Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-11 00:00:00

Позивачі звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання про визнання права власності на самочинно збудоване майно, в обґрунтування своїх вимог зазначили, що 16.07.2008 року згідно рішення постійно діючого третейського суду при корпорації «Сила Закону» позивачі придбали у власність гуртожиток, що знаходиться в [ADDRESS]. В придбаній нерухомості, позивачі зробили реконструкцію І на даний час будівля використовується як магазин. При зверненні до КП „БТІ та МБ Полтавського району” з метою реєстрації права власності на нерухомість, позивачам було відмовлено, у зв'язку з тим, будівля реконструйована самовільно, без належного дозволу, тому позивачі змушені звернутися до суду про визнання права власності на дане майно. У попередньому судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали, надали пояснення які аналогічні викладеним в позовній заяві та просили позов задовольнити. Представник відповідача - виконавчого комітету Василівської сільської ради Полтавського району в попереднє судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи КП „БТІ та МБ Полтавського району” в попереднє судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи без їх участі. У вирішенні спору поклалися на розсуд суду. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України, при визнанні відповідачем позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з вищезазначеного, суд вважає за можливе винести рішення по справі при проведенні попереднього судового засідання. Суд, заслухавши пояснення позивачів, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що позивачам, згідно рішення постійно діючого третейського суду при корпорації «Сила Закону», на праві спільної часткової власності належить нежитлова будівля гуртожитку загальною площею 193,7 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно технічного паспорту на нежитлову будівлю (магазин), виготовленого КП „БТІ та МБ Полтавського району” від 17.10.2008 року, [PERSON] та [PERSON] належить самочинно реконструйована нежитлова будівля (магазин) [ADDRESS]. 17.10.2008 року рішенням реєстратора було відмовлено в реєстрації права власності на нерухоме майно, яке знаходиться в [ADDRESS]. Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Василевської сільської ради від 12.11.2008 року, реконструйований магазин, що належить [PERSON]. та [PERSON] ., який знаходиться в [ADDRESS] . розташований на земельній ділянці площею 0,05 га та за межі даної земельної ділянки не виходить. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону, або незаконність набуття не встановлена законом. Відповідно ст. 376 ЦК України, нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо воно збудоване або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки, суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, як самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Враховуючи викладене суд вважає, що визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та охоронювані законом інтереси інших осіб, тому позовні вимоги є доведеними в судовому порядку та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного, ст.ст. 328, 376 ЦК України,

Outcome: approved