Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-12 00:00:00

11 вересня 2008 року, позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем вона знаходиться в шлюбі з 06 червня 1992 року, який був зареєстрований відділом РАЦС м. Лозова, Харківської області, актовий запис [NUMBER]. Для обох шлюб перший. Від шлюбу вони мають сина -[PERSON], [INFO] народження. Підставою для розірвання шлюбу, позивач вказала, що сімейне життя з відповідачем не склалося бо вони мають різні погляди на життя, немає згоди ні з яких важливих для сім'ї питань, що викликають постійні сварки та суперечки і це робить спільне життя неможливим. Майже місяць тому, позивач була змушена була остаточно піти з дому. Після розірвання шлюбу, дитина залишиться проживати з позивачем. Також позивач вказала, що між нею та відповідачем досягнуто угоду про матеріальне утримання сина та про реалізацію права батька на виховання дитини. Суперечок про розподіл майна не мають. Позивач працевлаштована, працює в Управлінні праці та соціального захисту населення Лозівської райдержадміністрації на посаді провідного спеціалісту відділу бухгалтерського обліку. Відповідач також працевлаштований на Південній залізниці на посаді чергового електромеханіка, отримати його довідку про доходи позивач не має можливості. На підставі викладеного, позивач прохає суд розірвати шлюб між нею,[PERSON] та [PERSON]; зобов'язати відповідача надати суду довідку про доходи та копію довідки про присвоєння йому ідентифікаційного номеру. Витрати пов'язані з реєстрацією розірвання шлюбу в органах РАЦС покласти на обидві сторони порівну. У судовому засіданні позивач підтримала свій позов та прохала суд, задовольнити його у повному обсязі. Крім того, позивачем подано письмову заяву, якою прохала не стягувати на її користь з відповідача, понесені нею судові витрати та покласти саме на неї сплату державного мита за отримання свідоцтва про розірвання шлюбу, а відповідача від їх сплати звільнити. Відповідач у судовому засіданні позов позивача визнав у повному обсязі про що подав суду свій письмовий відзив на позовну заяву, при цьому відповідач зазначив, що збереження шлюбу в же є не можливим і буде суперечити їх інтересам, оскільки позивач фактично створила нову сім»ю з іншим чоловіком. Відповідач зазначив, що строку для примирення їм з позивачем не потрібно, оскільки вони не проживають однією сім»єю і подружніх стосунків не підтримують та не ведуть спільного господарства; спору відносно місця проживання дитини та розподілу сумісно нажитого майна, вони не мають; шлюб у обох перший. Оскільки відповідач позов позивача визнав у повному обсязі, то в порядку ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановленого, що сторони з 06 червня 1992 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований міськвідділом ЗАГС м. [ADDRESS], актовий запис [NUMBER] (а.с.№10). Від шлюбу вони з відповідачем мають сина - [PERSON], [INFO] народження (а.с.№11). Відповідно до пояснень, які надано позивачем та відповідачем у судовому засіданні 13 жовтня 2008 року, судом було достовірно встановлено, що сторони створити міцної сім'ї за час спільного проживання не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався, подружні стосунки припинились, спільне господарство не ведеться. Судом було з»ясовано, що між сторонами не має спору про розподіл сумісно нажитого майна та місця проживання дитини, якщо шлюб буде розірвано. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Витрати по оплаті державного мита при реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС суд вважає можливим покласти на позивача, а відповідача від вказаних витрат - звільнити, згідно заяви позивача. Згідно до п. 6 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. З огляду на матеріали справи, судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду було сплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи на суму в 07 грн. 50 коп. (а.с.№1) та судовий збір (державне мито) на суму в 08 грн. 50 коп. (а.с.№2). Однак, як було вище вказано, позивач подала до суду письмову заяву, якою прохала не стягувати з відповідача судові витрати на її користь. Відносно викладеного, необхідно зазначити, що положенням ч. 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними позовних вимог, і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Outcome: approved