Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-05 00:00:00

Прокурор звернувся до суду з вказаним позовом. Вимоги мотивував тим, що відповідач самовільно зайняв земельну ділянку, площею 0,0021 га., яка належить позивачеві по[ADDRESS]. В дворі загального користування встановив господарську будівлю без правовстановлюючих документів. За самовільне зайняття земельної ділянки неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності. Просив зобов'язати відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, шляхом знесення господарської будівлі на вказаній земельній ділянці. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, суду пояснив обставини викладені в ній. Відповідач позовні вимоги не визнав, заперечення мотивував тим, що він протягом 12 років з дозволу житлово - експлуатаційної контори користується спірною земельною ділянкою, на якій встановлена металева будка. Він сплачував штрафи. Але земельної ділянки не звільнив, вважає, що має право користуватися нею за давністю користування. Просив в задоволенні позову відмовити. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши подані ними докази, дійшов такого висновку. Судом встановлено, що відповідно до довідки позивача від 30 вересня 2003 року № 236/0120 спірна земельна ділянка, на якій відповідач розмістив нежитлову будівлю - металеву будку, відноситься до категорії земель громадської та житлової забудови і належать до земель міської ради ( а. с. 37). З державного акту на право власності на земельну ділянку № 163546 від 25 липня 2006 року вбачається, що відповідач приватизував 0,0999 га. земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по місцю свого проживання в [ADDRESS], до якої спірна земельна ділянка не включена (а. с. 38-39). 22 червня 2007 року державний інспектор з контролю за використанням і охороною земель у Сумській області виявив самовільне зайняття земельної ділянки відповідачем в розмірі 0, 0021 га. по [ADDRESS], за що відповідач 7 липня 2007 року притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 53-1 КпАП. (а. с. 5). В зв'язку з невиконанням припису державного інспектора з контролю за використанням і охороною земель у Сумській області про припинення порушення земельного законодавства, 31 липня 2007 року відповідач притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 185-5 КпАП (а. с. 4). 8 травня 2008 року відповідач знову притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 53-1 КпАП за самовільне зайняття спірної земельної ділянки на підставі акту перевірки дотримання земельного законодавства (а. с. 9-10). 27 травня 2008 року рішенням 5 сесії Роменської міської ради вул.. Леніна в м. Ромни перейменована на вул. Соборну. Цю обставину сторони визнали в судовому засіданні. Наведені факти свідчать, що між сторонами склалися земельні правовідносини з приводу самовільного зайняття земельної ділянки. Ці правовідносини регулюються ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», ст. ст. 119, 125, 126, 212 ЗК України, де передбачено, що самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії особи, що свідчать про фактичне використання ненаданої їй земельної ділянки чи намір використовувати земельну ділянку до встановлення її меж в натурі (на місцевості), до одержання документа, що посвідчує право на неї, до його державної реєстрації та самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян, які самовільно зайняли земельні ділянки. Судом встановлено, що відповідач з порушенням визначеного порядку надання земельних ділянок, без відведення землі в натурі й одержання документа, що засвідчує право на землю, самовільно зайняв спірну земельну ділянку, розмістив на ній нежитлову будівлю - металеву будку. Посилання відповідача на набуття ним права власності на земельну ділянку за давністю користування, а саме протягом 12 років, не ґрунтується на вимогах ст. 119 ЗК України, оскільки з дати набуття чинності ЗК України, а саме з 1 січня 2002 року не минуло 15 років. А відтак, відповідач зобов'язаний повернути позивачеві спірну земельну ділянку, яка ним самовільно зайнята. В зв'язку з задоволенням позовних вимог, як це і прописано в ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На основі викладеного та

Outcome: approved