Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-16 00:00:00

У березні 2007 року позивачка [PERSON]. звернулась до суду із позовом до відповідачки [PERSON], в інтересах якої діє [PERSON], про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 16.04.2004р. Четвертою маірупольською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 1-1078 і зареєстрованого 11.06.2004р. за № 5498021 в Маріупольському БТІ, за яким за нею і відповідачкою в рівних частках за кожною закріплено право на спадкове майно, що залишилося після смерті їх матері [PERSON]., померлої [INFO]р. В обгрунтування заявлених вимог позивачка посилається на наступні обставини. Домоволодіння[ADDRESS] що є спадковим майном, було придбано у період шлюбу їх батьків [PERSON]і матері [PERSON], оформлено у 1959р. право власності на матір. 20.03.1994р. помер їх батько, спадкоємцями якого були - вона, сестра [PERSON] і мати [PERSON]., проте фактично у спадковому будинку проживали мати і вона з 1983 року по сьогодення, що свідчить про фактичний вступ в управління і володіння спадщиною. Сестра ж на момент смерті батька у спадковому будинку не проживала і не зверталась до нотаріальної контори у передбачений строк із заявою про прийняття спадщини після смерті батька. У зв"язку з неприйняттям сестрою спадщини після смерті батька, вважає, що його &frac12; частка у домоволодінні має бути розподілена в порядку спадкування між нею і матір"ю, тобто їй має належати &frac14; частка, а матері - &frac34; частки. [INFO]р. померла їх мати [PERSON]., після її смерті вона із сестрою звернулись до нотаріальної контори і прийняли спадщину в рівних частках. Проте, враховуючи наведені обставини, вважає, що частки у спадковому будинку мають бути розподілені так: за нею визнано право власності на 5/8 часток, а за відповідачкою - 3/8 часток будинку. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON]., що діє за нотаріально посвідченою довіреністю, підтримала заявлені позовні вимоги і надала пояснення аналогічні тим, що викладені в позові. Зазначала, що за життя її бабуся і дідусь[PERSON] не визначали свої частки у подружньому спільному майні, право власності на будинок з 1959р. оформлено на бабусю [PERSON]., в тому числі і на день смерті у 1994р.[PERSON]. Її мати - довірителька [PERSON]. разом із своєю сестрою [PERSON] подали до нотаріальної контори заяви і оформили свої спадкові права в рівних частках, при оформленні свідоцтва зауважень у спадкоємців не було. А даний позов з вимогою про перерозподіл часток у спадковому майні виник внаслідок конфліктів з приводу користування і розподілу спадковим будинком. В судовому засіданні представник відповідачки [PERSON], що діє за нотаріально посвідченою довіреністю від імені своєї матері, заперечуючи проти позову, пояснила, що позивачка понад 4 роки після смерті спадкодавця [PERSON]. не ставила під сумнів чинність свідоцтва про право на спадщину, при оформленні якого не виникало ніяких суперечок. Вважала, що в задоволенні позову слід відмовити. Представник залученої у якості третьої особи Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори в судове засідання не прибув, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність. Заслухавши представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню за наступних підстав. Зі свідоцтва про одруження вбачається, що [PERSON], [INFO]р.н., і [PERSON] [INFO]р.н., перебували у шлюбі, зареєстрованому 01.03.1953р. Орджонікідзевським райбюро ЗАГС за актовим записом [NUMBER] (а.с. 9). На підставі Договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на праві особистої власності, виданого 18.11.1959р. Жданівським міськкомгоспом, посвідченого Іллічівською держнотконторою 28.11.1959р. за № 11212, зареєстрованого в БТІ м. Маріуполя 20.08.1963р. за реєстр. № 18258, жилий будинок № 5 зі всіма господарським спорудами по вул. Лазурній в місті Маріуполі належить на праві особистої власності [PERSON](а.с. 35-36). 20.03.1994р. помер батько[PERSON] і [PERSON] - [PERSON], що вбачається зі свідоцтва про смерть, виданого 21.03.1994р. відділом РАГС Орджонікідзевського райвиконкому міста Маріуполя Донецької області, про що вчинено актовий запис за [NUMBER]а.с. 10-12, 14). За інформацією Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори від 27.07.2007р. спадкова справа після смерті [PERSON]не заводилась (а.с. 40). [INFO]р. померла мати [PERSON]. і [PERSON] - Михайлова Олександра Василівна, що вбачається зі свідоцтва про смерть, виданого [INFO]р. відділом РАГС Орджонікідзевського районного управління юстиції м. Маріуполя Донецької області, про що вчинено актовий запис за [NUMBER] (а.с. 13). Після смерті матері її донькам - [PERSON]. і [PERSON] на підставі їх заяв від 05.08.2003р. видано 16.04.2004р. за реєстр. № 1-1078 Четвертою маріупольською державною нотаріальною конторю свідоцтво про право на спадщину за законом - у рівних частках кожній, що складається, в тому числі з жилого будинку [ADDRESS]а саме жилий будинок, шлаконабивний, жилою площею 42,4кв.м.. літ. А-1, літня кухня літ. Б-1, уборна літ. В-1, споруди 1, 2, гараж літ. Г-1 (а.с. 7, 40). Право власності сторін, набуте в порядку спадкування після смерті матері [PERSON]., зареєстроване Маріупольським БТІ 11.06.2004р. за № 5498021 (а.с. 8). З акту комітету самоорганізації населення № 4 Орджонікідзевської районної адміністрації від 14.02.2007р., тобто виданого близько через 3 роки після отримання сторонами свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті їх матері, вбачається, що [PERSON]. зі слів сусідів проживала з 1983р. по теперішній час (а.с. 15). Станом на 14.02.2007р. в буд.[ADDRESS]зареєстровані [PERSON]., [PERSON]., неповнолітній [PERSON], 2001р.н., що вбачається з виписки з домової книги (а.с. 16). За відомостями домової книги, паспортних даних позивачка [PERSON]. зареєстрована в цьому помешканні з 1998р. Відповідачка [PERSON] значиться знятою з реєстрації в цьому помешканні з 1979р. (а.с. 17-22, 23). В судовому засіданні представник позивачки не заперечував факту відсутності реєстрації [PERSON]. на момент смерті батька у 1994 році, і зазначала, що вона фактично проживала із батьками, дбала про них, тому і не зверталась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Посилання позивача в обгрунтування позовних вимог на положення Цивільного кодексу України в редакції 2003р., є юридично неспроможними, оскільки до спірних правовідносин має застосовуватись положення Цивільного кодексу України в минулій редакції 1963 року, т.я. строк на прийняття спадщини після померлої [INFO]р. сплинув до набрання чинності новим ЦК України з 01.01.2004р. За змістом ст. 525 ЦК України ч асом відкриття спадщини після смерті[PERSON]. є 20.03.1994р. В сенсі ст. 524 ЦК України спадщиною є майно померлого, в тому числі за змістом ст. 559 ЦК України - жилий будинок (його частка). Як встановлено судовим розглядом, за час перебування [PERSON]. і[PERSON]. у шлюбі ніхто з них за життя не ставив питання згідно з чинним законодавством про розподіл (визначення) часток у спільному майні подружжя, зокрема [ADDRESS]. Будь-яких доказів щодо встановлення волевиявлення кожного з подружжя з приводу розподілу за життя їх майна, визначення часток кожного у спільному майні та ін., як то рішення суду, або нотаріально посвідчений між подружжям договір, або ін., сторонами не надано і судом не здобуто. Отже, станом на момент смерті[PERSON]. 20.03.1994р. він не мав у власності спірного нерухомого майна чи його частки. Відповідно до ст. 549 ЦК України визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Враховуючи викладене, суд вважає, що заявлені позовні вимоги щодо розподілення нібито належної [PERSON]. частки у домоволодіння[ADDRESS] є безпредметними і необгрунтованими. У зв"язку з чим суд не погоджується з доводами позивачки з приводу вчинення нею дій відповідно до ст. 549 ЦК України, що свідчать про прийняття нею спадщини після смерті батька. Заявляючи позов про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину після смерті матері [PERSON]., сторони не заперечують одночасне звернення із заявами до нотаріальної контори, відсутність будь-яких застережень під час оформлення своїх спадкових прав і отримання свідоцтва. - ст. 549 - якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. - Як з"ясовано спадкову масу[PERSON] складає - 1/2 частина будинку [ADDRESS] Відповідно до ст. 548 для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Так, після відкриття спадщини після смерті батька[PERSON] у 1991 році, в спадковому булдинку була зареєстрована[PERSON]із родиною, матір"ю, чого не спротсовувалось сторонами, і продовжувала фактично проживати в цьому помешканні, що свідчить про фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном. Проте, після смерті спадкодвця[PERSON] позивачка [PERSON]не реєструвалась, фактично не мешкала і не вступала в оперативне управління або володіння цим нерухомим майном. В судовому засіданні не довела належними і допустими доказами в сенсі ст.ст. 458-59 ЦПК україни вжиття будь-яких заходів, направлених на прийняття спадщини. - отже не доведений факт прийняття спадщини нею. - понад 17 років не ставила питання про відновлення своїх спадклових прав, навіть і коли, з 2002 року їй достовірно було вілдомо, як казала в судовому засіданні, про відчуження відповідачкою спадкового будинку, тобто з цього часу довідалась про порушення своїх суб"єктивних прав що стосуються спадкування 0- не зверталась до нтаріальної контори. - Посилання, про юридичну необізнаність, довіру до відповідачки, надію, що діями відповідачки, коли та оформлювала свою спадкові права, не будуть порушуватись її права, знаходження її в іншій країні понад 7 років, суд вважає непереконливими, такими, що свідчать про відсутність інеттересу щодо заявлення і оформлення своїх спадкових прав протягом тривалого період часу - понад 17 років, і такими, що не можуть бути покладені в основу судового рішення про задоволення вимог. В порядку ст. 550 ЦК України [PERSON]із заявою про подовження строку для прийняття спадщини не зверталась у встанорвленому законодавством порядку. На момент вчинення нотаріальних дії по оформленню спадщини і видачі свідоцтва [PERSON] про свої спадкові права нотаріальній конторі не повідомила. Отже, в ході судового розгляду не встановлено порушень спадкових прав позивачки. Таким чином, за відсутністю правових підстав позов про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом і визнання права власності на перерозподілені частки у спадковому майні не підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 524, 527, 529, 548, 549, 560 ЦК України в редакції 1963р. (з подальшими змінами і доповненнями),

Outcome: dismissed