Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], у якому просить усунути перешкоди прав користувача земельною ділянкою, посилаючись на слідуючі обставини. Відповідачка по справі є сусідкою [PERSON], їхні будинки та присадибні ділянки розташовані поряд. Присадибні ділянки були виділені сторонам на підставі рішення правління колгоспу ім. Т.Повстання, як членам цього колгоспу для користування та обслуговування будинків. У зв'язку зі здачею в експлуатацію будинку позивачки, на підставі рішення правління колгоспу ім. Т.Повстання від 13 травня 1988 року, була змінена конфігурація земельних ділянок, розміри та вигляд якої були зареєстровані в Татарбунарському МБТІ. Незважаючи на ці обставини, відповідачка весь час перешкоджає позивачці та її сім'ї користуватися зазначеною земельною ділянкою для обслуговування будинку, крім того вона самовільно зрубала дерево, яке росло на ділянці, що належить позивачці та використала його на дрова. Позивачка вказує також, що за її заявами неодноразово створювалися комісії від Татарбунарської міської ради, які проводили обстеження земельних ділянок сторін, в результаті обстежень [PERSON] було пояснено, що вона порушує права позивачки на вільне користування її земельною ділянкою, але до позитивного результату це не привело, тому вона змушена була звернутись до суду з вказаним позовом. У судовому засіданні позивачка та її представник доповнили позовні вимоги та просили визначити межі її присадибної земельної ділянки та виділити вказану ділянку в натурі. Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснила, що земельні ділянки були виділені сторонам Татарбунарською міською радою для користування та обслуговування їхніх житлових будинків і ніхто межі вказаних ділянок не змінював. Державного акту на право приватної власності на присадибну ділянку у [PERSON] немає, тому вона не може довести, що зазначене в позові дерево росло на її ділянці, тому [PERSON] вважає, що правомірно вчинила, зрубавши вказане дерево, оскільки воно росло на її присадибній ділянці. Крім того, ніяких перешкод в користуванні позивачкою її земельною ділянкою, відповідачка не здійснювала, а навпаки - це позивачка перешкоджає користуватися її земельною ділянкою, оскільки побудувала свій сарай на території [PERSON] Представник третьої особи з позовними вимогами не згоден, пояснив, що спочатку сторонам потрібно звернутись до Татарбунарської міської ради із заявами про надання дозволу на виготовлення проектно-технічної документації та приватизацію земельних ділянок для обслуговування домоволодінь. Коли будуть виготовленні Державні акти на право приватної власності на присадибні земельні ділянки сторін, тільки після цього можливо вирішити вказаний спір. Заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволені позовних вимог слід відмовити. Із копії свідоцтва про право приватної власності на будівлю від 19.01.1989 р. (а.с.5) вбачається, що власником будинку по [ADDRESS] є [PERSON]. Із копії свідоцтва про право приватної власності на будівлю від 12.02.1986 р. (а.с.24) видно, що власником будинку по [ADDRESS] є [PERSON]. Із довідки за №463 від 08.09.2008 року (а.с.25) вбачається, що згідно подворової книги площа земельної ділянки, яка значиться у користуванні за гр. [PERSON] в [ADDRESS], становить 745,2 кв.м. Дана земельна ділянка відноситься до присадибного фонду Татарбунарської міської ради. Додана до матеріалів справи ксерокопія ескізу земельної ділянки по [ADDRESS], який був виконаний землевпорядником колгоспу ім. Т.Повстання [PERSON] (а.с.7), за ствердженнями сторони позивача, є документальним підтвердженням того, що поза встановленою позивачкою огорожею, існує ще 1 м землі, який також був виділений у користування [PERSON], однак даний документ не може бути прийнятий до уваги судом як доказ таких стверджень, так як складений некомпетентним на це органом, крім того, вказаний документ не відповідає вимогам чинного законодавства України. Також, судом не можуть бути прийняті до уваги доводи сторони позивачки про те, що згідно витягу з протоколу №10 засідання правління колгоспу ім.Т.Повстання від 13.05.1988 року, правління колгоспу вирішило змінити конфігурацію земельних ділянок по [ADDRESS] та 68 у зв'язку зі здачею будинків колгоспників [PERSON] та [PERSON] в експлуатацію, оскільки позивачкою не надано доказів, яким саме чином вирішено змінити конфігурацію та чи дійсно була вона змінена. Згідно ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав на земельну ділянку... та інше. Відповідно до вищезазначеної статті державою надано право на захист прав на землю, наприклад, шляхом визнання права власності на присадибну ділянку, однак було встановлено, що ні одна із сторін цим правом навіть не намагалася скористатися, що також підтвердив в судовому засіданні представник Татарбунарської міської ради. Згідно ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Зважаючи на вищевикладене, суд вважає, що позивачкою не було надано доказів права постійного користування земельною ділянкою, тому, на думку суду, позовні вимоги не можуть визнаватися обґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed