Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-10 00:00:00

27.06.2008р. до суду подано цей позов. В судовому засіданні представник позивача вимагав визнати дійсним договір купівлі-продажу, за яким 19.07.2006р. [PERSON]. продав, а [PERSON]. купив автомобіль «Рено Кенго» (“Renault Kangoo”), 2000 року випуску, кузов [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований Гайсинським МРЕВ 15.07.2006р., та визнати за [PERSON]. право власності на цей автомобіль, пояснивши, що відповідно до рішення господарського суду Вінницької області від 24.03.2008р. на користь суб'єкта підприємницької діяльності [PERSON]. з суб'єкта підприємницької діяльності [PERSON]. стягнуто 120327 грн. 5к. В ході виконавчого провадження за цим рішенням було встановлено, що в користуванні у відповідача перебуває автомобіль «Рено Кенго», зареєстрований за [PERSON]., яким [PERSON]. користується на підставі довіреності від 19.07.2006р. Проте, на звернення державного виконавця [PERSON]. дав письмове пояснення про те, що автомобіль [PERSON]. продав. Необхідність визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання за [PERSON]. права власності на цей автомобіль мотивував відсутністю достатнього майна і коштів для виконання рішення господарського суду. Відповідач та його представник позову не визнавали, пояснюючи, що цей автомобіль у [PERSON]. [PERSON]. не купував, при цьому [PERSON] . - представник [PERSON]. і його мати розповіла, що автомобіль вона фактично отримали на умовах оренди для здійснення підприємницької діяльності (вона зареєстрована як фізична особа - підприємець), але оскільки її чоловік хворіє, то довіреність на автомобіль була виписана саме на сина [PERSON].; вона особисто внесла власні кошти в якості оплати за оренду автомобіля, але не [PERSON]., а іншій особі, яка організувала його придбання за кордоном та митне оформлення. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору [PERSON]. у вирішенні спору поклався на судове рішення, пояснивши, що дійсно в 2006 році домовився з жінкою, яка в теперішній час померла, про придбання за кордоном автомобіля, але коли він був доставлений в Україну, відмовився його купувати, тому що не мав достатньо грошей; особи, які здійснили ввезення автомобіля знайшли іншого покупця, але оскільки документи на придбання транспортного засобу за кордоном були оформлені на нього, він підписав довіреність на право користування, володіння і розпорядження автомобілем на ім`я [PERSON].; [PERSON]. не претендує на цей автомобіль, але особисто ніяких грошей за нього не отримував, тому що сам його фактично не купував. З урахуванням позицій учасників розгляду справи та її матеріалів, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з огляду на таке. В судовому засіданні беззаперечно доведено, що рішенням господарського суду Вінницької області від 24.03.2008р. на користь суб'єкта підприємницької діяльності [PERSON]. з суб'єкта підприємницької діяльності [PERSON]. стягнуто 120327 грн. 5к. (а.с.4,5). В ході виконавчого провадження за цим рішенням було встановлено, що в користуванні у відповідача перебуває автомобіль «Рено Кенго» (“Renault Kangoo”), 2000 року випуску, кузов [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований Гайсинським МРЕВ 15.07.2006р. (а.с.10), яким він користується на підставі довіреності [PERSON]. на право керування і розпорядження зазначеним автомобілем (а.с.9). Зареєстрований власником цього автомобіля [PERSON]. своїх прав на нього не заявляє, тому що фактично його не купував і не набував права на нього в інший законний спосіб; відповідної грошової суми за цей автомобіль він від [PERSON]. не отримував. Відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст.208 ЦК України, в письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а також інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма; п.8 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 7.09.1998р. № 1388, встановлено, що реєстрація транспортних засобів здійснюється лише на підставі письмових документів, які підтверджують правомірність придбання таких засобів; такими документами можуть бути: довідка рахунок, договори, в тому числі угоди укладені на товарних біржах, та інші посвідчені у встановленому порядку документи, що встановлюють право власності на транспортний засіб; а за змістом ч.4 ст.203 ЦК України, необхідною умовою для чинності правочину є додержання встановленої законом для даного виду правочинів форми його вчинення. Системний аналіз зазначених норм закону свідчить про те, що договір купівлі-продажу автомобіля має вчинятись у письмовій формі, додержання якої є необхідною умовою для визнання такого правочину дійсним. Крім того, відповідно до ч.1 ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Оскільки між [PERSON]. та [PERSON]. не було укладеного письмового договору купівлі-продажу автомобіля, [PERSON]. не отримував грошей за цей автомобіль, то вимоги позивача про визнання дійсним договору купівлі-продажу, за яким 19.07.2006р. [PERSON]. продав, а [PERSON]. купив автомобіль «Рено Кенго» (“Renault Kangoo”), 2000 року випуску, кузов [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований Гайсинським МРЕВ 15.07.2006р., є безпідставними. Суд не бере до уваги копію заяви [PERSON]. від 3.06.2008р. про продаж автомобіля «Рено Кенго» [PERSON]., тому що у цій заяві не зазначено ціну договору, а сам [PERSON]. в судовому засіданні визнав, що грошей за автомобіль він не отримував, оскільки це майно йому фактично не належало. Також, згідно з ч.1 ст.392 ЦК України, позов про визнання права власності, яке не визнається або оспорюється іншою особою, або в разі втрати документа, який засвідчує право власності, має право пред'явити лише власник майна. Таким чином [PERSON] ., як такий, що не є власником автомобіля, не вправі вимагати визнання судом права власності на це майно за [PERSON]., який до того ж сам про таке право не заявляв.

Outcome: dismissed