Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-15 00:00:00

у травні 2008 р. [PERSON] пред'явила позов до ВАТ „Чернігівгаз”, в якому просила визнати неправомірним нарахування їй заборгованості з абонплати за спожитий у 2007 р. природний газ з розрахунку 0,956 грн. за 1 м3 у загальній сумі 1799 грн. 25 коп., зобов'язати відповідача скасувати цю заборгованість і провести перерахунок абонплати за спожитий нею протягом даного року газ виходячи з кількості фактично спожитого нею газу, що становить 5584,7 м3, за ціною 0,478 грн. за 1 м3. Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що річний обсяг спожитого нею у 2007 р. природного газу становить не 6104,7 м3, як то визначило товариство, а 5584,7 м3. Неправильне обчислення останнім обсягу спожитого нею газу спричинене тим, що в квитанції про сплату абонплати за грудень 2007 р. нею у зв'язку з хворобливим станом здоров'я помилково вказано кінцеві показання лічильника газу на 14.01.2008 р. - на день фактичної сплати абонплати, а не станом на 31.12.2007 р. Зазначена вище кількість фактично спожитого нею газу на кінець грудня 2007 р. підтверджується квитанцією відповідача на оплату абонплати за грудень 2007 р. і даними, що зафіксовані контролером ВАТ „Чернігівгаз”. Тож виходячи з обсягу фактично спожитого нею природного газу у 2007 р. вона має сплатити абонплату за його споживання за тарифом 0,478 грн. за 1 м3, а не за тим тарифом, що його застосував відповідач. Оскаржуваним рішенням позов задоволено: визнано неправомірним перерахунок ВАТ „Чернігівгаз” абонплати [PERSON] за спожитий у 2007 р. природний газ з розрахунку 0,98 грн. за 1 м3 і нарахування їй заборгованості з абонплати у сумі 1799 грн. 25 коп., відповідача зобов'язано скасувати заборгованість у даній сумі і провести перерахунок абонплати позивача за спожитий у 2007 р. природний газ за ціною 0,478 грн. за 1 м3; з товариства стягнуто 51 грн. мита на користь держави і на користь [PERSON] 30 грн. на відшкодування витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи. В апеляційній скарзі ВАТ „Чернігівгаз” просить скасувати вищевказане рішення місцевого суду і відмовити у задоволенні позову. При цьому воно посилається на те, що: - у квитанції про нарахування [PERSON] абонплати за спожитий природний газ у грудні 2007 р. показання лічильника газу /743/ у її домоволодінні вказано на підставі переданих нею самою товариству показань цього лічильника станом на 24.12.2007 р. Тож ці показання не є остаточними, т.я. вони не відображають повний обсяг спожитого відповідачем у грудні 2007 р. природного газу, - абз. 8 п. 10 Правил надання населенню послуг з газопостачання, що затверджено постановою Кабміну України від 09.12.1999 р. № 2246, встановлено, що газопостачальні підприємства проводять щороку станом на 01 січня перерахунок оплати вартості використаного природного газу окремо щодо кожного споживача залежно від обсягу фактичного використання ним газу у попередньому році та від диференційованих залежно від річних обсягів споживання роздрібних цін, що діяли в зазначеному році. Якщо за підсумками попереднього року фактичне використання природного газу споживачем не відповідає обсягам, на підставі яких визначалась ціна на природний газ, зокрема у разі його перевищення порівняно з встановленим у попередньому, даний факт є підставою для перерахунку його вартості відповідно до спожитого об'єму. У цьому разі споживач зобов'язаний сплатити різницю вартості природного газу протягом трьох місяців з дати здійснення перерахунку. Обсяг спожитого [PERSON] природного газу у 2007 р. становить: до встановлення лічильника газу - 4841,7 м3 (відповідно до встановлених законодавством норм споживання, враховуючи підключені газові прилади, опалювальну площу, кількість зареєстрованих споживачів газу), а після встановлення лічильника - 1263 м3 (на підставі його показань), а всього 4841,7 м3 + 1263 м3 = 6104,7 м3, що відповідає його ціні 98 коп. за 1 м3. Т.я. позивач протягом 2007 р. сплачувала абонплату за спожитий газ по ціні 47,8 коп. за 1 м3, то їй було зроблено перерахунок абонплати відповідно до спожитого у 2007 р. об'єму природного газу по названій вище ціні, - у разі встановлення приладу обліку спожитого газу - лічильника проведення розрахунку по абонплаті за спожитий природний газ має здійснюватися лише на підставі його показників. Таким чином, суд безпідставно послався на показання свідка Остапенко О.С. - невістки позивача щодо показань лічильника газу як на доказ, що обґрунтовує вимоги [PERSON], які, до того ж, суперечать змісту позовної заяви. В той же час суд залишив поза увагою те, що згідно з ст. 526 ЦК України, згаданими вище Правилами надання населенню послуг з газопостачання і п.п. 5.2.2, 5.2.3 укладеного між сторонами по справі договору про надання послуг з газопостачання [PERSON] зобов'язана була щомісяця фіксувати показники лічильника газу та своєчасно вносити плату за його споживання, але ці зобов'язання нею належним чином не виконувалися. Крім того, відповідно до п. 33.3 ст. 33 Закону України „Про платіжні системи та переказ коштів в Україні” відповідальність за відповідність інформації, що зазначена у документі на переказ, та суті операції, щодо якої він здійснюється, несе платник. Тож саме на позивачеві й лежить відповідальність за достовірність і правильність вказаних нею показань лічильника у квитанції про сплату абонплати за спожитий у грудні 2007 р. природний газ. А у даній квитанції вказано, що остаточними показниками лічильника газу в цьому місяці є /01263/; - математичний розрахунок середньоденного споживання [PERSON] природного газу за період з 14.11.2007 р. по 31.12.2008 р. судом здійснено у спосіб, не передбачений жодним нормативним актом, - в оскаржуваному рішенні не зазначено, які норми права порушено товариством відносно останньої. У судовому засіданні представник відповідача підтримала апеляційну скаргу, а представник позивача її не визнав. Сенс його доводів зводиться до того, що рішення місцевого суду є законним та обґрунтованим. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає задоволенню з таких підстав. Задовольняючи позов, суд І інстанції виходив з того, що здійснивши 14.01.2008 р. сплату абонплати за спожитий у грудні 2007 р. природний газ, позивач у квитанції про її сплату зазначила кінцеві показання лічильника газу /01263/ станом на 12.01.2008 р., а не на 31.12.2007 р. Суд також констатував, що жодна з сторін не має достовірних відомостей про кількість фактично спожитого [PERSON] природного газу станом на 31.12.2007 р. Тому, вирахувавши середньоденне споживання нею газу виходячи з показань лічильника газу за період з 14.11.2007 р. по 31.01.2008 р. шляхом ділення загальної кількості спожитих м3 газу за цей період на кількість календарних днів у даному періоді, він дійшов висновку, що фактично у 2007 р. позивачем спожито 5783,11 м3 природного газу. Оскільки цей об'єм становить менш ніж 6000 м3, то ВАТ „Чернігівгаз” не мав підстав для донарахування [PERSON] оспорюваної нею суми заборгованості. Але цих висновків суд дійшов з порушенням норм матеріального права, що регламентують спірні правовідносини. Так, по справі встановлено, що: - позивач є абонентом по споживанню послуг з газопостачання, що надаються їй відповідачем, за адресою: [ADDRESS], на підставі двохстороннього договору від 14.03.2006 р. № 3253 (його копія на а.с. 5-6), - з 01.01.2007 р. по 13.11.2007 р. включно [PERSON] споживала природний газ без приладів його обліку. Тому вона розраховувалася за надані послуги з ВАТ „Чернігівгаз” за діючими цінами відповідно до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, що затверджені постановою Кабміну України від 08.06.1999 р. № 619. З 14.11.2007 р. у домоволодінні позивача встановлено лічильник газу, у зв'язку з чим з цієї дати вона зобов'язана розраховуватися з відповідачем за надані послуги з газопостачання за діючими цінами на підставі фактичних показань лічильника газу, - 14.01.2008 р. [PERSON] сплатила ВАТ „Чернігівгаз” 203 грн. 15 коп. абонплати за спожитий у грудні 2007 р. природний газ. У квитанції про сплату цієї суми (її копія на а.с. 10) вона зазначила, що оплату за цей місяць вона проводить за 850 м3 газу згідно з такими показаннями лічильника газу: кінцеві - 01263, початкові - 00413. Оплату нею проведено з розрахунку 0,478 грн. за 1 м3 газу, - загальний об'єм спожитого позивачем у 2007 р. природного газу відповідачем визначено у розмірі 6104,7 м3 у наступний спосіб: за період з 01.01.2007 р. по 13.11.2007 р. включно - відповідно до встановлених чинним законодавством норм споживання без лічильника газу (враховуючи підключені газові прилади, опалювальну площу, зареєстрованих споживачів газу) у обсязі 4841,7 м3, а за період з 14.11.2007 р. по 31.12.2007 р. - на підставі зазначених [PERSON] у квитанціях про сплату абонплати за послуги з газопостачання показань лічильника газу в загальному обсязі 1263 м3. Викладене жодним з учасників судового розгляду не оспорюється. З цього апеляційний суд робить наступні висновки. Згідно з укладеним між сторонами договором про надання послуг з газопостачання, розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати позивачем наданих відповідачем послуг є календарний місяць, плата за надані послуги з газопостачання вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця (п. 4.2); [PERSON] зобов'язалася своєчасно і у повному обсязі вносити плату за надані послуги з газопостачання, зокрема, за спожитий природний газ, відповідно до умов даного договору (п.п. 5.2.3, 5.2.10). Отже, позивач не пізніше 10 січня 2008 р. зобов'язана була сплатити відповідачеві абонплату за спожитий у грудні 2007 р. (з 01 по 31 грудня 2007 р.) природний газ. П. 33.2 ст. 33 Закону України „Про платіжні системи та переказ коштів в Україні” передбачено, що відповідальність за відповідність інформації, зазначеної ним в документі на переказ, суті операції, щодо якої здійснюється цей переказ, несе платник. Таким чином ВАТ „Чернігівгаз”, посилаючись на відомості, внесені [PERSON] до квитанцій про сплату нею абонплати за спожитий у листопаді й грудні 2007 р. природний газ, на законних підставах стверджує, що за період з 14.11.2007 р. по 31.12.2007 р. нею спожито 1263 м3 природного газу. Апеляційний суд дійшов цього висновку тому, що у ході розгляду справи не здобуто жодного допустимого доказу того, що кількість спожитого позивачем природного газу за даний період є меншою. В силу названих вище норм Закону України „Про платіжні системи та переказ коштів в Україні”, Правил надання населенню послуг з газопостачання і укладеного між сторонами договору про надання послуг таким доказом не є показання свідка [PERSON] Наведений у рішенні місцевого суду розрахунок середньоденного споживання [PERSON] природного газу за період з 14.11.2007 р. по 31.12.2007 р. не підтверджує законності її позовних вимог, т.я. нормативні акти, що регулюють спірні правовідносини, детально регламентують порядок і способи визначення кількості спожитого абонентом газу за розрахунковий період і жоден з них не передбачає такого, як застосований місцевим судом, способу її визначення. Розмір донарахованої [PERSON] абонплати за спожитий в 2007 р. природний газ у сумі 1799 грн. 25 коп. відповідачем визначено без порушень п. 10 Правил надання населенню послуг з газопостачання, що затверджено постановою Кабміну України від 09.12.1999 р. № 2246 (з наступними змінами й доповненнями) і Роздрібним цінам на природний газ, що використовується для потреб населення, крім населення смт Солотвина Закарпатської області, яке споживає природний газ із Солотвинського родовища, які затверджено постановою НКРЕ України від 19.12.2006 р. № 1672 (зареєстрована у Мін'юсті України 20.12.2006 р. за № 1330/13204). До того ж, він ніким не оспорюється. Отже оскаржуване рішення підлягає скасуванню з постановленням рішення про відхилення позову.

Outcome: dismissed