Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-22 00:00:00

12 квітня 2007 року позивачі, [PERSON]. та [PERSON]., звернулися до суду з позовною заявою, в якій просили визнати за ними, право на спадщину за законом на спадкове майно, що складається з 1\2 частки нерухомого майна, а саме гаражу [ADDRESS], який зареєстрований в КП ДМБТІ на ім'я [PERSON] та належав йому та [PERSON], на праві спільної сумісної власності, зобов'язати Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» внести зміни до реєстру прав власності та зареєструвати на підставі судового рішення за кожним: [PERSON], [PERSON]та [PERSON] право на спадщину на 4\24 частку за кожним на гараж [ADDRESS], зобов'язати [PERSON] надати оригінал свідоцтва про право власності від 11 вересня 2001 року на гараж [ADDRESS] до Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» на період внесення змін до реєстру прав власності та видачі їм, [PERSON]та [PERSON]., витягу з нього, всі судові витрати по справі покласти на відповідача. В обґрунтування позову вказали, що рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08 червня 2001 року, шлюб між відповідачем, [PERSON] та їх донькою, [PERSON], було розірвано.[INFO] [PERSON] - померла. Після її смерті виявилось, що у колишнього подружжя - [PERSON] та [PERSON]., в період їх шлюбу на підставі свідоцтва про право власності від 11 вересня 2001 року виникло право спільної сумісної власності на гараж [ADDRESS], зареєстрований на ім'я [PERSON]. 29 травня 2005 року позивачі свої позовні вимоги уточнили, в якості відповідача притягнули [PERSON], та в якості третьої особи притягнули Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради і приватного нотаріуса Лопата Олену Олександрівну, та просили, визнати не дійсним нотаріально посвідчений (реєстровий запис № 419) 13 лютого 2007 року договір купівлі-продажу гаражу, що розташований в [ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON], скасувати в реєстрі прав власності на нерухоме майно запис № 14108378 про реєстрацію права власності на гараж [ADDRESS] за громадянином [PERSON], визнати за ними, [PERSON] та [PERSON]право на отримання кожним з них у власність в порядку спадкування за законом 1\6 частку на спадкове майно, що складається з 1\2 частки нерухомого майна у вигляді гаражу [ADDRESS], судові витрати покласти на [PERSON]. 15 червня 2007 року з зустрічною позовною заявою звернувся [PERSON] до [PERSON], [PERSON], треті особи: [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на майно, як набуте під час роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу, в якому просив суд винести рішення про визнання за ним, [PERSON]., право власності на гараж [ADDRESS], як на нажитий ним під час роздільного проживання з [PERSON] при фактичному припиненні шлюбу, відмовити в задоволені позову [PERSON]. та [PERSON]. до нього, [PERSON] та [PERSON]. про визнання правочину недійсним, скасування запису про державну реєстрацію прав власності та визнання права на отримання у власність частки майна в прядку спадкування за законом», щодо частки гаражу [ADDRESS], стягнути з відповідачів, [PERSON] та [PERSON] судовий збір та витрати сплачені ним за інформаційно-технічного забезпечення слухання справи. В обґрунтування зустрічного позову, вказує на те, що з 19 жовтня 1985 року перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], але сімейно-шлюбні відносини не склались і фактично були припиненні з 1999 року. Шлюб між ними було розірвано, та 02 липня 2001 року було офіційно зареєстровано розірвання шлюбу в органах РАГС. Під час шлюбу та на період його розірвання в судовому порядку спору що стосується користування чи розпорядження майном між ними не існувало. Після остаточного припинення подружніх стосунків, він придбав гараж в АГК «Автолюбитель». Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2008 року, за письмовою заявою [PERSON] - зустрічний позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], треті особи: [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на майно, яке набуте під час роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу було залишено без розгляду. В судовому засіданні позивач [PERSON]. уточнені позовні вимоги підтримав, та просив задовольнити. Суду пояснив, що шлюбні відносини між його донькою, [PERSON], та відповідачем по справі, [PERSON]., не припинялись з 1999 року. Подружжя проживало по [ADDRESS], неодноразово разом відпочивали за кордоном. Вважає, що гараж був придбаний у спільну сумісну власність, за спільні кошти подружжя. Він, його дружина та онука є спадкоємцями після смерті доньки - [PERSON], померлої[INFO] в рівних частках кожний. Однак відповідач приховує спадкове майно та чинить перешкоди в оформленні спадщини. Позивачка [PERSON]. в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про поважність причини неявки суду не повідомила. В судовому засіданні відповідач [PERSON]. позовні вимоги не визнав в повному обсязі, просив суд відмовити в задоволенні позову. Пояснив, що подружні стосунки з донькою позивачів, [PERSON], були припинені з 1999 року, що підтверджується рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська, згідно з яким їх шлюб було розірвано. Під час шлюбу та після його розірвання суперечок щодо прав користування спільним сумісним майном між ним та [PERSON] не виникало. Щодо гаражу, то він був придбаний вже після припинення сімейно-шлюбних відносин та розірвання шлюбу, тому його не можливо визнавити спільним сумісним майном подружжя, коштів при придбанні спірного гаражу померла [PERSON]. не надавала. Відповідач [PERSON]. в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про поважність причини неявки суду не повідомив. В судовому засіданні третя особа [PERSON] суду пояснила, що відповідач [PERSON]. її рідний батько, мати [PERSON]. померла. Сімейно-шлюбні відносини між батьками не склалися, та були припинені з 1999 року, і з того моменту не поновлювались. Проживала вона з дідусем та бабусею, позивачами по справі. В липні 2001 року шлюб між її батьками було розірвано, а майно розділене в добровільному порядку. Ні мати, [PERSON]. ні вона ніколи не претендували на гараж, так він з'явився вже після розірвання шлюбу. Батько після розірвання шлюбу разом з нею та матір'ю один раз їздив відпочивати за кордон на її ( [PERSON]) прохання. Представник третьої особи Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради у судове засідання не з'явилася про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, суду надали письмову заяву з проханням розгляди цивільну справу без їхньої участі та винести відповідне чинному законодавству рішення. В судовому засіданні третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Лопата О.О. пояснила, що дійсно 13 лютого 2007 року вона посвідчила договір купівлі-продажу гаражу, укладений між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 419. Гараж належав [PERSON]. на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 09 січня 2007 року, виданого виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що подружжя [PERSON] знала досить довгий час, так як разом працювала з братом померлої - [PERSON]., знає, що [PERSON]. на розірвання шлюбу з відповідачем не погоджувалась. До розлучення гараж був тільки у їхньому розпорядженні, однак пояснити не знаходиться гараж не могла.. Свідок [PERSON]. в судовому засіданні пояснила, що померла [PERSON], її рідна сестра, яка постійно перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем по справі - [PERSON], до останніх днів всього життя. Від шлюбу у них є донька - [PERSON]. Після смерті сестри, [PERSON]. був присутній на похоронах, допоміг матеріально та підтримував морально близьких та рідних. Коли подружжям було придбано гараж їй не відомо. Свідок [PERSON]. в судовому засіданні пояснив, що знає сім'ю позивачів по справі з початку 1970 року. Коли в 2003 році померла їх донька - [PERSON], то він був присутнім на похованні, де і бачив її чоловіка, відповідача по справі, [PERSON]. Про наявність у останнього гаражу він не знав. Вислухавши сторони, третіх осіб, свідків [PERSON], [PERSON]. та [PERSON]., вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON]. та [PERSON]. не підлягають задоволенню з на наступних підстав. Судом встановлено, що19 жовтня 1985 року між [PERSON] та [PERSON], було зареєстровано шлюб, внаслідок чого остання змінила своє дівоче прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]», що підтверджується актовим записом № 1797 Ленінського відділу реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.53).[INFO] від шлюбу у них народилась дитина - [PERSON], третя особа по справі. Сімейно-шлюбні відносини не склалися, тому їх було припинено з 1999 року, а 08 червня 2001 року за рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська шлюб укладений між, [PERSON] та [PERSON], було розірвано, в вищевказаному рішенні встановлено, що фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені з 1999 року (а.с.54). Вищевказане рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська померлою [PERSON] оскаржено не було, зауваження на протокол судового засідання нею не подавались. 02 липня 2001 року розірвання шлюбу було зареєстровано в органах ЗАГС, що підтверджується актовим записом № 255 Красногвардійського відділу реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.53). 05 липня 2001 року [PERSON] вніс в повному обсязі одноразовий пайовий внесок в АГК «Автолюбитель», який розташований за адресою: [ADDRESS], внаслідок чого 06 липня 2001 року [PERSON]. була надана довідка № 8 для оформлення права власності в КП ДМБТІ (а.с.64). І як пояснив в судовому засіданні відповідач, 11 вересня 2001 року йому було видано свідоцтва про право власності на гаражний бокс [ADDRESS]. У відповідності до ч.2 ст. 28 Кодексі про шлюб та сім'ю України (що був чинний на момент виникнення права власності), суд може визнати майно, нажите кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу, власністю кожного з них. В судовому засіданні також встановлено, що на момент придбання спірного гаражу [PERSON]. та [PERSON]. проживали окремо, спільного господарства не вели, відповідач тільки надавав [PERSON]. матеріальну допомогу на утримання дитини та приймав участь у вихованні дитини. Що підтверджується поясненнями третьої особи [PERSON], що є донькою відповідача [PERSON] та померлої [PERSON], котра пояснила, що з 1999 року батько не проживав разом з нею та матір'ю. Суд не приймає до уваги пояснення свідків [PERSON], [PERSON]. та [PERSON]., оскільки постійно з сім'єю [PERSON] та [PERSON]. вони не проживала, пояснити про те, за які саме кошти придбався спірний гараж не могли, а присутність відповідача на похованні колишньої дружини не може свідчити про те, що відповідач та померла [PERSON]. підтримували фактичні шлюбні відносини до часу смерті останньої. Окрім того, після розірвання шлюбу сторони добровільно розподілили спільно нажите майно, спору про розподіл майна між колишнім подружжям не виникало, тому суд вважає, що спірний гараж повинен належати відповідачеві одноособово. [INFO], [PERSON] - померла, що підтверджується актовим записом № 2415 відділу реєстрації смерті в місті Дніпропетровську Дніпропетровського обласного управління юстиції (а.с.9). Після її смерті відкрилась спадщина. 17 грудня 2003 року на ім'я [PERSON], [PERSON] та [PERSON], державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори Янковою І.В. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, за реєстровим номером № 5-3310, що свідчило про рівність частин за кожним в спадковому майні (а.с.12), при цьому позивачі не заявляли нотаріусу про включення до спадкової маси спірного гаражу. Гараж не входив до спільного сумісного майна подружжя, оскільки був придбаний [PERSON]. після припинення фактичних шлюбних відносин. 13 лютого 2007 року [PERSON] уклав з [PERSON] договір купівлі-продажу гаражу [ADDRESS], який належав йому на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 09 січня 2007 року, виданого виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради замість свідоцтва про право власності від 11 вересня 2001 року на підставі довідки АГК «Автолюбитель» від 07 листопада 2006 року за № 17, рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 2091 від 21 жовтня 1999 року і рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 3060 від 21 жовтня 2004 року та зареєстрованого в КП ДМБТІ від 18 січня 2007 року, реєстраційний номер № 17409223, витяг № 13270490. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що 1\2 частина вказаного нерухомого майна у вигляді гаражу [ADDRESS] не підпадає під перелік спадкової маси, тому, у задоволені позовних вимог [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] «про визнання правочину недійсним, скасування запису про державну реєстрацію прав власності та визнання права на отримання у власність частки майна в порядку спадкування за законом» необхідно повністю відмовити. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed