Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання двох спільних з відповідачем неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO]року народження, та сина [PERSON], [INFO]року народження, у твердій грошовій сумі у розмірі по 500 гривень щомісячно на кожну дитину до їх повноліття, посилаючись на те, що з 25 січня 2001 року знаходилася з ним у зареєстрованому шлюбі, але в зв'язку з припиненням сімейно-шлюбних відносин та розірванням шлюбу в даний час вони проживають окремо, діти проживають з нею та знаходяться на її утриманні, при цьому відповідач в добровільному порядку не допомагає матеріально утримувати дітей. Оскільки відповідач має мінливий та нерегулярний дохід, не має постійного місця роботи, а працює вахтером без оформлення трудового договору та постійно змінює місця роботи, отримуючи зі слів його співробітників близько 2000 гривень на місяць, вона просить стягнути з нього аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі по 500 гривень щомісячно на кожну дитину. До того ж, відповідач як орендодавець отримує прибутки від здачі в оренду земельної ділянки, яка належить йому на праві приватної власності, тобто, він має достатню можливість надавати матеріальну допомогу, але не робить цього, в зв'язку з чим вона змушена звернутися з позовом до суду, так як права та обов'язки батьків є рівними, оскільки як вона, так і відповідач повинні забезпечити дітям матеріальне утримання хоча б на рівні прожиткового мінімуму, який з 01 жовтня 2008 року становить на особу віком від 6 до 18 років 701 гривню. У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали повністю та пояснили, що з червня 2008 року позивачка з відповідачем припинили сімейно-шлюбні відносини, а з 06 вересня 2008 року проживають окремо в різних селах. Сторони мають двох спільних неповнолітніх дітей, які з вересня 2008 року проживають з позивачкою та фактично знаходяться на її утриманні. В зв'язку з важким матеріальним становищем їй складно утримувати дітей самій, а відповідач після припинення сімейно-шлюбних відносин та їхнього переїзду в інше помешкання приймає участь в їх утриманні в недостатній мірі, через що позивачка змушена звернутися з позовом до суду про примусове стягнення з нього аліментів. В даний час відповідач офіційно ніде не працює, на обліку в центрі зайнятості як безробітний не перебуває. Однак позивачці відомо, що він має доходи від роботи вахтером у м. Дніпропетровську, де офіційно ним трудові відносини не оформлені, а від співробітників відповідача їй також відомо, що розмір його доходу за виконання вказаної роботи складає близько 2000 гривень. До того ж, відповідач часто змінює місце роботи і від цього розмір його доходів різний. Також він отримує прибутки від здачі в оренду земельної ділянки, що належить йому на праві приватної власності. В зв'язку з тим, що відповідач має мінливий нерегулярний прибуток, вони просили стягнути з нього аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 500 гривень на кожну дитину щомісяця, оскільки діти такого віку потребують значних витрат на придбання одягу і взуття, продуктів харчування та лікування в загальній сумі близько 1750 гривень, а тих коштів, що заробляє позивачка недостатньо для належного утримання дітей. Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання двох спільних неповнолітніх дітей, але був не згоден з розміром аліментів, вважаючи, що з нього мають стягуватись аліменти на утримання дітей у розмірі по 250 гривень щомісячно на кожну дитину для забезпечення їх нормальної життєдіяльності, оскільки в даний час він ніде не працює, але намагається працевлаштуватись і сам знаходиться на утриманні матері-пенсіонерки. Підтвердив, що дійсно отримує дохід від здачі СФГ “Сонячне” в оренду земельної ділянки, що належить йому на праві приватної власності, але вказаний дохід він отримує не в грошовій, а в натуральній та відробітковій формі, а за останнім місцем роботи за серпень-вересень 2008 року мав доходи у вигляді заробітної плати близько 1100-1500 гривень на місяць, а на утримання дітей, на його думку, позивачка витрачає не більше 1100 гривень. Суд, заслухавши позивачку та її представника, відповідача, дослідивши надані докази по справі в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку, що позов про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного: згідно ст. 180-183 СК України батьки зобов'язані матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідач є батьком двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO]року народження (а.с.7), та сина [PERSON], [INFO]року народження (а.с.8), які народилися у позивачки в період шлюбу з відповідачем (а.с.6), та які згідно довідки Олександропільської сільської ради проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні (а.с.24), при цьому відповідач не входить до складу сім'ї позивачки. З вересня 2008 року сторони в зв'язку з припиненням сімейно-шлюбних відносин проживають окремо і з цього часу відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дітей позивачці не надає, в зв'язку з чим суд вважає необхідним стягнути з нього аліменти в примусовому порядку у твердій грошовій сумі, оскільки він не має постійного доходу. При визначенні розміру аліментів, суд відповідно до ст.182 СК України враховує матеріальне становище платника аліментів, який в даний час за станом здоров'я є працездатним, але не має постійного місця роботи і прибутків від офіційної трудової діяльності (а.с.31), на обліку в центрі зайнятості як безробітний не перебуває (а.с.11), отримує доходи від здачі в оренду СФГ “Сонячне” земельної ділянки, що належить йому на праві приватної власності (а.с.32), в натуральній та відробітковій формі (а.с.33) на суму 920 гривень за рік, можливість та обов'язок утримання дітей працездатною позивачкою, яка в даний час працює та отримує заробітну плату, з урахуванням тих витрат, які позивачка несе на утримання та лікування дітей (а.с.25-30), та вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання двох спільних неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі у розмірі по 350 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття, що частково визнано відповідачем у судовому засіданні та відповідатиме рівній участі батьків у забезпеченні дітей на рівні встановленого Законом України “Про державний бюджет України” прожиткового мінімуму, оскільки права та обов'язки кожного з батьків є рівними за законом, в тому числі і по утриманню дітей, а з 01 жовтня 2008 року прожитковий мінімум для дітей даного віку становить 701 гривню, відмовивши в задоволенні іншої частини позову. Будь-яких інших доказів в підтвердження передбачених ст.182 Сімейного кодексу України обставин на підтвердження матеріального стану та стану здоров'я як відносно дітей, так і відносно відповідача. Інших утриманців відповідач не має. Крім цього, в зв'язку з частковим задоволенням позову, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір та витрати з інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, оскільки позивачка при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved