Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-19 00:00:00

В січні 2008 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до ТОВ “Торгівельний будинок «Мегаполіс» про стягнення з останнього на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу та середнього заробітку за час затримки виконання рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 10.01.2008 року, яким її поновлено на роботі. В травні 2008 року позивач уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу у зв'язку з незаконним звільненням в розмірі 7054 грн. 83 коп., на відшкодування моральної шкоди, що пов'язана із невиплатою середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу при незаконному звільненні 6000 грн., витрати по оплаті правової допомоги адвоката в розмірі 4000 грн., а всього - 17054 грн. 83 коп. Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05 червня 2008 року позов задоволено частково, стягнуто з ТОВ “Торгівельний будинок «Мегаполіс» на користь [PERSON] середній заробіток в розмірі 5198 грн. 26 коп., моральну шкоду в розмірі 1000 грн. та судові витрати в розмірі 1899 грн. 24 коп.; стягнуто з ТОВ “Торгівельний будинок «Мегаполіс» судовий збір на користь держави в сумі 59 грн. 50 коп. та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн. В апеляційній скарзі ТОВ “Торгівельний будинок «Мегаполіс» просить скасувати рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05 червня 2008 року в частині стягнення з нього судових витрат в розмірі 1899 грн. 24 коп. та стягнення моральної шкоди в розмірі 1000 грн. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що рішення суду у зазначеній вище частині постановлено з порушенням норм матеріального права, судом не повністю з'ясовано обставини, що мають значення для справи. Апелянт зазначає, що надані позивачем в обґрунтування понесених нею витрат по оплаті правової допомоги адвоката договір про надання правової допомоги та довідка про отримання грошей є недопустимими, оскільки підтвердженням сплати коштів є банківський документ встановленого зразка (квитанція), окрім того, сторони які скали ці документи є зацікавленими особами. Вказує, що обставини, які нібито спричинили [PERSON] моральну шкоду вже були предметом судового розгляду у справі за заявою [PERSON] до ТОВ “Торгівельний будинок «Мегаполіс» про стягнення моральної шкоди в зв'язку з незаконним звільненням, рішенням по даній справі з ТОВ “Торгівельний будинок «Мегаполіс» стягнуто моральну шкоду, крім того, [PERSON] не надала доказів спричинення їй моральної шкоди та не довела причинно-слідчого зв'язку між діями відповідача та заподіяною шкодою. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, який просив апеляційну скаргу задовольнити, пояснення позивача та її представника, які проти задоволення апеляційної скарги заперечували, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд знаходить, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - скасуванню в частині стягнення з відповідача судових витрат в розмірі 1899 грн. 24 коп., з ухваленням нового рішення в цій частині. Задовольняючи частково позов [PERSON], суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 10.01.2008 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 03.03.2008 року, [PERSON] поновлено на посаді інспектора по кадрах ТОВ «ТБ «Мегаполіс», дане рішення суду до дня постановлення рішення по справі не виконано, а тому згідно ч. 2 ст. 235 та ст. 236 КЗпП України стягнув з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу та за час затримки виконання рішення суду, на відшкодування заподіяної моральної шкоди - 1000 грн., а також пропорційно до задоволених позовних вимог судові витрати, понесені позивачкою, в розмірі 1899 грн. 24 коп. Однак, повністю погодитись з таким висновком районного суду не можна через неправильне застосування норм процесуального права. Апеляційний суд вважає, що вказані порушення призвели до неправильного вирішення справи, тому суд апеляційної інстанції на підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України скасовує рішення суду першої інстанції в частині стягнення судових витрат на користь позивача та ухвалює нове рішення в цій частині із наступних підстав. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до судових витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Згідно ч. 1 ст. 84 ЦПК України до витрат на правову допомогу відносять витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права. Частиною 1 статті 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Надана представником позивача [PERSON] на підтвердження понесених [PERSON] витрат на правову допомогу довідка (а.с. 40) не може розцінюватись як документальне підтвердження судових витрат, оскільки не є фінансовим документом, а тому суд першої інстанції необґрунтовано стягнув з ТОВ “Торгівельний будинок «Мегаполіс» на користь [PERSON] 1899 грн. 24 коп. судових витрат. Посилання апеляційної скарги на неправильність рішення суду в частині стягнення моральної шкоди не заслуговують на увагу, оскільки за рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05 червня 2008 року у справі за позовом [PERSON] до ТОВ “Торгівельний будинок «Мегаполіс» про відшкодування моральної шкоди у зв'язку з незаконним звільненням, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування моральної шкоди, завданої саме внаслідок незаконного звільнення з роботи. Суд апеляційної інстанції погоджується з тим, що внаслідок відсутності засобів до існування через невиплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивачу завдано моральної шкоди. Задовольняючи частково позов та стягуючи на користь позивача на відшкодування моральної шкоди, 1000 грн. районний суд врахував глибину, тривалість фізичних і душевних страждань позивача та виходив із засад розумності та виваженості.

Outcome: partial