Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-21 00:00:00

25 лютого 2008 року [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення витрат на утримання квартири та комунальних послуг, відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з листопада 1988 року по жовтень 2007 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. При цьому подружні стосунки між ними припинені в жовтні 2005 року, спільне господарство вони не вели. На підставі свідоцтва про право власності на житло від 15 січня 1997 року квартира [ADDRESS] належить їй, відповідачу [PERSON] та її доньки [PERSON], але в квартирі зареєстровані у двох з відповідачем. Починаючи з листопада 2005 року вона самостійно сплачувала витрати на утримання житла та комунальні послуги, оскільки коштів на утримання квартири відповідач не давав. При цьому [PERSON] постійно відшкодовувала їй 1/3 частину від тих сум, що вона сплачувала на оплату витрат на утримання квартири та за опалення. Позивач зазначив, що за утримання будинку за період з січня 2007 року по січень 2008 року включно нею сплачено - 391 грн. 64 коп.; за газопостачання за період з листопада 2005 року по січень 2008 року включно - 176 грн. 23 коп.; за електроенергію за період з листопада 2005 року по січень 2008 року включно - 415 грн. 11 коп.; за опалення за період з листопада 2005 року по січень 2008 року включно - 1970 грн. 22 коп.; за гарячу воду за період з листопада 2005 року по січень 2008 року включно - 995 грн. 97 коп. (1 \2 частка складає 497 грн. 98 коп.); за холодну воду та каналізацію за період з листопада 2005 року по січень 2008 року включно 655 грн. 19 коп. Під час спільного проживання вони побудували гараж, в підвалі якого спільно зберігали овочі та консервацію. Після розірвання шлюбу вона придбала 100 кг картоплі та заготовила консервацію, які зберігати у підвалі перешкоджав відповідач, оскільки привласнив собі ключі від гаражу і не давав можливості користуватися підвалом, що привело до порчі овочів. Позивач зазначив, що відповідач причинив їй моральні страждання, внаслідок завданих перешкод в користуванні гаражем, що обумовлює у неї нервові розлади, серцеве захворювання, погіршення психічного та емоційного стану, визиває депресію та безсоння. З цього приводу вона зверталась до лікаря та проводила місячне лікування. Позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь витрати на утримання квартири та комунальних послуг в розмірі 1908 грн. 55 коп., завдану моральну шкоду в розмірі 5000 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала та просила задовольнити в повному обсязі, на підставі обставин викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON], представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали та просили відмовити в його задоволенні. При цьому пояснили, що відповідач вносив плату за житлово-комунальні послуги та постійно надавав кошти позивачу на утримання квартири. Підтвердили наявність зареєстрованого за відповідачем гаражу та спростували пояснення позивача в частині здійснення ним перешкод в користуванні підвалом. Вважають, що позов задоволенню не підлягає в повному обсязі. В судовому засіданні третя особа [PERSON] позовні вимоги вважала обгрунтованими та підлягаючими задоволенню в повному обсязі. Вона зазначила, що відповідач мешкає в квартирі [ADDRESS], але плату за житлово-комунальні послуги не здійснює, при цьому чинить перешкоди в користування гаражем, в якому знаходиться підвал для зберігання овочів та консервації. Просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердив факт несплати відповідачем по справі житлово-комунальних послуг та вчинення перешкод позивачу в користуванні гаражем. Вислухавши сторони, представника відповідача [PERSON], свідка [PERSON], вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] з 5 листопада 1988 року по 11 жовтня 2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11 жовтня 2007 року (а.с. 36). Квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належить сторонам по справі, а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 15 січня 1997 року [NUMBER] (а.с. 39). Відповідно до квитанцій, залучених до матеріалів справи, квартирна плата та плата за комунальні послуги сплачені позивачем в наступних розмірах, а саме: - за утримання будинку за період з січня 2007 року по січень 2008 року включно нею сплачено 391 грн. 64 коп.; - за газопостачання за період з листопада 2005 року по січень 2008 року включно - 176 грн. 23 коп.; - за електроенергію за період з листопада 2005 року по січень 2008 року включно - 415 грн. 11 коп.; - за опалення за період з листопада 2005 року по січень 2008 року включно - 1970 грн. 22 коп.; - за гарячу воду за період з листопада 2005 року по січень 2008 року включно - 995 грн. 97 коп.; - за холодну воду та каналізацію за період з листопада 2005 року по січень 2008 року включно 655 грн. 19 коп. Оскільки вищезазначена квартира належала [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності, за угодою сторін, між ними досягнуто домовленість про сплату комунальних послуг та оплату витрат на утримання квартири в рівних частках. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що умови вищезазначеної угоди відповідачем не виконуються, витрати зі сплати квартирної плати та комунальних послуг несуть [PERSON] та [PERSON] Ці обставини підтверджені в судовому засіданні поясненнями самої позивачки [PERSON], третьої особи [PERSON], а також поясненнями допитаного в судовому засіданні свідка [PERSON], який підтвердив той факт, що відповідач не сплачує житлово-комунальні послуги та чинить перешкоди позивачу в користуванні гаражем. Відповідно до ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в квартирі, що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Доводи відповідача [PERSON], представника відповідача [PERSON] щодо внесення відповідачем плати за житлово-комунальні послуги суд не може вважати такими, що відповідають дійсності та відноситься до них критично, оскільки вони не довели в судовому засіданні, що відповідач дійсно за угодою сторін вносив плату за житло-комунальні послуги. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Суд вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] в цій частині знайшли своє повне підтвердження та підлягають задоволенню в повному обсязі, шляхом стягнення з відповідача частини всіх витрат, понесених нею на утримання квартири та сплати комунальних послуг за період з листопада 2005 року по січень 2008 року, визначеною угодою сторін, а саме: - за утримання будинку зі сплачених 391 грн. 64 коп., 1/3 частина складає 130 грн. 55 коп.; - за газопостачання зі сплачених 176 грн. 23 коп., 1/2 частина складає 88 грн. 12 коп.; - за електроенергію зі сплачених 415 грн. 11 коп.; 1/2 частина складає 207 грн. 56 коп.; - за опалення зі сплачених 1970 грн. 22 коп.; 1/3 частина складає 656 грн. 74 коп.; - за гарячу воду зі сплачених 995 грн. 97 коп.; 1/2 частина складає 497 грн. 98 коп.; - за холодну воду та каналізацію зі сплачених 655 грн. 19 коп., 1/2 частина складає 327 грн. 60 коп. Всього підлягає стягненню з відповідача 1908 грн. 55 коп. Суд вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] в частині стягнення з відповідача [PERSON] завданої моральної шкоди в розмірі 5000 грн. задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 „Про судову практику в справах щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди, роз”яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Судом встановлено, що між колишніми членами сім”ї в жовтні 2007 року виникла суперечка на підставі існуючих між ними неприязних відносин з приводу користування гаражем. Ці обставини підтвердженні поясненнями самих сторін. Доводи позивача щодо вчинення перешкод з боку відповідача в користуванні гаражем, суд не може вважати такими, що відповідають дійсності та відноситься до них критично, оскільки належні докази в підтвердження викладених обставин, суду не були надані. Суд не приймає до уваги покази свідка [PERSON] оскільки він не був свідком події в жовтні 2007 року. Суд вважає надуманими посилання позивача на неможливість користування підвалом, що призводить до порчі овочів та обумовлює у неї нервові розлади, серцеве захворювання, погіршення психічного, емоційного стану, визиває депресію і безсоння, оскільки вони не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Судом неодноразово роз'яснювалось сторонам положення ст.ст. 10, 57-60 ЦПК України та наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, а також те, що суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому суд приймає до розгляду тільки ті докази, які мають значення по справі. Приймаючи до уваги положення наведеної вище норми та співвідношуючи її з встановленими фактами, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача витрат на утримання квартири та комунальних послуг, а в частині відшкодування моральної шкоди про необхідність відмовити. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає, що з відповідача на користь позивача повинно бути стягнуто сплачений судовий збір у розмірі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 грн.

Outcome: partial