Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-03 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернувся [PERSON], посилаючись на те, що як видно із погосподарських книг Станіславчицької сільської ради за 1986-1990, 1991-1995 роки житловий будинок № [ADDRESS]Київської області відносився до майна колгоспного двору. На час припинення колгоспного двору в ньому проживали та не втратили право на частку в його майні [PERSON]та [PERSON], які, згідно діючих на той час ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР (1963р.) та Закону України „Про власність”, набули права власності на житловий будинок як на майно колгоспного двору в рівних частках. Їх діти (сторони по справі) вибули з двору, частку в майні колгоспного двору не вимагали та пропустили строк на витребування частки з майна колгоспного двор, оскільки будинок вибув з їх володіння в 1986 - 1991 роках. [INFO] [PERSON] померла, спадщину після смерті якої прийняв її чоловік [PERSON], який постійно проживав разом з нею до дня смерті. [INFO] помер [PERSON], спадщину після смерті якого прийняв позивач [PERSON], який оформив частину своїх спадкових прав, отримавши в Ставищенській районній державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом. Відповідачі по справі подали до нотаріальної контори заяви про відмову від прийняття спадщини, що підтверджується спадковою справою. Позивач вважає, що [PERSON]за життя набув право власності на &frac12; частину житлового будинку №[ADDRESS]Київської області та право на спадщину за законом на &frac12; частину житлового будинку №[ADDRESS]Київської області і право на вказаний будинок в силу ст. 1218 ЦК України увійшло до складу спадщини, яка відкрилась 09 вересня 2007 року внаслідок смерті останнього. Вартість вищевказаного житлового будинку становить відповідно до технічного паспорту 52534 грн. Земельна ділянка, де розташований вказаний житловий будинок не приватизована, що підтверджується відповідною довідкою. Станіславчицька сільська рада свідоцтва про право власності на ім'я померлого не видала, що позбавляє позивача можливості оформити свої спадкові права в Ставищенській державній нотаріальній конторі. Позивач просить: - визнати свідоцтво про право власності на нерухоме майно житловий будинок № [ADDRESS]Київської області, зареєстроване Білоцерківським міжміським бюро технічної інвентаризації 4 червня 2008 року за №[NUMBER] недійсним. - визнати, за [PERSON]право на спадщину за законом після смерті [INFO][PERSON]на житловий будинок № [ADDRESS]Київської області, вартістю 52534 гривні. В попередньому судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, підтвердила обсавини на які позивач посилається в позовній заяві. В попередньому судовому засіданні відповідач[PERSON], представник відповідачів Лобунець Т.І. та Орлівської Є.І. позов визнали, не заперечили проти його задоволення. Представник Станіславчицької сільської ради в попередньому судовому засідання позов визнав. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, предстаників відповідачів, які позов визнали не заперечили проти його задоволення, вважає, що визнання представниками відповідачів вказаного позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відносини власності на нерухоме майно в Україні регулюються Цивільним Кодексом України, Законом України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень” та іншими актами законодавства України. Згідно статті 120 ЦК УРСР (1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли був відповідно до Постанови Верховної Ради Української РСР від 26 березня 1991 року №885-ХІІ введений в дію Закон “Про власність”. Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 “Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності” право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Як видно із ч.5 статті 3 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень” право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Як вбачається з пункту 6.1. Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно (затвердженого наказом Мінюсту України №7/5 від 07.02.2002 року) оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування. Проте Гейсиська сільська рада свідоцтва про право власності на ім'я померлого не видала. Згідно абзацу 4 пункту 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (затвердженої наказом Мінюсту від 03.03.2004 року №20/5), при видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно нотаріус вимагає, крім правовстановлювального документа, витяг з Реєстру прав власності. Згідно зі статтею 25 Цивільного Кодексу України (16.01.2003 року) здатність мати цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент смерті. Цивільною дієздатністю фізичної особи є зокрема і її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати. Однією із підстав припинення права власності відповідно до статті 346 ЦК України є смерть власника. У відповідності зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, або оголошення її померлою. Як вбачається із статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON]підлягають задоволенню. Оскільки відповідач Станіславчицька сільська рада до пред'явлення позову про визнання права на спадщину на житловий будинок і в судовому засіданні не оспорювала цього права, а тому відповідно до змісту ст. 88 ЦПК України на відповідача не може бути покладений обов'язок по відшкодуванню судових витрат.

Outcome: approved