Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-29 00:00:00

Позивачка звернулась до суду 09 вересня 2008 року з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що вона перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 28 січня 1995 року, від якого вони мають спільну дитину - [PERSON],[INFO], батьком якої являється і зареєстрований відповідач по справі. Дитина постійно мешкає з позивачкою. Угоду про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідач працює, але являється інвалідом 2 групи, інших аліментних зобов'язань не має. В зв'язку з викладеним позивачка звернулась до суду і просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/3 частини усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісяця, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка уточнила позовні вимоги просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ј частини усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісяця, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач проти задоволення уточнених позовних вимог [PERSON] не заперечував. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28 січня 1995 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу. Від вказаного шлюбу вони мають дитину - [PERSON],[INFO], батьком якої являється і зареєстрований відповідач по справі, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. Подружнє життя сторін не склалось, на даний час вони мешкають окремо, дитина проживає разом з позивачкою і повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, не забезпечує її необхідними засобами до існування. Матеріалами справи також було встановлено, що відповідач являється інвалідом другої групи з дитинства, однак він працює, інших аліментних зобов'язань або утриманців не має, даний факт відповідач підтвердив в судовому засіданні, надавши посвідчення інваліда. В судовому засіданні позивачка уточнила позовні вимоги, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ј частини усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісяця, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Викладене підтверджується матеріалами справи. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. На підставі ст. ст. 182-183 Сімейного кодексу України розмір аліментів, які стягуються на утримання дитини, встановлюються судом з урахуванням: стану здоров'я та матеріального становища дитини; стану здоров'я та матеріального становища платника аліментів; наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інших обставин, що мають істотне значення, як частина заробітку чи доходу відповідача по справі при умові, що розмір аліментів на одну дитину не може бути менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 21 січня 1993 року № 7-93 “Про державне мито” як інвалід другої групи [PERSON] звільнений від сплати судових витрат. Відповідно до ст. ст. 81 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 7 грн. 50 коп., позивачку від цих витрат звільнити. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved