Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-08 00:00:00

В серпні 2008 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Вознесенської міської ради Миколаївської області про визначення часток в спільній сумісній власності в якому вказувала, що [INFO]померла її мати - [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на належну їй частку квартири [ADDRESS]. Зазначена квартира належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON]. [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом, що прийняла спадщину, звернулася в липні 2008 року до нотаріальної контори за місцем її відкриття з метою оформлення спадкових прав, однак нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину щодо спірного майна. Відмову нотаріус обґрунтував тим, що в свідоцтві про право власності на квартиру не визначені частки кожного зі співвласників майна. Невизначеність часток у праві власності щодо спірного майна унеможливлює здійснення [PERSON] права на розпорядження своєю власністю, а також права на спадщину. Тому, позивачка просила визначити частки співвласників квартири [ADDRESS], а саме по Ѕ частці кожному. Позивачка в попередньому судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала пояснення, аналогічні зазначеним в позові. Представник Вознесенської міської ради Миколаївської області в попереднє судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд прийшов до наступного. Згідно свідоцтва про право власності на житло за №1222 від 06 квітня 1994 року, виданого органом приватизації Знам'янського відділку Одеської залізниці [PERSON] та [PERSON] було передано в спільну сумісну власність квартиру [ADDRESS] (а.с.6, 10). [INFO][PERSON] померла - (а.с. 5). Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді права власності в спірній квартирі. Враховуючи ці обставини та особливий правовий режим майна, що знаходиться в спільній сумісній власності, позивачка, як співвласник квартири та спадкоємець першої черги за законом (а.с.6, 10, 13, 14), не може використати своє право на отримання спадщини, а також в повному обсязі розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ч.2 ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Відповідно до абз. 3 п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» за №20 від 22 грудня 1995 року частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, видкритті після нього спадщини. Оскільки праця є основою створення і примноження власності громадян, розмір частки учасника спільної сумісної власності визначається ступенем його трудової участі, якщо інше не випливає із законодавства України. Розмір часток у спільній сумісній власності подружжя визначається за нормами Кодекса про шлюб та сім'ю. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Оскільки судом не встановлено обставин, що впливають на зміну розміру часток співвласників майна, тому відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України частки співвласників майна вважаються рівними. За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved