Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача та просила постановити рішення, яким змінити формулювання звільнення , а саме з п.1 ст. 36 КЗпП України на звільнення за ст. 39 КЗпП України, стягнути з Київського Регіонального Департаменту ВАТ „Кредитпромбанк” на її користь безпідставно отримані грошові кошти в сумі 10 000 грн. 00 коп. , стягнені в порядку погашення виявленої недостачі , вихідну допомогу в розмірі 3-х місячної заробітної плати , моральну шкоду в сумі 15 000 грн. 00 коп. , судові витрати та витрати на правову допомогу , посилаючись на те, що відповідач при звільнені позивача з роботи порушив її конституційні права та права на працю . В судовому засіданні позивач змінила підставу позову та уточнила позовні вимоги , просила змінити формулювання її звільнення з ч.1 ст.36 КЗпП України на ч.3 ст. 38 КЗпП України та стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку , середній заробіток за весь час затримки розрахунку в розмірі 22 791 грн. 80 коп. вихідну допомогу в розмірі 6 837 грн. 54 коп. , в іншій частині позовні вимоги залишила без змін , посилаючись на обставини , викладені в позовних заявах та змінах до позову . Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на їх безпідставність та необгрунтованість, оскільки позивачем пропущено строк позовної давності для подачі позову в частині вимог , крім того , про розгляді іншої цивільної справи за позовом позивача до них всі зазначені позивачем обставини були досліджені Апеляційним судом м. Києва при постановленні рішення Апеляційного суду м. Києва від 11.02.2008 року , яким скасоване рішення Печерського районного суду м. Києва від 21.12.2007 року та відмовлено в задоволенні позову [PERSON]. , вважають , що ними не були порушені трудові права позивача, просили в задоволенні позову відмовити . Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, оглянувши цивільну справу №2-1520-1/07, суд приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що на підставі укладеного між сторонами трудового договору №1236 від 03.01.2007 року, позивача за наказом зараховано на посаду касира касових операцій Київського регіонального департаменту з 0.01.2007 року . Цього ж дня , позивачем підписано зобов”язання щодо збереження банківської та комерційної таємниці та договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність . На підставі вищезазначених зобов”язань , позивач звернулась з заявою до відповідача 25.08.2007 року , в зв”язку з нестачею готівкових грошових коштів у національній валюті в її касі від 25.08.2007 року та зобов”язалась погасити 28.08.2007 року, що і було нею виконано 28.08.2007 року . Судом не встановлено порушень закону при повернені нестачі грошових коштів позивачем на рахунок відповідача , крім того договором про повну індивідуальну відповідальність передбачено повернення грошових коштів у разі їх нестачі. Після чого , позивачем писались на ім”я відповідача декілька заяв про звільнення з різних правових підстав , однак позивач згодом повертала подані заяви , остаточно була звільнена за заявою та наказом №364-к/крд від 22 10.2007 року за угодою сторін п.1 ст. 36 КЗпП України , розірвавши трудовий договір . До суду позивач звернулась 02.06.2008 року з проханням змінити формулювання звільнення та просить звільнити її за ч. 3 ст. 38 КЗпП України з підстав невиконання відповідачем законодавства про працю , при цьому пропустила строк встановлений для звернення до суду ст. 233 КЗпП України . Як встановлено в судовому засіданні позивач отримала трудову книжку під час звільнення в жовтні 2007 року , отримала повний розрахунок при звільненні на свій картковий рахунок , однак зазначені кошти були списані в рахунок погашення заборгованості за кредитом . Зазначені фактичні обставини , проведення повного розрахунку з позивачем підтверджені письмовими доказами в матеріалах справи №2-1520-1/08 ( а.с. 70-76). При цьому , зазначені фактичні обставини , їх правомірність , а саме блокування карткового рахунку , нарахування на нього всіх грошових коштів , які належали до виплати позивачу при звільненні , списання цих коштів в рахунок погашення кредитних зобов”язань позивача , були ретельно дослідженні Апеляційним судом м. Києва при постановленні судового рішення від 11.02.2008 року , їм дана належна правова оцінка , а відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини , встановлені судовим рішення у цивільній справі , що набрало законної сили , не доказуються при розгляді інших справ , у яких беруть участь ті самі особи або особа , щодо якої встановлені ці обставини . Зазначені обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, оскільки вони підтверджуються наданими сторонами доказами та матеріалами цивільної справи №2-1520-1/07. Судом не встановлено, що відповідачем порушено трудові права, свободи та інтереси позивача . Крім того , позивач не надав суду належних доказів , обгрунтування для зміни звільнення позивача за рішенням суду за ч.3 ст. 38 КЗпП України в зв”язку з грубим порушенням відповідачем законодавства про працю , завдання позивачу моральної шкоди на суму 15 000 грн. 00 коп. . Таким чином, аналізуючи докази , здобуті в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню повністю . Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed