Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-12 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні у розмірі 39556,80 гривень, посилаючись на те, що перебувала з відповідачем у трудових відносинах, при звільненні відповідачем не проведено повного розрахунку по заробітній платі, в зв'язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 9169,80 гривень. Рішенням суду від 13.05.2005 року стягнуто на її користь зазначену суму заборгованості по заробітній платі. Але до теперішнього часу рішення не виконано, в зв'язку з чим вона просить стягнути з відповідача середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період травень 2004 року - травень 2008 року у розмірі 39556,80 гривень. У судовому засіданні позивачка свої вимоги, викладені в позові, підтримала у повному обсязі і просила задовольнити позов, посилаючись на обставини, викладені в ньому. Відповідач позов не визнав, просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивачкою пропущено тримісячний строк на звернення до суду з даним позовом, що передбачено ст. 233 КЗпП України. Крім того, рішенням Краснолуцького міського суду Луганської області від 13.05.2005 р. на користь позивачці вже стягнуто з відповідача заборгованість по заробітній платі з урахуванням компенсації, тому звертаючись до суду з позовом про стягнення середнього заробітку, позивачка ставить питання про стягнення сум за невиконання судового рішення, що суперечить ст. 117 КЗпП України. Суд заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлено, що позивачка перебувала з відповідачем в трудових відносинах з 04.08.1988 р., звільнилась12.05.2004 року відповідно до п. 5 ст. 36 КЗпП України. Заробітна плата позивачці при звільненні не виплачена та становила 9169,80 гривень. Рішенням Краснолуцького міського суду Луганської області від 13.05.2005 р. на користь позивачці стягнуто з відповідача заборгованість по заробітній платі у розмірі 9169,80 гривень та компенсацію за втрату частини заробітної плати - 2242,72 гривень. Рішення набрало законної сили, однак на час подачі позову про стягнення середнього заробітку не виконано відповідачем. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, а саме в день звільнення, або якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки розрахунку, а при не проведенні останнього до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Днем фактичного розрахунку позивачці необхідно вважати 13.05.2005 року, тобто день постановлення рішення Краснолуцького міського суду Луганської області про стягнення заборгованість по заробітній платі. Пред'являючи вимоги про стягнення середнього заробітку на день остаточного розрахунку відповідно до ст. 117 КЗпП України, позивачка ставить питання про стягнення сум за невиконання рішення. Оскільки трудовим законодавством, ст. 117 КЗпП України не передбачено стягнення середнього заробітку за невиконання судових рішень у трудових спорах, у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Outcome: approved