Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання договору дарування кварири, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що згідно договору купівлі-продажу, посвідченого Першою Черкаською держнотконторою від 17.01.1992 року їй на праві приватної власності належала квартира [ADDRESS]. 02.11.2004 року між позивачкою та [PERSON] був укладений договір дарування зазначеної квартири. Вважає даний правочин недійсним, оскільки вона є інвалідом Великої Вітчизняної Війни, крім того, з 10.06.2003 року їй встановлена І група інвалідності в результаті загального захворювання. В 2004 році [PERSON] звернулась до відповідача з проханням допомогти узаконити облаштування веранди її квартири. З цією метою був розроблений відповідний ескізний проект. Через деякий час її повезли до нотаріуса, де позивачка поставила підпис на якомусь документі. Через похилий вік, інвалідність та юридичну необізнаність [PERSON] вважала, що підписує документ, необхідний для узаконення веранди своєї квартири. В подальшому позивачці стола відомо, що в дійсності вона підписала договір дарування квартири [ADDRESS]. Вчинити зазначений правочин вона не мала наміру, оскільки зазначена квартира є єдиним житлом [PERSON], тобто укладення зазначеного договору суперечило б здоровому глузду та моральним засадам суспільства. Волевиявлення позивачки було спрямоване на підписання документів, пов'язаних з узаконенням веранди. Крім того, після укладення зазначеного договору позивачка продовжує проживати в спірній квартирі та самостійно сплачувати відповідні комунальні та інші платежі, пов'язані з утриманням зазначеного майна. Тому просить суд постановити рішення, яким визнати недійсним договір дарування від 02.11.2004 року, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON], згідно якого [PERSON] подарувала [PERSON] квартиру [ADDRESS] та повернути сторони в попередній стан. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила суд його задовольнити. Відповідач, будучи неодноразово повідомленим належним чином про місце, день та час розгляду справи, в судове засідання не з'явився. На день розгляду справи на адресу суду жодних заяв від [PERSON] не надходило. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Третя особа - приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу [PERSON], будучи своєчасно, належним чином сповіщеною про час і місце розгляду справи, в судові засідання неодноразово не з'являлася, причин неявки суду не повідомляла. Заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність. З наданого суду договору дарування квартири від 02.11.2004 року, реєстровий № 7186, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON], встановлено, що [PERSON] подарувала, а [PERSON] отримав у власність квартиру [ADDRESS]. Згідно до ч.1 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. З матеріалів справи судом встановлено, що в 2004 році [PERSON] розробила ескізний проект на облаштування веранди в квартирі [ADDRESS], крім того, провела будівництво зазначеної веранди відповідно до розробленого проекту. В судовому засіданні було встановлено, що позивачка 1927 року народження. Відповідно до посвідчення [NUMBER], виданого 19.08.1997 року Черкаським міським військовим комісаріатом, [PERSON] є інвалідом Великої Вітчизняної Війни. Крім того, вона є інвалідом І групи загального захворювання безстроково, що підтверджується довідкою МСЕК від 10.06.2003 року. Тобто після проведення будівництва веранди в спірній квартирі остання за станом свого здоров'я самостійно не мала можливості займатись оформленням необхідних правовстановлюючих документів. Допомогти в оформленні необхідної документації позивачка попросила свого старшого сина [PERSON] Наміру подарувати власну квартиру вона не мала, оскільки іншого житла в місті Черкасах вона не має, після укладення договору дарування [PERSON] продовжувала проживати в спірній квартирі та самостійно сплачувати витрати, пов'язані з утриманням зазначеного об'єкту нерухомості. Таким чином, належна оцінка зазначених фактів підтверджує відсутність у позивачки волевиявлення на оформлення договору дарування. Крім того, зазначений факт був підтверджений в судовому засіданні свідками [PERSON] та [PERSON], які кожен окремо пояснили суду, що в 2004 році [PERSON] мала намір узаконити добудовану веранду в своїй квартирі за адресою: [ADDRESS]. Через похилий вік та задовільний стан здоров'я займатися оформленням необхідних документів самостійно позивачка не мала можливості, тому попросила зробити необхідні дій сина [PERSON] Лише через декілька років вона дізналась, що син її ошукав та оформив договір дарування спірної квартири. За таких обставин зазначений правочин є недійсним, відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, оскільки в момент його вчинення не були дотримані вимоги, встановлені ч. 3 ст. 203 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Тобто в зазначеному випадку слід застосувати двосторонню реституцію та повернути сторони в попередній стан. На підставі викладеного,

Outcome: approved