Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-12 00:00:00

Позивач звернувся із вказаним позовом до суду мотивуючи тим, що до 22 серпня 2007 року він був настоятелем Святомихайлівського храму с.Острів Рокитнянського району Київської області. Указом №43 від 22.08.07 року Білоцерківської єпархії православної церкви був звільнений від послушанія настоятеля, тобто з посади священника без викладу причин та підстав звільнення. У приватних розмовах із єпископом [PERSON] було повідомлено, що до Білоцерківської єпархії надходили письмові та усні звернення громадян - жителів с.Острів про його вчинки і негідну сана священника поведінку, які фактично не мали місця, а отже є наклепом, які вчинили відповідачі по справі. При цьому організаторами звернень були [PERSON], яка направляла звернення від імені жителів села та [PERSON], який поміняв замки на дверях церкви та не пускав позивача всередину і які не є членами церковної громади. Цими діями позивачеві спричинені матеріальна та моральна шкоди. Просить стягнути з відповідачів 2700 грн. матеріальної шкоди, яка виразилася у неотриманні заробітної плати та 50000 грн. моральної шкоди, а також судові витрати в сумі 5692 грн. 90 коп. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та пояснили, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] впродовж тривалого часу писали на нього наклепницькі скарги, які маються в матеріалах справи, а також вони та Махиня В.А., Солодовник Г.Д. та [PERSON] виступали на зборах прихожан з вимогою звільнення його з посади, звинувачуючи його у порушеннях відправлення церковної служби, що він має власні домоволодіння в смт.Рокитне та у м.Вишневому, а також привласнив 84 тис. доларів США, належні церковній громаді, а Мирець Л.М. збирала підписи жителів села на проведення сходки села, які потім [PERSON] направила до єпархії, вказавши, що це звернення жителів села про звільнення позивача з посади. Крім того, [PERSON] на сесії Острівської сільської ради говорив, що в позивача мається власний будинок в смт.Рокитному та квартири в м.Вишневому та в м.Києві, а також вставив за час відпустки позивача замки на дверях церкви та не пускав позивача для відправлення служби, що є приниженням його честі та гідності в очах мешканців села Острів. Просить задовольнити вимоги позовної заяви та стягнути з відповідачів матеріальну та моральну шкоди, а також судові витрати. В судовому засіданні відповідачі [PERSON], [PERSON], Мирець Л.М., Махиня В.А., Солодовник Г.Д. та [PERSON] позов не визнали, та пояснили: [PERSON], що дійсно, на зборах прихожан та сесії Острівської сільської ради він говорив, що у позивача мається жилий будинок в смт.Рокитному, хоча і не зареєстрований на позивача. Про це він чув від людей і це також на сесії підтвердив голова сільської ради Киричок М.І.. Також від позивача, коли в них раніше були дружні стосунки, чув, що в нього маються квартири в м.Вишневому та в м.Києві. Вважає, що це не є образою позивача і не є підставою для його звільнення з посади. Також за вказівкою благочинного отця Олександра вставив нові замки в дверях церкви, що також не є приниженням честі, гідності та ділової репутації позивача, так як виконував ці дії не з власної ініціативи. [PERSON] пояснила, що неодноразово зверталася усно та письмово за дорученням прихожан с.Острів до Білоцерківської єпархії, до благочинного по Рокитнянському району та до Митрополита Київсього про порушення проведення церковної служби позивачем, що підтвердили допитані в судовому засіданні свідки. Не вважала ці звернення приниженням честі, гідності та ділової репутації позивача, так як вказувала на порушення і не мала на меті робити наклепи. Також про це говорила на зборах прихожан у березні 2007 року. ЇЇ пояснення підтримали відповідачі [PERSON], яка також підписувала звернення, Махиня В.А., Солодовник Г.Д.. А відповідачка Мирець Л.М. підтвердила, що дійсно, вона по дорученню виконкомиу сільської ради разом з іншими збирала підписи про проведення сходки села та кошти на ремонт церкви. Куди поділися дані списки не знає. Звернень проти позивача вона не підписувала і не виступала. Заслухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши докази по справі, суд вважає, що підстав для задоволення позову немає. В судовому засіданні встановлено, що позивач, маючи чин протоієрея з 1993 року по 22 серпня 2007 року був настоятелем Святомихайлівського храму с.Острів Рокитнянського району. Указом № 43 від 22.08.07 року Білоцерківської єпархії православної церкви був звільнений від послушанія настоятеля вказаного приходу, тобто з посади священника без надання працевлаштування в межах Білоцерківської єпархії з правом переходу в іншу єпархію. Починаючи з 1996 року по серпень 2007 року від мешканців с.Острів надходили звернення громадян на порушення відправлення церковної служби позивачем, нестачу церковних книг та церковного облаштування. Деякі з цих звернень були підписані [PERSON] та [PERSON], чого вони в судовому засіданні не заперечували. Крім того, на сходці села та на сесії сільської ради виступив [PERSON], вказавши, що у позивfча мається приватний будинок в смт.Рокитне та квартири в інших містах. Також на сходці села в присутності архієпіскопа Митрофана Білоцерківської єпархії [PERSON] та [PERSON] запитували у позивача, що він може пояснити відносно 84 тис. дол. США, які, що вони чули від людей, були передані спонсором на ремонт церкви. Це ж підтвердив в судовому засіданні протоієрей благочинний Рокитнянського району о.Олександр, в миру Тарасюк О.М., що в єпархії він чув, що спонсор надав кошти на ремонт церкви с.Острів і невідомо як вони витрачені. Допитані в судовому засіданні свідки Діренко Г.М., Лисенко Л.Г., Лисенко М.О., Комаха М.М., Сич І.В., Бандура Л.Ф., Обідовський М.Ф., Поночовний М.П. та інші зі сторони позивача, які дали аналогічні показання підтвердили, що на сесії Острівської сільської ради відповідач [PERSON] говорив за приватний будинок позивача в смт.Рокитному та квартири в інших містах, а на сходці села [PERSON] говорила за гроші, які невідомо куди дів позивач, а також що збирали два списки, один з яких десь дівся. Свідки зі сторони відповідачів Кужель Г.Д., Мамчур М.Ф., Козел Г.О., Поночовна В.Д., Ганжа І.Г., Куць Л.К. та інші, які дали аналогічні показання, в судовому засіданні підтвердили про порушення, допущені позивачем під час відправлення служби, на які було вказано в зверненнях [PERSON], [PERSON] та інших, а також що при опису майна церкви були відсутні деякі церковні книги та церковне облаштування. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: ст.2 п.4 у приниженні честі та гідності, а також ділової репутації фізичної особи. Ст.1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Як вбачається із Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами законодавства, що регулює захист честі, гідності і ділової репутації громадян та організацій» №7 від 28 вересня 1990 року під наклепом слід розуміти повідомлення винним незначній кількості осіб неправдивих вигадок про начебто вчинений потерпілим протиправний чи аморальний вчинок або інших відомостей, що порочать потерпілого. Завідомою неправдивістю визнається очевидний для винного факт невідповідності відомостей дійсності. Не є наклепом поширення дійсних відомостей внаслідок сумлінної помилки особи в їх достовірності. Як вбачається із наданих суду сторонами письмових звернень [PERSON], [PERSON] та інших в них йде мова в основному про порушення, допущені під час відправлення церковної служби - неповне відправлення служби, образи прихожан, відлучення від церкви та інші. Так як суд не є спеціалістом в питаннях відправлення церковної служби, суд не розглядає питання порушень порядку проведення церковних обрядів, викладених у зверненнях громадян і долучених до справи і тому не може вважати поширенням відомостей про ці порушення приниженням честі та гідності позивача, так як в компетенцію суду не входить дача оцінки цих порушень. Крім того, суд неодноразово пропонував позивачеві та його представнику під час слухання справи та в дебатах деталізувати роль кожного відповідача, в чому виразилася роль кожного відповідача в приниженні честі, гідності та ділової репутації, але позивач та його представник так і не надали суду розмежування дій відповідачів. В основному виступи позивача та свідків звелися до виступів відповідача [PERSON] на сходці села та на сесії Острівської ради про наявність квартир та будинку у позивача, а також виступ [PERSON] про вимогу звіту позивача про витрачання коштів, наданих спонсором для ремонту церкви. Під час слухання справи представник позивача заявила клопотання про перегляд відеозапису сесії Острівської сільської ради, наданої суду позивачем, але відповідачі заперечували необхідність даного перегляду, який направлений на затягування розгляду справи по суті, так як відповідач [PERSON] був на вказаній сесії і там же виступав про наявність квартир у позивача і це ж підтвердили свідки, допитані в залі судового засідання, тому суд дане клопотання відхилив. Аналізуючи надані суду звернення прихожан, пояснення сторін, показання свідків, суд прийшов до висновку, що позивачем не доведені суду поширення відповідачами віломостей, які принижують честь, гідність та ділову репутацію позивача, так як згідно законодавства держава не втручається в діяльність церкви з питань відправлення служби, порушень церковних обрядів, допущених під час відправлення служби, крім злочинних проявів проти майна церкви та фізичної особи, тому суд не може дати оцінку діям відповідачів, які вказували на дані порушення. Викладення ж у виступах відповідачів [PERSON] та [PERSON] про наявність квартир у позивача та звіт про витрачання коштів суд не вважає за приниженням честі, гідності та ділової репутації, тому що законодавством не заборонено мати кілька квартир у приватній власності фізичної особи, тим паче, як пояснив [PERSON], позивач раніше сам йому про квартири повідомляв, а відомості про кошти були поширені серед мешканців села, що підтвердили свідки, допитані в судовому засіданні і ніхто не звинувачував позивача у їх привласненні, а ставилося питання про звіт витрачання церковних коштів та повідомити про наявність коштів, наданих спонсором. Посилання ж позивача на те, що [PERSON] обманним шляхом заволоділа списками жителів села, в яких ставилимся підписи про проведення сходки села та збір коштів на ремонт церкви і потім направила дані списки до Білоцерківської єпархії, вказавши, що це звернення прихожан про відсторонення від служби позивача в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження, так як відповідно до повідомлення Білоцерківської єпархії дані списки до єпархії не надходили.

Outcome: dismissed