Jurisdiction: commercial
Date: 2008-09-18 00:00:00

Рішенням Київської міської ради від 26.07.2007 за № 62/1896 затверджено Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок ТОВ «Група Н.М.К.»для будівництва, експлуатації та обслуговування торговельно-житлово-офісного комплексу з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення з наземними та підземними паркінгами на вулиці Електриків, 28 у Подільському районі м. Києва та передано ТОВ «Група Н.М.К.»в довгострокову оренду на 15 років земельну ділянку загальною площею 5,08 га, в тому числі: ділянку № 1 - площею 0,67 га; ділянку № 2 –площею 0,44 га.; ділянку № 3 –площею 3,97 га (далі –Земельна ділянка). У відповідності з прийнятим рішенням Київської міської ради від 26.07.2007 за № 62/1896 - 22.11.2007 року між ТОВ «Група Н.М.К.»- позивачем за первісним позовом (далі - позивач) - і Київською міською радою було укладено договір оренди Земельної ділянки строком на 15 років. Даний договір оренди було зареєстровано 26.11.2007 Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради, про що зроблено запис в книзі записів державної реєстрації договорів за № 85-6-0036. Таким чином, у відповідності до положень статей 124, 125, 126 Земельного кодексу України позивач є законним користувачем Земельної ділянки з усіма правами, що виникають у нього у відповідності до закону, на підставі даного договору оренди. Законність виділення Земельної ділянки позивачу підтверджена рішеннями Господарського суду міста Києва від 04.12.2007 у справі № 23/494 та у справі № 23/295, які залишені без змін Постановами Київського апеляційного господарського суду від 29.01.2008, Постановами Вищого Господарського суду України від 10.04.2008 та Ухвалами Верховного суду України, у цих справах. В силу положень абз. 2 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України факти, встановлені рішеннями господарського суду під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони. Згідно зі ст. 27 Закону України «Про оренду землі»орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Орендар в установленому законом порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування, на усунення перешкод у користуванні нею, відшкодування шкоди, заподіяної земельній ділянці громадянами і юридичними особами України, іноземцями, особами без громадянства, іноземними юридичними особами, у тому числі міжнародними об'єднаннями та організаціями. Судом встановлено, що на земельній ділянці, наданій в оренду позивачу, розташовані будівлі: цех паливної апаратури № 26, інв. № 1-020; будівля ковальсько-термічного цеху № 19, інв. № 1-106; будівля центральної заводської лабораторії інв. № 1-101; склад балонів та вогнетривів інв. № 1-107; будівля клубу на 250 місць (далі - Будівлі), що знаходяться на балансі Державного підприємства Міністерства оборони України «Київський завод «Ремдизель», відповідача за первісним позовом (далі - відповідач). Позивач за первісним позовом виступив ініціатором створення спільної комісії з числа представників позивача, відповідача та зацікавленої третьої особи –Закритого акціонерного товариства «Ремдизель»(далі –ЗАТ «Ремдизель»), метою створення якої було обстеження і встановлення технічного стану Будівель. За результатами роботи спільної комісії 03 грудня 2007 року складено акт обстеження будівель та споруд ДП МО України «Київський завод «Ремдизель»(надалі за текстом - Акт), яким встановлено, що Будівлі знаходяться в незадовільному технічному стані, що погіршується внаслідок вібрацій від будівництва Подільського мостового переходу і існує реальна загроза їх руйнування та рекомендовано звернутися до спеціалізованих організацій з метою виявлення ступеню аварійності Будівель та можливості їх подальшої експлуатації. Аварійні Будівлі розташовані на Земельній ділянці, таким чином, щодо них безпосередньо примикають лінії комунікацій, внутрішні дороги і тротуари, а також інші об’єкти нерухомості, які використовуються позивачем та ЗАТ «Ремдизель»у власній господарській діяльності. Аварійно-небезпечний стан Будівель загрожує життю та здоров’ю працівників позивача, ЗАТ «Ремдизель»(якому, згідно із Свідоцтвом про право власності, належить низка об’єктів нерухомості, які розташовані за тією ж адресою, а саме: м. Київ, вул. Електриків, буд. 28) та інших осіб, які з підстав, передбачених законодавством, або відповідними правочинами перебувають в безпосередній близькості до них. Як вбачається з висновку судової будівельно-технічної експертизи Київського науково-дослідного інституту судових експертиз № 2554/2555 від 04.09.2008, технічний стан будівель: цех паливної апаратури № 26, інв. № 1-020; будівля ковальсько-термічного цеху № 19, інв. №1-106; будівля центральної заводської лабораторії інв. № 1-101; склад балонів та вогнетривів інв. № 1-107: будівля клубу, що розташовані за адресою: м. Київ, вул. Електриків, 28, в цілому оцінюється, як «ветхий»з загальною характеристикою: «Стан несучих конструктивних елементів аварійний, а не несучих дуже ветхий. Обмежене виконання елементами будівлі своїх функцій можливе при проведенні охоронних заходів або повній заміні цих елементів». А також, в ході проведення експертизи було встановлено, що стан будівлі цеху паливної апаратури № 26, інв. №1-020 в цілому оцінюється, як «стан будівлі (споруди) IV –аварійний», а будівель: будівля ковальсько-термічного цеху № 19, інв. № 1-106; будівля центральної заводської лабораторії інв. № -101; склад балонів та вогнетривів інв. № 1-107; будівля клубу, в цілому оцінюється, як «стан будівлі (споруди) III - непридатний до нормальної експлуатації». Відповідно до частини першої ст. 181 Цивільного кодексу України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об’єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Згідно з ч. 1 ст. 