Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із даним позовом. Вказала, що Рішенням виконавчого комітету Ямпільської міської ради №96 від 25 квітня 1994 року їй передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1004 га для будівництва та обслуговування житлового будинку. А 05 травня 1994 року вона отримала державний акт серії [NUMBER] на право приватної власності на землю. 17 листопада 1994 року нею було отримано дозвіл на право виконання будівельних робіт, який дозволяв приступити до будівництва індивідуального житлового будинку по вулиці [ADDRESS]. З 1995 року вона за власні кошти побудувала на вказаній земельній ділянці житловий будинок з надвірними будівлями, вартість даного будинку 81308 гривень. На даний час виникла необхідність в належному оформленні побудованого будинку. Тому вона змушена звернутись до суду із даним позовом, і просити суд винести рішення, яким визнати за нею право власності на самочинно збудований житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований по [ADDRESS]. Представник відповідача Ямпільської міської ради Вінницької області Боднар О.В. заявлені позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечує. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши надані матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення. Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі, і які не суперечать один одному і підтверджують доводи позивача, судом встановлено, що [PERSON] видано Державний акт на право приватної власності на землю, земельну ділянку передано для будівництва та обслуговування житлового будинку. На вищезгаданій земельній ділянці побудований житловий будинок з надвірними будівлями, як видно із довідки КП «ЯРБТІ», однак право власності на даний житловий будинок з надвірними будівлями не зареєстровано. Відповідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, які визнані сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання. Враховуючи ту обставину, що позивачка не має можливості в позасудовому порядку реалізувати свої права на житловий будинок з надвірними будівлями, крім того, обставини справи визнані сторонами, і в порядку ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню, суд вважає доведеними обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх позовних вимог. Відповідно ч.1 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються без належного дозволу чи належно затвердженого проекту. Відповідно ч.2 ст.376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Відповідно ч.5 ст.376 ЦК України на вимогу власника земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Із наданих письмових доказів (експертного висновку протипожежного стану об'єкта, довідки Ямпільської районної СЕС) встановлено, що житловий будинок готовністю 100% та по господарські споруди, який розташований по [ADDRESS] відповідає вимогам архітектурно-будівельним, санітарним та протипожежним нормам, а також земельна ділянка, на якій розташований даний будинок використовується за її цільовим призначенням, а тому суд вважає встановленим, що позовні вимоги являються обґрунтованими, а тому суд вважає за необхідне їх задовольнити.

Outcome: approved