Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-23 00:00:00

із позовною заявою про визнання права власності на нерухоме майно звернулася [PERSON] до Деснянської селищної ради у якому просить суд визнати за нею право власності на нежитлову будівлю[ADDRESS]. Мотивує свої вимоги тим, що 23 січня 2001 року вона уклала Договір оренди земельної ділянки з Деснянською селищною радою, згідно до якого їй було передано в оренду строком до 23.01.2006 року земельну ділянку площею 0,0130 га. Дана земельна ділянка була передана з метою розташування на ній торгового павільйону. Відповідно до акта вибору земельної ділянки від 06 жовтня 2000 року та на підставі рішення Деснянської селищної ради № 116 від 19 жовтня 2000 року нею на вказаній земельній ділянці був збудований торговий павільйон (в складі магазину ТПП на 1 робоче місце та кафе на 23 посадкових місця) по [ADDRESS]. Будівництво було завершене в 2008 році. При зверненні до місцевої інспекції державного архітектурно-будівельного контролю, їй було відмовлено у введенні новоствореного нерухомого майна в експлуатацію, а збудований об'єкт визнано об'єктом самочинного будівництва. У судове засідання позивачка [PERSON]. не з'явилася, при цьому подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги повністю підтримує. Представник відповідача Деснянської селищної ради у судове засідання не з'явився, при цьому подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги повністю визнає. У судовому засіданні встановлені такі факти і відповідні правові відносини: рішенням № 133 від 18 листопада 2000 року Деснянської селищної ради було надано земельну ділянку у довгострокове користування на умовах оренди строком на 5 років приватному підприємцю [PERSON]. загальною площею 0,0130 га в смт. Десна на торговій площі; рішенням № 116 від 19 листопада 2000 року Деснянської селищної ради було надано дозвіл приватному підприємцю [PERSON] на складання проекту виділення земельної ділянки 12 х 9,3 кв. м. для будівництва торговельного павільйону; 30 жовтня 2000 року було складено проектування та будівництва торгового павільйону [PERSON]. в смт. Десна; 23 січня 2001 року між Деснянською селищною радою та [PERSON]було укладено договір оренди земельної ділянки площею 0,0130 га до 23 січня 2006 року; рішенням № 24 від 28.02.2006 року Деснянської селищної ради було надано дозвіл приватному підприємцю [PERSON]. на розробку технічної документації щодо відведення земельної ділянки для пристосування існуючого приміщення під магазин та закусочну площею 0,0182 га та 0,0616 під зелений газон, розташований по [ADDRESS], строком на 49 років за рахунок земель Деснянської селищної ради, змінити статус торгового об'єкта який розташований по [ADDRESS] на магазин/закусочна; відповідно до довідки-характеристики Ніжинського МБТІ нежитлова будівля (магазин) в [ADDRESS]в БТІ не зареєстровано. Вартість будівлі становить 424 гривні. Дослідивши матеріали цивільної справи суд вважає, що позов є обґрунтований і підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була їм відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Згідно до ч. 3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети , за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Із цього випливає, що необхідними умовами такого узаконення є: відведення для цієї мети в установленому порядку самочинному забудовнику земельної ділянки; відсутність заперечень з боку власника (користувача) земельної ділянки; відсутність порушення в результаті самочинної забудови прав інших осіб. При судовому розгляді справи було встановлено, що [PERSON]. рішенням № 24 від 28.02.2006 року Деснянської селищної ради було надано дозвіл на розробку технічної документації щодо відведення земельної ділянки для пристосування існуючого приміщення під магазин та закусочну площею 0,0182 га та 0,0616 під зелений газон, розташований по [ADDRESS], строком на 49 років за рахунок земель Деснянської селищної ради. Відповідач по справі, він же власник земельної ділянки, визнав позовні вимоги і не заперечив проти винесення рішення на користь позивачки. Крім цього встановлено, що в результаті самочинної забудови відсутні порушення прав інших осіб. Отже існують всі три умови, які необхідні для визнання права власності на нежитлову будівлю[ADDRESS] за [PERSON]. Суд відповідно до ст.130 ЦПК України з'ясував можливість врегулювання спору до судового розгляду, так як відповідач визнав позов, і вважає за необхідне його задовольнити відповідно до ст.174 ч.4 ЦПК України, яка передбачає, що у разі визнання позову відповідачем суд, за наявності для того підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved