Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-10 00:00:00

26.08.2008 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до СПД - фізичної особи-підприємця [PERSON] про стягнення заборгованості з допомоги з тимчасової втрати працездатності (а.с.1-3), мотивуючи свої вимоги наступним. 11.07.2006 р. між нею та відповідачем укладено трудовий договір, який зареєстрований у Чернігівському міському центрі зайнятості за № 17416. З 29.11.2006 р. вона знаходилась у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. З 15.10.2007 р. вийшла на роботу. У відповідності до законодавства та домовленості між роботодавцем та нею до трудового договору від 11.07.2006 р. були внесені зміни, що набули свого відображення у додатку № 1 від 15.10.2007 р., де розмір заробітної платні було встановлено 8520 грн. на місяць. Заробітну плату за жовтень 2007 р. отримала з цієї суми. 26.10.2007 р. вона отримала листок непрацездатності № 813718 серії ААС, який передала роботодавцю для проведення виплат. Останнім проведено виплату в розмірі 11617,17 грн. Виплата за листком непрацездатності проведена з порушенням діючого законодавства. На підставі ст.ст. 253, 255 КЗпП України, ст.ст. 27-29, 50-53 ЗУ „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою стратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням”, „Порядком обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням”, затвердженим Постановою КМУ від 26.09.2001 р. № 1266 просила стягнути з відповідача 24491,02 грн. заборгованості матеріального забезпечення з тимчасової втрати працездатності за страховим випадком згідно листка непрацездатності. В ході розгляду справи до участі в ній було залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - виконавчу дирекцію Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. У судовому засіданні представник позивачки позов(а.с.1-3) підтримав за вимогами, в ньому викладеними, та пояснив, що розмір заробітної плати позивачки був змінений додатком № 1 від 15.10.2007 р. до трудового договору від 11.07.2006 р.; цей додаток був внесений відповідно до ст. 22 КЗпП України; права позивачки були порушені в 2008 р., але місяць вказати не може; не відповів на питання суду: „Коли відповідачка повинна була сплатити позивачці грошові кошти?”. Відповідачка позов не визнала та пояснила, що [PERSON] - її донька; лікарняний донька пред'явила їй до оплати ще до 15.11.2007 р. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - виконавчої дирекції Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності вважає, що позов задоволенню не підлягає. Позивачка в судове засідання не з'явилась. Про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином. Суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутність. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.07.2006 р. між Балалаєвою О.О. та СПД - фізичною особою - підприємцем [PERSON] було укладено трудовий договір, відповідно до якого [PERSON] була прийнята на роботу виконувати обов'язки секретаря-менеджера, продавця з заробітною платою не менше мінімальної заробітної плати та премії за відпрацьований час(а.с.4). 15.10.2007 р. сторонами до вказаного трудового договору були внесені зміни у вигляді додатку № 1, де розмір заробітної плати встановлювався 8520 грн. на місяць(а.с.5). Відповідно до листка непрацездатності серії ААС № 813718, позивачка перебувала на лікарняному з 26.10.2007 р. по 29.02.2008 р. у зв'язку з вагітністю та пологами(а.с.6), по якому їй було проведено виплату в розмірі 11617,17 грн. Відповідно до положень ст. 24-1 КЗпП України у разі укладання трудового договору між працівником і фізичною особою фізична особа повинна у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи зареєструвати укладений у письмовій формі трудовий договір у держаній службі зайнятості за місцем свого проживання у порядку, визначеному Міністерством праці та соціальної політики України. Відповідно до п.п. 8-9 „Порядку реєстрації трудового договору між працівником та фізичною особою від 08.06.2001 р.”, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України, трудовий договір набирає чинності з моменту його підписання або з дати, визначеної сторонами у договорі, але не пізніше дня фактичного допущення працівника до роботи. Трудовий договір повинен бути зареєстрований фізичною особою у державній службі зайнятості за місцем свого проживання у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи. Виходячи з наведеного, проведення реєстрації змін та доповнень до вже зареєстрованого у державній службі зайнятості трудового договору чинним законодавством не передбачено. Як вбачається з матеріалів справи, і трудовий договір від 11.07.2006 р., і додаток № 1 до вказаного трудового договору датовані однією і тією ж датою, а також зареєстровані в центрі зайнятості під одним номером, а саме під № 17416, що не відповідає вимогам діючого законодавства. Оскільки зміни до укладеного трудового договору від 11.07.2006 р. були внесені у вигляді додатку № 1 від 11.07.2006 р. зареєстрованого та оформленого з порушенням норм чинного законодавства, суд вважає, що сума допомоги по вагітності та пологах Балалаєвій О.О. повинна обраховуватись із встановленої їй трудовим договором від 11.07.2006 р. заробітної плати (мінімальної заробітної плати), який укладено між сторонами та зареєстровано у Чернігівському міському центрі зайнятості відповідно до вимог чинного законодавства. Крім того, оскільки не виплата допомоги з тимчасової втрати працездатності згідно ст.ст. 1, 34, 35 Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням” та ст.ст. 1, 2 Закону України „Про плату праці” не є порушенням законодавства про оплату праці, то позивачка пропустила тримісячний строк звернення до суду з позовом відповідно до вимог ст. 233 КЗпП України та поновити його не просить. Позивачка пред'явила відповідачці до оплати листок непрацездатності не пізніше 15.11.2007 р., а до суду звернулась тільки 26.08.2008 р., тобто більше ніж через 8 місяців. По трудових спорах строк звернення до суду з позовом застосовується в не залежності від заяв сторін про це. В задоволенні позову відмовляється повністю в зв'язку з його не доведенням, відсутністю правовим підставі для його задоволення та пропуском строку звернення до суду з позовом. В зв'язку з повною відмовою в задоволенні позову необхідно судові витрати у вигляді судового збору віднести за рахунок держави та стягнути з позивачки на користь державного бюджету м. Чернігова витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн.

Outcome: approved