Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON]. про стягнення суми заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що позивач надавав відповідачу послуги за договором про надання телефонного зв'язку № 390 від 12.07.2000 року. Однак відповідач належним чином умови договору не виконує, отримані послуги не сплачує, за період з лютого 2006 року по січень 2007 року склалася заборгованість у розмірі 516,74 грн., через що телефонний номер був знятий. Просив стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 516,74 грн.; 51 грн. держмита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення позову у розмірі 30 грн., а всього 597,74 грн. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, пояснила, що у 2000 році з [PERSON]. було укладено договір про надання телефонного зв`язку № 390, на підставі якого відповідачу надавались послуги телефонного зв`язку за номером телефону 7-56-82. З лютого 2006 року по січень 2007 року виникла заборгованість у сумі 516 грн. 74 коп. На адресу відповідача неодноразово направлялися повідомлення та досудові попередження. У січні 2007 року телефонний номер був знятий. Також пояснила, що відповідач на адресу позивача звертався у 2004 році, тому як був не згоден з розрахунком за міжміські переговори, але це не стосується вказаного у позові періоду. Відповідач частково сплачував за телефон, але не все та основний період за який склалася заборгованість за міжміські розмови припав з січня 2006 року по травень 2006 року включно, потім приплюсовувалась ще заборгованість по абонентській платі. Просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що користувався телефоном з 1995 року. У 2004 році письмово звертався до позивача, щоб розібралися, але при перевірці нічого не виявили. Наприкінці 2006 року він дізнався про те, що має заборгованість по сплаті за телефон у розмірі приблизно 560 грн., він повідомив про це усно робітника „Укртелекому”, та попросив відключити вихід на міжміські розмови, але у січні 2007 року телефон відключили зовсім. Сплачувати заборгованість відмовляється, тому як вважає, що він багато не розмовляв. Також пояснив, що в телефонній трубці постійно чулися розмови. Чи звертався з цим питанням до Укртелекому” у 2006 року не пам'ятає. Просив у задоволенні позову відмовити, так як не міг стільки наговорити по міжміських дзвінках. Матеріалами справи встановлено, що 12.07.2000 року між [PERSON]та ЗАТ “Укртелеком” укладено договір № 390 про надання послуг електрозв`язку. Згідно з п.п.3.2.8, 4.3 даного Договору відповідач зобов'язався своєчасно сплачувати рахунки за надані послуги, в строк до двадцятого числа місяця, наступного за розрахунковим. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за надані послуги вбачається, що заборгованість відповідача за послуги зв'язку складає 516 грн. 74 коп. У відповідності до ст. 509 ЦК України в силу зобов'язання одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і вимогам ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оскільки судом встановлено, що відповідач користувався послугами позивача, але взяті на себе зобов'язання за договором не виконав, то позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. На підставі ст.ст. 509, 525, 526, 629 ЦК України,

Outcome: approved