overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-28 00:00:00

[PERSON] звертаючись з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів зазначила, що перебуває з останнім в шлюбі, зареєстрованому 26.08.1989 року Кіровською селищною Радою Дніпропетровської області. Від спільного подружнього життя мають дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON] [INFO], які проживають з нею і перебувають на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Просить стягувати аліменти на її користь на утримання дітей в розмірі 1/3 частини доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала, підтвердила обставини, на які посилається в позовній заяві та пояснила, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей на протязі чотирьох останніх років. Відповідач позов визнав повністю, не заперчує, що діти проживають з позивачкою і перебувають на її утриманні, ненадання допомоги дітям мотивує не систематичністю отримування доходів. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. В справі встановлено, що 26.08.1989 року між сторонами у справі укладений шлюб, який зареєстрований в Кіровській селищній Раді Дніпропетровської області, актовий запис №57. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON][INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей. Відповідач визнав факт проживання та перебування дітей на утриманні позивачки та ухилення його від утримання дітей. Спірні правовідносини слід регулювати ст. 180-183 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-28 00:00:00

Позивач звернулася з позовною заявою до суду, просила розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що вони уклали шлюб 12 березня 1983 року, зареєстрований Білозерським райвідділом РАЦС, актовий запис №13. Спільних дітей від цього шлюбу не мають. З початку сімейного життя відносини між ними були нормальні, однак згодом почались часті безпідставні сварки, відповідач застосовував грубу фізичну силу, вони втратили один до одного почуття любові та поваги, в даний час припинили спільне проживання, шлюб існує лише формально. Просила шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю, пояснила, що сімейне життя в них не склалось, відповідач поводить недостойно себе у побуті, в даний час припинили спільне проживання, відновлювати стосунки не бажає, просить шлюб розірвати. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, пояснив що мав наміри зберегти сім»ю, але в даний час згоден на розірвання шлюбу. Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного : Сторони 12 березня 1983 року уклали шлюб, спільних дітей не мають. Між сторонами склалися глибокі неприязні відносини, вони припинили сумісне проживання, намірів поновити подружні стосунки сторони не мають. Суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, сім"ю зберегти неможливо, вона остаточно розпалась, шлюб підлягає розірванню на підставах ст.ст.104,105,110,112 СК України. Спір про розподіл спільного майна відсутній. Витрати, пов'язані з реєстрацією розірвання шлюбу в органах РАЦС, суд покладає на сторони.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-28 00:00:00

Прокурор Білозерського району звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що відповідачка є абонентом КП "Вікторія", позивач надає їй послуги водопостачання за адресою [ADDRESS]. Однак, за період з 01.01.2007р по 1.08.2008року вона не проводила оплату за надані комунальні послуги з водопостачання, заборгованість за які склала на 1.08.2008року в сумі 497грн.70коп. В добровільному порядку відповідачка вказану заборгованість не сплатила, тому позивач просить стягнути її примусово. В судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задоволити. Представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала, надала пояснення , що відповідають вищезазначеним обставинам. Відповідачка позов визнала, згодна з розміром заборгованості, пояснила, що не сплачувала за водопостачання через нестачу коштів. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного : Із копії договору №326 від 27.12.2006р. вбачається, що відповідачка є абонентом позивача по водопостачанню, її заборгованість по сплаті вказаних платежів станом на 1.08.2008року становить 497грн.70коп., що підтверджується довідками про заборгованість відповідачки за 2007 та 2008 роки від позивача. Відповідно до ст.ст.67,68 ЖК України плата за комунальні платежі береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач(власник) жилого приміщення зобов'язаний своєчасно щомісяця вносити квартирну плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до договору. А по-скільки відповідачкою заборгованість по сплаті комунальних послуг за водопостачання в розмірі 497грн.70коп. у встановлений строк добровільно не сплачена, то вона підлягає стягненню в судовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду і просить поділити нежитлові приміщення з№1 по №12 (групи приміщень №81) по вул.. Анрі Барбюса ,№16 (літера А) загальною площею 195,50кв.м., визнавши за нею і відповідачем по Ѕ частин . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час знаходження в шлюбі нею спільно з відповідачем було придбано вищевказане нерухоме майно, яке відповідач оформив на своє ім'я, що в даний час позбавляє її можливості реалізувати своє право на вказане майно. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення посилаючись на те, що між ними, як подружжям була досягнута домовленість, відповідно до якої придбані нежитлові приміщення по вул.. А. Барбюса будуть оформлені на ім'я відповідача як єдиного власника, а позивач набуває права власності на квартиру [ADDRESS] Суд вислухавши пояснення позивача [PERSON], її представника [PERSON], представника відповідача [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу ,належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Під час судового розгляду встановлено, що позивач [PERSON] та [PERSON]. знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 29 травня 1996 року. 15 травня 2004 року [PERSON] було укладено договір про 100 відсоткове інвестування об'єкта інвестування, а саме внесено кошти у сумі 1 224 248гривень, що підтверджено довідкою №642 від 14 серпня 2006 року виданою АКБ «Аркада». 01 березня 2007 року Головним управлінням комунальної власності м. Києва було видано на ім'я [PERSON] Свідоцтва про право власності на нежилі приміщення з №1 по №12 (групи приміщень №81) по вулиці Анрі Барбюса ,№16 (літера А) загальною площею 195,50 кв. м. у Печерському районі м. Києва, яке в подальшому 19 березня 2007 року було зареєстровано відповідно до вимог чинного законодавства. Вищевикладені обставини справи свідчать про те, що нежитлові приміщення були придбані за час шлюбу подружжя [PERSON] та [PERSON] , а отже є їх спільною сумісною власністю. Суд відхиляє посилання відповідача [PERSON] про те, що між ним та позивачем була домовленість щодо вказаного майна, оскільки такі посилання не підтверджені відповідними доказами. Не встановлено і під час судового розгляду, що нежитлові приміщення були придбані за кошти , що належали відповідачу особисто або після припинення шлюбних відносин. Отже суд виходить з того , що за час шлюбу сторонами були придбані нежитлові приміщення, частки в яких є рівними. Судові витрати підлягають відшкодуванню виходячи з вартості частки оспорюваного майна. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-28 00:00:00

15 вересня 2008 року [PERSON] зверну-лася до Іллічівського міського суд Одеської області із позо-вом до [PERSON] про розірвання шлюбу (а.с.2). Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 29 квітня 1960 року вона уклала з відповідачем шлюб. Від шлюбу неповноліт-ніх дітей не мають. Одруження з відповідачем виявилось невдалим. У них різні погляди на сімейне життя і шлюбні стосунки. Вони втратили взаємну повагу, у зв'язку з чим шлюбні відносини припинені, сумісне господарство не ведеться. Фактично сім'я розпалася і її збереження не можливо, так як з 1960 року відповідач проживає окремо. Відповідач не бажає йти до органів РАЦС для оформлення заяви про розірвання шлюбу. За таких обставин вона (позивачка) вимушена звернутися до суду із зазначеним позовом. Позивачка та її представник в судовому засіданні підтримали позов та просять задовольнити його. Відповідач, який належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, з невідомих суду причин, та від нього не надійшло повідомлення про причини неявки. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України - “у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи”. У зв'язку з неявкою відповідача без поважних причин, враховуючи згоду позивачки та її представника на ухвалення заочного рішення, судом ухвалено рішення про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивачки, її представника та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, за наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідно-сини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 29 квітня 1960 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області 23 лютого 2000 року, актовий запис №17 від 29 квітня 1960 року (а.с.3). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають але відповідач ухиляється від явки до органів РАЦС з питання оформлення відповідної заяви про розірвання шлюбу. Шлюб у сторін перший. Сім'я розпалася і її збереження не можливо, тому що між сторонами склалися вкрай неприязні стосунки, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки. На примирення позивачка не згодна. Висновки суду підтверджуються поясненнями позивачки, її представника та матеріалами справи. У відповідності до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу супере-чило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-28 00:00:00

Представник позивача наполягає на позовних вимогах і пояснила , що у відповідача склалась заборгованість в сумі 3321 грн. 95 коп., які просить стягнути , а також стягнути витрати по справі . Відповідачка позов визнає і пояснила , що борг утворився із-за тяжкого матеріального стану. Із копії договору № 18/1 від 29.10.2006 ( а.с.6-7) слідує , що між сторонами укладена угода про надання послуг з централізованого опалення , постачання холодної води , де в п.8 передбачено , що розрахунковим періодом є календарний місяць . Платежі за спожиті послуги вносяться не пізніше 10 числа місяця , що настає за розрахунковим згідно затверджених тарифів . Із копії виписки зворотньої відомості по особовому рахунку [NUMBER] [PERSON], за період з 01.07.2005 р., по 01.08.2008 р. ( а.с.9-13) слідує , що заборгованість за надання комунальних послуг становить 3321,95 грн., а із виписки від 01.09.08 р. ( а.с. 8) заборгованість становить 3321 грн. 95 коп. У відповідності зі ст. 68 Житлового Кодексу України , наймач зобов”язаний своєчасно вносити квартирну плату за комунальні послуги . Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках , державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки , встановлені Радою Міністрів України . Заслухавши сторони , ознайомившись з матеріалами справи суд вважає , що позовні вимоги підлягають задоволенню . В судовому засіданні встановлено , що відповідач несплачує комунальні послуги , що підтверджується копією особового рахунку , та не заперечувалося відповідачкою , також встановлено , що заборгованість складає 3321 грн.95 коп. На підставі викладеного суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки заборгованість за надання комунальних послуг в сумі 3321 грн. 95 коп . Також з відповідачки необхідно стягнути судовий збір за ст. 88 ЦПК України та витрати за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи за ст. 81 ЦПК України .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-28 00:00:00

У вересні 2008 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого вказав, що йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу № 1-1321 від 07.11.2003р. належить домоволодіння [ADDRESS]. Будинок розташований на земельній ділянці, яку було виділено первинному забудовнику на підставі рішення виконкому Іллічівськом районної ради депутатів трудящих від 21.09.1960р. за № 18. З метою покращення житлових умов він звів до будинку нежитлову прибудову літ.А1-1 та гараж літ.В-1. В теперішній час він бажає розпорядитися належним йому майном, що є неможливим, оскільки прибудови були збудовані самочинно, без належним чином оформленого проекту. Просив визнати за ним право власності на самочинно зведені нежитлову прибудову літ.А1-1 та гараж літ.В-1, включивши їх до складу домоволодіння [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Представник відповідача - Маріупольської міської ради в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, оскільки самочинно зведені нежитлова прибудова літ.А1-1 та гараж літ.В-1, розташовані за адресою: [ADDRESS], відповідають будівельно-технічним нормам, що підтверджується висновком експерта в галузі будівництва від 21.09.2008р. за № 1419. Відповідно до вимог ст. 376 ЦК України, право власності на самочинно збудоване майно може бути за рішенням суду визнано за особою, яка його здійснила, якщо це не порушує прав інших осіб. За таких обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-28 00:00:00

У вересні 2008 року [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в обґрунтування якого вказала, що [INFO] помер [PERSON], після смерті котрого відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS]. Будинок розташований на земельній ділянці, яка була зареєстрована за ЖКВ заводу імені Ілліча на підставі квартальної зйомки, затвердженої рішенням міськвиконкому № 20 від 23.08.1956р. Вона є єдиною спадкоємицею після смерті [PERSON] за заповітом. Тому почала оформлювати свої спадкові права, в процесі чого з'ясувалося, що [PERSON] за життя з метою покращення житлових умов самочинно звів до будинку житлову прибудову літ.А2-1, житловою площею 12,2 кв.м., загальною площею 19,3 кв.м. та сіни літ.а4-1. Просила визнати за [PERSON], померлим [INFO], право власності на самочинно зведені житлову прибудову літ.А2-1, житловою площею 12,2 кв.м., загальною площею 19,3 кв.м. та сіни літ.а4-1, включивши їх до складу квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні позивачка вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Представник відповідача - Маріупольської міської ради в судове засідання не з'явилася. В цьому випадку суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки самочинно зведені житлова прибудова літ.А2-1, житловою площею 12,2 кв.м., загальною площею 19,3 кв.м. та сіни літ.а4-1, розташовані за адресою: [ADDRESS], відповідають будівельно-технічним нормам, що підтверджується висновком експерта в галузі будівництва від 26.08.2008р. за № 1418. Відповідно до вимог ст. 376 ЦК України, право власності на самочинно збудоване майно може бути за рішенням суду визнано за особою, яка його здійснила, якщо це не порушує прав інших осіб. За таких обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-28 00:00:00

У вересні 2008 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 06 листопада 2004 року вони з відповідачкой зареєстрували шлюб у Маріупольському міському відділі реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів громадянського стану був зроблений запис за № 731. Від шлюбу [INFO] народилась донька [PERSON]. З липня 2008 року вони з відповідачкою однією сім'єю не проживають через втрату взаємного почуття поваги та любові. Вважає, що сім&acute;я розпалась остаточно і надалі не може бути збережена. За час шлюбу він з відповідачкою придбали житловий будинок [ADDRESS] вартістю 38754 гривень, який належить їм на праві спільної часткової власності, земельну ділянку загальною площею 0,1104 га, розташовану по вул. Першого Травня, 97а в смт Сартана м. Маріуполя, яка належить сторонам на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку серії АЕ № 709890 і серії АЕ № 709889 від 04.03.2008 року та автомобіль HYUNDAI GETZ, реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 40000 гривень, які належать їм на праві спільної сумісної власності. Просив суд шлюб між ним та відповідачкою розірвати. Також просив розділити вказане майно, визнавши за ним право власності на житловий будинок[ADDRESS] та земельну ділянку, розташовану за тією ж адресою. Визнати за відповідачкою право власності на автомобіль HYUNDAI GETZ, реєстраційний номер [NUMBER]. У судовому засіданні позивач позов підтримав в повному обсязі та просив шлюб між ним та відповідачкою розірвати, оскільки вони не проживають разом, втратили почуття любові та поваги один до одного. Розділити належне їм майно, визнавши за ним право власності на житловий будинок[ADDRESS] та земельну ділянку, розташовану за тією ж адресою, а за відповідачкою визнати право власності на автомобіль HYUNDAI GETZ, реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, надіслала заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти задоволення позову у попередньому судовому засіданні. Суд, вислухавши позивача, та приймаючи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню без дослідження доказів, шлюб підлягає розірванню, за позивачем слід визнати право власності на житловий будинок[ADDRESS] та земельну ділянку, розташовану за тією ж адресою, а за відповідачкою визнати право власності на автомобіль HYUNDAI GETZ, реєстраційний номер [NUMBER]. Витрати, пов'язані з реєстрацією розірвання шлюбу в органах РАЦС слід покласти на позивача за його вимогою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-28 00:00:00

1.07.2008 р. до суду заявлено цей позов. В судовому засіданні ухвалено про заочний розгляд справи. Позивач просив суд розірвати їх з відповідачкою шлюб через відсутність любові, поваги, взаєморозуміння, спільних життєвих інтересів, різність поглядів на життя, сварки; півроку вони подружніх стосунків не підтримують, разом не проживають, миритися позивач не бажає, неповнолітня дитина знаходиться в інтернаті, спірного майна не мають. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, про що свідчить опубліковане в газеті «Урядовий кур'єр» оголошення про розгляд справи (а.с. 17), що дає підстави суду ухвалити заочне рішення. Оскільки, доводи позивача підтверджують, що сім`я сторін розпалася остаточно, то шлюб сторін необхідно розірвати на підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, як такий, що суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-28 00:00:00

Позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем, тому що сімейне життя не склалося, через відсутність взаємопорозуміння і не сумісності характерів, що привело до розладу в родині. Крім того, подружні відносини з відповідачем не підтримують, спільного господарства не ведуть, єдиного бюджету не мають, у кожного своє життя, разом не проживають, почуття кохання втрачене, подальше спільне життя та збереження родини неможливі. Позивач у судове засідання не з'явилася надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, на позові наполягає. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день і час слухання справи сповіщений належним чином. Надав суду письмову заяву згідно з якою позовні вимоги визнає з розірванням шлюбу згоден, не заперечує проти прийняття рішення у попередньому судовому засіданні. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення у порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того закон­них підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Судом встановлено, що в юридичний шлюб, сторони вступили 26 квітня 2005 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу[NUMBER] (л.с.6). Від спільного шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] року народження, що підтверджується копією свідоцтва про народження[NUMBER] (л.с.7). Подальше спільне життя подружжя й збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому що вони разом не живуть, подружні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, єдиного бюджету не мають, що суперечить ст.3 Сімейного Кодексу України, яка говорить, що родину становлять спільно проживаючі особи, пов'язані загальним побутом, що мають права й обов'язки. Шлюб сторін так само перешкоджає їм здійснити право на проживання в родині, передбачене ст.4 Сімейного Кодексу України. При таких обставинах суд вважає, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, родину зберегти не можливо, вона розпалася остаточно і шлюб необхідно розірвати, поклавши видатки на відповідача.

Outcome: approved