Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-27 00:00:00

Позивач звернувся до суд з позовом, в якому просить стягнути з відповідача незаконно отриману допомогу по безробіттю, витрати, понесені на його перенавчання та судові витрати. В позовній заяві вказано, що 5.3.2008 року відповідач [PERSON] звернувся до Енергодарського міського центру зайнятості (далі ЕМЦЗ) за сприянням у працевлаштуванні, 12.3.2008 року йому було надано статус безробітного. 24.4.2008 року між ЕМЦЗ та відповідачем укладено договір на перенавчання [NUMBER] та того ж числа, за направленням на навчання [NUMBER] відповідача зараховано на навчання до Енергодарського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітній навчальний заклад II-III ступенів – міжшкільний навчально-виробничий комбінат» Енергодарської міської ради Запорізької області. Відповідач відвідував навчання протягом квітня-травня 2008 року. Навчання відповідача коштувало 215 грн.15 коп. Знаходячись на обліку в ЕМЦЗ відповідач на протязі 7-24 квітня 2008 року, як безробітний отримав допомогу по безробіттю у розмірі 592 грн.16 коп. Згодом з’ясувалося, що 7.4.2008 року відповідач був зареєстрований як [INFO] – фізична особа, тобто отримав допомогу по безробіттю на яку не мав право, оскільки був зареєстрований як [INFO] . Вказана категорія осіб не віднесена законом до безробітних. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та посилаючись на наведені в позовній заяві доводи просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання двічі не з’явився, хоча був повідомлений своєчасно належним чином, заперечень проти позову не надіслав, причину та обставини неявки не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутністю або відкладення судового засідання не надіслав, у зв’язку з чим, суд вважає можливим розглянути справу в порядку заочного провадження, посилаючись на її матеріали. Згідно ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно до заяви від 12.3.2008 року відповідач звернувся до ЕМЦЗ про надання йому статусу безробітного (а.с.9). 24.4.2008 року з відповідачем укладено договорі про перенавчання [NUMBER] (а.с.10-11). Відповідно до корінця направлення на навчання [NUMBER] від 24.4.2008 року, наказом від 25.4.2008 року відповідача зараховано до навчальної групи початок занять - 25.4.2008 року(а.с.12). Згідно табелів відвідування (а.с.13), [PERSON] відвідував заняття з 25 по 14 травня 2008 року. Згідно до свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи – [INFO] серія [NUMBER] 7.4.2008 року [PERSON] зареєстровано як [INFO] (а.с.14) та згідно до квитанцій (а.с.15,16) відповідачеві протягом 7-24.4.2008 року виплачено допомогу по безробіттю у розмірі 592,16 грн. та витрати на його навчання склали 215.15 грн. Таким чином судом встановлено, що відповідач отримав допомогу по безробіттю та перенавчався будучи вже зареєстрованим як підприємець. Відповідно до п.п. «б» п.3 ст.1 Закону України «Про зайнятість населення» громадяни, що займаються підприємницькою діяльністю, належать до зайнятого населення, отже не є безробітними і, відповідно не мають права на отримання допомоги по безробіттю. Згідно до п.3 ст.36 Закону України «Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг зарахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов’язків та зловживання ними, стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати її забезпечення та надання соціальних послуг. На підставі викладеного суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню. У відповідності до ст.88 ЦПК України, підлягають стягненню на користь позивача понесені ним при звернені до суду витрати на ІТЗ розгляду справи в розмірі 30 грн., та на користь держави судовий збір в розмірі 51 грн.

Outcome: approved