Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання двох спільних з відповідачем неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] народження, та сина [PERSON], [INFO] народження, у розмірі Ѕ частини усіх видів заробітку відповідача щомісячно та аліменти на її утримання у розмірі ј частини від усіх видів заробітку відповідача в період знаходження її в відпустці по догляду за меншою дитиною до трьох років. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що знаходиться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 24 липня 2004 року, але на даний час однією сім'єю не проживають. Неповнолітні сини проживають з нею та знаходяться на її утриманні, при цьому відповідач в добровільному порядку не допомагає матеріально утримувати спільних дітей. Зі слів відповідача їй відомо, що він працює пекарем у ТОВ “Омега” і його середньомісячна заробітна плата складає близь 2000 гривень, тому вона просить стягнути з нього аліменти в розмірі Ѕ частини від його заробітку на утримання дітей, оскільки така сума аліментів (по 500 гривень на кожну дитину щомісячно) буде достатньою для забезпечення нормальної життєдіяльності дітей і відповідатиме їхнім інтересам, а також буде матеріальною основою для їх нормального фізичного та духовного розвитку. Відповідач має можливість надавати таку допомогу, в той час як вона позбавлена такої можливості утримувати дітей, оскільки ніде не працює та знаходиться у відпустці по догляду за меншою дитиною до досягнення нею трьох років і крім державної допомоги інших джерел існування не має, і сама потребує матеріальної допомоги, яку вважає їй повинен надавати відповідач у розмірі ј частини від його заробітку до досягнення меншою дитиною трирічного віку. У судовому засіданні позивачка позов підтримала повністю та пояснила, що з травня 2008 року з відповідачем припинили сімейно-шлюбні відносини і з того часу проживають окремо. При цьому неповнолітні діти проживають з нею, в зв'язку з чим фактично знаходяться на її утриманні, а відповідач не допомагає матеріально утримувати спільних дітей, хоча має таку можливість, бо його заробітна плата з його слів складає 2000 гривень. Оскільки відповідач не приймає участі в утриманні синів, вона просить стягнути з нього аліменти в примусовому порядку у розмірі Ѕ частини його прибутків щомісячно, так як саме ця сума - по 500 гривень на кожну дитину щомісячно, буде найбільш наближеною до прожиткового мінімуму, визначеного для дитини даного віку, який в даний час складає 540 гривень. Крім цього, вона вважає, що з відповідача мають стягуватись аліменти на її утримання у розмірі ј частини його прибутків щомісячно, оскільки вона позбавлена можливості працювати та забезпечувати належним чином як себе, так і неповнолітніх дітей, а відповідач реально має таку можливість. Відповідач у судовому засіданні позов про стягнення з нього аліментів на утримання дітей визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини від його прибутків щомісячно, а на тримання дружини в розмірі 1/8 частини заробітку. Після припинення сімейно-шлюбних відносин він надав матеріальну допомогу позивачці, але можливо не в достатньому розмірі. Він працює і за місцем роботи отримує заробітну плату в розмірі 1600 гривень. Інших утриманців не має. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного: згідно ст. 180-182 СК України батьки зобов'язані матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей, а згідно ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років за умови, що чоловік може надавати таку матеріальну допомогу. У судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком двох неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] народження (а.с.4), та сина [PERSON], [INFO] народження (а.с.6), які народились у позивачки в період шлюбу з відповідачем, який було зареєстровано 24 липня 2004 року згідно актового запису №41 по відділу РАЦС Солонянського районного управління юстиції (а.с.5), та які, згідно довідки Солонянської селищної ради знаходяться на утриманні позивачки (а.с.7). Сторони однією сім'єю не проживають та не ведуть спільне господарство, оскільки з травня 2008 року припинили сімейно-шлюбні відносини. Відповідач в даний час в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дітей та дружини в добровільному порядку фактично не надає, в зв'язку з чим з нього необхідно стягнути аліменти в примусовому порядку на утримання дітей у розмірі 1/3 частини від усіх його доходів щомісячно від дня пред'явленні позову до досягнення дітьми повноліття, оскільки права та обов'язки кожного з батьків є рівними за законом. Також суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання дружини у розмірі 1/6 частини від доходів відповідача щомісячно до досягнення сином [PERSON], [INFO] народження, трьохрічного віку, що в загальному розмірі буде складати 1/2 частину заробітної плати відповідача, оскільки відповідно до ст.128 КЗпП України відрахування від заробітної плати не можуть перевищувати п'ятдесяти відсотків заробітної плати, яка належить до виплати працівникові. При визначенні розміру аліментів, суд відповідно до ст.182 СК України враховує матеріальне становище платника аліментів, який працює і отримує прибутки у вигляді заробітної плати, яка за повідомлення відповідача складає 1600 гривень щомісячно, обмежену можливість утримувати дітей працездатною позивачкою, яка в даний час за місцем роботи знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років (а.с.3) і сама в даний час потребує матеріальної допомоги, оскільки отримує лише доходи у вигляді державної допомоги на другу дитину в розмірі 840 гривень щомісячно, та з травня 2008 року має право на отримання допоги в зв'язку зі знаходженням у відпустці по догляду за дитиную, що визнано відповідачем у судовому засіданні. Інших утриманців він не має і проти виплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей та дружини в період знаходження у відпустці по догляду за дітьми до виповнення їм трьохрічного віку не заперечує, але в меншому розмірі, ніж прохала позивачка. Підстав для звільнення від виконання обов'язку відповідачем по утриманню дітей та подружжя судом не встановлено. Будь-яких інших доказів в підтвердження передбачених ст.81,84,182 Сімейного кодексу України обставин на підтвердження матеріального стану та стану здоров'я як відносно дітей і дружини, так і відносно відповідача, а також розміру витрат позивачки на утримання дітей суду не надано. Крім цього, в зв'язку з частковим задоволенням позову, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір та витрати по оплаті витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи, оскільки позивачка при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved