Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-01 00:00:00

У серпні 2008 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що 31 січня 1970 року між моїм батьком [PERSON], 1940 року народження та [PERSON], 1951 року народження, було укладено шлюб.[INFO] від цього браку народився він - [PERSON]. У 1996 році його було прописано в квартиру [ADDRESS]. На той час в вище зазначеній квартирі окрім нього були прописані, його батько - [PERSON] та його мати - [PERSON]. У 1999 році вони приватизували вище зазначену квартиру. На підставі свідоцтва про право власності на житло, квартира [ADDRESS], на праві спільної сумісної власності належить йому, його батькові та матері. [INFO] помер його батько [PERSON]. Після його смерті була відкрита спадщина, яка повинна складати ? частину квартири [ADDRESS]. Приймаючи до уваги ту обставину, що він постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину належним чином. В свою чергу його мати, яка теж має право на спадщину, як спадкоємиця першої черги за законом, в строк визначений законодавством написала заяву про відмову від права на спадкування на мою користь. На цей час він (позивач) є єдиним спадкоємцем за законом першої черги. Після смерті батька, він з'явився до Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Але у нотаріальній конторі йому відмовили в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, так як нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину після смерті одного з учасників спільної власності лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні. Враховуючи викладене, позивач просить припинити право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS]; встановити спільну часткову власність та визначити, що розмір часток у праві власності на квартиру [ADDRESS] між співвласниками є рівними та встановлює за [PERSON](померлим) 1/3 частину, за [PERSON] 1/3 частину та за ним 1/3 частину; визнати за ним право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після його батька - [PERSON], 1940 року народження, який помер [INFO]; всього визнати за ним право власності на 2/3 частини квартири [ADDRESS]. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просили суд їх задовольнити. Відповідачка та представник третьої особи - Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори у судове засідання не з' явилися, про день та час слухання справи повідомлені належним чином, про причину неявки суду не повідомили. Суд ухвалив, у відповідності зі ст. 224 ЦПК України та за згодою позивача та його представника, провести заочний розгляд справи по наявних матеріалах справи. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як видно з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 27.01.1999 року, виданого виконкомом Дніпропетровської міської Ради народних депутатів, квартира [ADDRESS], загальною площею 63,5 кв.м належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Згідно до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного із них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно до ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. [PERSON] помер [INFO] і здійснити виділ частки не можливо. Як показав у судовому засіданні позивач, після смерті батька він звернувся до Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після його смерті, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у порядку спадкування за законом, оскільки в свідоцтві про право власності на житло право власності на квартиру [ADDRESS] визначено, як спільна сумісна власність. Відповідно до п.224 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті одного із учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні. Відповідно до ч.1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. У відповідності зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти його або не прийняти його. Спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Незалежно від часу прийняття спадщини воно належить спадкоємцю з моменту відкриття спадщини. У відповідності зі ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитись від прийняття спадщини на протязі строку, встановленого законодавством. Так, після смерті [PERSON] була відкрита спадщина, яка відповідно до ст. 368, 370 ЦК України повинна складати ? частину квартири [ADDRESS]. Приймаючи до уваги ту обставину, що позивач [PERSON] постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, то в силу п. 3 ст. 1268 ЦК України він вважається таким, що прийняв спадщину належним чином. В свою чергу його мати [PERSON], яка теж має право на спадщину, як спадкоємиця першої черги за законом, в строк визначений ст. 1270 ЦК України написала заяву про відмову від права на спадкування на користь позивача. Цей факт підтверджується заявою до шостої держнотконтори від 19.08.2005 року, яка була посвідчена державним нотаріусом Драпатою О.М., реєстровий номер 3-6048. Таким чином на цей час [PERSON] відповідно до ст. 1261 ЦК України є єдиним спадкоємцем за законом першої черги. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved