Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій зазначила, що на території Валівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області проживає [PERSON], який є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO]. За місцем проживання відповідач характеризується позитивно, проте він самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню свого син, зовсім не цікавиться його життям, навчанням, лікуванням. Відповідач сплачує аліменти на утримання сина за рішенням суду. Неповнолітній хлопчик проживає з позивачем, яка доводиться йому бабусею і яка зідйснює за нми догляд. Мати хлопчика проживає за кордоном, проте кожного року приїздить до сина. Позивач просила постановити рішення, яким позбавити [PERSON]. - відповідача по справі батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON], [INFO]. [PERSON]. - відповідач по справі звернувся з зустрічним позовом до [PERSON] та [PERSON], в якій вказав, що він не згоден з позовною заявою, оскільки не являється біолгічним батьком дитини - [PERSON], [INFO]. В 2001 році зі слів [PERSON]. йому стало відомо, що він не являється батьком хлопчика. Це факт став однією з причин розірвання шлюбу з [PERSON]. [PERSON]. просив постановити рішення, яким виключити про нього запис як про батька дитини з актового запису про народження [PERSON], [INFO] № 7 від 19.11.1999 року, здійсненої Валівською сільською радою Криворізького району Дніпропетровської області. В судовому засіданні позивач та представник позивача за первісним позовом позовні вимоги підтримали у повному обсягу та наполягали на їх задоволенні. При цьому вказували на те, що [PERSON] самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків відносно свого неповнолітнього сина [PERSON], не приймає участі у його вихованні, не цікавиться його життям. Зустрічні позовні вимоги не визнали та просили суд відмовити у їх задоволенні. При цьому вказували на те, що [PERSON] є батьком [PERSON], а те, що він ніби-то не батько хлопчика відповідач вигадує, підтверджень та доказів він не має. Заявленими вимогами відповідач бажає принизити свою колишню дружину [PERSON]. Відповідач по первісному позову та представник відповідача позовні вимоги не визнали, вказуючи на те, що у позивача не має доказів, що підтверджують факт ухилення ним від виконання соїх батьківських обов'язків. Просили у задоволенні позову відмовити. Зустрічні позовні вимоги підтрмали та просили їх задовольнити, при цьому зазначали, що про те, що [PERSON] не є батьком [PERSON], останній дізнався від [PERSON]. До того моменту він піклувався про хлопчика, сплачував на його утримання аліменти, заходив до нього, приносив подарунки, проте його бабауся [PERSON] не пускала його до сина. [PERSON]. - відповідачка по зустрічному позову в судове засідання не з'явился, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином через оголошення в газеті “Вісті Придніпров'я” №51 (943) від 03.07.2008 року. Суд вважає за можливе розглядати справу за її відсутності. Прокурор позовні вимоги [PERSON] не підтримав, пояснивши, що позивачем не надано достатньо доказів на підтвердження того, що відповідач по справі ухиляється від виконання покладених на нього батьківських обов'язків і підстав для позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON], [INFO] не вбачається. Просив у задоволенні позову відмовити.Також заперечував проти задоволення зустрічних позовних вимог, оскільки останні є безпідставні та обгрунтовні. Позивач за зустрічним позовом посилається лише на плітки та домисли, реальних доказів не має. Представник опікунської ради позовні вимоги [PERSON] підтримала та не заперечувала проти їх задоволення. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги та зустрічні позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до чинного законодавства особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. 08.02.2002 року [PERSON] та [PERSON] розірвали укладений шлюб, прізвища пілся розірвання шлюбу: [INFO]. та [INFO]. (а.с. 14). За час спільного шлюбу у них народилася дитина - син [PERSON], [INFO], його батьками вказані: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 16). За рішенням суду [PERSON] сплачує аліменти на утримання свого неповнолітнього сина [PERSON] до досягнення ним повноліття на користь [PERSON]. в розмір 1/6 частини зі всіх видів його доходів (а.с. 38). За спільним рішенням [PERSON]. та [PERSON]. від 06.09.2006 року, останні надали дозвіл про залучення [PERSON] - бабусі [PERSON], [INFO] до його виховання, а також надали їй право на власний розсуд вирішувати на користь їх неповнолітнього сина всі фінансові, матеріальні та моральні питання, що пов'язані з його вихованням (а.с. 5). Позивач за первісним позовом та її представник надали суду ряд письмових доказів, на підтвердження того, що [PERSON]. ухиляється від виконання покладених на нього батьківських обов'язків щодо виховання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Так, згідно письмових пояснень [PERSON], [PERSON], рапорту УІМ Криворізького РВ УМВС України в Дніпропетровській області [PERSON] не виконує свої батьківські обов'язки щодо виховання свого неповнолітнього сина [PERSON], не цікавиться його життям, не приймає участі в його вихованні, що підтверджує факт самоусуненян [PERSON] від виконання батьківських обов'язків. Відділ освіти та опікунська рада Криворізької районної державної адміністарції Дніпропетровської області прийшли до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітнього сина [PERSON] (а.с. 20- 22). Як пояснив в судовому засіданні відповідач по первісному позову [PERSON]. він з моменту народження сина і до розлучення з дружиною [PERSON]. приймав участь у житті сина, доглядав його та піклувався про нього. Після розлучення, [PERSON]. сказала йому, що [PERSON] не його син, і він повірив їй. Маючи сумніви в тому, що він є батьком [PERSON] він став приділяти останньому менше уваги, проте продовжував його утримувати, сплачуючи на користь колишньої дружини аліменти. При вирішенні питань, що торкаються дітей, згідно ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., суд має виходити з принципу максимального забезпечення інтересів дитини, його захисту і забезпечення турботи про нього. Суд, оцінюючи та аналізуючи наявні в справі докази та пояснення учасників процесу у їх сукупності, приймаючи до уваги, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, а тому враховуючи саме інтереси та позитивний результат у долі неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог щодо позбавлення відповідача по первісному позову - [PERSON]. батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON] При цьому суд виходить з того, що усунення батька з життя неповнолітнього хлопчика не може призвести до позитивних результатів для неповнолітнього [PERSON], [INFO], крім того, суд приймає до уваги той факт, що позовні вимоги щодо позбавлення батьківських прав є прихованою спробою забрати неповнолітнього хлопчика від батька з метою його вивезення на постійне місце проживання до матері неповноліьтнього [PERSON] до Італії проти чого категорично зеперечує відповідач по справі - [PERSON]. Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що судам при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 р., необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності. Оскільки неповнолітній [PERSON] народився [INFO], то суд при вирішенні питання щодо зустрічних позовних вимог, пов'язаних з виключенням запису про батька з актового запису про народження дитини керується нормами КпШС. Згідно ст. 52 КпШС походження дитини від батьків, які перебувають між собою в шлюбі, засвідчується записом про шлюб батьків. Як передбачено ч. 1 ст. 56 КпШС особа, записана як батько.. дитини в книзі записів народжень,.... має право оспорити проведений запис протягом року з того часу, коли їй стало або повинно було стати відомо про проведений запис. [PERSON] народився [INFO] в період перебування [PERSON] та [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. Позивач за зустрічним позовом - [PERSON] вимоги про виключення запису про нього як про батька з актового запису про народження дитини заявив лише в травні 2007 року. При цьому він керувався словами відповідача по зустрічному позову - [PERSON]. про те, що він не являється батьком неповнолітнього хлопчика. Суд, аналізуючи зібрані докази по справі, пояснення учасників процесу, приходить до висновку, що позивач за зустрічним позовом не зміг навести суду жодних доказів, які б підтверждували той факт, що він не є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], суд при цьому приймає до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і позивачем за зустрічним позовом - [PERSON]., спільне виховання та утримання ними дитини, що у своїй сукупності підтверджують факт визнання [PERSON] свого батьківства відносно неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Посилання [PERSON]. на те, що він не є батьком дитини, оскільки про це йому повідомила [PERSON]., суд до уваги не може прийняти, у зв'язку з тим, що [PERSON]. та [PERSON]., будучи батьками неповнолітнього хлопчика своїми діями, що виразилися у спільному вихованні, утриманні, догляду за хлопчиком, [PERSON] після розлучення з [PERSON] продовжував приходити до сина, приносив йому подарунки, давав дозвіл на виїзд хлопчика до його матері за кордон, повністю спростовують заяву [PERSON]. Крім цього, суд враховує той факт, що батьки неповнолітнього хлопчика на той час, укладений шлюб розірвали і відносини, які склалися між ними після розлучення були та залишаються досить напруженими. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до виснову про те, що у задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] необхідно відмовити у зв'язку з безпідставністю та необгрунтованістю їх заявлення. На підставі вищевикладеного, ст. ст. 150, 155, 164, Сімейного Кодексу України, ст. ст. 52, 56 Кодексу про шлюб та сім'ю України і

Outcome: dismissed