overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-29 00:00:00

[INFO] померла [PERSON], а [INFO] помер [PERSON] після смерті яких відкрилась спадщина на будинковолодіння [ADDRESS] земельну ділянку площею 3,87 га, майновий пай, грошові заощадження та частину квартири. Спадкоємцями на спадкове майно померлих є їх діти - [PERSON] та [PERSON] Позивачка, посилаючись на те, що після смерті батьків вони з відповідачем прийняли спадщину, отримавши свідоцтво про право власності на земельну ділянку та майновий пай, а у видачі свідоцтва на решту спадкового майна їм було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на будинок, звернулася до суду і просить розділити спадкове майно та визнати право власності на нього. В судовому засіданні позивачка збільшила позовні вимоги та просить визначити частки рівними в квартирі [ADDRESS] та визнати за нею право власності на 1/5 частину цієї квартири, яка залишилася після смерті батька, а за відповідачем визнати право власності на батьків грошовий вклад. Відповідач проти задоволення позову не заперечив і погодився на запропонований позивачкою варіант розподілу спадщини. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Після смерті [PERSON] та [PERSON] відкрилась спадщина на будинковолодіння [ADDRESS] земельну ділянку площею 3,87 га на території Березняківської сільської ради, майновий пай в КСП ім. Щорса с. Березняки, грошові заощадження в філії Ощадного банку України та частину квартири [ADDRESS]. Сторони прийняли спадщину, отримавши свідоцтва про право власності на землю та майновий пай. Згідно повідомлення нотаріуса, окрім сторін, з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та [PERSON] ніхто не звертався. Згідно довідки Березняківської сільської ради № 657 від 10 червня 2008 року, будинковолодіння [ADDRESS] належить [PERSON] Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав державній нотаріальній конторі заяву про прийняття спадщини, а тому за [PERSON] та [PERSON] слід визнати право власності на будинок та грошовий вклад, що залишились після смерті матері. Квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] [PERSON] [PERSON] та [PERSON] в рівних долях, тобто по 1/5 частині кожному. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 1/5 частину цієї квартири та грошовий вклад на рахунку в Смілянському відділенні ВАТ «Державного ощадного банку України» № 3276., яку прийняли сторони, подавши у встановлений законом строк заяву в нотаріальну контору. [PERSON] від спадкової частки в квартирі відмовився на користь [PERSON], а та відмовилася від грошового вкладу на його користь, а тому відповідно до ст. 1268 ЦК України прийнята спадщина визнається належною спадкоємцям з моменту її відкриття і за позивачкою в порядку спадкування слід визнати право власності на 1/5 частину квартири [ADDRESS], а за відповідачем визнати право власності на грошовий вклад, які належали спадкодавцю. На підставі викладеного, ст.ст. 548, 549 ЦК України (в редакції 1963 року), 368, 372, 1268 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-29 00:00:00

8 серпня 2008 року[PERSON] продала, а [PERSON]. придбав за 20000 грн. присадибну земельну ділянку площею 0,0817 га на [ADDRESS] Позивач, посилаючись на те, що відповідачка ухиляється від нотаріального оформлення договору купівлі-продажу земельної ділянки, мотивуючи це відсутністю коштів та незадовільним станом здоров'я, звернувся в суд з позовом про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання за ним права власності на земельну ділянку. Відповідачка проти задоволення позову не заперечила. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] згідно рішення суду від 14 травня 2008 року належить будинок [ADDRESS]. Державний акт на право власності на земельну ділянку за цією адресою виданий на ім'я [PERSON], спадщину після смерті якого прийняла[PERSON] При укладенні договору купівлі-продажу 8 серпня 2008 року [PERSON]. передав [PERSON]. 20000 грн. за присадибну земельну ділянку площею 0,0817 га на [ADDRESS] а та надала йому розписку про отримання грошей та передала державний акт на землю. Ці обставини підтверджуються розпискою відповідачки та визнанням нею позову. Сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору і частково його виконали, а тому у відповідності до ст. 220 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладений між сторонами, слід визнати дійсним. На підставі викладеного, ст. 220, 334 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-29 00:00:00

[PERSON]. звернулась до суду з заявою про визнання її брата [PERSON] недієздатним, та в письмовому зверненні до суду просить розглянути її заяву без її участі, на заяві наполягає. Відповідно до ч.1 ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Суд, дослідивши в судовому засіданні надані докази, оцінивши їх у сукупності, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, всебічно з'ясувавши обставини, на які заявник посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає за необхідне задовольнити заяву [PERSON]. в повному обсязі, оскільки відповідно до витяг з акту огляду у МСЕК, виписки із медичної карти амбулаторного хворого, акту стаціонарної судово-психіатричної експертизи № 60 від 30 вересня 2008 року, [PERSON] находиться на стаціонарному лікуванні в Сватівський обласній психіатричній лікарні, страдає психічним захворюванням та за станом свого здоров'я не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. На підставі викладеного

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-29 00:00:00

5 червня 2008 року [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 6 листопада 2004 року з відповідачем по справі вона перебуває в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] [INFO]народження. Син проживає разом з нею і знаходиться на її повному утриманні. Вона зазначає, що з травня 2007 року стосунки з відповідачем погіршилися. Від надання матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач ухиляється, але він здоровий, працює і має можливість надавати матеріальну допомогу. Вона працює, має заробітну плату, але коштів не достатньо для утримання та виховання дитини. З урахуванням викладеного, позивач просить стягнути із відповідача аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу (заробітку) щомісяця до повноліття дитини. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти задоволення позову. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що сторони з 06 листопада 2004 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії[NUMBER] від 6 листопада 2004 року, актовий запис [NUMBER](а.с. 4), від якого мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] [INFO]народження, відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20 квітня 2005 року (актовий запис [NUMBER] (а.с. 3), батьком якого є відповідач. З урахуванням викладеного та беручи до уваги те, що відповідач згоден сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, суд приходить до висновку про необхідність стягувати з відповідача у судовому порядку аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, на утримання дитини і до його повноліття, починаючи з 5 червня 2008 року, оскільки відповідач, будучи батьком, зобов'язаний матеріально утримувати дитину. Згідно з ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У зв'язку з тим, що позивач в силу ст. 4 Декрету КМУ «Про держане мито» звільнений від сплати судового збору, то в силу ст. 88 ЦПК України, судові витрати у розмірі 51 грн. зі сплати судового збору та 30 грн. на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи необхідно стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-29 00:00:00

[PERSON] звернувся 22.09.2008 року до суду з позовом про визнання за ним права власності на спадкове майно. В заяві зазначив, що після смерті [PERSON], яка померла [INFO], він успадкував по заповіту будинок [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,43 га. Спадщину прийняв шляхом подачі заяви до Міжгірської держнотконтори, але йому було відмовлено нотаріусом про право на спадщину на житловий будинок, оскільки відсутні правоустановчі документи на нерухоме майно. З цих причин виникають труднощі з оформленням документів про право власності на будинок, тому просить визнати за ним право власності на жилий будинок та земельну ділянку.. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просить такий задовольнити. Представник відповідача позов визнав повністю. Перевіривши, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що вимога позивача грунтується і відповідає вимогам ст.ст. 1216-1218, 1220, 1222, 1223, 1268 Цивільного кодексу України, підтверджується належними доказами в справі, то суд вважає, що є підстава, передбачена ст. 174 ЦПК України для задовольнення позову. Судових витрат по справі не має.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-29 00:00:00

[PERSON] звернувлася 23.09.2008 року до суду з позовом про визнання за нею права власності на спадкове майно. В заяві зазначила, що після смерті її рідної сестри [PERSON], яка померла [INFO], вона успадкувала по заповіту житловий будинок [ADDRESS]. В шестимісячний термін вона подала заяву до Міжгірської держнотконтори про прийняття спадщини, але їй було відмовлено нотаріусом про право на спадщину на житловий будинок, оскільки відсутні правоустановчі документи на нерухоме майно. З цих причин виникають труднощі з оформленням документів про право власності на будинок, тому просить визнати за нею право власності на жилий будинок. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, просить такий задовольнити. Представник відповідача позов визнав повністю. Представник зацікавленої сторони позов визнав повністю. Перевіривши, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що вимога позивачки грунтується і відповідає вимогам ст.ст. 1216-1218, 1220, 1222, 1223, 1268 Цивільного кодексу України, підтверджується належними доказами в справі, то суд вважає, що є підстава, передбачена ст. 174 ЦПК України для задовольнення позову. Судових витрат по справі не має.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-29 00:00:00

28.04.1990 року між сторонами був зареєстрований шлюб у відділі РАЦС м. Красний Луч Ворошиловоградської області за актовим записом № 318. Шлюб зареєстровано вперше. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON],[INFO] року народження. Позивачка звернулася до суду з позовом та просить розірвати шлюб, оскільки одруження з відповідачем виявилось невдалим, шлюбні відносини не підтримуються з березня місяця 2007 року, подальше проживання разом та збереження шлюбу не можливі, спору про поділ майна, що є спільною власністю та про місце проживання дитини немає. Строк на примирення не потрібен. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про місце та час слухання справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило. Суд, зі згоди позивачки, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами виникли неприязні стосунки, шлюбні відносини не підтримуються з березня місяця 2007 року, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення, спору про поділ майна, що є спільною власністю та про місце проживання дитини не мають. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає позовні вимоги позивачки обгрунтованими та підлягаючими задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою і вказав, що він з відповідачкою уклав шлюб 17.11.2007 року, який зареєстрований Скалівською сільською радою Новоархангельського району Кіровоградської області, актовий запис № 3. Однією сім'єю проживали до 20.06.2008 року. Причиною розлучення є те, що вони не зійшлись характерами, постійно відбувалися безпідставні сварки, що привели до стосунків, при яких подальше збереження сім'ї не можливе. На даний час вони разом не проживають. Просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований 17.11.2007 року, Скалівською сільською радою Новоархангельського району Кіровоградської області, актовий запис № 3. В судове засідання позивач не з'явився, надіслав до суду заяву, в якій просить справу слухати без його участі. Позовні вимоги підтримує повністю. Просить шлюб розірвати. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про день та час слухання справи повідомлена належним чином. Відповідно до ст.224 ЦПК України суд за згодою позивача ухвалює заочне рішення. Суд, розглянувши надіслану заяву, вивчивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню як законний та обґрунтований. В судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 17.11.2007 року, який зареєстрований Скалівською сільською радою Новоархангельського району Кіровоградської області, актовий запис № 3. Сторони не проживають однією сім'єю з 20.06.2008 року. Миритися не бажають, тому шлюб існує формально, його необхідно розірвати. Спільного майна не мають, дітей також.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-29 00:00:00

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]року народження, який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, тому позивачка звернулася до суду із дійсним позовом та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина[PERSON] у розмірі 1\4 частини з усіх видів заробітку, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.09.2008 року та до повноліття дитини. В попередньому судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги. Відповідач у попередньому судовому засіданні позов визнав, згоден на стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина. Суд, вислухавши сторони, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що рішення можливо постановити при попередньому розгляді справи. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленному ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності із ст. ст. 180, 182 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до їх повноліття, при ухиленні від цього обов'язку кошти на утримання неповнолітніх дітей стягуються у судовому порядку. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у межах сплати платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-29 00:00:00

24.06.2008 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за витрачений природний газ з [PERSON]. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що [PERSON]. являється власником будинку[ADDRESS]. По особовому рахунку відповідача у нього існує заборгованість за несплачений спожитий природний газ за період часу з 01.01.1997 року по 01.06.2008 року в розмірі 7049 грн.07 коп. Просить суд стягнути з відповідача [PERSON]. заборгованість в розмірі 7049,07 грн. та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача підтримала заявлені вимоги. Відповідач [PERSON]. в судове засідання не з'явився але надав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність. Борг визнає в межах строку позовної давнини. Проаналізувавши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Згідно ст.67,68 ЖК України плата за спожитий природний газ повинна стягуватися щомісяця по затвердженим у встановленому порядку тарифам. Позивачем у справі є відкрите акціонерне товариство ВАТ «Донецькоблгаз», засноване відповідно до рішення Державного комітету України по нафті і газу від 11.03.94 р. №80, основним видом діяльності якого є газопостачання, газифікація і транспортування природного газу до об'єктів промислового, комунального, побутового призначення і населенню. Розпорядженням голови обласної державної адміністрації №72 від 12.02.96 р., з метою прискорення проходження платежів за надані житлово-комунальні послуги населенню, підвищенню відповідальності підприємств і організацій, що роблять ці послуги, у 1996 році була проведена зміна в порядок розрахунків населення за користування житлом, опаленням, газопостачанням, що передбачає оплату по роздільних розрахункових книжках або рахункам безпосередньо підприємствами або організаціями, які надають ці послуги. Таким чином, починаючи з 1.01.96 р. ВАТ «Донецькоблгаз» здійснював функцію по розрахунках з населенням за спожитий природний газ. Як убачається з довідки по особовому рахунку відповідача у нього дійсно існує заборгованість за спожитий природний газ в розмірі 7049,07 грн. У відповідності зі ст.257 ЦК України загальний термін позовної давнини встановлюється в три роки, а тому з відповідача підлягає стягненню заборгованість за період часу з 01.06.2005 року по 01.06.2008 року, однак не представляється можливим стягнути з відповідача заборгованість в межах строку позовної давнини, тому що заборгованість відповідача за спожитий природний газ станом на 1 червня 2005 року становить 7049,07 грн. Таким чином, в межах строку позовної давнини відповідач не має заборгованості за спожитий природний газ, а тому позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-29 00:00:00

Відповідач позов не визнав. Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що в січні 2007 року йому стало відомо про те, що відповідач продав сталь ф8 в кількісті 200 кг, яка знаходилася в БУ-6 КП „СТЕМ” і належала йому. Ця сталь знаходилася там на відповідальному зберіганні. Він звертався в Краматорський МВ УМВС в Донецькій області з заявою про крадіжку відповідачем належного йому майна - сталі. Однак по цьому факту було відмовлено в порушенні кримінальної справи. Він з цим не згодний, і вважає, що відповідач своїми діями причинив йому моральну і матеріальну шкоду. Матеріальну шкоду він оцінює в суму 1090,00 грн., тому що її вартість згідно прайслиста ПП „Альтеза” складає цю суму. Він не пам`ятає коли, за яку суму і де купував сталь. Вважає, що це було майже 15 років тому. Моральну шкоду він оцінює в 2500,00 грн. тому, що він не зміг на садової ділянці збудувати огорожу, в зв`язку з цим він нервував. В судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги, вважав їх законними, і просив задовольнити. В судовому засіданні відповідач позов не визнав, і пояснив, що він працював начальником БУ-6 КП „СТЕМ”. Ніякого майна на відповідальному зберіганні на підприємстві не було, він не приймав ніяких матеріальних цінностів на зберігання, про що свідчить акт від 28.02.06. про передачу матеріальних цінностів. Підприємство не займається зберіганням чужого майна. Просив у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно копії акту від 25.02.03. позивач здав на відповідальне зберігання в БУ-6 КП «СТЕМ» матеріальні цінності, в тому числі (п. 12) сталь ф8 в кількісті 200 кг (вартість сталі в акті не вказана). На той час позивач був начальником цього підприємства (а.с. 4). Вартість майна позивач оцінює за прайслистами ПП «Альтеза» (а.с. 7-9). Згідно акту від 28.02.06. відповідач не приймав ніяких матеріальних цінностів на зберігання, як начальник БУ-6 КП „СТЕМ” або не зобов`язувався зберігати майно позивача як інша приватна особа (а.с. 27-35). Згідно ст. 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавчем), і повернути її поклажодавцові у схоронності. Згідно ст. 937 ЦК України договір зберігання укладається у письмовій формі у випадках, встановле- них ст. 228 ЦК України. Таким чином, суд вважає, що позивач не надав доказів того коли, за яку суму, де купував сталь, на- явності і суми шкоди, того, що з позивачем укладався договір зберігання і він його не виконав, спричинив позивачеві цю шкоду, тобто суд вважає, що вимоги позивача необґрунтовані.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-29 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідачки про визнання місця проживання дитини. У судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги та суду пояснив, що від шлюбу з відповідачкою він має сина [PERSON], [INFO]народження. З лютого 2008 року їхня сім'я розпалася, він з дружиною припинив вести сумісне господарство. Причиною розпаду сім'ї з'явилися постійні сварки. В теперішній час він та відповідачка мешкають в одній квартирі. Їхня дитина проживає разом з ними. З самого народження, син знаходився на його повному утриманні. Відповідачка не приділяє [PERSON] достатнього уваги, так як у неї ще є дві доньки від першого шлюбу. Він працює приватним підприємцем, має постійний заробіток, достатній для проживання та утримання дитини. Просив суд винести рішення, згідно якого визначити місце проживання [PERSON]. Відповідачка у судовому засіданні проти позову заперечувала, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що вся їх сім'я мешкає разом і вона не бачить сенсу визначати місце проживання дитини, просила суд в задоволенні позову відмовити. В судовому засіданні представник третьої особи [PERSON] . також заперечувала в задоволені позову, оскільки вважає доцільним залишити місце проживання дитини в родині по [ADDRESS] Вислухавши пояснення сторін, проаналізувавши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони з 26.09.1997 року перебувають у шлюбі (а.с. 5). Від шлюбу у них є син [PERSON] , [INFO]народження (а.с. 6). В судовому засіданні встановлено, що в теперішній час між сторонами шлюбні відносини припинені, однак вони продовжують мешкати в одній квартирі за адресою: [ADDRESS] Згідно акту обстеження житлово-побутових умов за місцем реєстрації [PERSON] . встановлено, що житлово-побутові умови проживання задовільні, у хлопчика є всі необхідні умови для проживання. З даних обставин, суд вважає, що не має сенсу визначати місце проживання дитини, оскільки його батьки мешкають за однією адресою. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed