Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-07 00:00:00

У травні 2008 року позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 08.09.1997 року 71/100 частини квартири [ADDRESS] в м. Дніпропетровську належить їм та відповідачці на праві спільної сумісної власності. Згідно договору купівлі-продажу від 24.01.1998 року їй ([PERSON].) належить 29/100 частини зазначеної квартири. Тобто йому ([PERSON].) належить 71/300 частина квартири, їй ([PERSON].) належить 158/300 частини, та відповідачці [PERSON]. належить 71/300 частина спірної квартири. Зазначена квартира складається з трьох ізольованих житлових кімнат площею 16,8 кв.м., 12,7 кв.м. та 12,8 кв.м., кухні, площею 9,3 кв.м., ванної кімнати, площею 2,1 кв.м., туалету, площею 1,2 кв.м., кладочки, площею 1,1 кв.м та коридору, площею 9,5 кв.м., а всього загальної площі 66 кв.м., з них житлової площі 42,3 кв.м. На даний час між ними та відповідачкою склалися неприязні стосунки. Враховуючи викладене, вони просять визнати: за ним - [PERSON] право власності на 71/300 частину квартири[ADDRESS] в м. Дніпропетровську; за нею - [PERSON] право власності на 158/300 частину квартири[ADDRESS] в м. Дніпропетровську; за відповідачкою - [PERSON] право власності на 71/300 частину квартири [ADDRESS] в м. Дніпропетровську. А також визначити порядок користування квартирою [ADDRESS] в м. Дніпропетровську, надавши у користування йому - [PERSON] житлову кімнату площею 12,7 кв.м.; їй - [PERSON] житлову кімнату площею 16,8 кв.м.; відповідачці - [PERSON] житлову кімнату площею 12,8 кв.м.; кухню, коридор , ванну кімнату, санвузол та кладочку - залишити у загальному користуванні. У судовому засіданні позивачі підтримали позовні вимоги та просили суд їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про день та час слухання справи повідомлена належним чином, про причину неявки суду не повідомила. Суд ухвалив, у відповідності зі ст. 224 ЦПК України та за згодою позивачів, провести заочний розгляд справи по наявних матеріалах справи. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачів, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У ході судового розгляду встановлені наступні факти та обставини. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 08.09.1997 року, виданого виконкомом Дніпропетровської міської Ради, 71/100 частини квартири № [ADDRESS] в м. Дніпропетровську належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с 8). Згідно договору купівлі-продажу від 24.01.1998 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Іщенко Н. Д., [PERSON] також належить 29/100 частини квартири [ADDRESS] в м. Дніпропетровську (а.с 9). Згідно технічного паспорту квартира [ADDRESS] в м. Дніпропетровську складається з трьох ізольованих житлових кімнат площею 16,8 кв.м., 12,7 кв.м. та 12,8 кв.м., кухні, площею 9,3 кв.м., ванної кімнати, площею 2,1 кв.м., туалету, площею 1,2 кв.м., кладочки, площею 1,1 кв.м та коридору, площею 9,5 кв.м., а всього загальної площі 66 кв.м., з них житлової площі 42,3 кв.м. (а.с 11-13). Згідно до ст. 370 ЦК України власники мають право на виділ в натурі долі з майна, що знаходиться у спільній сумісній власності у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У випадку виділу долі із майна, що знаходиться у спільній сумісній власності, вважається, що долі кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно зазначеного свідоцтва про право на житло від 08.09.1997 року та договору купівлі-продажу від 24.01.1998 року [PERSON] належить 71/300 частина квартири, [PERSON] належить 158/300 частини квартири, [PERSON] належить 71/300 частина спірної квартири. В силу ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист всіх суб' єктів права власності. У відповідності зі ст.41 Конституції України кожний має право володіти, користатися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності здобувається в порядку, визначеному законом. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник квартири має право користуватися помешканням для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до ст. 358 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані, тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved