Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-26 00:00:00

У поданій до суду заяві позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання їх неповнолітнього сина у розмірі 450 грн. 00 коп. щомісячно та 400 грн. 00 коп. на її утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина, який проживає з матір»ю та перебуває на її утриманні, відповідач не займається його вихованням та утриманням і не надає матеріальної допомоги на її утримання, хоча має таку можливість. У судовому засіданні позивач підтримала позов повністю і по аналогічних мотивах. Відповідач позов не визнає, оскільки вважає, що може сплачувати на утримання сина лише 162 грн. 00 коп., а на утримання дружини відмовляється це робити, оскільки через відсутність вакантних посад не може знайти собі роботу. Суд, з'ясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, прийшов до таких висновків. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Як встановлено судом та підтверджено відповідними документами, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11 травня 2007 року, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] який проживає з матір»ю та перебуває на її утриманні. Згідно ст.180 СК України батьки зобов”язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Батько дитини не надає достатніх коштів на його утримання, що є підставою для стягнення аліментів. Відповідно до ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Вимоги сторін про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є законними, оскільки на даний час відповідач офіційно не працевлаштований, але має змогу виплачувати кошти на утримання дитини, що сторонами не заперечується. Таку обставину суд визнає такою, що має істотне значення для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує думку сторін, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, яке є задовільним, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, який є працездатним, але не працевлаштованим, інших стягнень по його доходу не проводиться. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України, а саме менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також, на думку суду, забезпечення прожиткового мінімуму для дитини даного віку, який відповідно до ст.58 Закону України "Про державний бюджет України на 2008 рік" на даний час складає 557 грн. 00 коп., покладається на обох батьків. Відповідачем не представлено доказів того, що на його утриманні перебувають його батьки та те, що він не мав можливості працевлаштуватися, оскільки на обліку він перебуває лише з 08 вересня 2008 року - після подачі даного позову. За цих обставин, відповідно до конституційного принципу верховенства права, суд присуджує аліменти в твердій грошовій сумі, зважаючи на реальні витрати відповідача, які є доказом його реального доходу. Дані обставини встановлено в судовому засіданні, оскільки згідно ст.57-61 ЦК України суд розглядає справи на підставі доказів, представлених сторонами і в межах заявлених ними вимог. Крім того, згідно ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання у дружини-матері існує паралельно з правом дитини на утримання і не залежить від нього. Дане право вона має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Для задоволення вимоги про стягнення аліментів подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов»язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини, разом з цим це право виникає лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка. Судом встановлено можливість відповідача сплачувати аліменти на утримання дружини, хоча він і не працює, але отримує реальний дохід. Разом з тим, позивачем при подачі позову до суду та в суді не було надано доказів, які б свідчили, що відповідач, який не є працевлаштований, може сплачувати аліменти у загальному розмірі 850 грн. 00 коп. Таким чином, судом встановлені достатні підстави для часткового задоволення позову. Позов до суду був пред”явлений 01 серпня 2008 року, таким чином з вказаної дати відповідно до ч.1 ст.191 СК України повинні стягуватися аліменти. Згідно п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. При постановленні рішення у зв»язку із задоволенням позову з відповідача підлягає до стягнення судовий збір в прибуток держави та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ згідно положень ч.3 ст.88 ЦПК України в розмірі відповідно 60 грн. 00 коп. та 7 грн. 50 коп., оскільки позивач звільнена від сплати судових витрат. На підставі наведеного, ст.ст.180, 182, 184, ч.1 ст.191 СК України,

Outcome: approved