Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив розірвати договір довічного утримання, укладений 11 березня 2008 року між ним та [PERSON], та відшкодувати моральну шкоду у розмірі 1000 грн. В обґрунтування свої позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач неналежним чином виконував умови договору, а з квітня 2008 року взагалі припинив його виконувати, внаслідок чого позбавив його матеріального забезпечення та догляду і чим спричинив йому моральну шкоду. Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 04 липня 2008 року позовні вимоги [PERSON] задоволено частково, а саме: договір довічного утримання, укладений 11 березня 2008 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений і зареєстрований приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу, розірвано; квартиру [ADDRESS] повернуто у власність [PERSON], стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати: зі сплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 07 грн. 50 коп., судовий збір у розмірі 8 грн. 50 коп. та витрати на правову допомогу у сумі 1150 грн. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 04 липня 2008 року і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права. Апелянт зазначає, що в судовому засіданні було доведено, що всі обов'язки ним виконувались належним чином, не були виконані лише ті умови договору, від виконання яких позивач відмовився. Також, апелянт вказує, що суд безпідставно відмовив йому в задоволенні клопотання про долучення до матеріалів справи чеків про придбання продуктів харчування, які є доказом належного виконання договору довічного утримання. Крім того, апелянт не погоджується з розміром стягнутих з нього витрат на правову допомогу, оскільки позовні вимоги були задоволені частково, то і ці витрати повинні були присуджені пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. В письмових запереченнях на апеляційну скаргу [PERSON] просить відхилити апеляційну скаргу [PERSON] і залишити рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на те, що рішення суду є законним і обґрунтованим. В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача [PERSON] підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити, позивач [PERSON] та його представник [PERSON] апеляційну скаргу не визнали, просили в її задоволенні відмовити. Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду 1 інстанції - частковій зміні, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи та не оспорюється сторонами по справі, 11 березня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір довічного утримання, згідно умов якого [PERSON] передав у власність [PERSON] належну йому на праві приватної власності квартиру [ADDRESS], а [PERSON] в свою чергу зобов'язався добровільно надавати йому матеріальне забезпечення та здійснювати догляд (а.с.5). Відповідно до норм ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини. По справі встановлено, що [PERSON] допомога [PERSON] надавалась епізодично, а саме: частково купувалися продукти харчування, робилося прибирання в квартирі, надавались побутові послуги у вигляді прання білизни, за весь час дії договору були надані кошти у розмірі 200 грн. Також судом встановлено і не спростовується відповідачем по справі, що з травня 2008 року він взагалі припинив виконувати умови договору та не пропонував виконувати свої зобов'язання. Задовольняючи позовні вимоги [PERSON] в цій частині, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що відповідачем неналежно виконувалися умови договору довічного утримання, укладеного з [PERSON], що і стало підставою для його розірвання відповідно до ст. 755 ЦК України. Даний висновок суду ґрунтується на матеріалах справи і відповідає вимогам закону. Доводи апелянта стосовно того, що він всі обов”язки виконував належним чином, а не виконував тільки ті, від яких відмовився позивач, не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки це не знайшло свого підтвердження у судових засіданнях, з даного приводу суду не надано жодного доказу. Доводи апелянта стосовно безпідставної відмови суду 1 інстанції в приєднанні до матеріалів справи чеків на придбання продуктів харчування не можуть бути підставою для задоволення апеляційної скарги, оскільки наявність чеків ще не свідчить про те, що продукти куплялись саме для позивача на виконання умов договору. Що стосується доводів апеляційної скарги стосовно неправильного стягнення на користь позивача судових витрат, то вони частково є обгрунтованими, оскільки відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 „Про граничні розміри компенсації витрат, пов”язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави”, витрати, пов”язані з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, підлягають компенсації у сумі, яка не повинна перевищувати суму, що обчислюється виходячи з того, що зазначеній особі, виплачується 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи. Як вбачається з журналів судових засідань (а.с.23-26, 39-60), [PERSON], яка надавала правову допомогу позивачу, приймала участь у судових засіданнях у суді 1 інстанції в загальній кількості не більше 4-х годин, а тому, виходячи з вимог вищевказаного нормативного акту, розміру мінімальної заробітної плати у сумі 525 грн., оплата витрат на правову допомогу, яка може бути стягнута на користь позивача, складає 960 грн. (40% від 525 грн.=210 грн.х3год.51хв.=810грн.+150 грн. за складання позовної заяви=960 грн.). За участь [PERSON] у судовому засіданні апеляційного суду, яке тривало не більше години, з відповідача на користь позивача належить стягнути 210 грн.

Outcome: partial