overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-06 00:00:00

23 липня 2008 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON]. про стягнення заборгованості за отримані послуги з централізованого опалення та центрального постачання гарячої води , посилаючись на те, що позивач є виробником та постачальником теплової енергії та гарячого водопостачання для населення м. Ясинувата і Ясинуватського району. Відповідачка, яка мешкає за адресою: [ADDRESS], є споживачкою послуг, які поставляє позивач, однак кошти за їх отримання не сплачує. 19 серпня 2003 року між позивачем і відповідачкою був укладений договір № 50 про реструктуризацію заборгованості в розмірі - 1036,51 гривень. Термін реструктуризації заборгованості, згідно з договором складає з 19 серпня 2003 року по 19 серпня 2006 року. Згідно договору відповідачка повинна щомісяця вносити сплату реструктуризованого боргу пропорційними долями по 28,80 грн., а також своєчасно сплачувати поточні щомісячні платежі. Однак відповідачка не виконала свої зобов'язання перед позивачем, не сплативши борг та поточні платежі, в зв'язку з чим з моменту укладення договору і станом на 1 липня 2008 року виникла заборгованість у сумі 4820,23 грн., яку позивач просив стягнути, а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн. У судовому засіданні представник позивача [PERSON]. підтримав позовні вимоги і просив стягнути з відповідачки заборгованість у зазначеній сумі. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, про день і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 903 ЦК України і договору між сторонами про надання послуг, споживач послуг повинен щомісячно своєчасно сплачувати отримані послуги. Судом встановлено, що відповідачка є споживачем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання (а.с.4), заборгованість за послуги тепломережі, станом на 1 липня 2008 року, становить 4820 гривень 23 копійки (а.с.7;8), яка підлягає стягненню. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати (а.с.1). Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тобто з відповідача необхідно стягнути - судовий збір в дохід держави у розмірі 51 гривні (а.с.9).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-06 00:00:00

03 листопада 2008 року до суду надійшла позовна заява від Відкритого акціонерного товариства “ Донецькобленерго ” Приазовські електричні мережі до [PERSON] якій позивач просить стягнення нарахування за Актом за порушення Правил користування електроенергією для населення в сумі 1490 гривень 83 копійки. У попередньому судовому засіданні представник позивача, що діє на підставі довіреності, Черкез Д.Л. підтримав позовні вимоги та пояснив, що відповідач є споживачем електричної енергії. 03 червня 2008 року контролером відділу збиту був складений акт за № 061957 про порушення Правил користування електричною енергією побутовим абонентом Приазовських електричних мереж [PERSON].. Оглядом на місці встановлено, що відповідач без обліково користувався електроенергією шляхом самовільного підключення проводов до мережи енергопостачання - відсутній прилад обліку електроенергії. Згідно п. 53 Правил, на підставі Акту споживачу зроблено нарахування у розмірі 1490 гривень 83 копійки. До теперішнього часу відповідач у добровільному порядку не сплатив суму нарахувань. Залишок вищевказаного боргу, що складає 1490 гривень 83 копійки, тому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача нарахування за Актом № 061957 за безоблікове використання електроенергії у розмірі 1490 гривень 83 копійки та розтрати на оплату інформаційно - технічних послуг в сумі 30 гривень. Відповідач[PERSON] до попереднього судового засідання з'явився та повністю визнала позовні вимоги позивача. Вислухавши представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд надійшов до висновків, що позов слід повністю задовольнити. Згідно акту про порушення Правил використання електроенергією для населення за № 061957 від 03 червня 2008 року[PERSON] без обліково користувався електроенергією шляхом самовільного підключення проводов до мережи енергопостачання - відсутній прилад обліку електроенергії (а. с. 5). Факт порушення споживачем Правил користування електроенергією має місце і обґрунтованість складання акту про порушення цих Правил, підтверджено матеріалами справи. Згідно п. п. 42, 48, 53 Правил користування електричною енергією для населення , затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26.07.1999 року та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-06 00:00:00

До суду з вказаною позовною заявою звернулась [PERSON]. посилаючись на те, що вона з відповідачем з 2 квітня 1995 перебуває в зареєстрованому шлюбі, від якого мають чотирьох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON],[INFO], [PERSON], [INFO],[PERSON], [INFO]. Просить суд стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частини доходу (заробітку) щомісячно до їх повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від матеріального утримання дітей, матеріальної допомоги добровільно не надає. На її вимоги надавати кошти не реагує. Відсутність матеріальної допомоги з боку відповідача ставить її і дітей в тяжкий матеріальний стан. Відповідач фізично здоровий і має можливість матеріально забезпечувати свою дитину. В даний час місце роботи відповідача їй не відомо. Позивачка в попередньому судовому засіданні уточнила позовні вимоги та просить суд стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 700 грн. щомісячно. Відповідач в попередньому судовому засіданні позовні вимоги визнав, суду показав, що він є працездатним, постійного місця роботи не має, працює за усними договорами підряду та має нерегулярний мінливий дохід в розмірі не більше 1400 гривень в місяць. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки та усну заяву відповідача про визнання позову та перевіривши письмові докази, вважає, що визнання відповідачем вказаного позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд вважає, що оскільки відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, є працездатним та отримує нерегулярні мінливі доходи за виконання робіт по усних договорах підряду, позовні вимоги визнає, з нього слід стягнути на користь позивачки на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON],[INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], аліменти в твердій грошовій сумі 700 гривень. Відповідно до ч. 3 п. 4 ст. 81, ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи на користь головного управління Державного казначейства України в Київській області та судовий збір на користь органу місцевого самоврядування. У відповідності з п. 1 ст. 367 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає обов'язковому негайному виконанню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-06 00:00:00

18.08.2008 року [PERSON]. звернулась до Краматорського міського суду з позовом до Ясногірської селищної ради про визнання права власності на самочинно побудовану нерухомість, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.10.1997 року за реєстр. № 2349 вона являється власником будинку [ADDRESS]. В 2004 році нею на території вказаного домоволодіння був самочинно побудований сарай «Б». В теперішній час вона бажає узаконити самочинно побудовану споруду. Просить визнати за нею право власності на самочинно збудований сарай «Б» по [ADDRESS]. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про слухання справи в його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Вислухавши думку позивачки, дослідивши думку представника відповідача, всебічно та об'єктивно вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. На вимогу власника земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.10.1997 року за реєстр. № 2349 та Державного акту на право приватної власності на землю від 12.12.1997 року № 1736, [PERSON]. являється власником домоволодіння та земельної ділянки [ADDRESS] (а.с.7,8). Управління архітектури м. Краматорська вважає за можливе узаконення самочинного будівництва сараю «Б» по [ADDRESS] (а.с.6). Таким чином, у суді встановлено, що [PERSON] . придбала право власності на зазначену прибудову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-06 00:00:00

18.08.2008 року [PERSON]. звернулась до Краматорського міського суду з позовом до Ясногірської селищної ради про визнання права власності на самочинно побудовану нерухомість, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.10.1997 року за реєстр. № 2349 вона являється власником будинку [ADDRESS]. В 2004 році нею на території вказаного домоволодіння був самочинно побудований сарай «Б». В теперішній час вона бажає узаконити самочинно побудовану споруду. Просить визнати за нею право власності на самочинно збудований сарай «Б» по [ADDRESS]. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про слухання справи в його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Вислухавши думку позивачки, дослідивши думку представника відповідача, всебічно та об'єктивно вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. На вимогу власника земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.10.1997 року за реєстр. № 2349 та Державного акту на право приватної власності на землю від 12.12.1997 року № 1736, [PERSON]. являється власником домоволодіння та земельної ділянки [ADDRESS] (а.с.7,8). Управління архітектури м. Краматорська вважає за можливе узаконення самочинного будівництва сараю «Б» по [ADDRESS] (а.с.6). Таким чином, у суді встановлено, що [PERSON]. придбала право власності на зазначену прибудову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-06 00:00:00

11.09.2008 р. [PERSON]. звернувся до Краматорського міського суду з заявою до ВАТ «Донецьке обласне підприємство автобусних станцій» про відшкодування майнової шкоди. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що він має статус ветерана війни - інваліда війни. Згідно з Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» він має право на безплатний проїзд в автобусі міжміського маршруту. 22.05.2006 в касі автостанції м. Краматорська відповідачем було йому відмовлено у видачі квитка на безплатний проїзд автобусом до станції Донецьк. В зв'язку з цим, він змушений був сплатити вартість квитка, що становить12,99 грн., що призвело до того, що він змушений був понести витрати в даному розмірі. Просить суд стягнути з відповідача вартість квитка в розмірі 12,99 грн. У судове засідання позивач не з'явився, але надав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність. У судове засідання представник відповідача не з'явився, надав суду клопотання про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги не визнає, але заперечення не надав належним чином оформлених. До клопотання доданий відгук, але він не підписаний представником відповідача, тому суд не може на нього посилатись. Суд вважає, що в матеріалах справи досить доказів про правовідносини сторін, а тому по справі можливо ухвалити рішення. Проаналізувавши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Як вбачається з копії посвідчення а.с. 4, [PERSON]. являється інвалідом третьої групи і має пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни. Пунктом 7 ч.1 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», захист прав передбачено, що інваліди війни мають право на безплатний проїзд усіма видами міського пасажирського транспорту, автомобільним транспортом загального користування в сільській місцевості, а також залізничним і водним транспортом міського сполучення та автобусами приміських і міжміських маршрутів, у тому числі внутрірайонних, внутрі - та міжобласних, незалежно від відстані та проживання. Як вбачається з квитка 22.05.2006 р. позивачем були придбаний квиток вартістю 12,99 грн. на проїзд автобусом маршрутом Краматорськ - Донецьк. Даний факт являється порушенням п. 7 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а тому дана вартість квитка 12,99 грн. повинна бути стягнута з відповідача на користь позивача. Відповідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, заподіяна неправомірними рішеннями, діями особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода заподіяний майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що його заподіяло. Згідно ст. 88 ЦПК України на відповідача необхідно покласти судові витрати по даній справі: судовий збір в розмірі 51 грн. та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-06 00:00:00

16.09.2008 р. [PERSON]. звернувся до Краматорського міського суду з заявою до ВАТ «Донецьке обласне підприємство автобусних станцій» про відшкодування майнової шкоди. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що він має статус ветерана війни - інваліда війни. Згідно з Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» він має право на безплатний проїзд в автобусі міжміського маршруту. 14.09.2006 в касі автостанції м. Краматорська відповідачем було йому відмовлено у видачі квитка на безплатний проїзд автобусом до станції Донецьк. В зв'язку з цим, він змушений був сплатити вартість квитка, що становить12,99 грн., що призвело до того, що він змушений був понести витрати в даному розмірі. Просить суд стягнути з відповідача вартість квитка в розмірі 12,99 грн. У судове засідання позивач не з'явився, але надав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність. У судове засідання представник відповідача не з'явився, надав суду клопотання про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги не визнає, але заперечення не надав належним чином оформлених. До клопотання доданий відгук, але він не підписаний представником відповідача, тому суд не може на нього посилатись. Суд вважає, що в матеріалах справи досить доказів про правовідносини сторін, а тому по справі можливо ухвалити рішення. Проаналізувавши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Як вбачається з копії посвідчення а.с. 6, [PERSON] . являється інвалідом третьої групи і має пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни. Пунктом 7 ч.1 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», захист прав передбачено, що інваліди війни мають право на безплатний проїзд усіма видами міського пасажирського транспорту, автомобільним транспортом загального користування в сільській місцевості, а також залізничним і водним транспортом міського сполучення та автобусами приміських і міжміських маршрутів, у тому числі внутрірайонних, внутрі - та міжобласних, незалежно від відстані та проживання. Як вбачається з квитка 19.09.2006 р. позивачем були придбаний квиток вартістю 12,99 грн. на проїзд автобусом маршрутом Краматорськ - Донецьк. Даний факт являється порушенням п. 7 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а тому дана вартість квитка 12,99 грн. повинна бути стягнута з відповідача на користь позивача. Відповідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, заподіяна неправомірними рішеннями, діями особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода заподіяний майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що його заподіяло. Згідно ст. 88 ЦПК України на відповідача необхідно покласти судові витрати по даній справі: судовий збір в розмірі 51 грн. та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-06 00:00:00

01.10.2008 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на дитину. В обґрунтування своїх вимог вказала, що з 20.10.2005 року вона з відповідачем перебуває у шлюбі. Від шлюбу вони мають спільну неповнолітню дитину доньку [PERSON] , [INFO] народження. З серпня 2008 року їх сім'я розпалася. Син проживає з нею і знаходиться на її утриманні. На утримання сина відповідач матеріальної допомоги не оказує, і не бажає добровільно це робити, хоча має таку можливість. Згідно рішення Краматорського міського суду відповідач сплачує аліменти на користь колишньої дружини [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO] народження. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/6 частки його заробітку і до повноліття дитини, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму щомісяця для дитини відповідного віку. Згідно письмової заяви просить справу слухати у її відсутність. На позовних вимогах наполягає. Відповідач [PERSON] . подав до суду заяву з проханням слухати справу у його відсутність. Позовні вимоги визнає в повному обсязі. Третя особа [PERSON]. до суду не з'явилася, хоча про час слухання справи була належним чином повідомлена. За таких обставин суд вважає за можливе слухати справу у її відсутність. Проаналізувавши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO]народження, його батьком є [PERSON] /а.с.3/ Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Таким чином, вимоги позивачки про стягнення аліментів з відповідача підлягають задоволенню частково і з відповідача необхідно стягнути 1/6 частини його заробітку щомісяця на утримання доньки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-06 00:00:00

до суду звернулись [PERSON].,[PERSON]., [PERSON]. та [PERSON] з позовом до Вельбівської територіальної громади про визнання права власності. У своїй позовній заяві позивачі вказують, що вони проживали разом з [PERSON] та [PERSON] по [ADDRESS] Вказане будинковолодіння належить їм в рівних долях, тобто по 1/6 частині за кожним. Земельна ділянка біля будинку не приватизована.[INFO] померла [PERSON] спадщину після її смерті фактично прийняв її чоловік [PERSON] [INFO] він помер, заповіт від його імені не посвідчувався. Для оформлення спадщини після померлого [PERSON] позивачам необхідно надати в Гадяцьку нотаріальну контору правовстановлюючий документ на вказане домоволодіння, але такого документу вони не оформляли, тому змушені були звернутися до суду з позовом про визнання за ними права власності, на яку відсутня технічна документація. У судовому засіданні позивачка [PERSON]. позовні вимоги підтримала повністю, просили суд їх задовольнити. Представники Вельбівської сільської ради та Гадяцької державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явилися, направили до суду заяви про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши докази, вважає, що позовні вимоги [PERSON]., [PERSON] [PERSON]. та [PERSON] до Вельбівської територіальної громади про визнання права власності, підлягають до задоволення, з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до довідки виданої виконавчим комітетом Вельбівської сільської ради, будинковолодіння по[ADDRESS] згідно господарської книги № 3, особовий рахунок [NUMBER] станом на 1 липня 1990 року відносилося до типу колгоспного двору, членами якого станом на 1 липня 1990 року в рівних долях були: [PERSON] - голова двору, [PERSON]- дружина, [PERSON] - дочка, [PERSON] - зять, [PERSON]- онук та [PERSON] - онучка, яка відповідно до свідоцтва про одруження змінила прізвище на [PERSON] [INFO] [PERSON]померла, [INFO] помер [PERSON], вони відповідно до свідоцтва про народження були батьками позивачки [PERSON], яка згідно свідоцтва про укладення шлюбу змінила прізвище на [PERSON] Згідно довідки Гадяцької державної нотаріальної контори - після смерті [INFO] [PERSON], із заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався. На ім'я [PERSON] [INFO] видавалися свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку та вклад з належними процентами та компенсацією. Статтею 346 ч. 1 п. 11 ЦК України передбачено, що право власності припиняється у разі смерті власника. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець має право прийняти спадщину.

Outcome: approved