Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-25 00:00:00

ВАТ «Донецькобленерго» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію, в якому зазначило, що на підставі відкритого особового рахунку № 332-228 відповідач є споживачем електроенергії, а ВАТ «Донецькобленерго» постачальником. Згідно п. 42 Правил користування електроенергією для населення споживач зобов'язаний сплачувати за спожиту електроенергію. Розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати є календарний місяць. Плата вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця. Згідно розрахунку заборгованості за спожиту електроенергію відповідно до особового рахунку № 332-228 несплачена вартість електроенергії відповідача на 19.02.2007р склала 590,67грн. Просить стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості та судові витрати у сумі 30грн. В судовому засіданні представник позивача Видющенко позовні вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила, що відповідач [PERSON] мешкав в квартирі [ADDRESS] і користувався електричною енергією. На ім'я відповідача відкритий особовий рахунок №332-228.Відповідач не регулярно сплачував спожиту електроенергію. За період з 29.04.1998року по 19.02.2008року має заборгованість на суму 590,67грн, з урахуванням змін тарифів на електроенергію. Представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача 590,67грн та витрати по оплаті на інформаційно-технічне забезпечення у сумі 30грн. Відповідач у судове засідання не з'явилася. В суд надана повістка з надписом посадової особи домоуправління (КП “Служба єдиного замовника») за останнім відомим місцем мешкання відповідача ([ADDRESS]) про неможливість її вручення із-за відсутності адресата. Інше місце перебування відповідача суду невідоме. Суд прийняв рішення про заочний розгляд справи. Суд дослідивши докази по справі, вважає, що позовні вимоги ВАТ «Донецькобленерго» підлягають задоволенню частково. Згідно п.42 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року №1357, споживач електроенергії зобов'язаний оплачувати спожиту електроенергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Згідно п. 20 вказаних Правил розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електроенергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електроенергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Суд встановив, що відповідач [PERSON] мешкав в квартирі [ADDRESS] та користувався електроенергією до 05.12.2007р. На його ім'я відкритий особовий рахунок № 332-228 і відповідач фактично використовував електроенергію. Таким чином, суд вважає, що між ВАТ «Донецькобленерго» та [PERSON] був укладений усний договір, згідно якому ВАТ «Донецькобленерго» зобов'язується постачати електроенергію, а [PERSON] - її оплачувати. Відповідач фактично користувався електроенергією, але оплачував її нерегулярно, що підтверджується особовим рахунком № 332-228, то б то не виконував свої зобов'язання. Відповідно до ст. 71 ЦК України 1963року, який діяв до 01.01.2004року, загальний строк для захисту особи, право якої порушено встановлюється в три роки. Згідно ст.75 цього ж кодексу позовна давність застосовується судом незалежно від заяви сторін. Суд встановив, що трирічний строк позовної давності для стягнення з відповідача заборгованості за період з 29 квітня 1998року до 01 січня 2004року позивачем пропущено без поважних причин. Суд встановив, що підстав для поновлення строку позовної давності для стягнення з відповідача заборгованості за період з 29 квітня 1998року до 01.01.2004року не має. Відповідно до ст. 267 ЦК України, який діє з 01.01.2004р., позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. На час розгляду справи така заява суду сторонами не надана. Тому суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість за спожиту електроенергію за період з 01.01.2004року по 19.02.2008року. Вартість 1квт/год до 01.05.2006р складала 0,156грн, з 01.05.2006р до 01.09.2006р діючий тариф - 0,195грн, з 01.09.2006р. по теперішній час діючий тариф 0,2436грн. Суд встановив, що розрахункове споживання електроенергії на день складає 2 кВт (а.с.5). За період 01.01.2004року по 30.04.06р. розрахункове споживання електроенергії відповідачем складає 1680кВт (840дн * 2кВт) на суму 262,08грн. За цей період відповідач оплатив за 769 кВт у сумі 119,96грн (а.с.9). За період з 30.04.06. по 30.08.06р розрахункове споживання електроенергії відповідачем є 313кВт на суму 61,04грн. Оплата у цей період не відбувалася. За період з 01.09.06р по 19.02.08р використано відповідачем 366кВт електроенергії на суму 81,84грн. Оплачено у цей період 171,74грн. Таким чином за період з 01.01.04р по 17.02.08р. відповідачем використано 2359кВт на суму 113,26грн (262,08+61,04+81,84- 119,96-171,74) з урахуванням змін на тарифи, яка і підлягає примусовому стягненню з відповідача. В решті позову суд вважає необхідним відмовити. Крім того, згідно ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи у сумі 30грн. та в місцевий бюджет витрати у виді судового збору у сумі 51 грн.

Outcome: approved