Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-13 00:00:00

30 травня 2008 року позивач звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства «Чернігівський обласний навчально-курсовий комбінат» про стягнення заборгованості по заробітній платі в частині виплати надбавок за вислугу років, допомоги на оздоровлення та моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що 01 вересня 1999 року позивач був прийнятий на посаду викладача з Правил дорожнього руху Чернігівського навчально-курсового комбінату (згодом - Комунальне підприємство «Чернігівський обласний навчально-курсовий комбінат» Чернігівської обласної Ради). 08 січня 2008 року [PERSON]. було звільнено із вказаної посади за власним бажанням і проведено відповідачем розрахунок по заробітній платі без врахування гарантій по оплаті праці, передбачених чинним законодавством для педагогічних працівників, а саме: без виплати щомісячних надбавок за вислугу років та щорічної допомоги на оздоровлення. На письмове звернення, направлене відповідачу 09 квітня 2008 року, була отримана відповідь (Лист[NUMBER] від 14.04.2008 р.) про те, що на Комунальне підприємство «Чернігівський обласний навчально-курсовий комбінат» не розповсюджується законодавство про виплату гарантій педагогічним працівникам і, крім того, здійснити відповідні виплати протягом всього періоду моєї роботи на посаді викладача не можливо, оскільки відповідні кошти не закладались підприємством та воно було збитковим. З 01 січня 2001 року позивачу повинні були нараховувати та виплачувати щомісячну надбавку за вислугу років та щорічну допомогу на оздоровлення, що було передбачено ст. 57 Закону України «Про освіту» та Порядком виплати надбавок за вислугу років педагогічним та науково-педагогічним працівникам навчальних закладів і установ освіти, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 78 від 31.01.2001р. Ні надбавка за вислугу років, ні допомога на оздоровлення при наданні відпусток [PERSON]. не виплачувались. Станом на 01 січня 2001 року стаж педагогічної роботи позивача складав більше 10 років, а станом на 01 травня 2006 року - 20 років. Крім того позивачу була спричинена моральна шкода яку він оцінює в сумі 5000 грн. та просить стягнути з відповідача. Звертаючись до суду позивач також просить стягнути з відповідача на свою користь заборговану надбавку за вислугу років в сумі - 19507,69 грн., допомогу на оздоровлення з в сумі - 6920,45 коп., зобов'язати відповідача сплатити збір до Пенсійного фонду України у зв'язку із виплатою позивачу зазначених сум, зобов'язати відповідача нарахувати компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати та стягнути в розмірі невиплаченого доходу, зобов'язати відповідача нарахувати індексацію за весь період невиплати втрачених доходів у вигляді надбавки за вислугу років та допомоги на оздоровлення та стягнути на користь [PERSON]. В судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги щодо відшкодуванні виплати надбавок до заробітної плати за вислугу років та допомоги на оздоровлення згідно довідок про заробітну плату за період з 2001 року по 2008 рік, просив стягнути з Комунального підприємства «Чернігівський обласний навчально-курсовий комбінат» надбавку за вислугу років в сумі 17723,95 грн., допомогу на оздоровлення при наданні щорічної відпустки в сумі 2427,00 грн. В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнала, пояснила що на той час підприємство було збитковим, згідно статуту воно є комерційним і госпрозрахунковим і не отримує бюджетного фінансування. Здійснення виплат, передбачених ст.57 Закону України «Про освіту» та встановлення їх у колективному договорі є правом, а не обов'язком підприємства; просила в задоволенні позову відмовити повністю. Вислухавши пояснення сторін, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін, дослідивши матеріали справи, а саме: копію заяви [PERSON]. від 09.04.2008 року про виплату заробітної плати (а.с. 7), копію листа-відповіді КП «Чернігівський обласний навчально-курсовий комбінат» від 14.04.2008 року (а.с. 8), копію довідки про заробітну плату видану [PERSON]. (а.с. 9), копію трудової книжки [PERSON]. (а.с. 12-14), копію статуту КП «Чернігівський обласний навчально-курсовий комбінат» (а.с. 21-33), довідку про заборгованість з виплати заробітної плати [PERSON]. (а.с. 56), довідку про індексацію заборгованості з виплати заробітної плати та компенсацію в зв'язку з порушенням термінів виплат [PERSON]. (а.с. 57), суд приходить до висновку, що позов підлягаю частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01 вересня 1999 року позивач був прийнятий на посаду викладача з Правил дорожнього руху Чернігівського навчально-курсового комбінату (з 2006 року - Комунальне підприємство «Чернігівський обласний навчально-курсовий комбінат» Чернігівської обласної Ради). 08 січня 2008 року [PERSON]. було звільнено із вказаної посади за власним бажанням і проведено відповідачем розрахунок по заробітній платі без врахування гарантій по оплаті праці, передбачених чинним законодавством для педагогічних працівників, а саме: без виплати щомісячних надбавок за вислугу років та щорічної допомоги на оздоровлення. На письмове звернення, направлене відповідачу 09 квітня 2008 року, була отримана відповідь (Лист[NUMBER] від 14.04.2008 р.) про те, що на Комунальне підприємство «Чернігівський обласний навчально-курсовий комбінат» не розповсюджується законодавство про виплату гарантій педагогічним працівникам і, крім того, здійснити відповідні виплати протягом всього періоду моєї роботи на посаді викладача не можливо, оскільки відповідні кошти не закладались підприємством та воно було збитковим. З 01 січня 2001 року позивачу повинні були нараховувати та виплачувати щомісячну надбавку за вислугу років та щорічну допомогу на оздоровлення, що було передбачено ст. 57 Закону України «Про освіту» та Порядком виплати надбавок за вислугу років педагогічним та науково-педагогічним працівникам навчальних закладів і установ освіти, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 78 від 31.01.2001р. Ні надбавка за вислугу років, ні допомога на оздоровлення при наданні відпусток [PERSON]. не виплачувались. Станом на 01 січня 2001 року стаж педагогічної роботи позивача складав більше 10 років, а станом на 01 травня 2006 року - 20 років. Відповідно до ч.1 ст.57 Закону України «Про освіту» держава забезпечує педагогічним та науково-педагогічним працівникам: виплати педагогічним і науково-педагогічним працівникам надбавок за вислугу років щомісячно у відсотках до посадового окладу (ставки заробітної плати) залежно від стажу педагогічної роботи у таких розмірах: понад 3 роки - 10 відсотків, понад 10 років - 20 відсотків, понад 20 років - 30 відсотків; виплату педагогічним і науково-педагогічним працівникам допомоги на оздоровлення у розмірі місячного посадового окладу (ставки заробітної плати) при наданні щорічної відпустки. Відповідно до ст. 22 Закону "Про оплату праці" суб'єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними поговорами. Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24 грудня 1999 року N 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» при вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами. З мотивів відсутності коштів у проведенні вказаних виплат може бути відмовлено в тому разі, коли вони обумовлені в зазначених актах наявністю певних коштів чи фінансування. Відповідачем не надано належних доказів того, що виплата спірних сум обумовлена в нормативно-правових актах наявністю певних коштів чи фінансування. Відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру; індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка; підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв'язку з індексацією за рахунок власних коштів. Згідно ст.3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що відповідач повинен був здійснити виплату належних позивачу надбавки за вислугу років та допомоги на оздоровлення, виплата яких передбачена законодавством, незалежно від наявності коштів на такі виплати, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню невиплачена надбавка за вислугу років за період з 01.01.2001 р. по 08.01.2008 р. в сумі 17798,99 грн., допомога на оздоровлення за період з 01.01.2001 р. по 31.12.2007 р. в сумі 2617,00 грн., індексація заборгованості з виплати заробітної плати та вислуги років в сумі 4722,68 грн. та компенсація втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати в сумі 6490,02 грн. Вимога про сплату моральної шкоди за порушення трудових прав у розмірі 5000 грн., визначена позивачем довільно, без достатнього обґрунтування розміру відшкодування, тому підлягає частковому задоволенню. Визначаючи розмір грошового відшкодування суд виходить з того, що порушення його законних прав на отримання належних виплат призвели до моральних страждань позивача і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 100 грн. На думку суду такий розмір відшкодування буде адекватним нанесеній моральній шкоді. Позовна вимога про зобов'язання відповідача сплатити збір до Пенсійного фонду України в зв'язку із виплатою надбавки за вислугу років та допомоги на оздоровлення задоволенню не підлягає, оскільки в силу приписів ч.1 ст.5 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» збір на державне обов'язкове пенсійне страхування сплачується одночасно з одержанням коштів в установах банків на оплату праці. Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Враховуючи, що днем звільнення позивача [PERSON]. є 08 січня 2008 року, суд приходить до висновку, що позивачем не пропущено строк звернення до суду за вирішенням трудового спору щодо стягнення доплат починаючи з 01.01.2001 року.

Outcome: partial