Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-18 00:00:00

04 серпня 2008 року позивач звернувся до суду із цим позовом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що йому на праві власності належить домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] Під час проживання у домоволодінні позивач вирішив замість старого будинку побудувати новий та отримав відповідний дозвіл. У процесі проведення робіт з будівництва нового будинку та інших споруд позивач припустився відхилення від проекту, і тепер домоволодіння складається з житлового будинку з тамбуром та ґанком, сараїв, душової, вбиральні, літної кухні, входу до погрібу тощо. Самочинне будівництво виконано у відповідності з чинними будівельними, технічними нормами й правилами. Теперішнього часу позивач невзмозі зареєструвати за собою право власності на спірні об'єкти через порушення процедури попереднього узгодження будівництва. У зв'язку з викладеними обставинами позивач просить суд визнати право власності на новостворене нерухоме майно без додаткових актів введення в експлуатацію (а.с.а.с. 3 - 7). У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі, підтвердивши обставини, викладені у позовній заяві. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності зі вказаною вище обставиною дає судові підстави для застосування положень ч. 4 ст. 169, ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Представник третьої особи у судове засідання також не з'явився, повідомлявся належним чином. У попередньому судовому засіданні представник третьої особи проти задоволення позову в частині визнання права власності не заперечував, однак зазначив, що домоволодіння підлягає прийняттю в експлуатацію. Суд, вислухавши пояснення представників позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.11.1954 р. позивач за договором купівлі-продажу придбав домоволодіння [ADDRESS] Договір був посвідчений державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори Біндусовим І.І. та зареєстрований у реєстрі за [NUMBER]. Домоволодіння на час придбання складалося з житлового будинку літ. А-1, сіней літ. а-1, сараю літ. Б-1, вбиральні № 1 (а.с.а.с. 8 - 11). 17 листопада 1958 року рішенням Виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної Ради депутатів трудящих номер спірного домоволодіння був змінений на № 34, про що свідчить відповідна відмітка на плані земельної ділянки, а згодом - на № 38 (а.с. 13). 10 квітня 1962 року право власності позивача на придбане домоволодіння було зареєстроване у Дніпропетровському міжміському бюро технічної інвентаризації, що підтверджується відповідною відміткою на зворотньому боці договору (а.с. 11). 10 липня 1962 року рішенням Виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної Ради депутатів трудящих № 1681 позивачеві було дозволено побудувати новий будинок замість непридатного для користування старого будинку (а.с. 14). У подальшому позивач побудував на території знесеного домоволодіння наступні будівлі та споруди, про що свідчить копія технічного паспорту, виготовленого станом на 23.04.2004 р. (реєстровий [NUMBER] (а.с.а.с. 16 - 21): - житловий будинок літ. А-1 загальною площею 54,1 м2, житловою площею 37,2 м2, допоміжною площею 16,9 м2, що складається з 1, сіни загальною площею 6,3 м2, допоміжною площею 6,3 м2, 2, кухня загальною площею 10,6 м2, допоміжною площею 10,6 м2; 3, житлова кімната загальною площею 17,7 м2, житловою площею 17,7 м2, 4, житлова кімната загальною площею 9,3 м2, житловою площею 9,3 м2, 5, житлова кімната загальною площею 10,2 м2, житловою площею 10,2 м2; - ґанок літ. а1 загальною площею 4,69 м2; - сарай літ. Б загальною площею 30,9 м2 (самочинний); - сарай літ. В загальною площею 7,6 м2 (самочинний); - тимчасовий сарай літ. Л загальною площею 4,1 м2; - літню кухню літ. З загальною площею 10,1 м2 (самочинна); - погріб з шийкою літ. Г загальною площею 10,6 м2 (самочинний); - душову літ. Е загальною площею 2,9 м2 (самочинна); - убиральню літ. Ж загальною площею 1,0 м2 (самочинна); - споруди 1-16 (самочинні); - І-ІІ мостіння (самочинні). Згідно з технічним висновком, складеним ТОВ Фірмою «Технологія» (ліцензія на будівельну діяльність серії [NUMBER]Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України ), новостворене нерухоме майно відповідає будівельним нормам і правилам, експлуатація зазначеного майна можлива (а.с.а.с. 25 - 37). Оглядом паспорта об'єкта нерухомості від 23.04.2004 р. (інвентаризаційна справа [NUMBER] реєстровий [NUMBER] встановлено, що в якості самовільно збудованого зазначений сарай літ. М. Водночас сарай літ. М не зазначений ані в плані земельної ділянки садибного (індивідуального) житлового будинку[ADDRESS] ані в експлікації приміщень та характеристиці будинку, господарських будівель та споруд, що є складовими паспорту об'єкта нерухомості від 23.04.2004 р. і свідчить про наявність технічної помилки, допущеній при виготовленні цього паспорту. Вказані вище спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України, Положенням про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт, затвердженим Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 05.12.2000 р. № 273. В силу ч. 1 ст. 376 ЦК України жилий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самовільним будівництвом, якщо вони побудовані або будуються на земельній ділянці, яка не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу або належним чином затвердженого проекту, або з суттєвими порушеннями будівельних норм і правил. Відповідно до п. 1.1 Положення про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт дозвіл на виконання будівельних робіт з нового будівництва є документом, що посвідчує право забудовника (замовника) та генерального підрядника на виконання будівельних робіт. Згідно з п. 5.1 Положення про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт виконання будівельних робіт на об'єктах без одержання дозволу є самовільним будівництвом. В ході судового розгляду встановлено, що при виконанні робіт з будівництва частини спірних об'єктів нерухомого майна не було отримано відповідних дозволу та проекту будівельних робіт, отже, результат таких робіт є самочинним будівництвом у розумінні ст. 376 ЦК України. У відповідності з ч. 3 ст. 376 ЦК України право власності на самовільно побудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнано за особою, яка здійснила самовільне будівництво на земельній ділянці, яка не була йому відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже побудоване нерухоме майно. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Оцінюючи усі докази, досліджені в ході судового засідання в їх сукупності, приймаючи до уваги, що позивач є законним користувачем земельної ділянки під спірним майном, виконане самочинне будівництво зроблено із додержанням встановлених норм й правил, суд вважає за можливе задовольнити позов.

Outcome: approved