Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-12 00:00:00

28.07.2008 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлової будівлі загальною площею 1220,3 кв.м., розташованої в літ. «А-4» по [ADDRESS], та визнання за нею права власності на цей об'єкт, посилаючись на наступне. 25 грудня 2005 р. між нею та відповідачем [PERSON]. укладений договір доручення, згідно умов якого [PERSON] зобов'язаний був купити об'єкт нерухомості від її імені і за її рахунок. 31 травня 2006 р. між Державним комплексним торговельним підприємством «Хрещатик» та фізичною особою - підприємцем [PERSON]. укладений договір купівлі-продажу нежитлової будівлі загальною площею 1220,3 кв.м., розташованої в літ. «А-4» по [ADDRESS]. Однак, в порушення умов договору доручення [PERSON]оформив покупку зазначеної нежитлової будівлі від свого імені, але за її рахунок. Відповідач [PERSON]був уповноважений лише на оформлення договору від її імені, а тому вважає, що право власності на придбаний об'єкт нерухомості повинно належати їй. Відповідач позовні вимоги не визнав, звернувся з зустрічними позовніми вимогами про визнання за ним права власності на спірні нежитлові приміщення. При цьому посилається на те, що позивачка за первісним позовом [PERSON] знаходиться з ним у шлюбі, і гроші, які надані нею для покупки об'єкту нерухомості, вважаються спільними грошима подружжя. За договором доручення, на який посилається [PERSON] в обґрунтування своїх вимог, передбачено надання Довірителем нотаріально завіреної довіреності Повіреному для оформлення купівлі об'єкту, чого Довірителем зроблено не було. Тобто його вини у невиконанні умов договору доручення немає. Крім того, договір доручення укладений з ним в якості громадянина, а у договорі купівлі-продажу об'єкту нерухомості він виступає в якості фізичної особи-підприємця. Договір згідно діючому законодавству завірений нотаріально, здійснено його державну реєстрацію, він не скасований, а тому є дійсним і законним. Оспорюваний договір купівлі-продажу об'єкту нерухомості укладений за вільним волевиявленням сторін, причому за згодою [PERSON], що підтверджується текстом договору. Тому вважає позовні вимоги [PERSON] необґрунтованими і просить відмовити в їх задоволенні. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, зустрічний позов не визнала. Представник відповідача [PERSON] первісний позов не визнав, вважаючи його незаконним та необґрунтованим, підтримав зустрічні позовні вимоги. Представник третьої особи - Державного комплексного торговельного підприємства «Хрещатик» позовні вимоги [PERSON] не визнав і пояснив, що 31 травня 2006 р. між Державним комплексним торговельним підприємством «Хрещатик» та фізичною особою - підприємцем [PERSON]. укладений договір купівлі-продажу нежитлової будівлі загальною площею 1220,3 кв.м., розташованої в літ. «А-4» по [ADDRESS]. Договір купівлі-продажу укладений відповідно до вимог закону, [PERSON] є добросовісним набувачем приміщень. Вважає, що договір доручення до угоди про купівлю-продаж об'єкту нерухомості ніякого відношення не має. Зустрічний позов [PERSON] вважає обґрунтованими, законними, і такими, що підлягають задоволенню. При цьому посилається на те, що договір купівлі-продажу об'єкту нерухомості укладено [PERSON]. в якості фізичної особи-підприємця для здійснення ним підприємницької діяльності, а договір доручення, на який посилається [PERSON], укладений з [PERSON]. в якості громадянина, а не підприємця. Підстав для скасування договору купівлі-продажу, передбачених цивільним законодавством, позивачем за первісним позовом не наведено. Третя особа приватний нотаріус КІНО [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи належним чином оповіщеним про день та час розгляду справи. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності і винесення рішення на розсуд суду. Суд, вислухавши представників сторін, представника третьої особи ДТП «Хрещатик», дослідивши матеріали справи, відмовляє в задоволенні первісного позову, вважаючи їх необґрунтованими, і задовольняє зустрічні позовні вимоги, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 25 грудня 2005 року між [PERSON], у якості довірителя, та [PERSON], у якості повіреного, укладено договір доручення, відповідно до якого Повірений зобов'язаний у продовж календарного року вчинити від імені та за рахунок Довірителя юридичні дії, пов'язані з купівлею об'єкту нерухомості, площею не більше 1500 кв.м. і вартістю не більше 900 000 грн., розташованого у межах м.Харкова. Правочин, вчинений Повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки Довірителя. Згідно п.1.4. Повірений зобов'язаний до укладання договору купівлі-продажу знайомити Довірителя з запропонованими об'єктами і одержати від нього згоду на оформлення купівлі. Пунктом 1.5 передбачено надання Довірителем Повіреному коштів для здійснення розрахунків за договором купівлі-продажу об'єкту нерухомості. Пунктом 1.3. вказаного договору доручення встановлено обов'язок Довірителя видати Повіреному нотаріально посвідчену довіреність на вчинення юридичних дій, пов'язаних з оформленням купівлі об'єкту нерухомості, чого Довірителем виконано не було. Довіритель не надав Повіреному передбачену договором доручення нотаріально посвідчену довіреність. Згідно ст. 1003 ЦК України у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному, що складає зміст доручення. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними. Порушуючи вказану норму закону, довірителем не було визначено, як це передбачено у довіреності, певного переліку юридичних дій, які належало виконати повіреному. Згідно ст. 1004 ЦК України повірений зобов'язаний вчиняти дії відповідно змісту даного йому доручення. У даному випадку зміст доручення не був визначений довірителем, який не надав повіреному передбачену договором доручення довіреність. 31 травня 2006 року на підставі протоколу прилюдних торгів № 05/05 складеного Товарною біржею «Центр нерухомості» 30.05.2006 р. м. Винниця, між фізичною особою-підприємцем [PERSON]. та Державним комплексним торговельним підприємством «Хрещатик» укладено договір купівлі-продажу нежитлової будівлі загальною площею 1220,3 кв.