Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати за ним право власності на будинок, що залишився після смерті його матері [PERSON], посилаючись на слідуючі обставини. [INFO] померла мати позивача, після смерті якої в [ADDRESS] залишився житловий будинок, який [PERSON]. має право успадкувати, згідно заповіту від 29 серпня 2005 року. Позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але йому було відмовлено в зв'язку, з тим, що у померлої відсутні правоустановлюючі документи на житловий будинок, але згідно по господарських книг Дивізійської сільської ради будинок дійсно значиться за нею. Оскільки заповіт не був відмінений та позивач від прийняття спадщини в установленому законом порядку не відмовлявся, він змушений був звернутись до суду з даною позовною заявою. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Представник Дивізійської сільської ради до судового засідання не з'явився, але надіслав заяву в якій просив справу слухати за його відсутності, позов визнав повністю. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу, яка передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши пояснення та доводи учасників процесу, дослідивши матеріали справи та згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. З копії свідоцтва про смерть [NUMBER] (а.с.7) вбачається, що [PERSON] померла [INFO]. Із свідоцтва про народження [NUMBER] (а.с.5) вбачається, що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. Із копії заповіту від 29.08.2005 року (а.с.4) видно, що [PERSON] все належне їй майно, після своєї смерті заповіла [PERSON]. Довідкою, виданою виконкомом Дивізійської сільської ради Татарбунарського району за №302 від 06.08.2008 р. (а.с.9) підтверджується, що будинок, розташований по [ADDRESS], значиться за [PERSON], яка в ньому постійно проживала по день смерті. Відмова державного нотаріуса Татарбунарського району (а.с.10) свідчить про неможливість видачі свідоцтва про право власності на будинок, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на будинок на ім'я спадкодавиці. Згідно ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. В силу ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У судовому засіданні з достовірністю встановлено, що будинок, розташований по [ADDRESS] належав при житті [PERSON], а позивач є єдиним спадкоємцем, як за заповітом так і за законом. За таких обставин, суд вважає, що за [PERSON] повинно бути визнано право власності на будинок, який розташований по [ADDRESS], що залишився після смерті [PERSON].

Outcome: approved