Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-19 00:00:00

Позивачка [PERSON]. звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON]. про поділ майна подружжя, мотивуючи свій позов тим, що 09 серпня 1980 року у міському відділі РАЦС м.Лубни Полтавської області вона зареєструвала з Відповідачем шлюб. Шлюбні відносини між ними припинились. Під час їхнього подружнього життя вони придбали спільне майно, а саме: зареєстровані на ім'я відповідача [PERSON]. транспортні засоби автомобіль ВАЗ-21213 д/н [NUMBER], 2004 року випуску , придбаний 04.06.2004 року за 47 000 гривень, який з урахуванням зносу на даний час коштує 45000 гривень, автомобіль ЗАЗ-968 д/н[NUMBER] 1985 року випуску, придбаний 18.06.1986 року, який на даний час, з урахуванням зносу, коштує 2500 гривень, причеп ПГА 1, д/н [NUMBER], 2006 року випуску, придбаний 07.06.2006 року, який коштує 1000 гривень. Загальна вартість вищевказаних транспортних засобів складає 48500 гривень. У зв”язку з тим, що відповідач [PERSON]. добровільно не бажає розділити спільно нажите майно подружжя, також, виходячи з того, що транспортні засоби відносяться до неподільного майна, позивачка [PERSON]. прохає суд винести рішення, яким провести поділ майна між нею та відповідачем[PERSON]. наступним чином: транспортні засоби залишити у власності відповідача і стягнути з нього на її користь половину вартості транспортних засобів, яка складає 24 250 гривень. Крім цього, позивачка [PERSON]. прохає суд стягнути з відповідача [PERSON]. на її користь всі судові витрати, а саме: 248 гривень по сплаті судового збору, 30 гривень по сплаті витрат на ІТЗ розгляду справи. В судовому засіданні позивачка [PERSON]. змінила та уточнила свої позовні вимоги, а саме: прохала суд визнати автомобілі ВАЗ-21213 д/н [NUMBER], 2004 року випуску та ЗАЗ-968 д/н[NUMBER] 1985 року випуску, спільним майном подружжя - її та відповідача [PERSON]. Визнати за нею право власності на Ѕ частину спільного майна подружжя, яке складається з автомобілів ВАЗ-21213 д/н [NUMBER], 2004 року випуску та ЗАЗ-968 д/н[NUMBER] 1985 року випуску. Провести поділ майна між нею та відповідачем[PERSON]. наступним чином - транспортні засоби залишити у власності відповідача і стягнути з нього на її користь половину вартості транспортних засобів, яка складає 13312 гривень 50 копійок та стягнути з відповідача на її користь 300 гривень за проведення судової авто товарознавчої експертизи, 242 гривні 50 копійок судового збору, 30 гривень витрат на ІТЗ розгляду справи . Позивачка від позовної вимоги щодо поділу причепа ПГА 1, 2006 року випуску, д.н. [NUMBER]відмовилася, оскільки причеп придбаний відповідачем після розірвання шлюбу. 13.08.2008 року ухвалою суду прийнято відмову від позову в цій частини . Представник позивачки [PERSON]підтримав позовні вимоги [PERSON]., прохав їх задовольнити. Відповідач [PERSON]. та його представник [PERSON]. позовні вимоги не визнали, мотивуючи тим, що дійсно автомобіль ВАЗ 212113, д.н. [NUMBER] був придбаний під час подружнього життя, але кошти на придбання автомобіля [PERSON]. в кінці 2003 року взяв у борг у свого брата [PERSON], який зобов'язався повернути їх до кінця 2010 року. В даний час цей борг не повернутий. Автомобіль ЗАЗ 968 д.н. [NUMBER] був Відповідачем проданий ще у березні 2006 року на запчастини, в період подружнього життя, отриманні кошти були вкладені в сімейний бюджет. Суд, заслухавши сторони, свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.1 ст..60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу) . Згідно ч.1 ст..70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Судом встановлено, що позивачка [PERSON]. та відповідач [PERSON]. 09.08.1980 року зареєстрували шлюб у міському відділі РАЦС м.Лубни Полтавської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.5). 14 квітня 2006 року шлюб між позивачкою [PERSON] та відповідачем[PERSON]. було розірвано, згідно постанови Відділу РАЦС по м.Лубни Лубенського міськрайонного управління юстиції № 15/02-44 (а.с.48). З листа начальника Лубенського ВРЕР № 171 від 31.01.2008 року (а.с.6) вбачається, що за відповідачем[PERSON]. значаться слідуючи транспортні засоби : автомобіль ВАЗ-21213 д/н [NUMBER], 2004 року випуску, автомобіль ЗАЗ-968 д/н[NUMBER] 1985 року випуску . В березні 2006 року Відповідач продав автомобіль ЗАЗ-968 д/н [NUMBER] СК громадянину [PERSON]. на запчастини. Виручені кошти були вкладені в сімейний бюджет. Факт продажу автомобіля ЗАЗ під час шлюбу підтверджується показами свідка [PERSON]. Також зазначений факт в судовому засіданні не заперечувала позивачка . Оскільки автомобіль ЗАЗ був проданий під час шлюбу, кошти були вкладені в сімейний бюджет, суд вважає, що в даному випадку відсутній предмет спору, а тому в позовних вимогах щодо визнання автомобіля ЗАЗ спільним майном подружжя, визнання права власності на Ѕ частину вищевказаного автомобіля, стягнення з відповідача на користь позивачки 606 гривень - половину вартості автомобіля ЗАЗ, слід відмовити за безпідставністю. Крім цього, судом встановлено, що за час шлюбу подружжя Грозинських 04.06.2004 року придбали автомобіль ВАЗ 212113, д.н. [NUMBER] . Зазначений автомобіль був зареєстрований в Лубенському ВРЕВ на відповідача [PERSON]., про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії ІХС № 400619 (а.с.29) . Відповідно до ст.60 СК України даний автомобіль набутий за час шлюбу і належить сторонам на праві спільної сумісної власності . Згідно ст.70 СК України, ст.ст.357, 328 ЦК України, позивачка є власницею Ѕ частини автомобіля ВАЗ 212113, д.н. [NUMBER] . Суд відноситься критично, до заперечень відповідача і до пояснень свідка[PERSON]. відносно того, що кошти на придбання автомобіля відповідач [PERSON]. в кінці 2003 року взяв у борг у [PERSON] ., який зобов'язався повернути до кінця 2010 року, оскільки свідок [PERSON]. є рідним братом відповідача і має свою заінтересованість, [PERSON]. є інвалідом першої групи, що підтверджується довідкою МСЕ серії 7-66 КА № 0294950 (а.с.42), і не міг при наявності інвалідності заробити гроші, щоб надати у борг своєму рідному брату. Навіть при продажі квартир[PERSON] у 1998 році та у 2001 році, згідно відповідних договорів купівлі-продажу (а.с. 43-46), останній отримав 23 149 гривень, а у борг нібито відповідачу [PERSON]. дав, відповідно до розписки від 27.12.2003 року (а.с.47) 35 750 гривень. На думку суду, інвалід першої групи позбавлений можливості заробити ще 12 601 гривню, а також суд відносить критично до боргової розписки від 27.12.2003 року, оскільки протягом 1998 -2003 років свідок [PERSON]. не міг тримати у себе вдома гроші від проданих квартир, враховуючи високий рівень інфляції в нашій країні. Тим більше факт взяття у борг коштів відповідачем у свідка заперечує позивачка, яка в судовому засіданні заявила, що [PERSON]. ніколи у свого брата кошти у борг не брав, а навпаки допомагав. Позивач під час придбання спірного автомобіля ніде не працював, вона працювала і працює в даний час неофіційно реалізатором на Лубенському центральному ринку, про що не заперечує сам відповідач. Таким чином суд вважає, що відповідач, відповідно до ст.60 ЦПК України, не спростував і судом не здобуто доказів спростування презумпції права спільної сумісної власності подружжя на автомобіль ВАЗ 212113, д.н. [NUMBER], встановленої ст.60 СК України .А отже, вищевказаний автомобіль є спільною сумісною власністю сторін, є підстави визнати за позивачкою право власності на Ѕ частину спірного автомобіля, і відповідно до ст.71 СК України слід даний транспортний засіб залишити у відповідача, і стягнути з нього на користь позивачки половину вартості автомобіля ВАЗ 212113, яка складає 12 706 гривень 50 копійок, відповідно до висновку експерта ТОВ Регіональної оціночної компанії „Полтаваексперт” (а.с.16-36), згідно якого встановлено, що станом на 01.09.2008 року ринкова вартість автомобіля ВАЗ-21213 д/н [NUMBER], 2004 року випуску складає 25 413 гривень . На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати, а саме оплата судового збору в розмірі 127 гривень 05 копійок, 30 гривень витрат на ІТЗ розгляду справи, 300 гривень за проведення судової автотоварознавчої експертизи (а.с.50). На підставі викладеного та

Outcome: partial