Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-13 00:00:00

Позивач [PERSON]. звернулась до суду з позовом до Капитолівської сільської Ради Ізюмського району Харківської області про визнання договору довічного утримання дійсним. На підтвердження своїх позовних вимог позивач вказала наступне. [INFO] року у віці 72 років вмерла її сусідка - [PERSON], що мешкала у приналежному їй на праві приватної власності житловому будинку [ADDRESS]. Даний будинок [PERSON]. одержала у власність на підставі договору купівлі-продажу від 27 березня 1969 року. В 1974 році вона зареєструвала шлюб з [PERSON] і проживала в цьому будинку. В червні 2006 року [PERSON]. помер. Зразу після смерті чоловіка, [PERSON]. запропонувала позивачці укласти з нею договір довічного утримання, по якому вона передає позивачці у власність свій будинок в замін на її зобов'язання забезпечувати її утриманням та доглядом довічно. Вони обумовили всі істотні умови договору, обумовили матеріальне забезпечення у вигляді права [PERSON] проживати в будинку, її харчування, догляд і надання необхідної допомоги. [PERSON]. також запропонувала позивачці нотаріально засвідчити договір довічного утримання, але тому що в неї нещодавно помер чоловік, то позивачка з етичних мотивів запропонувала їй усі формальності залагодити пізніше і дала згоду на укладання такого договору. Тому що розмір одержуваної пенсії у [PERSON] був дуже невеликим 360 грн., то позивачка зобов'язалась робити їй систематичне матеріальне забезпечення - купувати для неї за свої гроші продукти харчування, здійснювати за нею постійний догляд, купувати необхідний одяг і ліки, надавати іншу необхідну допомогу. Вони прийшли до угоди, що позивачка буде щомісяця надавати їй матеріальну допомогу в натуральній формі за свої кошти на суму не менш ніж 100 грн. Після цієї розмови позивачка, починаючи з червня 2006 року і до дня смерті сусідки, неухильно виконувала умови їхнього договору, незважаючи на те, що нотаріально договір довічного утримання так і не був засвідчений. Позивачка не надавала цій обставині великого значення, тому що інших родичів у [PERSON] не було, і вона вважала, що завжди встигне це зробити. Позивачка регулярно купувала ліки і продукти, готувала їжу, два рази на день топила піч, бо в її будинку пічне опалення, прала, обробляла город, збирала врожай з нього, часто ночувала у неї, щоб їй було не так важко і самотньо. Навесні 2007 року стан здоров'я [PERSON] різко погіршився і між ними відбулася розмова, у ході якої [PERSON]. знову стала наполягати на нотаріальному оформленні їхніх стосунків, після чого позивачка поїхала в Ізюмське районне бюро технічної інвентаризації і замовила технічний паспорт на будинок та довідку про вартість будинку, без чого неможливо було нотаріально укласти договір довічного утримання. Технік БТІ приїздила до неї, розмовляла, зробила необхідні заміри та креслення і почала виготовляти технічний паспорт на будинок, але не встигла цього зробити, бо[INFO] року [PERSON]. померла, а технічний паспорт в БТІ Ізюмського району позивачка отримала 16 березня 2007 року. Після смерті сусідки позивачка її поховала за свій рахунок. В зв'язку з тим, що [INFO] року сусідка померла, а позивачка з нею не встигли нотаріально засвідчити їх договір довічного утримання, то вона змушена звертатись в суд за вирішенням цього питання. Свій будинок [PERSON]. нікому не заповідала. Відповідач позов визнав, вважав, що [PERSON]. отримувала від позивачки необхідний їй догляд і між ними мав місце договір довічного утримання, який вони не встигли укласти в нотаріальній формі. Третя особа на стороні відповідача - [PERSON]. не визнала, проти визнання договору довічного утримання дійсним заперечувала, вважала, що, оскільки, нотаріально такий договір не був посвідчений то його і не можна визнавати дійсним. Вказала, що догляд за [PERSON] здійснювали і другі люди. Вказала, що померла залишила заповіт на все своє майно на ім'я її батька - померлого у 2006 році [PERSON]. Вважала, що заповіт ніким не скасовано і тому не позивачка, а спадкоємець має успадкувати майно померлої у 2007 році [PERSON] Вказала, що якби такого заповіту не існувало то вона б не пред'являла ніяких вимог. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, документи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того закон­них підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що позивачка з червня 2006 року по день смерті [PERSON] -[INFO] року надавала їй систематичне матеріальне забезпечення - купувала для неї за свої гроші продукти харчування, здійснювала за нею постійний догляд, купувала необхідний одяг і ліки, надавала іншу необхідну допомогу. Все вказане вище, вона робила на виконання їхньої усної угоди про укладання договору довічного утримання, всі істотні умови якого вони обумовили, але договір не встигли укласти в нотаріальній формі через смерть [PERSON] Відповідно до вимог ст. 745 ЦК України, договір довічного утримання повинний бути нотаріально засвідчений. Однак, ч. 2 ст. 220 ЦК України вказує наступне „Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається”. Пленум Верховного Суду України № 3 від 28.04.1978 року « Про судову практику по справах про визнання угод недійсними» зі змінами, внесеними постановою № 13 від 25.12.1992 р. і № 15 від 25.05.1998 року в п.4 указав: « якщо така угода виконана цілком або частково однієї зі сторін, а інша сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд, на підставі ч.2 ст.47 ЦК України ( 1963 року) ( ст. 220 ЦК 2003 року) за вимогою сторони, що виконала угоду, її правонаступників або прокурора, вправі визнати угоду дійсною". Таким чином, з огляду на ту обставину, що позивачка цілком виконала умови їх договору і є правові підстави для постановки даного питання в суді, позов підлягає задоволенню. Розглядаючи питання щодо заповіту померлої [PERSON], який вона вчинила на користь свого чоловіка [PERSON]., суд приходить до наступного висновку: Оскільки [PERSON]. пережила свого чоловіка [PERSON]., то складений раніше нею заповіт на користь її чоловіка, після смерті [PERSON]., втратив чинність і посилання на нього [PERSON]. є необґрунтованим. Крім того, в суді представник [PERSON]. чітко вказала, що після смерті батька [PERSON]. згідно закону отримала спадок.

Outcome: approved