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Частиною 3 пункту 2 статті 331 Цивільного кодексу України встановлено, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державної реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Пунктом 1 частини 1 статті 4 Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»визначено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, а саме… право власності на нерухоме майно. Судом встановлено, що у відповідача відсутні документи, які б посвідчували його право власності на дані аварійні Будівлі, крім того, суд враховує, що ці об’єкти у відповідності до Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 за № 7/5, та зареєстрованого Міністерством юстиції України від 18.02.2002 за № 157/6445, не були зареєстровані Відповідачем в Комунальному підприємстві «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об’єкти нерухомого майна». Таким чином, викладені вище факти свідчать про порушення зі сторони відповідача положень ч. 1 ст. 181, ч. 1 ст. 182, ч. 3 п. 2 ст. 331 Цивільного кодексу України, п. 1 ч.1 ст. 4 та ст. 19 Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», а також Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 за № 7/5 та зареєстрованого Міністерством юстиції України від 18.02.2002 за № 157/6445. Державне підприємство Міністерства оборони України «Київський завод «Ремдизель»у відповідності з чинним законодавством України є юридичною особою, створеною і зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до Свідоцтва про державну реєстрацію серія АОО № 040805 державна реєстрація підприємства була проведена 29.10.1999, номер запису про включення відомостей про юридичну особу до ЄДР 1 071 120 0000 000826, присвоєно ідентифікаційний код юридичної особи 08247289. Відповідно до преамбули Статуту Державного підприємства «Київський завод «Ремдизель» (зареєстровано Подільською районною державною адміністрацією 29.10.1999 за № 02109) Державне підприємство Міністерства оборони України «Київський завод «Ремдизель»засноване на державній власності і підпорядковане Міністерству оборони України та є правонаступником підприємства «37 Судномеханічний завод Міністерства оборони України (військова частина А2378)». Статтею 7 Земельного кодексу України в редакції, чинній на момент здійснення державної реєстрації Державного підприємства Міністерства оборони України «Київський завод «Ремдизель»визначено, що користування землею може бути постійним або тимчасовим. Постійним визнається землекористування без заздалегідь установлено строку. Згідно з абз. 6 ч. 5 ст. 7 Земельного кодексу України у постійне користування земля надається Радами народних депутатів із земель, що перебувають у державній власності організаціям, зазначеним у статті 70 цього Кодексу, для потреб оборони. Статтею 70 Земельного кодексу України визначено, що землями для потреб оборони визнаються землі, надані для розміщення та постійної діяльності підприємств і організацій Збройних Сил України, інших військових формувань та внутрішніх військ. У відповідності зі ст. 22 Земельного кодексу України право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється. Частиною 1 статті 23 Земельного кодексу України від 1990 року встановлено, що право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Документів (а ні державного акта про право постійного користування, а ні договору оренди), які б у відповідності з положеннями ч. 1 ст. 126 Земельного кодексу України посвідчували право ДП МОУ «Київський завод «Ремдизель»на користування земельною ділянкою, на якій розташовані аварійні Будівлі, відповідачем суду не надано. Згідно з п. 4 рішення Київської міської ради від 26.07.2007 за № 62/1896 визнані такими, що втратили чинність рішення виконавчого комітету Київської міської Ради народних депутатів від 03 травня 1976 року № 13/с «Про відведення земельних ділянок КЕЧ КВО в Подільському районі»та рішення Київської міської ради від 26.06.2007 № 967/1628 «Про передачу земель Закритому акціонерному товариству «Ремдизель»для обслуговування та експлуатації будівель і споруд на вулиці Електриків, 28 у Подільському районі м. Києва», від 26.06.2007 № 968/1629 «Про передачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «ЗАВОД РЕМДИЗЕЛЬ»земельних ділянок для обслуговування та експлуатації виробничих та складських будівель і споруд на вулиці Електриків, 28 у Подільському районі м. Києва». Відсутність факту надання Державному підприємству Міністерства оборони України «Київський завод «Ремдизель»права постійного користування земельною ділянкою за адресою: вул. Електриків, 28 у Подільському районі м. Києва також була встановлена Господарським судом міста Києва у відповідних рішеннях суду від 04.12.2007 по справах № 23/494 та № 23/495. Зазначені рішення Господарського суду міста Києва набрали законної сили, а тому вказані обставини в силу положень ч. 2 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України доказуванню не підлягають. Крім того, висновками судово-будівельної експертизи № 2554/2555 від 04.09.2008 встановлено, що з наданих на дослідження матеріалів, а також згідно листа керуючого санацією ДП МОУ «Київський завод «Ремдизель»від 28.05.2008 за № 36-2/65 необхідна відповідно до вимог нормативних документів технічна та правовстановлююча документація на будівлі: Цех паливної апаратури № 26, інв. № 1-020; Будівля ковальсько-термічного цеху №19, інв. № 1-106; Будівля центральної заводської лабораторії інв. № 1-101; Склад балонів та вогнетривів інв. № 1-107; Будівля клубу, що розташовані за адресою: м. Київ, вул. Електриків, 28 відсутня, а тому згадані будівлі відносяться до самочинного будівництва. Таким чином, суд приходить до висновку, що Будівлі були збудовані на земельній ділянці, яка компетентним органом місцевого самоврядування для цієї мети не відводилась. Пунктом 1 статті 376 Цивільного кодексу України передбачено, що будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм. Викладене свідчить про самочинність будівництва Будівель з боку Відповідача. Пунктом 2 статті 376 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває право власності на нього. Згідно з ч. 3 ст. 376 Цивільного кодексу України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. ДП МОУ «Київський завод «Ремдизель», як відповідач за первісним позовом, не надав до суду доказів, що на момент розгляду цієї справи, компетентним органом у встановленому порядку йому надано земельну ділянку за адресою: вул. Електриків, 28 у Подільському районі міста Києва, під вже збудоване нерухоме майно. Відповідно до пункту 4 статті 376 Цивільного кодексу України, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила самочинне будівництво, або за її рахунок. Пунктом 7 статті 376 Цивільного кодексу України визначено, що у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов’язати особу яка здійснила будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила будівництво. Позивач листом № 15 від 08 січня 2008 року звернувся до відповідача з вимогою про усунення небезпеки життю та здоров’ю своїх робітників та усуненню перешкод в користуванні Земельною ділянкою (копія в матеріалах справи) шляхом знесення самочинно збудованих аварійних Будівель. Згідно відповіді, наданої ДП МОУ «Київський завод «Ремдизель», останній знаходиться в процедурі банкрутства, а тому додаткових коштів для реконструкції та відновлення Будівель, або їх знесення у нього не має. Відмова відповідача знести самочинно побудовані аварійні Будівлі створює реальну загрозу для життя та перешкоджає позивачу в належному користуванні орендованою земельною ділянкою. Тому, враховуючи викладене, вимоги позивача за первісним позовом щодо усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та зобов'язання Державного підприємства Міністерства оборони України «Київський завод «Ремдизель»знести самочинно збудовані будівлі: цех паливної апаратури, інв. № 1-020; будівлю ковальсько-термічного цеху № 19, інв. № 1-106; будівлі ЦЗЛ інв. № 1-101; складу балонів та вогнетривів інв. № 1-107; будівлі клубу, що розташовані за адресою: м. Київ, вул. Електриків, 28 підлягають задоволенню. Крім того, суд враховує, що затвердженим планом санації ДП МОУ «Київський завод «Ремдизель»передбачено комплекс заходів з реалізації рухомого та нерухомого майна підприємства, серед іншого: цех паливної апаратури, інв. № 1-020; будівлю ковальсько-термічного цеху № 19, інв. № 1-106; будівлі ЦЗЛ інв. № 1-101; складу балонів та вогнетривів інв. № 1-107, а також планом санації передбачено передачу до структурного підрозділу Міністерства оборони України –концерну «Воєнремсервіс»будівлі клубу на 250 місць. Серед іншого, з висновку судової будівельно-технічної експертизи Київського науково-дослідного інституту судових експертиз № 2554/2555 від 04.09.2008 вбачається, що залишкова вартість Будівель, що розташовані за адресою: м. Київ, вул. Електриків, 28, станом і в цінах на момент проведення дослідження становить 3 511 502,00 грн. Оскільки у випадку знесення зазначених Будівель їх продаж, передбачений планом санації ДП МОУ «Київський завод «Ремдизель», буде не можливий, а також, беручи до уваги, що ТОВ «Група Н.М.К.» було визнано зустрічні позовні вимоги про відшкодування збитків від знесення самочинно побудованих Будівель у розмірі залишкової вартості цих будівель, що була встановлена у експертному висновку, суд вирішив зустрічні позовні вимоги ДП МОУ «Київський завод «Ремдизель»задовольнити. Частина 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. З урахуванням викладених обставин суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача, викладені у первісному позові, є доведеними належними доказами, а тому підлягають задоволенню. Зустрічний позов, з мотивів його обґрунтованості та законності, також підлягає задоволенню. Згідно зі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України стороні, на користь якої відбулося рішення суд відшкодовує витрати, пов’язані зі сплатою державного мита, та витрати на оплату інформаційно-технічного забезпечення судового процесу.

Outcome: approved