Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-11 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на автомобіль­ Nissаn Вluebіrd, 1987 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], кузов [NUMBER], зареєстрований на ім'я відповідача. На підтвердження своїх позовних вимог позивачка вказала наступне: З відповідачем по даній справі [PERSON] знаходилась у фактичних шлюбних стосунках з серпня 1998 року. Приблизно пів - року вони прожили у належній позивачці на праві приватноївласності квартирі, а потім вона за свої кошти придбала будинок, розташований [ADDRESS], де вони проживали по квітень 2004 року, - до припинення шлюбних стосунків. Ще до спільного проживання, в 1997 році, за особисті заощадження позивачки, був придбаний автомобіль моделі ОРЕL Кадеtt, 1988 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], кузов [NUMBER], двигун [NUMBER]. Автомобіль був зареєстрований на ім'я позивачки. Під час спільного проживання [PERSON] вирішила продати цей автомобіль і придбати інший. В зв'я зку з зайнятістю і від'їздами по справах бізнесу з м. Ізюма за межі України, вона видала відповідачу довіреність на право відчуження автомобіля і він 04.02.2003 року зняв автомобіль з обліку для реалізації і продав його за 2000 доларів США. На виручені від продажу належного позивачці автомобіля кошти, а також за рахунок власних коштів позивачки, які вона отримала за роботу у м. Магадані Російської федерації і офіційно завезла в Україну ще до початку спільного проживання з відповідачем, 14 червня 2003 року був придбаний автомобіль Nissаn Вluebіrd, 1987 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], кузов [NUMBER] за 3600 доларів США. На прохання позивачки, договір купівлі-продажу автомобіля укладав відповідач і автомобіль був оформлений і зареєстрований на його ім'я , оскільки на момент придбання автомобіля вони знаходились у фактичних шлюбних стосунках і позивачка не придавала цьому великого значення. Після припинення в квітні 2004 року фактичних шлюбних стосунків, позивачка запропонувала відповідачу переоформити автомобіль на її ім'я, бо він придбаний цілком на її кошти, які вона заробила і завезла в Україну ще до початку їх спільного проживання, але відповідач відмовився це зробити і вона вимушена була звернутись до суду за захистом своїх прав. Вважає, що свідок [PERSON] спростовує твердження відповідача, що він отримав аванс від покупця спадкового будинку 15 лютого 2003 року в сумі 2300 доларів США, який витратив на придбання спірного автомобіля і цей аванс через декілька років віддав покупцю його син - [PERSON], який став жити в цьому будинку. Крім того, вважає, що архівна довідка з радгоспу „ Андріївський” Великобурлуцького району Харківської області про період роботи в ньому відповідача і розмірі отриманої заробітної плати, спростовує його твердження, що він заробив у радгості 1500 доларів США. Позивачка стверджує, що з 1998 року, після звільнення із радгоспу, відповідач ніде не працював і не мав заробітку. Відповідач позов не визнав в повному обсязі і просив відмовити в позові. На підтвердження своїх заперечень проти позову вказав наступне. Жив з позивачкою в одному будинку як квартирант, платив їй гроші, заперечує факт проживання в цивільному шлюбі, стверджує, що зійшлись в 1998 році, 1 рік прожили разом, бюджет був окремий.Автомобіль Опель продали за 1600 доларів. „ Нісан” купили за гроші від продажу будинку батьків, за який він взяв аванс в сумі 2340 доларів США, а домовились за продаж будинку за 3000 доларів США. Після того, як його син розлучився і сину ніде стало жити, син повернув аванс покупцю і будинок не продавався. ( а.с. 27-28). В запереченнях на позов вказав, що з серпня 1998 року знаходився в фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] і проживали однією сім'єю і автомобіль „Nissаn Вluebіrd” він придбав за свої кошти. Вислухавши сторони, свідків, вивчивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони знаходилась у фактичних шлюбних стосунках з серпня 1998 року по квітень 2004року. Позивачка пропрацювала в м. Магадан Російської федерації 13,5 років і ще до початку спільного проживання з відповідачем, офіційно ввезла в Україну за період з 5.05. 1995року по 21.05. 1998 року 29320 доларів США, що підтверджується наступними банківськими довідками - 08.04. 1996 р.- 1000 дол. США.,04.04. 1996 р.- 1000 дол. США., 07.03. 1996 р. 1150 дол. США., 17.05. 1996 р. - 900 дол. США., 28.05. 1996 р.- 100 дол..США., 5.05. 1995 р.- 170 дол. США,12.04. 1996 р.- 100 дол. США, 24.02. 1996 р.- 200 дол. США, 27.05. 1996 р. -200 дол. США, 02.03. 1996 р.-700 дол. США,08.05. 1996р. - 400 дол. США, 21.05. 1998 р.-200 дол. США, 19.09. 1997 р. 300 дол. США, 30.04. 1998 р. -250 дол. США, 25.12. 1995 р. -700 дол.США. 14.05. 1996 Р. -300 ДОЛ. Сша, 11.03. 1996 Р. - 950 ДОЛ. Сша, 23.02. 1996 р. -600 дол. США, 12.04. 1996 р. - 500 дол. США, 04.03. 1996 р. - 800 дол. США, 20.05. 1996 р. - 500 дол. США, 30.06. 1996 р. -1500 дол. США.13.05. 1996 р. -900 дол. США, 11.06. 1996 р. -1600 дол. США, 10.06. 1996 р. -2000 дол. США, 26.06. 1996р. - 4000 дол. США, 26.06. 1996 р. 3000 дол. США, 29.07. 1996 р. - 3250 дол. США, 23.04. 1996 р. -1100 дол. США.( а.с. ) Автомобіль моделі ОРЕL Кадеtt, 1988 року випуску, був придбаний позивачкою в 1997 році. 2 липня 2002 року позивачка видала відповідачу довіреність з правом продажу автомобіля і попрохала його продати цей автомобіль, бо вона хотіла купити інший. 04.02.2003 року відповідач зняв автомобіль ОРЕL Кадеtt з обліку для реалізації і продав його за 2000 доларів США. 14 червня 2003 року відповідач уклав договір купівлі-продажу автомобіля Nissаn Вluebіrd, 1987 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], кузов [NUMBER] за 3600 доларів США, який зареєстрував на своє ім'я. Суд ваажає доведеним, що автомобіль Nissаn Вluebіrd, 1987 року випуску придбаний за кошти позивачки, а не за кошти відповідача чи спільні кошти сторін. Позивачка документально довела, що вона мала фінансову можливість придбати спірний автомобіль за свої особисті кошти і саме тому продала попередній автомобіль, доручивши це зробити відповідачу по справі. Доводи відповідача, що він мав свої власні кошти на придбання спірного автомобіля, бо працював і заробляв гроші і вкладав їх у все придбане майно нічим не доведені. В запереченнях проти позову, які він надав суду в судовому засіданні 4 червня 2007 року ( а.с.39) він вказує „ на даний час я отримав 1500 доларів США від колишньої дружини як компенсацію за житло, що підтверджується розпискою” . Хоча шлюб між відповідачем і [PERSON] був розірваний 18 квітня 2001 року ( а.с.13), але після припинення фактичних шлюбних стосунків з позивачкою у 2004 році він повернувся до колишньої дружини, а з 24 грудня 2007 року вона є в суді його офіційним представником ( а.с. 92) і суд вважає факт передачі в 2003 році колишньою дружиною відповідачу, коли він ще проживав з позивачкою однією сім'єю 1500 доларів США не доведеним. В запереченнях, крім того вказано, що відповідач за роботу у радгоспі „ Андріївський” Великобурлукського району Харківської області отримав 1500 доларів США. З архівної довідки, наданій позивачці Великобурлукською районною державною адміністрацією 27.11. 2007 року слідує, що відповідач працював у цьому господарстві з 2 листопада 1998 року по 15 січня 1999 року і за цей час отримав 396 грн. 65 коп. Інших даних про дохід відповідача по справі немає. Суд також вважає недоведеним факт отримання відповідачем 15 лютого 2003 року авансу від покупця спадкового будинку в сумі 2300 доларів США до оформлення документів на спадковий будинок. У попередньому судовому засідання відповідач поясняв, що аванс був 2340 доларів, а будинок він збирався продати за 3000 доларів, і гроші повернув покупцю його син - [PERSON] через рік і вісім місяців -17 жовтня 2004 року, через те, що сам став проживати у цьому будинку після розірвання шлюбу з дружиною. Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON], її колишній чоловік грошей в сумі 2300 доларов США не давав. Всі сімейні питання вони з її чоловіком вирішували сумісно. ( а.с. 106) Крім того, в запереченнях проти позову відповідач стверджує, що спадковий будинок [ADDRESS], є тільки його власністю, що спростовується показами свідка [PERSON], яка пояснила, що вона є співвласником будинку [ADDRESS] і цей будинок не продавався. Від [PERSON] авансу за цей будинок вона не отримувала. За її половину будинку [PERSON] їй сплатив, цими справами займалась її мати ( а.с.107 ) Свідок [PERSON] пояснив, що він син позивачки. Про продаж автомобіля ОРЕL Кадеtt за 2000 доларів йому стало відомо від [PERSON]. Гроші від продажі автомобіля в сім'ю не пішли. Після продажу автомобіля його мати дала [PERSON] 1800 доларів США для придбання іншого автомобіля. Зі слів [PERSON]. його мати вирішила купити другий автомобіль. Автомобіль був куплений за 3800 доларів США. [PERSON]в той час ніде не працював і грошей в нього не було.( а.с.109) Аналізуючи свідчення свідка [PERSON], суд робить висновок, що свідчення даного свідка не можуть бути покладенні в основу рішення суду і тому суд своє рішення основує на банківських документах, архівній довідці, показах свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Стосовно застосування матеріального права, яким регулюються спірні правовідносини, то суд приходить до висновку, що враховуючи час виникнення і закінчення правовідносин - з серпня 1998 року по 14 червня 2003 року, то ці правовідносини не можуть регулюватись СК України, оскільки СК України не має зворотної сили. У відповідності до ч.2 п.4 Прикінцевих та перехідних положень нового ЦК України щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним Кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності”. Ст. 392 ЦК України встановлює „ Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який посвідчує його право власності”. Ст. 13 Закону України „ Про власність”, який діяв на час виникнення правовідносин, визначає об'єкти права приватної власності: „1. Об'єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, або вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення”. Враховуючи ту обставину, що автомобіль був придбаний позивачкою цілком на її кошти, отримані нею до початку спільного проживання з відповідачем, а не на кошти сім'ї, то він є її приватною власністю, а не спільною сумісною власністю і розподілу не підлягає.

Outcome: approved