Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право на спадщину за законом померлих його батьків [PERSON] та [PERSON] , яка складається з житлового будинку [NUMBER] і господарських забудов та споруд, які розташовані в [ADDRESS] та визнати за ним право приватної власності на вказане нерухоме майно. Свої вимоги позивач мотивує тим, що після смерті його батьків [PERSON] , яка померла 14 жовтня 1997 року та [PERSON] , який помер 14 лютого 2004 року, залишилася спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими забудовами та спорудами за вказаною адресою. Згідно технічного паспорту на житловий будинок та акту розмітки ділянки в натурі від 18.06.1998 року зазначене майно належало покійній матері [PERSON] . Оскільки нерухоме майно було придбано батьками у період шлюбу, воно являлося їх спільною сумісною власністю. Після смерті матері батько прийняв у спадщину Ѕ частину будинку, шляхом вступу в його фактичне володіння та користування. 14.02.2004 року батько помер, після його смерті залишилася зазначена вище спадщина. Позивач прийняв спадщину шляхом фактичного продовження володіння та користування зазначеним майном. Разом з тим він не має змоги нотаріально оформити спадщину за законом, оскільки державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право власності на спадщину, з тих причин, що на зазначений будинок відсутні правовстановлюючі документи, а саме свідоцтво про право власності. Відповідач позов визнав. Представник Каланчацької селищної ради пояснив, що вони не здійснювали будь-яких дій щодо спадщини, та не заперечують проти успадкування нерухомого майна позивачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що після смерті батьків позивача [PERSON] , яка померла 14.10.1997 року та [PERSON] , який помер 14.02.2004 року залишилася спадщина, що складається з житлового будинку з господарськими забудовами та спорудами за адресою: [ADDRESS] . Згідно технічного паспорту на житловий будинок [NUMBER] та акту розмітки ділянки в натурі від 13.08.1990 року зазначене майно належало покійній матері [PERSON] , яке після її смерті успадкував батько позивача [PERSON] , шляхом вступу в його фактичне володіння та розпорядження ним. 14.02.2008 року [PERSON] помер, після його смерті позивач являється єдиним спадкоємцем зазначеного майна та продовжує проживати у вказаному будинку, володіти та користуватися ним. Разом з тим, він не має змоги належне оформити спадщину, в зв’язку з тим, що на будинок відсутні правовстановлюючі документи. Відповідно до ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред’явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З моменту смерті батьків [PERSON] та [PERSON] відповідач у справі не заявив будь-яких претензій щодо володіння та управління позивачем майном покійних. В зв’язку з тим, що між позивачем та відповідачем відсутній спір щодо права на спадщину, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved