Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до КВУ «Бериславський водоканал», Бериславської міської ради про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 226,60 грн. та стягнення компенсації за спричинену моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн., посилаючись на те, що 07.03.2006 року приблизно о 19.00 годині проходячи разом зі своїми знайомими по дорозі на розі вулиць Леніна та Урицького у м. Бериславі Херсонської області, внаслідок осліплення його автомобілем, який рухався на зустріч, відступив декілька кроків ліворуч по ходу свого руху та впав у відкритий водопровідний колодязь, який належить КВУ «Бериславський водоканал» та розташований впритул до дороги, на якій з лівої сторони по ходу його руху, відсутній тротуар. Внаслідок падіння він отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді перелому лівої ноги, яку він лікував на протязі місяця, не міг самостійно пересуватися, не міг самостійно організовувати свій побут та харчування, оскільки проживає один, внаслідок чого змушений був звертатися за допомогою до своїх знайомив, що суттєво змінило його спосіб життя, оскільки він відчував себе безпорадним, що спричинило йому моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях та фізичному болю, яких він зазнав внаслідок перелому лівої ноги, яку він оцінює в 5000 гривень. В процесі лікування він змушений був придбавати ліки, витрачатися на проходження судово-медичної експертизи та витрачатися на поїздку до лікарні на автомобілі, придбаваючи паливо, оскільки транспортом загального користування він не міг скористатися за станом свого здоров'я та витратив на ці цілі 226,60 грн. У судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] підтримали вимоги, зазначені у позовній заяві та наполягали на їх задоволенні, з підстав, викладених у позові. В доповнення представник позивача [PERSON] просив стягнути заявлені у позові суми на користь позивача з відповідачів солідарно, оскільки водопровідний колодязь, в який потрапив позивач перебуває на балансі у КВУ «Бериславський водоканал», а власником колодязя є саме Бериславська міська рада, яка також повинна нести солідарну відповідальність не тільки як власник, а також і як орган місцевого самоврядування, який відповідає за діяльність свого структурного підрозділу (органу), яким є КВУ «Бериславський водоканал». Представник відповідача (КВУ «Бериславський водоканал») Шевчишин Ю. Б. у судовому засіданні позов не визнав, надав до суду письмові заперечення, які зводяться до наступного. Водопровідний колодязь, в який потрапив позивач, не знаходиться на балансі КВУ «Бериславський водоканал», а являється власністю мешканців вул. Урицького, він побудований за рахунок самих мешканців і на баланс підприємства не передавався. КВУ «Бериславський водоканал» не обслуговує приватні водопровідні мережі та колодязі, які являються невід'ємною частиною цих мереж. Також КВУ «Бериславський водоканал» не може нести відповідальність за стан доріг, власником яких він не являється, оскільки дороги м. Берислава передані КВУ «Бериславський водоканал» в оперативне управління, згідно кодів дозволеної державою для КВУ «Бериславський водоканал» господарської діяльності підприємство не має права обслуговувати дороги, у нього не має на це ліцензії, у штатному розписі підприємства не передбачено фахівців по обслуговуванню доріг, а також Бериславською міською радою не проводиться фінансування КВУ «Бериславський водоканал» для обслуговування доріг. Крім того, позивачем належним чином не доведено причинно-наслідковий зв'язок із його падінням у водопровідний колодязь та отриманими ним тілесними ушкодженнями Просив суд відмовити у задоволенні позову за його безпідставністю. Представник відповідача (Бериславська міська рада) Ташкова А. О. у судовому засіданні позов не визнала, надала до суду письмові заперечення, які зводяться до наступного. На підставі рішення 20 сесії Бериславської міської ради № 224 від 08.06.2004 року «Про вилучення майна, Яке не підлягає приватизації з комунального підприємства - Бериславського ВО ЖКГ та закріплення його за комунальним підприємством - КВУ «Бериславський водоканал» та згідно акту прийому-передачі майна комунальної власності міської територіальної громади від 01.07.2004 року, КВУ «Бериславський водоканал» передано у повне господарське відання всі дороги в місті та водопровідні мережі. Таким чином саме КВУ «Бериславський водоканал» є балансоутримувачем доріг та водопровідних мереж міста, є юридичною особою та несе відповідальність за свої дії чи бездіяльність в межах належного йому майна згідно з чинним законодавством. Згідно ст. 9 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції КВУ «Бериславський водоканал» відноситься забезпечення безпечних та комфортних умов дорожнього руху, виявлення аварійно небезпечних ділянок і впровадження у таких місцях відповідних заходів щодо удосконалення організації дорожнього руху, вирішення інших питань дорожнього руху згідно з чинним законодавством України. Розпорядженням Бериславського міського голови № 196 від 25.08.2004 року КВУ «Бериславський водоканал» дозволено тимчасово проведення та фінансування робіт з благоустрою міста, що відповідає п. 2.2. статуту КВУ «Бериславський водоканал» «проведення інших видів діяльності» та не суперечить законодавству України. Міська рада постійно проводить фінансування КВУ «Бериславський водоканал» по ремонту та утриманню доріг та, зокрема, у 2006 році профінансувала КВУ «Бериславський водоканал» на придбання та встановлення кришок люків водопровідних та каналізаційних колодязів на загальну суму 17279,17 грн. Таким чином відсутня вина Бериславської міської ради у спричиненні шкоди позивачу і на цій підставі просила відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог відносно Бериславської міської ради. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, провівши огляд місця події, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07.03.2006 року приблизно о 19.00 годині позивач проходячи разом зі своїми знайомими по дорозі на перехресті вулиць Леніна та Урицького у м. Бериславі Херсонської області, внаслідок осліплення позивача автомобілем, який рухався йому на зустріч, позивач був змушений відступити декілька кроків ліворуч по ходу свого руху та впав у відкритий водопровідний колодязь, розташований впритул до дороги, з лівої сторони по ходу руху позивача, з якої відсутній тротуар. Внаслідок падіння позивач отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження по критерію тривалості розладу здоров'я (час необхідний для загоювання перелому) у вигляді закритого перелому зовнішньої лодижки лівої голені, які виникли від дії тупого предмету та могли виникнути при обставинах, на які посилається позивач, що підтверджено актом судово-медичного освідування № 104 від 30.06.2006 року (а. с. 63). Розташування водопровідного колодязя повністю відповідає фото, які надані позивачем (а. с. 64-66), схемі, зробленій відповідачем (КВУ «Бериславський водоканал») (а. с. 28), фото, яке надане відповідачем (КВУ «Бериславський водоканал») (а. с. 117, 132-133). Посилання представників відповідачів на те, що позивачем не доведено причинно-наслідковий зв'язок із падінням у водопровідний колодязь та отриманими тілесними ушкодженнями суд не бере до уваги, оскільки вони спростовуються актом судово-медичного освідування, згідно якого судово-медичний експерт не виключив походження тілесних ушкоджень саме від потрапляння позивача у водопровідний колодязь. У відповідності до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У відповідності до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, серед іншого, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно статті 1 Закону України «Про автомобільні дороги» вулиця - автомобільна дорога, призначена для руху транспорту і пішоходів, прокладання наземних і підземних інженерних мереж у межах населених пунктів. За статтею 5 цього ж Закону автомобільні дороги поділяються на: • автомобільні дороги загального користування; • вулиці і дороги міст та інших населених пунктів; • відомчі (технологічні) автомобільні дороги; • автомобільні дороги на приватних територіях. Згідно ч. 1 ст. 16 Закону України «Про автомобільні дороги» вулиці і дороги міст та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю. За статтею 17 цього ж Закону управління функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів здійснюється відповідними органами місцевого самоврядування, у віданні яких вони знаходяться. У відповідності до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про автомобільні дороги» складовими вулиць і доріг міст та інших населених пунктів є: проїзна частина вулиць і доріг, трамвайне полотно, дорожнє покриття, штучні споруди, споруди дорожнього водовідводу, технічні засоби організації дорожнього руху, зупинки міського транспорту, тротуари, пішохідні та велосипедні доріжки, зелені насадження, наземні та підземні мережі. Згідно статті 19 Закону України «Про автомобільні дороги» основними обов'язками органів місцевого самоврядування у частині управління функціонуванням і розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів є: 1) забезпечення безперервних, безпечних, економічних та зручних умов руху транспортних засобів і пішоходів вулицями і дорогами міст та інших населених пунктів; 2) організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання вулиць і доріг міст та інших населених пунктів за встановленими для них державними стандартами та нормами; 3) видача дозволів на прокладання нових та ремонт існуючих мереж у межах “червоних ліній” вулиць і доріг міст та інших населених пунктів; 4) завчасне оповіщення учасників руху і мешканців міст та інших населених пунктів про строки та порядок тимчасового обмеження або припинення руху транспортних засобів; 5) здійснення статистичного обліку та паспортизації вулиць і доріг міст та інших населених пунктів; 6) забезпечення дотримання норм природоохоронного законодавства у процесі будівництва, реконструкції, ремонту та утримання вулиць і доріг міст та інших населених пунктів; 7) видача в установленому порядку дозволів на тимчасове припинення руху. За статтею 20 цього ж Закону органи місцевого самоврядування в частині управління функціонуванням і розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, серед іншого, мають право: 1) вимагати від учасників дорожнього руху виконання вимог нормативно-правових актів України, що регулюють функціонування вулиць і доріг міст та інших населених пунктів; 2) вимагати відшкодування збитків, завданих діями водіїв, пасажирів та пішоходів вулицям і дорогам міст та інших населених пунктів; 4) встановлювати за погодженням з відповідними державними органами з безпеки дорожнього руху тимчасові обмеження на рух транспортних засобів при проведенні ремонтних та інших робіт на вулицях і дорогах міст та інших населених пунктів; 5) вимагати відшкодування збитків, завданих закриттям руху понад встановлені терміни виконання робіт на вулицях і дорогах міст та інших населених пунктів; 6) координувати страхування штучних споруд, інженерних комунікацій, а також відповідальності за відшкодування збитків користувачам вулиць і доріг міст та інших населених пунктів. Згідно статті 21 Закону України «Про автомобільні дороги» органи місцевого самоврядування, що управляють функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, відповідають за: 1) стан вулиць і доріг міст та інших населених пунктів відповідно до діючих норм, у тому числі щодо безпеки руху транспортних засобів і пішоходів; 2) якість робіт з проектування, будівництва, реконструкції, ремонту та утримання вулиць і доріг міст та інших населених пунктів; 3) розміщення технічних засобів організації дорожнього руху, об'єктів дорожнього сервісу та рекламоносіїв; 4) відшкодування збитків користувачам вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, що виникли через їх незадовільний стан, у порядку, визначеному законом. За ч. 1 ст. 32 цього ж Закону користувачі автомобільних доріг мають право на: • безперервні, безпечні та зручні умови руху; • отримання оперативної інформації про дорожні умови та напрямки руху; • відшкодування збитків у порядку, визначеному законом. Згідно ч. 1 ст. 37 Закону України «Про автомобільні дороги» будівництво споруд, комплексів дорожнього сервісу, автозаправних станцій, прокладання інженерних мереж та виконання інших робіт у межах смуги відведення автомобільних доріг здійснюється за погодженням з органами державного управління автомобільними дорогами та відповідними державними органами з безпеки дорожнього руху в порядку, передбаченому законодавством та відповідними нормами. У відповідності до статті 6 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції міської та районної Ради народних депутатів і міської та районної виконавчої влади у сфері дорожнього руху, серед іншого, належить: • виконання вимог законодавства та рішень органів державної виконавчої влади про дорожній рух і його безпеку; • визначення компетенції підвідомчих адміністрацій, що створюються згідно із схемою управління містом чи районом, у сфері дорожнього руху та його безпеки; • формування міських і районних фондів, у тому числі позабюджетних, для фінансування програм і окремих заходів, спрямованих на розвиток дорожнього руху та його безпеки; • організація дорожнього руху на території міста і району згідно з відповідними генеральними планами, проектами детального планування та забудови населених пунктів, автоматизованих систем керування дорожнім рухом, комплексних транспортних схем і схем організації дорожнього руху та з екологічно безпечними умовами; • організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів. Згідно статті 9 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху, серед іншого, належить: • розробка програм та здійснення заходів щодо розвитку, удосконалення, ремонту та утримання у безпечному для дорожнього руху стані доріг, вулиць та залізничних переїздів, зон відчуження; • визначення структур управління, проектування, будівництва та утримання доріг, вулиць та залізничних переїздів; • забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху; • забезпечення учасників дорожнього руху інформацією з питань стану аварійності та дорожнього покриття, гідрометеорологічних та інших умов; • передача права на експлуатаційне утримання доріг, вулиць та залізничних переїздів іншим юридичним особам; • передача права на будівництво комунальних та інших споруд, прокладання комунікацій, на захисні роботи і споруди, сервісні споруди та обладнання відповідно до чинного законодавства; • термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах; • забезпечення роботи спеціалізованих служб по здійсненню заходів щодо організації дорожнього руху; • своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами; • організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху; • вирішення інших питань дорожнього руху згідно з чинним законодавством. У відповідності до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин. Учасники дорожнього руху, серед іншого, мають право на: безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. У відповідності до рішення 20 сесії Бериславської міської ради № 224 від 08.06.2004 року «Про вилучення майна, Яке не підлягає приватизації з комунального підприємства - Бериславського ВО ЖКГ та закріплення його за комунальним підприємством - КВУ «Бериславський водоканал» та згідно акту прийому-передачі майна комунальної власності міської територіальної громади від 01.07.2004 року, КВУ «Бериславський водоканал» передано у повне господарське відання всі дороги в місті Бериславі, тротуари та водопровідні мережі, в тому числі водопровідні мережі по вул. Урицького (а. с. 234-242). Розпорядженням Бериславського міського голови № 196 від 25.08.2004 року КВУ «Бериславський водоканал» дозволено тимчасово проведення та фінансування робіт з благоустрою міста, що відповідає п. 2.2. статуту КВУ «Бериславський водоканал» «проведення інших видів діяльності». Бериславська міська рада у 2006 році профінансувала КВУ «Бериславський водоканал» на придбання та встановлення кришок люків водопровідних та каналізаційних колодязів на загальну суму 17279,17 грн. (а. с. 243-246). При огляді місця пригоди було встановлено, що по вул. Леніна, звідки 07.03.2006 року рухався в якості пішохода позивач по лівій стороні його руху відсутній тротуар, а з правої сторони тротуар закінчується приблизно метрів за десять до перехрестя вулиць і тому позивач був змушений вийти на проїзну частину дороги та внаслідок засліплення автомобілем, який рухався йому назустріч, потрапив у відкритий водопровідний колодязь, який знаходиться на перехресті вулиць Леніна та Урицького у м. Бериславі. Відповідач (КВУ «Бериславський водоканал») не надав належних та допустимих доказів того, що водопровідний колодязь, який знаходиться на перехресті вулиць Леніна та Урицького у м. Бериславі та в який потрапив позивач, знаходиться у приватній власності мешканців вулиці Урицького, а посилання відповідача на акт обстеження водопровідних мереж № 17 від 04.03.2008 року (а. с. 146) судом не береться до уваги, оскільки даний акт складено виключно працівниками відповідача і такий документ не є доказом належності водопровідного колодязя до приватної власності громадян. Натомість згідно акту прийому-передачі майна комунальної власності міської територіальної громади від 01.07.2004 року, КВУ «Бериславський водоканал» передано у повне господарське відання всі дороги в місті Бериславі, тротуари та водопровідні мережі, в тому числі водопровідні мережі по вул. Урицького, що свідчить про те, що даний водопровідний колодязь, в який потрапив позивач знаходиться на балансі відповідача. Крім того, з пояснень представника відповідача, даних ним при огляді місця події саме за рахунок відповідача даний водопровідний колодязь, в який потрапив позивач, після події був накритий бетонною плитою, що додатково підтверджує наявність даного колодязя на балансі відповідача. Згідно статуту КВУ «Бериславський водоканал» останнє є юридичною особою (п. 3.1.), засноване на комунальній власності територіальної громади м. Берислава і підпорядковане, підзвітне та підконтрольне Бериславській міській раді (орган управління) та не несе відповідальності за зобов'язаннями органу управління (преамбула та п. 3.5. статуту) (а. с. 134-137). Таким чином саме КВУ «Бериславський водоканал» є балансоутримувачем доріг та водопровідних мереж міста, саме на нього органом управління покладено обов'язок по утриманню доріг та водопровідних мереж міста, воно є юридичною особою та несе відповідальність за свої дії чи бездіяльність в межах належного йому майна згідно з чинним законодавством. Саме у зв'язку з неналежним виконанням КВУ «Бериславський водоканал» покладеного на нього органом управління обов'язку щодо належного та безпечного утримання доріг та водопровідних мереж міста з позивачем сталася пригода, в результаті якої він отримав тілесні ушкодження, проходив курс лікування, поніс матеріальні витрати, за спричинення яких повинен нести відповідальність саме КВУ «Бериславський водоканал». Посилання представника відповідача (КВУ «Бериславський водоканал») щодо статусу закріпленого за підприємством майна (оперативне управління чи повне господарське відання) не беруться судом до уваги, оскільки статус закріплення майна за підприємством не впливає на обсяг покладених на підприємство органом управління обов'язків. Також судом не береться до уваги заперечення відповідача (КВУ «Бериславський водоканал») щодо незаконності покладення на нього обов'язку по утриманню доріг міста, оскільки рішення Бериславської міської ради № 224 від 08.06.2004 року та розпорядження Бериславського міського голови № 196 від 25.08.2004 року, якими такий обов'язок покладено саме на КВУ «Бериславський водоканал», на момент винесення рішення по даній справі ніким не оскаржені та не скасовані. Вимоги позивача про стягнення матеріальної шкоди підлягають частковому задоволенню в розмірі 85,33 грн., які складаються із вартості коштів за придбання ліків (43,27 грн.), витрат, пов'язаних з проходженням судово-медичної експертизи (19,06) та витрат на придбання палива для поїздки до лікарні на автомобілі (23 грн.) (а. с. 9, 13). Надані позивачем копії фіскальних чеків від 12.07.2006 року та від 10.07.2006 року на загальну суму 85,49 грн. судом не приймаються як докази понесення ним матеріальних витрат з вини відповідача, оскільки позивачем не доведено наявність причинно-наслідкового зв'язку між понесеними ним витратами та спричиненою бездіяльністю відповідача шкодою. Інших доказів понесення матеріальних витрат позивачем не надано. В результаті протиправної бездіяльності відповідача позивачу було спричинено моральну шкоду, яка полягає у фізичному болю, душевних стражданнях з приводу отриманих ним тілесних ушкоджень, зміни звичного способу його життя. При визначенні розміру відшкодування нанесеної позивачу моральної шкоди, суд враховує тривалість та характер страждань позивача, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, стан його здоров'я, вік позивача, ступінь вини відповідача у спричиненій моральній шкоді, та вважає позов в цій частині підлягаючим задоволенні частково, в сумі 4000 гривень, з урахуванням принципу розумності та справедливості при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди. В решті заявлених позовних вимог слід відмовити за їх недоведеністю. Інших доказів на підтвердження своїх вимог чи заперечень сторонами не надано, про що ними підписано відповідну заяву. На підставі викладеного,

Outcome: partial