, 109, 110 СК України. Судом встановлено, що неприязні відносини привели до розпаду сім’ї, дальше спільне життя і збереження сім’ї стали неможливими.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-12 00:00:00

07 листопада 2008 року заявник звернулася до суду з відповідною заявою. В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що перебувала у шлюбі з [PERSON] , який розірвали 29.03.2004 року. Останній раз бачила бувшого чоловіка 31.07.2007 р., після чого жодних відомостей від нього немає. Від шлюбу з [PERSON] у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Просила визнати [PERSON] безвісно відсутнім, оскільки вона не може виїхати з донькою на відпочинок за межі країни, згода на який потрібна батька дитини, якого вона не може знайти. У судовому засіданні [PERSON] заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Заслухавши пояснення заявника, покази свідків, дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Як вбачається з матеріалів справи заявник перебувала у шлюбі з [PERSON] з 01.08.2000 р., який розірвали у судовому порядку 29.03.2004 р. Від цього шлюбу у них народилася донька [PERSON] , [INFO] Зі змісту довідки Кандибинського сільського голови Новоодеського району Миколаївської області випливає, що [PERSON] зареєстрований 10.10.2005 р. у [ADDRESS] , але за вказаною адресою не проживав. Цю обставину підтвердила свідок [PERSON] яка суду пояснила, що на прохання сестри у 2005 р. зареєструвала [PERSON] у належному їй будинку по [ADDRESS] , але з того часу його не бачила і в будинку він не проживав. У судовому засіданні заявник [PERSON] пояснила, що з моменту народження дитини вона не проживала з [PERSON] і останній раз бачила його 31.07.2007 р. Їй не відоме місце проживання [PERSON] , що унеможливлює її виїзд за межі країни на відпочинок разом з дитиною, оскільки не може взяти дозвіл на це у останнього, що передбачено чинним законодавством. Вжитими судом заходами місце проживання [PERSON] не встановлено. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність правових підстав для визнання [PERSON] безвісно відсутнім.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-12 00:00:00

Позивачка [PERSON]. звернулась до суду з позовною заявою про визнання права власності на спадщину спадкове майно, посилаючись на те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , який постійно проживав по [ADDRESS] .Після його смерті відкрилась спадщина за законом , яка складається із 1\2 частки житлового будинку та з відповідною часткою господарських будівель. У встановлений законом строк позивачка подала до Піщанської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини , яка відкрилась після смерті чоловіка. Однак свідоцтво про право на спадщину за законом вона отримати не може, оскільки покійний при житті не отримав в Дмитрашківській сільській раді свідоцтво про право власності на 1\2 частку вищезгаданого будинку з відповідною часткою господарських споруд, що стверджується довідкою Тульчинського МБТІ , а відповідно до абзацу 4-го п.216 „Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України” затвердженого МЮ України 3.03.2004 року за № 20/9, якщо до спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації , нотаріус вимагає подання документа, який посвідчує право власності спадкодавця на спадкове майно, тобто свідоцтва про право власності. Свідоцтво про право власності на ім'я померлого Дмитрашківською сільською радою видане їй не може бути на підставі ч.2 ст.30 ЦК України, а тому відповідно до ст.16 ЦК України вимушена звернутись до суду, оскільки іншим способом не може реалізувати своє законне право на спадкове майно. В судове засіданні позивачка [PERSON]. підтримала вимоги позову. Представник відповідача Луньова О.М. не заперечувала вимог заяви. Аналізуючи обставини справи, дослідивши докази, зокрема ксерокопія свідоцтва про смерть, ксерокопію свідоцтва про одруження , технічний паспорт, довідку-характеристику Тульчинського МБТІ, ксерокопія рішення виконавчого комітету №31 від 24 березня 2008, заяву [PERSON] . про відмову від частки в спадковому майні, суд прийшов висновку, що дана позовна заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-12 00:00:00

До Шосткинського міськрайонного суду звернувся КП „ВУВКГ” м.Шостки з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за спожите водопостачання та водовідведення в розмірі 288,14 грн., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що КП „ВУВКГ” м.Шостки забезпечувало послугами з водопостачання та водовідведення споживачів, у тому числі і відповідачку по справі, яка в повному обсязі користувалася наданими послугами, але плату не вносила, тому виникла заборгованість перед підприємством на вказану суму. У судовому засіданні представник позивача, юрисконсульт [PERSON] підтримав позовні вимоги і просить стягнути з відповідачкі заборгованість в розмірі 288,14 грн.. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи та заперечень проти позову не надала, а тому суд вважає за можливе розглядати справу без її участі у порядку заочного провадження з дотримання вимог, встановлених законом. Представник позивача проти цього не заперечує. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що відповідачка проживає по [ADDRESS]( а.с.3). КП „ВУВКГ” м.Шостка забезпечувало відповідачку своїми послугами, але вона їх не сплачувала з 01.08.2006 року по 01.08.2008 рік, тому виникла вказана заборгованість в розмірі 288,14 грн. ( а.с.2), і ця сума підлягає стягненню в повному обсязі. Згідно ст.67 ЖК України плата за комунальні послуги( водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно ст.68 ЖК України наймач квартири зобов'язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-12 00:00:00

06.10.2008 року до Шосткинського міськрайсуду звернулось ТОВ «Шосткинське підприємство «Харківенергоремонт» з позовом до [PERSON],[PERSON] про стягнення боргу за послуги з теплопостачання в сумі 1095 грн. 51 коп. Свої позовні вимоги мотивують тим, що ТОВ «Шосткинське підприємство «Харківенергоремонт» забезпечує послугами по теплопостачання населення м. Шостки в тому числі і будинок[ADDRESS]проживають відповідачі, які в повному обсязі користувались наданими послугами. Однак відповідачі не вносили плату за надані послуги, тому у них виникла заборгованість в сумі 1095 грн. 51 коп. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просить стягнути з відповідачів всю суму заборгованості та сплачені при подачі позову судові витрати. Відповідачі у судове засідання не з'явились, про слухання справи повідомлені належним чином, заперечень та клопотань про перенесення справи не надали, а тому зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ст. 68 ЖК України наймачі квартир зобов'язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги. При подачі позову позивачем було сплачено державне мито в сумі 5 грн. 10 коп., Також підлягають стягненню з відповідачів на користь ТОВ «Шосткинське підприємство «Харківенергоремонт» витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн., сплачені при подачі позову до суду.

Outcome: approved