Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження нерухомим майном, а саме склад-гаражем розташованим в будинку [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та суду пояснив наступне. 28.03.08 р. позивач придбав склад - гараж, що знаходиться в буд. [ADDRESS], що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 18714360 від 06.05.08 р. виданим КП «Лубенське МБТІ» [NUMBER]. У приміщенні вказаного складу-гаражу знаходиться майно відповідача: автомобіль «Камаз» в розібраному стані, металеві цистерни, труби, шифер та ін.. Останній на неодноразові прохання позивача звільнити приміщення, ніяк не реагував. На підставі цього, позивач вважає, що незаконною бездіяльністю відповідача, порушено його права, а саме-право власності на склад-гараж, розташований за вище вказаною адресою. Представник відповідача в судовому засіданні надав суду зустрічну позовну заяву, в якій вказав, що 20.11.2001 року позивач з відповідачем оформили договір купівлі-продажу НГР № 499 вказаного вище складу-гаражу на ім'я позивача, а пов'язані з цим документи відповідач взяв собі для того, щоб бути впевненим у тому, що позивач не вчинить жодних дій щодо відчуження даного майна. Прибувши до каси ВАТ СПМК-6 у м. Лубни по вул. Радянська, 212 позивач з відповідачем внесли готівкою по 7 500 (сім тисяч п'ятсот) гривень. Викладені обставини відповідач підтверджує фактом спільного використання спірного приміщення понад 8 років, наявністю в нього оригіналів документів щодо права власності на спірний склад - гараж. Також вказує, що обставини спільного придбання вказаного приміщення складу - гаражу зможе підтвердити касир ВАТ СПМК-6 м. Лубни Полтавської області, яка отримувала гроші та видавала сторонам у справі касовий ордер, а також матеріали перевірки заяви відповідача Гребінківською районною прокуратурою. Просить визнати за ним право власності на Ѕ частину спірного складу-гаражу. Заслухавши пояснення та доводи учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про повне задоволення позовних вимог [PERSON] та про відмову у задоволенні зустрічного позову [PERSON]з наступних підстав. Судом під час розгляду справи були встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 20.11.01 р. відкрите акціонерне товариство «Спеціалізована пересувна механізована колона № 6», що розташоване в м. Лубни Полтавської області по вул. Радянській, № 212, в особі голови правління Андрущенко Анатолія Андрійовича, який діє на підставі статуту, діючи через брокера брокерської контори № 1 - з однієї сторони, та [PERSON], діючи через брокера брокерської контори № 51, з другої сторони, уклали договір про купівлю-продаж склад-гаражу загальною площею 196,8 кв.м., що складається з «А-І» склад - гараж та «Б» сарай, та розташований в Полтавській області м. Гребінка по вул. Миру, № 46. Сума даного договору становить 15 000 (п'ятнадцять тисяч) гривень. Рахунок № 68 від 20.08.01 р. ВАТ СПМК-6 об'єднання «Полтаваагроспецмонтаж», що знаходиться в матеріалах даної справи, свідчить про те, що [PERSON] (позивач по справі) сплатив 15 000 (п'ятнадцять тисяч) грн. за вартість гаража, в тому числі 2 500 (дві тисячі п'ятсот) грн. ПДВ (податок на додану вартість). Договір доручення №1-165 від 20.11.01 р. про доручення Брокеру в особі [PERSON] від імені [PERSON] на торгах купити склад-гараж свідчить про те, що відповідач не являвся покупцем спірного гаражу. Крім того, доказом належності нерухомого спірного майна позивачу на праві власності, є технічний паспорт, виготовлений станом на 05.05.08 р., де вказано, що власник спірної речі є [PERSON]. Твердження відповідача про право власності на частину спірного нерухомого майна, що він користувався приміщенням складу протягом 8 років та наявність у його володінні оригіналів документів, суд не може прийняти до уваги, оскільки підставою для визнання права власності є документ, який засвідчує право власності, в даному випадку це може бути розписка, або згода на це дійсного власника нерухомого спірного майна. В даному випадку позивач не визнає право власності відповідача на Ѕ частину складу-гаражу, а тим більше оспорює його. Розписки про позику, іншого документу про сплату в рівних долях вартості речі , або ж договору про купівлю-продаж у спільну власність відповідач не надав. Щодо показів свідка (касира), яка могла б, на думку відповідача, підтвердити факт сплати сторонами вартості спірного нерухомого майна, то фактично вона не вплине на вирішення спору, так як покази даної особи судом не можуть бути прийняті до уваги з тієї причини, що остання ніяк не в змозі підтвердити чи спростувати факт приналежності коштів. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed