Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив заборонити відповідачці виконувати будь-які дії, пов”язані з користуванням належним йому майном без письмового дозволу, а саме виконувати будь-які ремонтні та монтажні роботи, викидати з квартири належні йому речі або в будь-який інший спосіб позбавляти позивача належного йому майна, вилучати належну йому кореспонденцію. Крім того, позивач просив відшкодувати йому 3000,0 гривень в якості компенсації за шафу, яку відповідач викинула з квартири, посилаючись на те, що шафа, аналогічна тій, коштує саме цю суму, а також відшкодувати моральну шкоду, заподіяну порушенням його права власності. Позивач, з”явившись у судове засідання, підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позов. Відповідач, з”явившись у судове засідання, проти позову заперечувала та зазначила, що не вчиняє будь-яких дій, про які йдеться в позові, зареєстрована і проживає в квартирі позивача, є його колишньою дружиною і користується спільною квартирою, не порушуючи при цьому прав позивача. Щодо розміру компенсації за шафу, яку вона викинула з квартири, вважає завищеною, зазначила, що викинути стару шафу та придбати нову було спільним рішенням сторін по справі, натомість зазначила, що вона планує придбати нову шафу замість викинутої. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі є колишнім подружжям і проживають в квартирі [ADDRESS], яка належить позивачу на праві власності згідно свідоцтва про право власності на житло від 17.11.1998 року. 08.02.2008 року шлюб між сторонами розірвано. З пояснень відповідача вбачається, що ще до розірвання шлюбу в кімнаті, де колись проживала мати позивача, був розпочатий ремонт, про що свідчить фотографія, що додана до матеріалів справи, в зв”язку з чим подружжям спільно було вирішено викинути стару шафу, які було понад 30 років і купити нову. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна з сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень. За наведеної норми закону, суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування вартості шафи у розмірі 3000,0 гривень, яку позивач розцінює як матеріальну шкоду, не підлягають задоволенню, оскільки підтверджені недопустимими доказами. Фотографію іншої шафи, вартість якої перевищує заявлену в позові суму і яка значно відрізняється від тієї шафи, яку позивачем було втрачено внаслідок дій відповідача суд не може розцінити як належні та допустимі докази для відновлення порушеного права позивача шляхом відшкодування цієї суми за рахунок відповідача. Відповідно до ф№ 3 відповідач вселився і проживає в квартирі позивача як член його сім”ї, тому відповідно до ст.. 405 ЦК України члени сім”ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. За наведених обставин та норм закону, суд вважає, що позовні вимоги в частині зобов”язання відповідача не здійснювати певні дії не можуть бути задоволені, оскільки в судовому засіданні не доведено доказами, що відповідач вчиняє дії, які відповідно до законодавства України не має право здійснювати, проживаючи разом з власником в квартирі останнього. Беручи до уваги, що в судовому засіданні не встановлено порушення відповідачем прав позивача, позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди також задоволенню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed