overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що шлюбні відносини між сторонами припинено близько трьох років тому, спільне господарство не ведеться з того ж часу. Проживають вони з відповідачем окремо. Подружнє життя не склалося через відсутність спільних поглядів на життя, сум’ю, зловживання відповідачем спиртними напоями, приниження честі та гідності позивача та фізичного знущання. В попередньому та судовому засіданнях позивач позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з’явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши думку позивача щодо можливості розгляду справи за відсутності відповідача, повідомленого належним чином про час та місце розгляду справи, ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, надані в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 04 червня 2004 року, зареєстрованому у відділі реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис [NUMBER] . Від цього шлюбу у сторін дітей немає. Як вбачається з пояснень позивача, наданих в судовому засіданні, шлюбні відносини між сторонами припинено близько трьох років тому, спільне господарство не ведеться з того ж часу. Проживають з відповідачем окремо. Подружнє життя не склалося через відсутність спільних поглядів на життя, сім’ю, зловживання відповідачем спиртними напоями, приниження честі та гідності позивача та фізичного знущання. Через це вона неодноразово зверталася до міліції. Просить суд постановити рішення, яким позов задовольнити. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що сім’я сторін фактично розпалась та поновлена бути не може, а тому позов підлягає задоволенню. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-02 00:00:00

Позивачка просить суд розділити майно подружжя - [ADDRESS] та визнати за нею право власності на Ѕ частину цієї квартири. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що ця квартира була придбана в період шлюбу з відповідачем за спільні кошти подружжя. Відповідач [PERSON] подав зустрічну позовну заяву, в якій просить суд визнати за ним право власності на Ѕ частину [ADDRESS] в порядку поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що ця квартира була придбана ним в період шлюбу з [PERSON] за спільні кошти подружжя. Представник відповідача за первісним позовом проти первісного позову не заперечував. Позивачка проти зустрічного позову не заперечувала. Заслухавши позивачку, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідив наявні у справі докази, суд вважає, що позовні вимоги як первісного, так і зустрічного позову підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 26 жовтня 1996 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], виданим ВРАЦС по м.Первомайський Первомайського міськрайонного управління юстиції Харківської області України 11.12.2007 року, актовий запис [NUMBER]. Згідно договору купівлі-продажу від 25.04.2003 р. [PERSON] була придбана [ADDRESS], що підтверджується Договіром купівлі-продажу квартири, посвідченим 25.04.2003 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], р. [NUMBER]. Згідно ст. 60 Сімейного кодексу України вважається, що майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Тому вищевказана квартира вважається майном, набутим подружжям Бондаренко за час шлюбу та належить їм на праві спільної сумісної власності. Згідно ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, тобто на поділ [ADDRESS]. Згідно ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Тому суд визнає за [PERSON] та [PERSON] право власності на Ѕ частину вищевказаної квартири за кожним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-02 00:00:00

Позивачка, звернувшись з вищевказаною заявою до суду, просить визнати договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] - дійсним, тому що вона були придбана нею на Одеській Універсальній біржі „Вітязь” і нотаріус не приймає вказану угоду до виконання, у зв'язку з тим, що порушена форма її укладення, а саме нотаріальне посвідчення. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала суду заяву в якій зазначала, що позов визнає та просить слухати справу у його відсутність. Відповідачка також у судове засідання не з'явилася, сповіщалася, про причини неявки суд не повідомила. Суд, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає позов обґрунтованим та підлягаючим задоволенню на наступних підставах. Матеріалами справи встановлено, що згідно, договору № 98-470 Ц купівлі-продажу нерухомого майна від 24 листопада 1998 р. позивачка придбала у відповідачки квартиру [ADDRESS]. Зазначений договір купівлі-продажу був оформлений на Одеській Універсальній біржі „Вітязь”, а 27 листопада 1998 р. зареєстрований в КП „ОМБТІ та РОН”. В даний час позивачка має намір розпорядитися спірною квартирою, однак при звернені до нотаріальної контори їй було відмовлено в оформленні договору, у зв'язку з тим, що попередня угода була оформлена з порушенням вимог закону, а саме нотаріально не посвідчена. Відповідно до положень п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції 2003 р., до вказаних правовідносин належить застосувати норми ЦК України в редакції 1963 року, оскільки його норми регулювали спірні правовідносини на час їх виникнення. Стаття 227 ч.1 ЦК України (в редакції 1963 р.) зазначає, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне недійсність договору (ст.47 цього Кодексу). Згідно зі ст.47 ЦК України (в редакції 1963 року) нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди. Частина 2 вказаної статі вказує на те, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Проаналізувавши вищевикладене, суд вважає, що позивачкою представлені докази виконання умов договору купівлі-продажу спірної квартири, тому, у зв'язку з ухиленням відповідачкою від його нотаріального посвідчення, біржовий договір належить визнати недійсним, а саму угоду купівлі-продажу спірної квартири належить визнати дійсною. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-02 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 22 лютого 2002 року, який було зареєстровано у відділі реєстрації актів громадського стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 63. Від шлюбу є дитина - [PERSON], [INFO]. Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з несумісністю характерів, на цей час у [PERSON] є інша сім'я. Подальше сумісне проживання та збереження шлюбу не можливо. У судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримала, просила його задовольнити, розірвати шлюб, зареєстрований 22 лютого 2002 року відділі реєстрації актів громадського стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси між [PERSON] та [PERSON], дитину [PERSON] залишити проживати за матір'ю - [PERSON] Відповідач у судовому засіданні позов підтримав, проти його задоволення не заперечував. Розглянувши матеріалами справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 22 лютого 2002 року, який було зареєстровано у відділі реєстрації актів громадського стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 63. Від шлюбу є дитина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя у сторін не склалося у зв'язку з несумісністю характерів, на цей час у [PERSON] є інша сім'я. Подальше сумісне проживання та збереження шлюбу не можливо. Відповідно до ч. 1 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Крім того, суд вважає, що після розірвання шлюбу дитина[PERSON], [INFO] залишиться проживати з матір'ю - [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-02 00:00:00

Позивач вимагає стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання їхньої малолітньої дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення нею даного позову і до дня досягненні їхньою дочкою повноліття, вказуючи, що вона і відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі, але відповідач не бере участь в утриманні дочки, хоча може надавати дитині матеріальну допомогу, так як отримує заробітну плату в іноземній валюті у великому розмірі. В судовому засіданні позивач підтримала позов, підтвердила викладені вище обставини і наполягала на задоволені своїх позовних вимог. Представник відповідача - [PERSON] визнала позов і пояснила, що відповідач згоден сплачувати позивачу аліменти на утримання їх дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Дослідивши матеріали справи й вислухавши пояснення позивача і представника відповідача, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача є обгрунтованими і підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття . Судом установлено, що з 02 листопада 2002 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, і від цього шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Однак з 01 травня 2008 року між сторонами припинені шлюбно-сімейні відносини і вони проживають окремо. З цього ж часу малолітня дочка сторін [PERSON] проживає разом з матір'ю і знаходиться на її повному утриманні. Позивач працює менеджером в крамниці дитячого одягу та отримує заробітну плату, розмір якої складає 520,00 грн. на місяць, але цих грошей не вистачає позивачу та її дочці, так як інших джерел доходу вони не мають. Відповідач працює на судах дальнього плавання іноземних судновласників і його базовий місячний оклад за останнім контрактом склав 549 евро. Інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних батьків у відповідача не має, будь-яких примусових стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться. Беручи до уваги викладені обставини, матеріальне становище сторін та інтереси їх малолітньої дочки [PERSON], суд доходить висновку, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу своєї дочці. Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд також стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 51,00 грн. і витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду справи в сумі 30,00 грн. На підставі викладеного й

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-02 00:00:00

Позивачка, звернувшись з вищевказаним позовом до суду, просить на підставі ст.391 ЦК України ухвалити рішення, яким усунути перешкоди в користуванні і розпорядженні квартирою [ADDRESS], яка є її власністю, шляхом зняття з реєстраційного обліку відповідачів [PERSON], [PERSON]. Позивачка в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги та просила позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, сповіщалися, про причини неявки суд не повідомили. Суд, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає заявлений позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню на наступних підставах. Судовим розглядом встановлено, що 02 серпня 2006 р. позивачка придбала у відповідачів 374\1000 частин квартири [ADDRESS]. Зазначений договір був нотаріально посвідчений та зареєстрований в КП „ОМБТІ та РОН”. Згідно акт передачі завдатку від 13 липня 2006 р. відповідачі зобов'язалися звільнити зазначену квартиру та виписатися із неї в строк до 01 вересня 2006 р. Однак до теперішнього часу відповідачі не знялися з реєстраційного обліку із квартири [ADDRESS], що перешкоджає їй самій в ній зареєструватися, а також вимушує оплачувати за відповідачів комунальні послуги. Реєстрація відповідачів перешкоджає позивачці в повному обсязі реалізувати свої права власника, що вимусило її звернутися до суду. Суд, проаналізувавши викладене, вважає, що відповідно до ст.319 ЦК України, власник за своїм розсудом володіє, користається і розпоряджається належним йому майном, а також ст.391 того ж Закону, що говорить, що власник вправі вимагати усунення перешкод у користуванні, розпорядженні, володінні власністю. Відповідно до вимог ст.7 Закону України „Про свободу пересування” зняття з реєстрації місця проживання здійснюється в тому числі і за остаточним рішенням суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою). Аналіз вищевикладеного, дає суду підстави зобов'язати Приморський РВ ОМУ ГУМВС України зняття з реєстраційного обліку відповідачів з квартири [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-02 00:00:00

07.05.2008 року ВАТ “Укртелеком” звернулося в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за телекомунікаційні послуги в сумі 479,50 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі договору про надання послуг електрозв'язку від 02.08.1999 року № 42632 позивач надавав телекомунікаційні послуги [PERSON]. В період з листопада 2006 року по квітень 2007 року відповідачу були надані телекомунікаційні послуги в сумі 479,50 грн., які він, порушуючи Правила користування місцевим телефонним зв'язком, не сплачував, в зв'язку з чим за ним утворилася заборгованість. Просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за телекомунікаційні послуги в сумі 479,50 грн. та судові витрати в сумі 81 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про слухання справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час слухання справи повідомлений належним чином, повідомлень про причини неявки від відповідача не надійшло, в зв'язку з чим згідно ст. 224 ЦПК України суд на підставі наявних у справі доказів вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши думку представника позивача, яка не заперечувала проти ухвалення заочного рішення, всебічно та об'єктивно вивчивши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню. Судом встановлено, що згідно договору № 42632 від 02.08.1999 року [PERSON]був наданий телефонний [NUMBER] та надавались телекомунікаційні послуги за [ADDRESS](а.с.5). Відповідно до п. 61 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг абонент зобов'язаний щомісяця, не пізніше 20-го числа місяця, наступного за розрахунковим проводити оплату фактично отриманих в кредит телекомунікаційних послуг. Як вбачається з наданих документів по телефонному номеру відповідача, заборгованість за період з листопада 2006 року по квітень 2007 року по оплаті послуг електрозв”язку складає 479,50 грн., яка складається з абонементної плати за користування телефоном - 93,99 грн. та міжміських розмов - 385,51 грн. Вказана сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі. Крім того, у відповідності зі ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-02 00:00:00

07.05.2008 року ВАТ “Укртелеком” звернулося в суд з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за телекомунікаційні послуги в сумі 443,49 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі договору про надання послуг електрозв'язку від 23.12.2005 року № 57139 позивач надавав телекомунікаційні послуги [PERSON]. В період з грудня 2006 року по квітень 2007 року відповідачці були надані телекомунікаційні послуги в сумі 443,49 грн., які вона, порушуючи Правила користування місцевим телефонним зв'язком, не сплачувала, в зв'язку з чим за ним утворилася заборгованість. Просить стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за телекомунікаційні послуги в сумі 443,49 грн. та судові витрати в сумі 81 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про слухання справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, про час слухання справи повідомлена належним чином, повідомлень про причини неявки від відповідачки не надійшло, в зв'язку з чим згідно ст. 224 ЦПК України суд на підставі наявних у справі доказів вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши думку представника позивача, яка не заперечувала проти ухвалення заочного рішення, всебічно та об'єктивно вивчивши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню. Судом встановлено, що згідно договору № 57139 від 23.12.2005 року [PERSON]був наданий телефонний [NUMBER] та надавались телекомунікаційні послуги за а[ADDRESS] (а.с.5-7). Відповідно до п. 61 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг абонент зобов'язаний щомісяця, не пізніше 20-го числа місяця, наступного за розрахунковим проводити оплату фактично отриманих в кредит телекомунікаційних послуг. Як вбачається з наданих документів по телефонному номеру відповідачки, заборгованість за період з грудня 2006 року по квітень 2007 року по оплаті послуг електрозв”язку складає 443,49 грн., яка складається з абонементної плати за користування телефоном - 75,13 грн. та міжміських розмов - 368,36 грн. Вказана сума заборгованості підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача в повному обсязі. Крім того, у відповідності зі ст.88 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-02 00:00:00

17.05.2008 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачки про стягнення заборгованості за опалення та гаряче водопостачання в сумі 761,81 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачка проживає в квартирі [ADDRESS]. В порушення умов договору найму житлового приміщення відповідачка відмовлялась платити комунальні й інші послуги за діючими розцінками й тарифам, систематично допускала невнесення плати за опалення та гаряче водопостачання, чим порушила договірні зобов'язання, в результаті чого утворилася заборгованість у сумі 761,81 грн. Просить стягнути з відповідачки на користь позивача суму заборгованості за опалення та гаряче водопостачання в розмірі 761,81 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн., а також в доход місцевого бюджету судовий збір в сумі 51 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про слухання справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, про час слухання справи повідомлена належним чином, повідомлень про причини неявки від відповідачки не надійшло, в зв'язку з чим згідно ст. 224 ЦПК України суд на підставі наявних у справі доказів вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши думку представника позивача, яка не заперечувала проти ухвалення заочного рішення, всебічно та об'єктивно вивчивши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню. В порушення вимог п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, відповідачка не вносила плату за опалення та гаряче водопостачання, у зв'язку з чим за період з 01.08.2005 року по 01.05.2008 року утворилася заборгованість у розмірі 761,81 грн. Вказана заборгованість і підлягає стягненню з відповідачки в повному обсязі. Крім того, з відповідачки слід стягнути сплачені позивачем при подачі позову витрати на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 30 грн., а також судовий збір в доход місцевого бюджету в розмірі 51 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-02 00:00:00

30.05.2008 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості за опалення та гаряче водопостачання в сумі 1912,06 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач [PERSON]. являється власником квартири [ADDRESS], де він проживає разом з [PERSON]. та [PERSON]. В порушення житлового законодавства відповідачі відмовлялися платити комунальні й інші послуги за діючими розцінками й тарифам, систематично допускали невнесення плати за опалення та гаряче водопостачання, чим порушили договірні зобов'язання, в результаті чого у відповідачів утворилася заборгованість у сумі 1912,06 грн. Просить стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача суму заборгованості за опалення та гаряче водопостачання в розмірі 1912,06 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн., а також в доход місцевого бюджету судовий збір в сумі 51 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про слухання справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі у судове засідання не з'явились, про час слухання справи повідомлені належним чином, повідомлень про причини неявки від відповідачів не надійшло, в зв'язку з чим згідно ст. 224 ЦПК України суд на підставі наявних у справі доказів вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши думку представника позивача, яка не заперечувала проти ухвалення заочного рішення, всебічно та об'єктивно вивчивши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню. Згідно ст. 162 ЖК України, плата за використання житловим приміщенням в домі (квартирі), що перебуває у громадянина на праві приватної власності, встановлюється згодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Час внесення квартирної плати й плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. В порушення вимог п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, відповідачі не вносили плату за опалення та гаряче водопостачання, у зв'язку з чим за період з 01.12.2002 року по 01.05.2008 року утворилася заборгованість у розмірі 1912,06 грн. Вказана заборгованість і підлягає стягненню солідарно з відповідачів в повному обсязі. Крім того, солідарно з відповідачів слід стягнути сплачені позивачем при подачі позову витрати на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 30 грн., а також судовий збір в доход місцевого бюджету в розмірі 51 грн.

Outcome: approved