Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-22 00:00:00

29 вересня 2008 року позивачка звернулась у суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що з відповідачем по справі вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 1995 року до 2008 року. Від цього шлюбу вони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по утриманню дитини, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. У зв'язку з викладеним позивачка звернулась у суд і просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі &frac14; частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідної вікової категорії щомісяця, починаючи з дня звернення до суду. У судове засідання позивачка прохала задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки, пояснила, Позивачка поясняла, що вона працюєв Лозівській міській лікарні на посаді медичної сестри, інших доходів не має, ні вона ні дитина не являється інвалідами, однак вона перебуває на обліку у закладах охорони здоров*я з приводу вегедо-судинної дистонії; вона не може самостійно забезпечити доньку всім необхідним для життя та розвитку, тому потребує матеріальної допомоги з боку батька дитини;на її утриманні а ні батьків похилого віку, а ні інших осіб не має, стягнення за виконавчими листами з неї не проводяться, проживає у цивільному шлюбі з іншим чоловіком, який офіційно не працю. Відповідач проти задоволення позову не заперечував, визнав його у повному обсязі, не заперечував проти того, щоб з нього стягувалися аліменти на утримання доньки у розмірі &frac14; частини всіх видів доходів (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Пояснив, що не є інвалідом, хронічними захворюваннями не страждає, не працює, на його утриманні ніхто не перебуває, стягнення за виконавчими листами відсутні. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 1995 року до 2008 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.9). Від цього шлюбу вони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про її народження (а.с.7) яка проживає з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по утриманню дитини. Відповідач не являється інвалідом, на обліку у закладах охорони здоров'я не перебуває, на його утриманні а ні батьків похилого віку, а ні інших осіб не перебуває, стягнення за виконавчими листами з нього не проводяться, не працює. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. На підставі ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; можливість надання утримання другим з батьків. Розмір аліментів за жодних обставин не може бути менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, суд, дослідивши всі обставини, що мають істотне значення для справи, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, стягнувши з відповідача аліменти на утримання доньки, у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення ним повноліття. Відповідно до ст.ст.81, 88 ЦПК України, а також відповідно до п.5 ч.1 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України від 21.01.1993 року №7-93 «Про державне мито», з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 7 грн.50 коп. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved