Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь ЗАТ КБ «Приватбанк» заборгованість: за кредитом у сумі 888,78 гривень, по відсоткам за користування кредитом у сумі 768,22 гривень, а усього 1657,69 гривень та судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 51 гривня та витрати на інформаційне-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 гривень. Позовні вимоги мотивовані тим, що між сторонами 07 серпня 2006 року був укладений кредитний договір, згідно якого [PERSON] одержала у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку гроші в сумі 1 100 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення. Однак, відповідачка прийняті на себе зобов'язання не виконала. Представник позивача в попередньому судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити у повному обсязі. Відповідачка в попередньому судовому засіданні позов визнала в повному обсязі. За таких обставин суд вважає, що справа може бути розглянути у попередньому судовому засіданні, а позов має бути задоволений за наступних підстав: В силу ч. 4 ст. 130 ЦПК України, - ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення в разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 174 і ст. 175 ЦПК України. Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно зі ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У відповідності із ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.525 ЦК України неприпустима однобічна відмова від виконання зобов'язання. Ч. 1 ст. 527 ЦК України встановлює, що боржник зобов'язаний виконати своє зобов'язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. 07 серпня 2006 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір без номера, згідно якого відповідачка одержала у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку гроші в сумі 1 100 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення. Однак, відповідачка прийняті на себе зобов'язання не виконала. Станом на 25 травня 2008 року [PERSON] має заборгованість за договором у сумі 1657 гривень, яка відповідно до представленого розрахунку складається з заборгованості за кредитом у сумі 888, 78 гривень, та заборгованості по відсоткам за користування кредитом по договору у сумі 768,22 гривень. Судом встановлено, що [PERSON] в однобічному порядку відмовилася від виконання взятого на себе по договору кредиту від 07 серпня 2006 року зобов'язання. Відповідачка визнала факти, встановлені судом. Таким чином, оскільки відповідачка у добровільному порядку не сплачує заборгованість за кредитом, то вона підлягає примусовому стягненню. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати, а саме, витрати по оплаті судового збору при подачі позову до суду у сумі та 51 гривня, та суму сплачених витрат, пов'язаних із інформаційно-технічним розглядом справи - 30 гривень.

Outcome: approved