Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-01 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та стягненні моральної шкоди. В обґрунтування позову позивач вказав, що він зареєстрував шлюб з відповідачкою 16 листопада 2002 року в Капитолівській сільській Раді Ізюмського району Харківської області, про що зроблений актовий запис № 11. Від даного шлюбу [INFO] року в них народився син - [PERSON]. Сім'я розпалася і шлюб 7 грудня 2007 року був розірваний. Після розірвання шлюбу позивач був позбавлений відповідачкою можливості регулярно спілкуватися з сином і брати участь у його вихованні. Він був змушений звернутися в орган опіки і піклування Ізюмської районної державної адміністрації. 17 березня 2008 року опікунська рада прийняла рішення, відповідно до якого, йому було надано дозвіл забирати сина у свою родину кожної суботи з 9 до 18 години. Позивач вважає, що оскільки відповідачка рішення опікунської ради не оскаржила, то вона повинна була його виконувати, тому що в силу п. 2 ст. 19 СК України « рішення органа опіки і піклування є обов'язковим». Таке ж положення встановлене й у п. 2 ст. 158 СК України « рішення органа опіки і піклування є обов'язковим для виконання». Відповідачка не регулярно надавала позивачу можливість спілкуватись з дитиною, тому він звернувся до суду. Позивач в судовому засіданні пропонує встановити порядок спілкування з дитиною, що зазначений у висновку опікунської ради, тоб-то з 9 до 18 години кожної суботи. Вважає, що, у результаті незаконних дій відповідачки, він, як батько, був позбавлений протягом тривалого часу можливості спілкуватися з сином і брати участь у його вихованні і усе це заподіяло, і заподіює по теперішній час йому сильні моральні страждання, тому що йому не байдужа доля сина і після розірвання шлюбу він хоче брати участь у його вихованні. Вважає, що прийняв усі міри для добровільного врегулювання суперечки і має юридичне і моральне право на судовий захист його батьківських прав по участі у вихованні сина та на спілкування з ним. В судовому засіданні він відмовився від стягнення з відповідачки завданої йому моральної шкоди. Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала і просила відмовити в зустрічі позивача з малолітнім сином [PERSON], так як відповідач належним чином не піклується про долю сина, не підтримує його фінансово, не покупає йому подарунків та продуктів харчування. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти: Сторони зареєстрували шлюб 16 листопада 2002 року у Капитолівській сільській Раді Ізюмського району Харківської області, про що зроблений актовий запис № 11. Від даного шлюбу [INFO] року народився син - [PERSON]. Сім'я розпалася і шлюб 7 грудня 2107 року був розірваний. Після розірвання шлюбу син проживає з матір'ю - [PERSON] Після розірвання шлюбу відповідачка позбавила батька дитини можливості регулярно спілкуватися з сином і брати участь у його вихованні, у зв'язку з чим він був змушений звертатися в орган опіки і піклування Ізюмської районної державної адміністрації. 17 березня 2008 року опікунська рада прийняла рішення, відповідно до якого, йому було надане дозвіл забирати сина у свою родину з 9 до 18 години кожної суботи. У зв'язку з невиконанням відповідачкою рішення опікунської ради позивач змушений був звернутися в суд для рішення питання про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною і визначенні способу його участі у вихованні дитини, місця і часу їхнього спілкування. Суд вважає такий порядок час і місце спілкування батька з дитиною не порушують прав сторін і відповідають інтересам дитини За таких умов суд вважає за можливе позов задовольнити. У відповідності зі ст. 153 СК України мати, батько і дитина мають право на безперешкодне спілкування. Відповідно до п. 2 ст. 19 СК України рішення органа опіки і піклування є обов'язковим Таке ж положення встановлене й у п. 2 ст. 158 СК України « рішення органа опіки і піклування є обов'язковим для виконання». У силу вимоги ч..1 ст. 159 СК України у випадку, якщо той з батьків з ким проживає дитина, створює перешкоди тому з батьків, що проживає окремо, у спілкуванні з дитиною й у його вихованні, якщо він ухиляється від виконання рішення органа опіки і піклування, інший батько має право звернутися в суд з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поводження батьків, а також інших обставин, що мають важливе значення. За таких підстав суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. . 19, 151, 152, 153, 157, 158, 159 СК України,

Outcome: approved