м., розташованої в літ. «А-4» по [ADDRESS], за ціною з урахуванням ПДВ 853 600 грн. Зазначений договір купівлі-продажу засвідчений приватним нотаріусом [PERSON] і здійснено його державну реєстрацію тієї ж дати. Державне комплексне торговельне підприємство «Хрещатик» створено розпорядженням Міністерства аграрної політики України № 67 від 22 грудня 2005 р. і затверджено його Статут. Міністерство аграрної політики України (Мінагрополітики), згідно ст. 114, 117 Конституції України та Положенню «Про Міністерство аграрної політики», затвердженому Указом Президента України від 7 червня 2000 року N 772/2000, є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України, і згідно Закону України «Про управління об'єктами державної власності», є одночасно - органом управління об'єктом державної власності по відношенню до створеного ним підприємства. Пунктом 4.4 Статуту ДКТП «Хрещатик» встановлено, що майно підприємства є державною власністю і закріплюється за ним на праві господарського відання. Згідно статті 75 Господарського кодексу України Державне підприємство має право відчужувати майнові об'єкти, що належать до основних фондів, лише за попередньою згодою органу, до сфери управління якого воно входить, і, як правило, на конкурентних засадах. Листом Міністерства аграрної політики України від 27.04.2006 р. № 37-24-1-13/6463 було надано дозвіл або згоду ДКТП «Хрещатик» на реалізацію нежитлової будівлі літ. «А-4», побудованої в 1946 році, загальною площею 1220,3 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS], балансовою (залишковою) вартістю 54500 грн. виключно на конкурентних засадах шляхом публічних торгів (аукціону, конкурсу). З ціллю встановлення дійсної вартості об'єкту для її застосування на торгах у якості початкової було здійснено його оцінку суб'єктом оціночної діяльності незалежним експертом-оцінювачем [PERSON] Оціночна вартість об'єкту була визначена у чотирнадцять разів більшої ніж балансова, а саме 776 000 грн. Об'єкт був реалізований шляхом прилюдних торгів, за остаточною ціною 853 600 грн. з урахуванням ПДВ, що на 77600 грн. більше оціночної вартості, про що свідчить протокол № 05/05, складений Товарною біржею «Центр нерухомості» від 30.05.2006 р. м. Вінниця. Згідно ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Позивачем, всупереч ст. 60 ЦПК України, не надано жодного документу, у підтвердження фактів порушення вищезазначених правових норм. Таким чином, фізична особа - підприємець [PERSON]набув спірні нежитлові приміщення на законних підставах, а тому вважається їх добросовісним набувачем за договором купівлі-продажу від 31.05.2006 р. Згідно п.1.9 договору купівлі-продажу покупець - [PERSON]свідчить, що на момент укладання договору він перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. і нежитлові приміщення по [ADDRESS] набуваються ними за взаємною згодою як спільна сумісна власність. Згідно п.3 ст. 65 Сімейного кодексу України для укладання одним із подружжя договорів, що потребують нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а також договорів про цінне майно, згода другого із подружжя повинно бути надано письмово. Зміст письмової заяви [PERSON] про надання згоди на покупку спірного об'єкту доведено до відома продавця, про що свідчить окремий запис на останній сторінки договору купівлі-продажу, засвідчений підписом продавця. Згідно ст.ст. 182, 210 ЦК України право власності на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення, підлягають державній реєстрації. 31 травня 2006 р. здійснено державну реєстрацію вказаного правочину, про що свідчить відповідний запис від тієї ж дати. Згідно п.4 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна виникає з моменту державної реєстрації договору, якщо такий договір підлягає державній реєстрації. Вказане правило конкретизовано у пункті 1.10 договору купівлі-продажу. Статтею 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Спірний договір купівлі-продажу укладено у письмовій формі, нотаріально посвідчений і зареєстрований у встановленому порядку. Волевиявлення сторін було вільним, без будь-якого примусу, намір покупця про реалізацію об'єкту був відкритим, торги - публічними. Згідно ст. 328 ЦКУ право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно п. 2 тієї ж статті право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає державній реєстрації , вникає з моменту такої реєстрації. Передача спірного об'єкту від продавця до покупця здійснена 1.06.2006 р., про що свідчить двохсторонній акт прийому-передачі. Право власності на спірний об'єкт у [PERSON] виникло з моменту державної реєстрації договору купівлі-продажу, тобто з 31.05.2006 р. і продовжує існувати безперервно більше двох років до теперішнього часу. Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить чоловіку і дружині на праві спільної сумісної власності, про що зазначено у п. 1.9 договору купівлі-продажу. Згідно ст.61 Сімейного кодексу України об'єктами права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, отримані одним із подружжя і внесені у сімейний бюджет або на особистий рахунок банківської установи. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, і інше майно,…є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Тобто, гроші надані дружиною чоловікові для здійснення купівлі об'єкту нерухомості, також є спільною сумісною власністю подружжя. [PERSON]. не надано жодної підстави для визнання договору купівлі-продажу від 31.05.2006 р. недійсним та жодного доказу на підтвердження факту порушення відповідачем її законних прав або інтересів, які підлягають захисту, та на підтвердження наявності у неї права власності на об'єкт. Враховуючи викладене, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог [PERSON] щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу об'єкту нерухомості від 31.05.2006 р. та про визнання за нею права власності на спірний об'єкт і задовольняє позовні вимоги [PERSON] про визнання його добросовісним набувачем спірних приміщень та визнає за ним права власності на спірний об'єкт. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed