overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-08 00:00:00

Позивач в позові вказує, що [INFO] померла його мати [PERSON], після якого залишилася спадщина, яка складається з майнового паю в розмірі 2173 грн. або 0,1295 % в майні КСП “Дружба” с.Байківка, Калинівського району, Вінницької області. Він фактично прийняв спадщину, так як у нього на руках знаходиться свідоцтво про право власності на майновий пай. Однак, спадкові права не має можливості оформити, так як в передбачений законом шестимісячний термін не звернувся в державну нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини. Тому звернувся до суду з даним позовом. Представник позивача по довіреності[PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив встановити факт прийняття позивачем спадщини після смерті матері та визнати за ним право власності на майновий пай в порядку спадкування за законом. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з”явився, однак, в матеріалах справи наявна його заява, в якій він просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнає, спадщину не прийняв та на неї не претендує, від отримання обов”язкової частки в спадщині відмовляється. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні не заперечує проти позову, спадщину не прийняла та на неї не претендує. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON], після якого залишилася спадщина, яка складається з майнового паю в розмірі 2173 грн. або 0,1295 % в майні КСП “Дружба” с.Байківка, Калинівського району, Вінницької області. Позивач, як спадкоємець першої черги за законом, фактично прийняв спадщину, вступивши у володіння спадковим майном, у нього на руках знаходиться свідоцтво про право власності на майновий пай. Однак, спадкові права не має можливості оформити, так як в передбачений законом шестимісячний термін не звернувся в державну нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини. Інші спадкоємці - відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] спадщину не прийняли та на неї не претендують, [PERSON] відмовляється від отримання обов”язкової частки в спадщині, що підтверджується їхніми письмовими заявами та поясненнями [PERSON] в судовому засіданні. За вказаних обставин суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті матері. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що 23 вересня 2001 року вони зареєстрували шлюб в Холодівській сільській раді Тульчинського району, актовий запис №6. Від даного шлюбу у них є син [PERSON], 2002 року народження. Спільне сімейне життя у них не склалося через різні погляди на життя та відсутність спільних інтересів. Шлюбні відносини припинені в травні 2008 році. Позивачка позов підтримала, просить розірвати шлюб, вважає, що збереження сім'ї є неможливим. Відповідач в судовому засіданні заявлений позов та обставини, на які вказувала позивачка, визнав і пояснив, що примирення між ними неможливе, сім'я розпалась остаточно , просить шлюб розірвати . Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Факт перебування сторін у шлюбі підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER]. Заслухавши позивачку, відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що в зв'язку з визнанням відповідачем позову, відповідно до ч. 4 ст. 130, ст. 174 ЦПК України є підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки вимоги позивача є законними та достатньо вмотивованими і ґрунтуються на наявних у справі доказах, а визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-08 00:00:00

Позивачка звернулася з вказаним позовом до суду, мотивуючи його тим, що з 28.09.1996 року перебуває з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, про що в книзі реєстрації шлюбів Чорнобаївської сільської ради Білозерського району Херсонської області було зроблено актовий запис № 27. Від даного шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO] ., який проживає та в подальшому буде проживати з позивачкою. З самого початку подружнє життя було нормальним, основаним на взаємній повазі та коханні один до одного, але поступово, сторони втратили почуття кохання та поваги один до одного, відповідач почав вживати наркотичні засоби, постійно вимагав гроші для придбання наркотиків. В 2000 році [PERSON] . був засуджений до позбавлення волі за зберігання наркотичних засобів. Після звільнення відповідача з місць позбавлення волі, він припинив вживання наркотичних речовин і відносини між сторонами поступово налагодилися. Проте з 2005 року відповідач зловживає спиртовими напоями, влаштовує в сім'ї дебоші та сварки, в присутності неповнолітнього сина, що негативно впливає на його стан здоров'я та виховання. У зв'язку з тим, що ш0люб між сторонами носить формальний характер, позивачка просила шлюб розірвати. В судове засідання сторони не з'явилися, надали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне: Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 15.07.2008 року Чорнобаївською сільською радою Білозерського району Херсонської області, 28.09.1996 року між сторонами було укладено шлюб, про що в книзі реєстрації актів зроблено запис № 27. В даний час між сторонами склалися особисті неприязні відносини, які перешкоджають подальшому сімейному проживанню, на примирення сторони не згодні, а тому збереження сім'ї в даній ситуації не є можливим. Розірвання шлюбу не суперечить інтересам сторін, спору про розділ майна не має, неповнолітня дитина залишається проживати з позивачкою. Згідно ст. 105 ч.3 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Витрати, пов'язані з реєстрацією розірвання шлюбу в органах РАЦС, суд покладає на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до районного суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що від шлюбу з відповідачем мають двох дітей, які перебувають на її утриманні, а відповідач не надає жодної матеріальної допомоги на їх утримання. Просила стягувати з відповідача на утримання дітей аліменти в розмірі 100 грн. на кожну дитину. В судовому засіданні позов підтримала на умовах, викладених у позовній заяві та просила задовольнити. Будучи допитаною за правилами допиту свідків, суду пояснила, що вони з відповідачем проживають окремо і відповідач не надає допомоги на утримання дітей, хоча має можливість її надавати в розмірі, про який вона просить, так як працює в людей на будівництві. Вона працює та отримує заробітну плату приблизно в 700 грн., допомогу на трьох дітей в розмірі 800 грн. Відповідач інших дітей не має. Відповідач, повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи в порядку, що передбачений ч. 9 ст. 74 ЦПК України - через оголошення в пресі, про що свідчить публікація, до суду не з'явився, повідомлення про причини неявки в судове засідання суду не надійшло, а тому суд вважає за можливе відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення. Заслухавши показання позивачки, дослідивши письмові докази у справі, та оцінивши їх у сукупності та взаємозв'язку, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що від спільного подружнього життя в сторін [INFO] народилася дочка [PERSON], а [INFO] - дочка [PERSON]. Діти в даний час проживають з матір'ю та перебувають на її утриманні. Відповідач не виконує передбаченого ст. 180 СК України обов'язку утримувати неповнолітніх дітей, що дає суду законні підстави для задоволення позову. Визначаючи розмір аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини - здорові, перебувають на утриманні матері, яка має невисокі доходи та має обмежені можливості їх утримувати, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів - здоровий, на умовах трудового договору ніде не працює, не має інших дітей чи утриманців, та приходить до висновку, що розумним і справедливим буде розмір аліментів у розмірі 100 грн. на кожну дитину. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи, від сплати яких звільнено позивачку. Враховуючи викладене вище, на підставі ст. 182, 184 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання своєї неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], свої вимоги мотивує тим, що відповідач, будучи батьком її доньки, матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. У судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву, в якій просить суд розглядати справу за її відсутності, просить задовольнити позов. Відповідач у судове засідання не з'явився, був допитаний в порядку судового доручення Єнакієвським міським судом Донецької області. Згідно протоколу судового засідання від 21.05.2008 року позовні вимоги він визнає, інших дітей у нього немає, у судове засідання з'явитися не може, просить розглянути справу за його відсутністю. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю сторін, за матеріалами справи. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить, що позовні вимоги обгрунтовані, законні й підлягають задоволенню, оскільки у свідоцтві про народження [PERSON], [INFO], відповідач вказаний її батьком, у відповідності до ст. 180 СК України утримання дитини є обов'язком батьків. Крім того, з відповідача слід стягнути судовий збір у доход держави у розмірі 51 гривня та витрати на інформаційне-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 7,50 гривень. На підставі ст.ст.180-183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-08 00:00:00

Позивач просив стягнути з відповідача на свою користь майнову шкоду в розмірі 4250 грн., посилаючись на те, що відповідач в липні 2007 року скоїв крадіжку електричного кабелю, що належить позивачу на вищевказану суму, в зв'язку із чим був притягнутий до кримінальної відповідальності, але заподіяну шкоду до теперішнього часу не відшкодував. Представник позивача у судове засідання не з'явився, у письмовій заяві просив суд розглянути справу за його відсутності, позов підтримав, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, тому суд, зі згоди представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Судом досліджені наступні докази: копія положення про ВП „Шахта Новодружеська”, копія вироку Лисичанського міського суду від 22 лютого 2008 року, платіжне доручення про сплату витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи, копія оголошення про виклик відповідача до суду. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. В судовому засіданні встановлено, що вироком Лисичанського міського суду від 22 лютого 2008 року, який набрав чинності (а.с.11-13), відповідач визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 188 ч.1 КК України та йому призначено покарання за сукупністю злочинів у вигляді позбавлення волі строком на 5 років, від відбуття покарання на підставі ст. 75 КК України звільнено з випробувальним строком на 3 роки. Зазначеним вироком суду встановлено, що 15 липня 2007 року приблизно о 23-30 годині відповідач, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись на території ВП «Шахта Новодружеська», шляхом демонтажу тайно викрав 17 метрів кабелю марки КГШ-3х25 та кабелю марки СБ-3х160, 153 метра кабелю марки СБ-3Х160 на загальну суму 4250 грн., чим завдав позивачу майнової шкоди у сумі 4250 грн. Згідно ст. 61 ч.4 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, суд вважає, що є передбачені ст.1166 ЦК України підстави для стягнення з відповідача на користь позивача майнової шкоди, завданої злочином, у розмірі 4250 грн. З відповідача на користь позивача також підлягає стягненню витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30грн. та на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в сумі 51 грн. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 1166 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача вартість послуг газопостачання у сумі 607 грн. 68 коп., судовий збір в сумі 51 гр. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду справи в сумі 30 гр., що були сплачені позивачем при подачі позовної заяви, вказуючи, що відповідачі мешкають в [ADDRESS]. Станом на 20.05.2008 року за період з 01.01.1996 р. по 01.04.2005 р. за відповідачами, внаслідок несплати, утворилася заборгованість за спожиті послуги газопостачання в сумі 607 грн. 68 коп., що є порушенням ст.ст. 67, 68 ЖК України, п. 17 «Правил надання населенню послуг з газопостачання», затверджених постановою Кабінету Міністрів № 2246 від 09.12.1999 року. В судовому засіданні представник позивача позовну заяву підтримав в повному обсязі, позовні вимоги просив задовольнити. Відповідач Литвинцева Н.І. з'явилася до судового засідання, просила застосувати до неї позовну давність в порядку ст. 267 ЦК України, у зв'язку з чим позовні вимоги не визнала. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачі мешкають в [ADDRESS] . Станом на 20.05.2008 року за період з 01.01.1996 р. по 01.04.2005 р. за відповідачами утворилася заборгованість за надані послуги газопостачання в сумі 607 грн. 68 коп.. Згідно ст.68 Житлового Кодексу України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги, а тому суд вважає, що з відповідачів необхідно стягнути на користь позивача вказану суму заборгованості. У відповідності з ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Як вбачається зі ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Таким чином, беручи до уваги, що вимога позивача про стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги газопостачання стосується періоду з 01.01.1996 р. по 01.04.2005 р., тобто поза межами позовної давності, суд застосовує ч. 4 ст. 267 ЦК України, яка передбачає, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-08 00:00:00

Головний лікар Хмельницької обласної психіатричної лікарні № 1 звернувся до суд з заявою про примусову госпіталізацію [PERSON]. мотивуючи тим, що згідно висновку комісії лікарів-психіатрів в неї виявлено тяжкий психічний розлад, і вона потребує госпіталізації в психіатричний стаціонар в примусовому порядку. В судовому засіданні представник ХОПЛ № 1 підтримав заяву, вказуючи що згідно висновку комісії лікарів-психіатрів лікування [PERSON]. можливе тільки в умовах стаціонару. [PERSON]. в судовому засіданні не змогла усвідомлено висловити свою думку щодо її госпіталізації. Заслухавши представника ХОПЛ № 1, думку прокурора, який не заперечував проти госпіталізації, дослідивши матеріали справи в цілому, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Встановлено, що [PERSON]. була доставлена в Хмельницьку обласну психіатричну лікарню № 1 07.03.2008 року. Хвора була госпіталізована в примусовому порядку в ХОПЛ № 1 згідно рішення Ярмолинецького районного суду від 12.03. 2008 року. В зв'язку з важким станом який обумовлює її небезпеку для себе та оточуючих направлена в психіатричний стаціонар для лікування. В прийомному відділенні була оглянута черговим лікарем - психіатром, який підтвердив висновок про необхідність госпіталізації. 08.09.2008 року [PERSON]. була оглянута комісією лікарів-психіатрів ХОПЛ № 1, яка прийшла до висновку про необхідність госпіталізації, зазначивши, що [PERSON]. страждає на маячний розлад на фоні змішаної судинної коркової та підкоркової деменції. У зв'язку з тим, що у [PERSON]. відмічається важкий стан, і вона відмовляється від госпіталізації, тому потребує лікування в психіатричному стаціонарі в примусовому порядку. За наведених обставин заява обґрунтована і підлягає задоволенню. На підставі ст. 14, 22 Закону України “Про психіатричну допомогу”, суд,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-08 00:00:00

Головний лікар Хмельницької обласної психіатричної лікарні № 1 звернувся до суд з заявою про примусову госпіталізацію [PERSON]., мотивуючи тим, що згідно висновку комісії лікарів-психіатрів в неї виявлено тяжкий психічний розлад, і вона потребує госпіталізації в психіатричний стаціонар в примусовому порядку. В судовому засіданні представник ХОПЛ № 1 підтримав заяву, вказуючи що згідно висновку комісії лікарів-психіатрів лікування [PERSON]., можливе тільки в умовах стаціонару. [PERSON]. в судовому засіданні не змогла усвідомлено висловити свою думку щодо її госпіталізації. Заслухавши представника ХОПЛ № 1, думку прокурора, який не заперечував проти госпіталізації, дослідивши матеріали справи в цілому, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Встановлено, що [PERSON] була доставлена в Хмельницьку обласну психіатричну лікарню № 1 05.09.2008 року. В зв'язку з важким станом, який обумовлює її небезпеку для себе та оточуючих направлена в психіатричний стаціонар для лікування. В прийомному відділенні була оглянута черговим лікарем-психіатром, який підтвердив висновок про необхідність госпіталізації. 05.09.2008 року [PERSON]. була оглянута комісією лікарів-психіатрів ХОПЛ № 1, яка прийшла до висновку про необхідність її госпіталізації, зазначивши, що [PERSON] страждає на маячний розлад на фоні змішаної судинної коркової та підкоркової деменції. У зв'язку з тим, що у [PERSON] . відмічається важкий стан, і вона відмовляється від госпіталізації, тому потребує лікування в психіатричному стаціонарі в примусовому порядку. За наведених обставин заява обґрунтована і підлягає задоволенню. На підставі ст. 14, 22 Закону України “Про психіатричну допомогу”, суд,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-08 00:00:00

Головний лікар Хмельницької обласної психіатричної лікарні № 1 звернувся до суд з заявою про примусову госпіталізацію [PERSON]., мотивуючи тим, що згідно висновку комісії лікарів-психіатрів в нього виявлено тяжкий психічний розлад, і він потребує госпіталізації в психіатричний стаціонар в примусовому порядку. В судовому засіданні представник ХОПЛ № 1 підтримав заяву, вказуючи що згідно висновку комісії лікарів-психіатрів лікування [PERSON]. можливе тільки в умовах стаціонару. [PERSON]. в судове засідання не доставлений, в зв'язку з еребуванням у важкому стані. Заслухавши представника ХОПЛ № 1, думку прокурора, який не заперечував проти госпіталізації, дослідивши матеріали справи в цілому, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Встановлено, що [PERSON]. був доставлений в Хмельницьку обласну психіатричну лікарню № 1 07.09.2008 року о 22 год. 00 хв. сином [PERSON] . В приймальному відділенні був оглянутий черговим лікарем-психіатром, який підтвердив висновок про необхідність госпіталізації. 07.09.2008 року був оглянутий комісією лікарів - психіатрів ХОПЛ № 1 яка прийшла до висновку про необхідність госпіталізації у психіатричний стаціонар, оскільки [PERSON] . страждає на тяжкий психічний розлад. Який обумовлює суттєву шкоду його здоровю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо особі не буде надана психіатрична допомога. В зв'язку з тим, що у [PERSON] . наявний тяжкий психічний розлад, і через безпорадність він не може дати усвідомленої згоди на лікування в ХОПЛ № 1, він потребує лікування в психіатричному стаціонарі в примусовому порядку. На підставі ст. 14, 22 Закону України “Про психіатричну допомогу”, суд,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-08 00:00:00

Позивач звернувсь з позовом до суду мотивуючи це тим , що він на належній йому земельній ділянці в 2008 році побудував без відповідного дозволу прибудову до гаражу , тобто самочинно , а так як це не порушує права інших осіб просить визнати за ним право власності на дану будівлю. В судовому засіданні позивач підтримав вимоги позову в повному обсязі , посилаючись на обставини , викладені в позовній заяві. Відповідач звернувсь до суду з листом в якому проти позову не заперечує і просив справу розглядати без його участі. Виходячи з наведеного , суд вважає , що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку , встановленому ст.174 цього ж Кодексу .Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення позивача , дослідивши письмові матеріали справи , суд вважає , що позов необхідно задовольнити з слідуючих підстав. В судовому засіданні встановлено , що позивач збудував на належній йому земельній ділянці розташованій по [ADDRESS] у 2008 році прибудову до гаражу , самочинно , без належного дозволу та належно затвердженого проекту. Відповідно до ч.5 ст.376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно , яке самочинно збудоване на ній , якщо це не порушує права інших осіб. Згідно довідки відділу містобудування , архітектури та житлово-комунального господарства Петрівської районної державної адміністрації самочинно збудовані будівлі не порушують права громадян , які мешкають поруч (а.с.11). На підставі викладеного , суд вважає , що позов підлягає задоволенню , і за позивачем можливо визнати право власності на самочинно збудовану будівлю. На підставі ч.5 ст.376 ЦК України та

Outcome: approved