Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом. Просить визнати за нею право власності на капітальний гараж, розташований на прибудинковій території будинку [ADDRESS], споруджений у 1970-1971 роках на підставі рішення Виконавчого комітету Печерської районної ради депутатів трудящих за №66 пар.1 від 9.02.1970 року її батьком [PERSON]., який помер [INFO]. В судовому засіданні позивач підтримала позов з викладених в ньому підстав, просила задовольнити вимоги. Зазначила, що вищевказаний гараж на законних підставах побудував її померлий батько в 1971 році. Статтею 100 ЦК УРСР був встановлений перелік майна, яке могло перебувати у особистій власності громадян, тому оформити вказаний гараж на своє ім'я батько не мав можливості. Вказала на те, що за життя батька вона проживала разом з ним однією сім'єю, вели спільне господарство, в зв'язку із чим, після смерті останнього в 1993 році вона вступила у володіння його майном і користується ним наразі згідно чинного законодавства, діючого, як на період смерті батька так і на даний час. Крім того, позивачка послалась на те, що вона добросовісно заволоділа вищевказаним нерухомим майном і продовжує безперервно користуватися ним вже більше ніж 10 років, що відповідно до ст.. 344 ЦК України підставою для набуття права власності на нього. Відповідач в судове засідання представника не направив. В письмовій заяві, яка надійшла на адресу суду позов не визнав, мотивуючи тим, що відсутні правові підстави для набуття позивачкою права власності на спірний гараж. Просив розглянути справу у його відсутність. Треті особи представників до суду не направили, про день, час, місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи вважає можливим розглянути справу у відсутність нез"явившихся осіб і позов задовольнити, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Виконавчого комітету Печерської районної ради депутатів трудящих за №66 пар.1 від 9.02.1970 року [PERSON]. надано дозвіл побудувати з вогнетривкого матеріалу гараж в садибі [ADDRESS], поруч з господарчим подвір'ям дитячого садка, біля сміттєзбірника. На підставі вищевказаного рішення виконкому та згідно генерального плану забудови м. Києва, [PERSON]., в період - кінець 1970 року початок 1971 року за власні кошти побудував з вогнетривкого будівельного матеріалу - цегли, гараж на прибудинковій території будинку [ADDRESS]. [INFO] [PERSON]. помер, про що в книзі реєстрації актів про смерть Печерського відділу ЗАГС у м. Києві зроблено відповідний актовий запис №246. Спадкоємцем померлого [PERSON] . є його рідна донька [PERSON]., яка прийняла спадщину останнього і фактично користується та володіє спірним гаражем з 1993 року. Відповідно до ст. 328 ЦК України права власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що позивачка на законних підставах набула право власності на спірний гараж, фактично з 1993 року добросовісно володіє та користується даним майном, разом з тим, не може розпоряджатися останнім, оскільки право власності у встановленому порядку не оформлено. За таких обставин, оцінюючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved