Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-21 00:00:00

У лютому 2008 року позивачі звернулись до суду із вказаним позовом до редакції газети «2000» та [PERSON]., в якому просять визнати відомості, які стосуються Прогресивної соціалістичної партії України, [PERSON]., [PERSON], викладені в листі секретаря [PERSON]., опубліковані газетою «2000» 25 січня 2008 року неправдивими; зобов'язати редакцію газети «2000» опублікувати протягом десяти днів з дня вступу рішення суду в законну силу повний текст рішення по даній справі, посилаючись на те, що 25.01.2008 року газета «2000» опублікувала лист секретаря Херсонського обласного комітету Прогресивної соціалістичної партії України керівника фракції блоку [PERSON] Херсонської обласної ради [PERSON]. із зверненням до [PERSON] та інших осіб, які займали керівні посади в місцевих організаціях Прогресивної соціалістичної партії України. Також вказують те, що в зазначеній статті наведено ряд відомостей, які не відповідають дійсності, є недостовірними, за своїм характером містять ряд негативних відомостей щодо діяльності самої партії та її керівників [PERSON], [PERSON]. Одночасно зазначають, що в своєму листі автор ганьбить політичну діяльність позивачів, принижує загальнолюдські якості [PERSON], [PERSON], приписує авторитаризм в керівництві партією та переслідування ними виключно матеріальних інтересів при здійсненні політичної діяльності. Крім того, вказують, що викладені автором тези є образливими по відношенню до членів партії та прихильників курсу, який проголошено та якого суворо дотримується в політичній діяльності [PERSON] та очолювана нею партія. Позивачі вважають, що публікація порушує честь і гідність [PERSON], [PERSON] та принижує ділову репутацію ПСПУ. А саме, викладена нижче теза дискредитує діяльність партії та однозначно виражає подвійність стандартів її лідера: «А вот такие, как [PERSON], провозглашая смыслом, своей жизни борьбу за спасение Украины и обездоленных людей, дают этим самым людям, как бы последнюю надежду. Народ верит и идет на баррикады. Но в самый критический момент оказывается, что «взятие этих баррикад» предводителям не нужно. Они сдают все позиции. Расправляются с особо рьяными борцами и подставляют плечо помощи тем, кто по ту сторону баррикад». Крім того, вказують, що авторка вважає та переконує читачів засобу масової інформації в тому, що [PERSON] нехтує партійними інтересами, відступає від проголошеного курсу та в самі критичні моменти залишає своїх прибічників напризволяще. Зі змісту всього подальшого тексту вбачається, що згадані протиправні дії вичиняються [PERSON] виключно з мотивів переслідування матеріальних інтересів та незаконної фінансової підтримки партійних діячів. Позивачі вважають звинувачення на свою адресу в порушення законів та Статуту партії неприпустимими. Зазначають, що ця інформація є негативною, неправдивою, такою, яка в суспільній свідомості створює образ керівників партії з подвійними стандартами. Інформація формує образ зрадників, які в суспільній свідомості завжди викликають осуд. Також позов мотивований тим, що автор оскаржуваної статті свідомо викликає в суспільній свідомості уяву про недемократичність лідера партії, чисельні порушення законів, конституційних прав та свобод, зокрема свободу слова та право на вираження власної думки, переслідування бізнес-інтересів в розумінні продажу партійних перемог. Дописувач газети не зазначив, які партійні досягнення були здобуті і які з них продані партійними лідерами, кого саме при цьому зробили винними. Позивачі вважають, що автор свідомо не зазначила окремих фактів, оскільки не мала на меті перераховувати саме партійні здобутки, оскільки всі партійні досягнення на сьогоднішній день нікому не відчужені, під забороною та арештом не перебувають. Інформація про знищення регіональних парторганізацій, розкол партії та нехтування партійним лідером інтересів народу, членів партії є недостовірною та такою, що формує в читачів думку про розкол ПСПУ, заміну партійних цінностей фінансовими, що є цілковитою неправдою: «Она доводит развитие партии до определенного этапа, потом сдает победу (вернее, продает), делает виновными стрелочников (т. е. секретарей обкома, в основном хороших, деятельных), разгоняет самые передовые отряды и набирает по новой. И особенно не терпит тех, кто начинает подниматься в глазах общества: ей умное окружение не нужно»; ««Практически уничтожены самые боевые парторганизации в Донецкой обл. - Шахтерская и Харцызская»; Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 06.08.2008 року позовні вимоги Прогресивної соціалістичної партії України, [PERSON].,[PERSON] до ПП «Газетний комплекс «Інтернет-Медія» про зобов'язання вчинити дії (справа № 1974/08) та позовні вимоги Прогресивної соціалістичної партії України, [PERSON]., [PERSON] до Редакції тижневика «2000», [PERSON]. про визнання відомостей неправдивими (справа №2-484-1/08) - об'єднанні в одне провадження. Тобто, по суті позов збільшено вимогою зобов'язати редакцію тижневика «2000» опублікувати текст спростування у найближчому випуску з дня вступу рішення суду в закону силу. В судовому засіданні представник позивачів вимоги позову підтримав та просить його задовольнити, посилаючись на те, що поширені відповідачами відомості не відповідають дійсності, а тому підлягають визнанню неправдивими в судовому порядку та спростуванню шляхом опублікування протягом 10 днів з дня вступу рішення суду в законну силу повного тексту рішення по даній справі. На підтвердження факту поширення відповідачами недостовірної інформації посилається на сам текст публікації «Чьи интересы защищает ПСПУ?». Відносно об'єднаного позову представник позивачів пояснив, що позов підтримує та обґрунтовує свої вимоги тим, що у відповідності із ст.277 ЦК України особа, особисті не майнові права якої порушені внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Представник ПП «Газетний комплекс «Інтернет-Медіа» позовні вимоги не визнав та просить в їх задоволенні відмовити посилаючись на те, що відомості, оприлюднені відповідачами є оціночними судженнями та вказані судження у відповідності із ст.47-1 Закону України «Про інформацію» не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Окрім того, представник відповідача вказує на те, що позов не може бути задоволений, оскільки заявлені у позові вимоги щодо форми спростування відомостей, тобто у формі опублікування рішення суду, що вступило в законну силу у продовж 10 днів, не передбачено чинним законодавством, а законом встановлений інший порядок спростування недостовірної інформації, а враховуючи вимоги ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. [PERSON]. в судове засідання не з'явилась, вчасно та належним чином повідомлена, про причини своєї неявки суду не повідомила. Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, оголосивши та дослідивши матеріали справи та докази які в ній містяться, прийшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та приватне підприємство «Газетний комплекс «Інтернет-Медіа», яке є засновником друкованого засобу масової інформації тижневик «2000», оприлюднили інформацію наступного змісту: 1 "А вот такие, как [PERSON], провозглашая смыслом своей жизни борьбу за спасение Украины и обездоленных людей, дают этим самым людям как бы последнюю надежду. Народ верит и идет на баррикады. Но в самый критический момент оказывается, что «взятие этих баррикад» предводителям не нужно. Они сдают все позиции. Расправляются с особо рьяными борцами и подставляют плечо помощи тем, кто по ту сторону баррикад"; 2 «А те, кто доносит, лебезит, замыливает глаза, откровенно врет, ценятся, да еще и финансово поддерживаются со стороны руководства партии, то есть вами. А в это время они покупают себе квартирки (за чей счет?), строят двухэтажные дома, открывают личные счета в банках…» «И напоследок хочу задать [PERSON] несколько вопросов: - где проживает и каков род деятельности вашего сына [PERSON]? - на чье имя и за какие средства приватизированы три шикарные квартиры в Киеве (т.н. партийные офисы на Крещатике, на Подоле, редакция газеты «Предрассветные огни»), нехилая дачка в Крыму? -на чье имя и за какие средства приобретены несколько дорогих автомобилей?.» 3. «Ваша беда в том, что вы возомнили себя непогрешимой и всегда правой. Только то, что говорите вы, есть истина». 4. «Теперь все больше убеждаешься в справедливости тех, кто уже давно предупреждал меня: для [PERSON] партия -это бизнес. Ей победная, вернее - победа партии, не нужна. Она доводит развитие партии до определенного этапа, потом сдает победу (вернее продает), делает виновными стрелочников (т.е. секретарей обкома, в основном хороших, деятельных), разгоняет сеемые передовые отряды и набирает по новой. И особенно не терпит тех, кто начинает подниматься в глазах общества: ей умное окружение не нужно.» 5. «Практически уничтожены самые боевые парторганизации в Донецкой обл.- Шахтерская и Харцизская»; Подумайте, если областную организацию возглавляет владелец ночных клубов, казино и игровых автоматов, если секретаря обкома избирают не члены местной парторганизации, а лидер партии, то чьи интересы может защищать такая партия?». Відповідно до ч. 1 ст. 200 ЦК України та ст. 1 Закону України "Про інформацію" інформацією є документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що мали або мають місце у суспільстві, державі та навколишньому середовищі. У відповідності до ст.47-1 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема вживання гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Особа звільняється від відповідальності за розголошення інформації з обмеженим доступом, якщо суд встановить, що ця інформація є суспільно значимою. Відповідно до наведеної інформації її зміст вказує на те, що вона не містить фактичних даних та є суб'єктивною оцінкою [PERSON] діяльності політичної партії Прогресивна соціалістична партія України та її лідерів. Суд вважає обґрунтованою позицію відповідачів, що така інформація є оціночними судженнями, виходячи з порядку викладення поширеної інформації та використаних в ній мовних засобів. Суд не може погодитись з позицією представника позивачів, що за вказані критичні оціночні висловлювання, в яких не міститься фактичних даних про особу, можливо притягнути до цивільно-правової відповідальності, оскільки ст.47-1 Закону України «Про інформацію» прямо забороняє притягати особу до відповідальності за висловлювання оціночних суджень. При винесенні рішення судом враховується, що поширена відповідачами інформація не містить фактичних даних. Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України N 7 від 28.09.90 "Про застосування судами законодавства, що регулює захист честі, гідності і ділової репутації громадян і організацій" під поширенням відомостей слід розуміти опублікування їх у пресі, передачу по радіо, телебаченню, з використанням інших засобів масової інформації, викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам, повідомлення в публічних виступах, а також: в іншій формі невизначеному числу осіб або хоча б одній людині. Згідно зі статтею 277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Таким чином, обраний позивачами по справі спосіб захисту їх порушених прав (шляхом зобов'язання опублікування протягом 10 днів з дня вступу рішення суду в законну силу повного тексту рішення по справі) не відповідає способу, що встановлений у ст. 277 ЦК України та ст. 37 Закону України "Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні". Отже суд, виходячи із принципу диспозитивності, не може визнати оціночні судження неправдивими відомостями та не може зобов'язати відповідачів спростувати ці відомості у спосіб не визначений чинним законодавством України. Приходячи до такого висновку, суд враховує положення ч. 1 ст. 34 Конституції України та ч. 1 ст. 10 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, якими закріплено право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed