Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-28 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до ВАТ „ Чернігівська насіннева база по виробництву, заготівлі та збуту сортової насінневої картоплі „Сортнасіннеовоч” про визнання нещасного випадку таким, що стався на виробництві та зобов'язання скласти акт форми Н-1 про нещасний випадок на виробництві , мотивуючи позов тим, що він з 24 липня 1979 року по 29 серпня 1988 року працював агрономом на Чернігівській обласний насінневій базі „Сортнасіннеовоч”, правонаступником якої являється на даний час ВАТ „Чернігівська насіннева база по виробництву, заготівлі та збуту сортової насінневої картоплі „Сортнасіннеовоч”. 04 жовтня 1986 року, як вказував позивач, на вантажно-розвантажувальному майданчику залізничної станції м. Чернігова він приймав від колгоспів насінневу картоплю, контролював її якість та керував завантаження в вагони. Під час виконання цих робіт на нього здійснив наїзд автомобіль ЗІЛ - 130. Після отриманої травми , як зазначає [PERSON], він був доставлений до нейрохірургічного відділення обласної лікарні, де і проходив курс лікування. 25 травня 1995 року МСЕК [PERSON] встановлено 3 групу інвалідності від загального захворювання , а не від виробничої травми, оскільки був відсутній акт форми Н-1 про нещасний випадок на виробництві . 21 жовтня 2007 року МСЕК було встановлено позивачу 2 групу інвалідності, однак визначити відсоток втрати працездатності він не мав змоги , звернувся до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві, однак отримав відмову через відсутність акту форми Н-1. [PERSON] просить визнати нещасний випадок , що стався з ним 04 жовтня 1986 року, нещасним випадком на виробництві, зобов'язати відповідача скласти акт форми Н-1 про нещасний випадок на виробництві. Оскаржуваним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 липня 2008 року в задоволенні позовних вимог відмовлено . Як зазначив суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні , отримана [PERSON] травма не носить характер виробничої. В апеляційній скарзі [PERSON] просить рішення суду першої інстанції скасувати, постановити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. Апелянт посилається на те, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, оскільки постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права . [PERSON] зазначає, що судом першої інстанції при відмові йому в задоволенні позовних вимог невірно застосовані положення статті 233 КЗпП України, оскільки строк звернення до суду з такими вимогами , які ним пред'явлено , не обмежений . Також апелянт вважає, що суд першої інстанції при розгляді справи по суті безпідставно прийняв до уваги лише доводи відповідача і не дав належної оцінки показам свідків з боку позивача в судовому засіданні. Апелянт також просить дослідити та взяти до уваги документи, які він не мав змоги надати суду першої інстанції, зокрема, довідку травматологічного відділення міської лікарні , куди він був доставлений з місця травмування та журнал обліку травматологічних хворих по травмпункту міської лікарні, в яких зазначено, що травма отримана ним на виробництві. Також апелянт просить врахувати той факт, що йому було нараховане стовідсоткове нарахування матеріальної допомоги по лікарняному листку, що свідчить про те, що отримана ним 04 жовтня 1986 року травма носила виробничий характер, а не побутовий. Дослідивши матеріали справи, вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги , апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню , а рішення суду першої інстанції - скасуванню, з ухваленням апеляційним судом нового рішення про задоволення позовних вимог , з наступних підстав. Відповідно до положень статті 309 ч.1, п. 1, п. 4 ЦПК України , неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення. Відповідно до положень ч. 2 статті 303 ЦПК України апеляційний суд вважає за необхідне дослідити письмові документи, приєднані позивачем , як докази по справі до апеляційної скарги, оскільки їх неподання до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами. Зокрема, попереднє судове засідання 15 лютого 2008 року по справі ( а. с. 31-35) було проведено судом першої інстанції без належного дотримання положень ч. 6 статті 130 ЦПК України. Погодитися з висновком суду першої інстанції відносно того, що травма, отримана [PERSON] 04 жовтня 1986 року, не носить характеру виробничої, не можна, виходячи з наступного. Відповідно до положень статті 57 ЦПК України, доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин , що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно даних регіонального відділення по Чернігівській області Фонду державного майна України ( а. с. 64-71), державне підприємство „Чернігівська насіннева база по виробництву , заготівлі та збуту сортової насінневої картоплі „Сортнасіннеовоч” було перетворено у відкрите акціонерне товариство „Чернігівська насіннева база по виробництву , заготівлі та збуту сортової насінневої картоплі „ Сортнасіннеовоч”. Судом встановлено, і даний факт підтверджений матеріалами справи, що 04 жовтня 1986 року з позивачем стався нещасний випадок - на вантажно - розвантажувальному майданчику залізничної станції міста Чернігова позивач, працюючи дільничим агрономом ( а. с. 5) Чернігівської насінневої бази „Сортнасіннеовоч”, яка в подальшому була перетворена у відкрите акціонерне товариство „Чернігівська насіннева база по виробництву , заготівлі та збуту сортової насінневої картоплі „ Сортнасіннеовоч” ( а. с. 64-71), приймав від колгоспів насіннєву картоплю , контролював її якість та керував її завантаженням в залізничні вагони для відправлення, і в період виконання цих робіт , близько 14.00 години на нього було здійснено наїзд автомобілем марки ЗІЛ, який з'їхав з вагів і направлявся до вагону. Позивач упав між колес автомобіля та був травмований. Працівники бази, які працювали разом з [PERSON], викликали швидку допомогу , і позивача було доставлено до травмпункту , а з 05 жовтня 1986 року по 21 жовтня 1986 року він проходив курс відповідного лікування в Чернігівській міській лікарні. Як вбачається з матеріалів справи ( а. с. 86 - 90), [PERSON] 04 жовтня 1986 року був доставлений в травмпункт Чернігівської міської лікарні № 1 з діагнозом : забій м'яких тканин потилиці, струс головного мозку; травма виробнича - 04 жовтня 1986 року о 14.00. Згідно запису журналу „ Записів травмпункту” за 04 жовтня 1986 року стосовно тілесних ушкоджень [PERSON] зазначено, що травма є виробничою ( а. с. 89 - 90). Відповідно до даних медичної картки № 12817 стаціонарного хворого Чернігівської міської лікарні ( а. с. 91-99), позивач з діагнозом : струс головного мозку знаходився на стаціонарному лікуванні в Чернігівській міській лікарні з 05 жовтня 1986 року по 21 жовтня 1986 року. В даній медичній картці мається довідка травмпункту ( а. с. 92 зворот) щодо отриманої позивачем 04 жовтня 1986 року травми , з зазначенням діагнозу та того факту, що отримана [PERSON] травма є виробничого характеру. Відповідно до положень п. 5 Інструкції ВЦРПС Наркомздраву СРСР „Про порядок видачі застрахованим листків непрацездатності” від 14 серпня 1937 року № 1382 , з доповненнями та змінами від 12 листопада 1984 року , яка діяла на час отримання позивачем травми, при втраті працездатності у зв'язку з побутовою травмою на перші п'ять днів непрацездатності лікувальним закладом видавалась довідка , а розпочинаючи з шостого дня непрацездатності видавався листок непрацездатності. Як вбачається з письмових доказів , зокрема медичної карти позивача № 12817( а. с. 91), [PERSON] був виданий листок непрацездатності з 05 жовтня 1986 року по 21 жовтня 1986 року , тобто зразу після його надходження на стаціонарне лікування. З розрахунково - платіжної відомості ( а. с. 100-101) по нарахуванню заробітної плати на підприємстві відповідача вбачається , що [PERSON] відповідачем було проведено оплату його тимчасової непрацездатності в повному обсязі - 101, 01 крб . Позивач пояснює, що у зв'язку з заготівельним періодом у жовтні 1986 року Чернігівська насіннева база „ Сортнасіннеовоч” працювала без вихідних, тому, не зважаючи на те, що 04 жовтня 1986 року , згідно з балансом робочого часу , був вихідним днем, всі співробітники бази в цей день працювали. Дане твердження [PERSON] не заперечується відповідачем , і крім того, воно підтверджується документально. Так, з витягу з розрахунково - платіжної відомості по нарахуванню заробітної плати співробітникам бази за жовтень 1986 року вказано, що у цьому місяці її працівниками відпрацьовано 31 робочий день, за винятком [PERSON] , оскільки з 05 жовтня 1986 року по 21 жовтня 1986 року він був тимчасово непрацездатним ( а. с. 100). Даним витягом також підтверджується, що свідки [PERSON], [PERSON] ( а. с. 100) , які підтвердили факт виробничого травматизму позивача , відпрацювали у жовтні 1986 року на Чернігівській насінневій базі „ Сортнасіннеовоч” 31 робочий день. Зазначені письмові докази в даному спорі, які є допустимими для доказування, свідчать про те, що позивачу у зв'язку з отриманою ним травмою 04 жовтня 1986 року , відповідачем була проведена оплата відшкодування тимчасової непрацездатності , як при отриманні травми, пов'язаної з нещасним випадком на виробництві. Розглядаючи по суті даний спір, суд першої інстанції не дав належної оцінки показам допитаних в судовому засіданні свідків: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] ( а. с. 50-55), які є колишніми співробітниками [PERSON] та очевидцями нещасного випадку з ним на виробництві. Зазначені свідки підтвердили факт того, що позивач 04 жовтня 1986 року , працюючи агрономом Чернігівської насінневої бази „ Сортнасіннеовоч”, на вантажно - розвантажувальному майданчику залізничної станції міста Чернігова приймав від колгоспів насінневу картоплю, контролював якість та керував її завантаженням в залізничні вагони. На [PERSON] під час виконання цих робіт здійснив наїзд автомобіль марки ЗІЛ , який з'їхав з вагів і направлявся до вагона. Внаслідок цього позивач упав між колес автомобіля , його було травмовано. Присутні працівники бази викликали швидку допомогу, яка доставила [PERSON] до лікарняного закладу. Зазначені докази , що містять інформацію про обставини, які мають значення для справи та узгоджуються між собою, свідчать про те, що отримана [PERSON] 04 жовтня 1086 року травма, внаслідок якої він проходив курс лікування, настала у зв'язку з виконанням ним трудових обов'язків . Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] необхідно задовольнити. Визнати нещасний випадок, що стався з [PERSON] в робочий час при виконанні ним трудових обов'язків 04 жовтня 1986 року нещасним випадком на виробництві . Зобов'язати відкрите акціонерне товариство "Чернігівська насіннева база по виробництву, заготівлі та збуту сортової насіннєвої картоплі „Сортнасіннеовоч" скласти акт форми Н-1 про нещасний випадок на виробництві. Відповідно до правил статті 88 ЦПК України , необхідно розподілити судові витрати між сторонами та стягнути з відкритого акціонерного товариства „Чернігівська насіннева база по виробництву , заготівлі та збуту насінневої картоплі " Сортнасіннеовоч" на користь [PERSON] 7( сім) грн. 50 коп. ( а. с. 121) в рахунок відшкодування понесених ним витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи. Також необхідно стягнути з відкритого акціонерного товариства " Чернігівська насіннева база по виробництву , заготівлі та збуту насінневої картоплі " Сортнасіннеовоч" 8(вісім) грн. 50 коп. державного мита на користь держави. Враховуючи наведене та

Outcome: approved