Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-04 00:00:00

В жовтні 2008 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Вознесенської міської ради Миколаївської області про визначення часток в спільній сумісній власності, в якому вказувала, що [INFO] року органом приватизації [PERSON] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] було передано в спільну сумісну власність квартиру [ADDRESS] . 10 грудня 2007 року померла її бабуся – [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з належної їй частки квартири та часток, які перейшли їй в порядку спадкування після смерті: [PERSON] , що помер [INFO] року та [PERSON] , що помер [INFO] року. [PERSON] , як спадкоємиця за правом представлення, що прийняла спадщину, звернулася в липні 2008 року до нотаріальної контори за місцем її відкриття з метою оформлення спадкових прав, однак нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину щодо спірного майна. Відмову нотаріус обґрунтував тим, що в свідоцтві про право власності на квартиру не визначені частки кожного зі співвласників майна. Невизначеність часток у праві власності щодо спірного майна унеможливлює здійснення [PERSON] права на спадщину, а також на розпорядження своєю власністю. Тому, позивачка просила визначити частки співвласників квартири [ADDRESS] а саме по 1/4 частці за кожним. Позивачка в попередньому судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала пояснення, аналогічні зазначеним в позові. Представник Вознесенської міської ради Миколаївської області в попереднє судове засідання не з’явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Суд вважає за можливе розглядати справу без участі представника Вознесенської міської ради, оскільки матеріали справи містять достатньо відомостей про права та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд прийшов до наступного. Згідно свідоцтва про право власності на житло за [NUMBER] від [INFO] року, виданого органом приватизації [PERSON] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] було передано в спільну сумісну власність квартиру [ADDRESS] . (а.с.7, 17). З матеріалів справи також вбачається, що інші співвласники майна, а саме: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] померли (а.с. 8, 9, 10). Після їхньої смерті відкрилася спадщина у вигляді права власності в спірній квартирі. Враховуючи ці обставини та особливий правовий режим майна, що знаходиться в спільній сумісній власності, позивачка, як співвласник квартири та спадкоємець, що прийняв спадщину (а.с.6-7, 12-17), не може використати своє право на отримання спадщини, а також в повному обсязі розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ч.2 ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Відповідно до абз. 3 п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» за №20 від 22 грудня 1995 року частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, видкритті після нього спадщини. Оскільки праця є основою створення і примноження власності громадян, розмір частки учасника спільної сумісної власності визначається ступенем його трудової участі, якщо інше не випливає із законодавства України. Розмір часток у спільній сумісній власності подружжя визначається за нормами Кодекса про шлюб та сім’ю. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою — частки визначаються рівними. Оскільки судом не встановлено обставин, що впливають на зміну розміру часток співвласників майна, тому відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України частки співвласників майна вважаються рівними. За такого, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved