Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-05 00:00:00

У поданій до суду заяві позивач просить надати їй додатковий строк в три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [INFO] свого батька [PERSON]. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що фактично з батьком не підтримувала близьких родинних стосунків, оскільки проживала з матір»ю в м.Нікополі Дніпропетровської області, і про смерть батька дізналася випадково вже після пропуску шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позов повністю і по аналогічних мотивах. Відповідачі позов не визнали, оскільки на даний час відповідач [PERSON] є єдиним власником майна померлого як єдиний спадкоємець по заповіту, так як його мати та бабуся по батьківській лінії спорідненості відмовилися від своєї частки спадщини на його користь. Разом з тим, не заперечують того факту, що не повідомили позивача про смерть її батька, так як три дні до похорону батька не могли з нею зв»язатися, оскільки по телефону, який вони мали, позивач не відповідала. Згодом це питання вже навіть не обговорювалося. Суд, з'ясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, прийшов до таких висновків. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Як встановлено судом, як позивач, так і відповідач [PERSON] є дітьми померлого [INFO] батька [PERSON], з яким на час смерті проживав його син [PERSON], який як фактично прийняв спадщину, так і в передбачений законом строк подав заяву до нотаріальної контори по місцю прийняття спадщини про її прийняття, оскільки є одним з трьох спадкоємців по заповіту від 24 квітня 1989 року після смерті свого батька. Інші спадкоємці відмовилися від спадщини: [PERSON] на користь внука, [PERSON] без вказання цього. Позивачем доведено і даний факт відповідачами не заперечується, що позивач фактично з батьком не підтримувала близьких родинних стосунків, оскільки проживала з своєю матір»ю в м.Нікополі Дніпропетровської області, не була повідомлена ні відповідачами, ні іншими особами про смерть батька і про даний факт дізналася випадково вже після пропуску шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України ці причини пропуску прийняття спадщини є поважними, тому за таких обставин суд може продовжити строк для подачі до державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. За таких умов суд вважає, що позов доведений і підлягає до задоволення. При постановленні рішення у зв”язку із задоволенням позову згідно положень ст.88 ЦПК України з відповідачів підлягає до стягнення на користь позивача понесені нею судові витрати: судовий збір та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ в розмірі відповідно 8 грн. 50 коп. та 7 грн. 50 коп., а надлишок судового збору повертається позивачу як зайво сплачений. На підставі наведеного, ст.1272 ЦК України,

Outcome: approved