Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Лиманської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, у якому просить визнати за ним право власності на будинок відпочинку, посилаючись на слідуючі обставини. 28 травня 2007 року між позивачем та Лиманською сільською радою Татарбунарського району був укладений довгостроковий договір оренди земельної ділянки рекреаційного призначення в районі курортної зони «Катранка» Татарбунарського району, для будівництва, експлуатації та обслуговування майнового комплексу бази відпочинку. 28 травня 2007 року для використання за призначенням земля в натурі була передана СПД [PERSON]. Починаючи із 14 серпня 2007 року СПД [PERSON] разом з третьою особою по справі [PERSON] на підставі договору про сумісне будівництво розпочали будівництво будинку відпочинку корисною площею 26,0 метрів квадратних. На теперішній час будівництво вказаного будинку закінчено, його можна здавати в експлуатацію. Однак у видачі свідоцтва про право власності на зазначений об'єкт позивачу було відмовлено у зв'язку з тим, що він є самочинною спорудою, тобто побудований без дозволу належних органів. Позивач вважає, що за ним може бути визнано право власності на будинок відпочинку, оскільки це не порушуватиме прав та інтересів інших осіб, третя особа по справі на будинок не претендує. Крім того, згідно висновку спеціаліста про технічний стан, будинок відповідає будівельним нормам та правилам і може бути зданий в експлуатацію. Позивач до судового засідання не з'явився, але надіслав телеграму, в якій просив справу слухати за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Представник Лиманської сільської ради Татарбунарського району Одеської області у судове засідання не з'явився, згідно надісланої до суду заяви голова сільської ради позовні вимоги визнав, просив справу розглянути без участі представника сільської ради. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, надіслав заяву в якій позовні вимоги визнав, просив слухати справу без його участі. Головний державний інспектор відділу житлово-цивільного будівництва інспекції державного архітектурно-будівельного контролю - Заїченко С.А. в судовому засіданні позовні вимоги визнала. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення. Вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. З матеріалів справи (а.с.12-16) видно, що 28.05.2007 року між Лиманською сільською радою в особі її голови та [PERSON] укладено договір оренди земельної ділянки строком на 25 років, згідно якого позивачу передано у користування 1,596 га земель рекреаційного призначення, що підтверджується актом прийому-передачі об'єкта оренди (земельної ділянки) за договором оренди від 28.05.2007 року, а також актом погодження меж земельної ділянки (а.с.17-18). На а.с.5 міститься договір про участь у сумісному будівництві від 14.08.2007 року, який укладено між СПД [PERSON] та третьою особою по справі [PERSON] про сумісне будівництво будинку відпочинку по вул.Золокарська,2 в с. Лиман Татарбунарського району Одеської області. З висновку про технічний стан будинку, розташованого по вул.Золокарська,2 на курортній зоні «Катранка» с.Лиман Татарбунарського району Одеської області (а.с.21-33), вбачається, що зазначений будинок знаходиться у задовільному технічному стані та придатний для послідуючої експлуатації за своїм функціональним призначенням відповідно до будівельних, санітарних, протипожарних та природоохоронних норм. Є технічна можливість для визнання за замовником [PERSON] права власності на вказаний об'єкт. З матеріалів справи (а.с.37,38) вбачається, що ТОВ «Ренесанс», яке здійснювало оцінку технічного стану вищевказаного будинку відпочинку, має ліцензію на здійснення будівельної діяльності. Тобто дане товариство має право здійснювати обстеження та оцінювання технічного стану будівельних конструкцій. Згідно ч.1 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Відповідно до ч.5 ст.376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Згідно ч.3 ст.376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. У судовому засіданні з достовірністю встановлено, що будинок, розташований по вул.Золокарська,2 на курорті «Катранка» Татарбунарського району Одеської області, є самочинною спорудою. Однак, згідно висновку експерта даний об'єкт зведений без порушень будівельних норм і правил, не порушує права інших осіб, та позивачу надано земельну ділянку у довгострокову оренду у встановленому законом порядку. За таких обставин, суд вважає, що за [PERSON]може бути визнано право власності на будинок, розташований по вул. Золокарська,2 на курорті «Катранка» Татарбунарського району Одеської області.

Outcome: approved