Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на її утримання в розмірі 25% від пенсії відповідача. В обгрунтування своїх вимог зазначила, що з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі з 21 лютого 1992. До 1996 року проживали разом в сел.Свердликове Новоархангельського району, а в 1996 році [PERSON] покинув її і виїхав у невідомому напрямку. В 2004 році вона захворіла, стався інсульт і, як наслідок, параліч правої половини тіла. Понад півроку знаходилася на лікуванні в Новоархангельській районній лікарні. В подальшому, у зв»язку з тим, що вона є інвалідом 1 групи, самостійно не могла пересуватися та потребувала постійного стороннього догляду її направили на лікування та постійне перебування до Знам»янського психоневрологічного інтернату з гереотричним відділенням. На даний час отримує пенсію, частина якої 75% іде на її утримання в інтернаті, а ті кошти, що їй залишаються, вимушена витрачати на придбання ліків для підтримання свого стану здоров»я та предметів першої необхідності. За таких обставин позивач вважає, що потребує догляду та участі у її лікуванні і утриманні з боку чоловіка [PERSON] Оскільки відповідач в добровільному порядку не надає їй допомоги, маючи таку можливість, вона була змушена звернутися до суду. В судове засідання позивач не з»явилася, надавши до суду письмову заяву, відповідно до якої вимоги підтримує, просить розглянути справу за її відсутності, оскільки за станом здоров»я вона не може бути присутньою у судовому засіданні. Вказала, що її інтереси буде представляти [PERSON] . Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання в розмірі 25% від пенсії відповідача. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив суду, що він з 1996 року проживає окремо від [PERSON] з іншою жінкою. Дружину залишив у зв»язку з тим, що вона йому зраджувала та зловживала спиртними напоями. За весь цей час жодного разу не бачилися, на пропозицію розлучитися позивач заперечувала. Крім того, зазначив, що він не може надавати матеріальну допомогу дружині, оскільки являється пенсіонером, сам потребує постійної медичної допомоги, ніде не працює, власного житла не має, наймає будинок Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та в заперечення їх зазначила, що відповідач не може надавати своїй дружині матеріальну допомогу, оскільки він сам є пенсіонером, потребує постійного лікування, проживає в орендованому будинку. На пенсію, яку отримує [PERSON] , він навіть собі не може дозволити необхідного лікування. Позивач же знаходиться на повному державному забезпеченні, тому просила суд відмовити у задоволенні позову та стягнути з позивача витрати, пов»язані з її переїздом та найманням нею житла. Свідок [PERSON] , яка працює старшою сестрою в Знам»янському психоневрологічному інтернаті з гереотричним відділенням пояснила суду, що всі підопічні знаходяться на повному державному забезпеченні в інтернаті. Тобто, вони повністю забезпечені продуктами харчування, одягом та необхідними ліками. Крім того, 25% від суми пенсії, це приблизно 150 грн. підопічні отримують на руки на власні потреби. [PERSON] з осені 2007 року отрмує грошові перекази від своєї доньки. Свідок [PERSON] , яка працює лікарем в Знам»янському психоневрологічному інтернаті з гереотричним відділенням поянила, що вона особисто приймала [PERSON] в інтернаті в лютому 2005 році. На той час [PERSON] перебувала у важкому стані, самостійно не рухалася, в неї був параліч правої половини тіла, який стався внаслідок інсульта. На даний час стан її здоров»я набагато покращився, вона самостійно доглядає за собою, рухається за допомогою палиці. Всі необхідні ліки, які потрібні [PERSON] в закладі є. Зазначила, що з такою патологією, яка є у [PERSON] курс реабілітації їй вже не допоможе. Суд, заслухвши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, докази, вважає, що в задоволенні позовної заяви необхідно відмовити з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 21 лютого 1992 (а.с.22). Наприкінці 1996 року [PERSON] виїхав на постійне місце проживання до с.Жобрин Рівненського району Рівненської області. З лютого 2005 року позивач перебуває на утриманні в Знам»янському психоневрологічному інтернаті з гереотричним відділенням з діагнозом — наслідки перенесеного інсульта, гіпертонічна хвороба (а.с.6), отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання інвалідам І групи (а.с.15,16). Відповідач [PERSON] являється пенсіонером (а.с.26,69), лікується в поліклініці військокового госпіталю з приводу гіпертонічної хвороби, остеоартрозу лівого колінного суглобу тощо (а.с.28), власного житла не має (а.с.29). Відповідно до ст.75 Сімейного кодексу України, право на утримання (аліменти) має той із поджружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. На підставі викладеного, враховуючи пояснення сторін та свідків, суд приходить до висновку, що позивач має право на утримання від її чоловіка — відповідача по справі, проте, як встановлено в судовому засіданні відповідач на даний час не має можливості надавати матеріальну допомогу позивачу, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed