Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-16 00:00:00

29.07.2008 року позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом, в якому прохала стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] народження, та [PERSON], [INFO] народження, в розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду і до повноліття дітей. Посилалась на те, що діти знаходяться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги не надає, хоча має заробіток і можливість надавати матеріальну допомогу на їх утримання. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримувала, посилаючись на обставини викладені в ньому. Пояснила, що з відповідачем проживала однією сім»єю без реєстрації шлюбу з вересня 2000 року до 2004 року. Потім розійшлися. Проживали протягом року окремо. Відновили стосунки в 2005 році і проживали разом до листопада 2006 року. На той час вона була на 8 місяці вагітності за другим сином. Відповідач батьківство щодо обох дітей визнав. Реєстрація народжень проводилася за його особистою заявою про визнання батьківства. Інколи за її проханням [PERSON] купляє одяг для дітей. Але ця допомога не є систематичною, тому вона змушена звернутися до суду. Вона працює техпрацівницею у школі, отримує невисоку заробітну плату, тому утримувати дітей без матеріальної допомоги дуже важко. Їй відомо, що відповідач працює у ВАТ «Кременчуцький колісний завод». Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився. Про поважність причини своєї неявки суд не інформував. Судова повістка про виклик його в судове засідання на розгляд справи повернулася з відміткою про відмову адресата від одержання. Відповідно до ч.8 ст.76 ЦПК України, особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. За згоди позивача проводився заочний розгляд справи, справа вирішувалася на підставі наданих доказів. Судом встановлено, що [PERSON] відповідно до запису акту про народження № 19 від 20 липня 2001 року є батьком [PERSON], [INFO] народження, відповідно до запису акта про народження № 04 від 8 лютого 2007 року - є батьком [PERSON], 12 січня 2007 року. Відомості про батька дітей зазначені на підставі актових записів про встановлення батьківства. Отже, діти народжені під час фактичних шлюбних відносин сторін. Відповідач в даний час з сім»єю не проживає. Діти проживають разом з матір”ю, перебувають на її утриманні. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов”язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 названого кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються від дня пред”явлення позову. Таким чином, обов»язок відповідача по утриманню малолітніх дітей випливає з його особистого визнання свого батьківства щодо них. Відповідно до ч.3 ст. 10, ст.60 ЦК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач не надав заперечень щодо позову, не надав доказів, про те, що він не спроможний сплачувати аліменти в заявленому розмірі, чи про те, що підстав для їх стягнення немає, не заявляв клопотання про витребування доказів на спростування позову. Тому, виходячи із принципу змагальності сторін, суд вважає позовні вимоги доведеними, і відповідно до ст.ст. 180-183, 191 Сімейного Кодексу України, підлягаючими задоволенню. В межах суми платежу за один місяць стягнення аліментів допускається до негайного виконання. Згідно вимог ст.ст. 81, 88 ЦПК України з відповідача стягується судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Outcome: approved