Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просить виселити із житлового будинку, розташованого за адресою [ADDRESS]та відповідно до технічного паспорту на житловий будинок позначений літерою „Г-1” [PERSON]. та неповнолітнього [PERSON]., мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 24.07.2008 року позивач являється єдиним власником житлового будинку, розташованого за адресою[ADDRESS]і житлового будинку позначений літерою „Г-1”. В даний час у вказаному будинку проживає колишня дружина брата позивача [PERSON]. - [PERSON]. з неповнолітнім сином [PERSON], [INFO]. Не зважаючи на те, що відповідач є власницею квартири [ADDRESS] , в добровільному порядку не бажає виселитися із житлового будинку, власником якого являється позивач. Позивач вважає, що відповідач своїми діями порушує права володіння, користування, розпорядження майном і в порядку ст. 316, 317, 321, 331 ЦК України просить захистити його права. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, по суті позову пояснив, що його батьки, він та його брат збудували будинок під літерою „Г-1” і короткий час брат [PERSON]., разом із дружиною та сином проживали в цьому будинку. Але їх життя не склалося і вони розлучилися, брат виїхав з будинку, а відповідач самостійно перегородила частину будинку, відрізала опалення, встановила металеві двері та решітки на вікна. Представник позивача позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, оскільки порушено право власності позивача, так як відповідач не являючись членом його сім'ї проживає в будинку літ. „Г-1” по [ADDRESS], в зв'язку з чим позивач не має можливості розпорядитися своє власністю. Відповідач позовні вимоги не визнала, просила в позові відмовити, по суті позову пояснила, що після одруження з [PERSON]. батько останнього являючись власником будинку по [ADDRESS] і володільцем земельної ділянки виділив на їх сім'ю земельну ділянку для будівництва будинку. Будинок будували за допомогою всіх батьків. Коли будинок не був ще добудований, то їх сім'я жила в будинку під літ. „А”. В травні 1997 року їх сім'я переїхала проживати в будинок під літерою „Г-1”, хоча він і не був зданий в експлуатацію. Її вселення відбувалося як члена сім'ї сина господаря будинку під літ. „Г-1”, будь-якої угоди не укладалося, батько [PERSON]. - [PERSON]. просто виділив будинок для їх проживання. В [INFO] помер [PERSON]., будинок під літ. „Г-1” зданий в експлуатацію не був. В 2005 році почалася розпадатися їх сім'я, в зв'язку з протиправною поведінкою [PERSON].. В зимовий період її чоловік та позивач злили воду з опалення в зв'язку з чим вона з неповнолітнім сином була змушена знімати квартиру в будинку [ADDRESS], при цьому всі речі залишалися в будинку № 4 і у неї були ключі від будинку. В лютому 2006 року шлюб між відповідачем та [PERSON]. був розірваний. Восени відповідач, разом з сином вселилися в будинок № 4, де і проживають на даний час. За час проживання відповідач проводила ремонті роботи, встановила котел, сплачує всі комунальні послуги. З колишнім чоловіком домовилися, що частина будинку залишиться їй і тому дві його кімнати відокремлені. В квартирі за місцем реєстрації відповідач з неповнолітнім [PERSON]. не проживала і не може проживати, оскільки інший співвласник створює неможливі умови для їх проживання. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив в задоволенні позову відмовити, оскільки відповідач вселилася в будинок під літ. „Г-1” як член сім'ї власника і продовжує там проживати саме, як член сім'ї власника, здійснює роботи по благоустрію будинку, проводить оплату комунальних платежів і в порядку ст. 156 ЖК України, ст. 405 ЦК України має право на проживання в цьому будинку. Представник третьої особи вирішення спору залишив на розсуд суду, при цьому просив врахувати інтереси неповнолітнього. Вислухавши осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, матеріали архівної цивільної справи № 2-54/06 за позовом [PERSON]. до [PERSON]., [PERSON]., Чернігівської міської ради про визнання права власності на 2/3 частини домоволодіння; його реальний розподіл; визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 930955, виданого 08 лютого 2006 року на ім'я [PERSON]; визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 08 вересня 2005 року, укладеного між Чернігівською міською радою та [PERSON], судом встановлено, що 29 серпня 1992 року відповідач зареєструвала шлюб з [PERSON]. ( а. с. 8 справи № 2-54/06),[INFO] народився [PERSON] ( а. с. 25-а справи № 2-54/06). На плані будинку літ. „Г-1” за адресою [ADDRESS]( а. с. 30 справи № 2-54/06) 08 серпня 1997 року техніком Чернігівського МБТІ поставлена відмітка про самочинне будівництво приміщень „Г-1” та Г1-1”,площею 86.1 кв. м.. Позивачем прийнята спадщина після смерті [PERSON], в тому числі і спірний будинок, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом ( а. с. 91 справи № 2-54/06). 28 вересня 2004 року [PERSON]. не заперечував проти відключення опалення у двох дальніх кімнатах, про що надав розписку ( а. с. 125 справи № 2-54/06). 06 жовтня 2004 року в будинок літ. „Г-1” встановлений котел опалення та з [PERSON]. укладений договір ВАТ „Чернігівгаз” про надання послуг ( а. с. 121-123 справи № 2-54/06). За відповідачем зареєстровано право власності на частину квартири [ADDRESS]( а. с. 124 справи № 2-54/06). 08 вересня 2005 року позивачу по справі передано у власність, безоплатно, земельна ділянка по[ADDRESS], площею 0,1 га та в довгострокову оренду, строком на 10 років, площею 0, 0093 га. ( а. с. 216 справи № 2-54/06). Згідно рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 20 липня 2006 року ( а. с. 299-302 справи № 2-54/06) в задоволенні вимог [PERSON]. до [PERSON]., [PERSON]., Чернігівської міської ради про визнання права власності на 2/3 частини домоволодіння; його реальний розподіл; визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 930955, виданого 08 лютого 2006 року на ім'я [PERSON]; визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 08 вересня 2005 року, укладеного між Чернігівською міською радою та [PERSON] - відмовлено. На підставі рішення виконкому Чернігівської міської ради від 21 липня 2008 року на позивача оформлено право власності на житловий будинок літ „Г-1” житловою площею 53.6 кв. м. ( а. с. 5) та зареєстровано право власності на все домоволодіння [ADDRESS] ( а. с. 6). Згідно правових позицій Верховного Суду України при вирішення спорів пов'язаних із користуванням жилими приміщеннями в будинках і квартирах належних громадянам на праві приватної власності ( про виселення, право користування тощо), слід виходити з норм гл. 6 розд. III ЖК про користування жилими приміщеннями в будинках (квартирах) приватного житлового фонду. Згідно ст. 156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Члени сім'ї власника будинку зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі у витратах вирішуються в судовому порядку. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Згідно ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи пояснення позивача, що будинок під літ. „Г-1” по[ADDRESS] будували його батько [PERSON]., він та його брат - [PERSON]., після будівництва в даному будинку проживала сім'я брата [PERSON]., яка складалася з дружини [PERSON] . та неповнолітнього сина [PERSON]; пояснення відповідача, що вона та неповнолітній [PERSON]., як члени сім'ї сина власника будинку [PERSON]. вселилася в спірний будинок і там проживали; спадкове майно, яке перейшло згідно заповіту [PERSON]., в тому числі і спірний будинок, належало [PERSON]., що встановлено в рішенні Апеляційного суду Чернігівської області від 20 липня 2006 року ( а. с. 299-302 справи № 2-54/06), також беручи до уваги, що позивачем не надано доказів, що [PERSON]. заперечував проти вселення відповідача та неповнолітнього [PERSON] в спірний будинок, або була укладена угода щодо порядку користування приміщенням, тому суд приходить до висновку, що за згодою власника [PERSON]., в порядку ч.2 ст. 156 ЖК України відповідач та неповнолітній [PERSON]. вселилися в будинок під літ „Г-1” по[ADDRESS], як члени сім'ї [PERSON]., який був членом сім'ї [PERSON]. і продовжують проживати цьому будинку на теперішній час. Дійсно позивач на час звернення до суду являється власником всього домоволодіння [ADDRESS] , в тому числі і будинку позначеного на плані літ „Г-1”, проте порядок виселення членів сім'ї власника жилого будинку визначений ст. 157 ЖК України та ч.2 ст. 405 ЦК України Враховуючи, що позивач не обґрунтував позов про виселення відповідача та неповнолітнього [PERSON]. нормами визначеними законом, відповідно не надав належних доказів, тому відсутні правові підстави виселення [PERSON] . та неповнолітнього [PERSON]. з будинку позначеного літерою „Г-1” по[ADDRESS] і позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed