Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-12 00:00:00

[PERSON] у травні 2008р. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розділ загального сумісного майна подружжя, визнання права власності на Ѕ частину будинку, виділ долі в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою. В процесі розгляду справи за заявою представника позивача, суд ухвалою від 13.11.2008р. залишив позовні вимоги позивача в частині виділу долі в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою без розгляду. В обґрунтування своїх вимог позивач посилалася на те, що 28 серпня 1999 року було укладено шлюб з відповідачем. Р ішенням Заводського районного суду м.Запоріжжя від 10.08.2006р. шлюб було розірвано. Під час шлюбу, за сумісні кошти, ними було придбано домоволодіння, яке знаходиться за адресою м.Запоріжжя, [ADDRESS] , яке оформлено на відповідача. Домоволодіння є їх з відповідачем сумісним майном, яке ними було придбане під час знаходження в шлюбі і тому їй належить Ѕ частина цього спірного будинку. Відповідач [PERSON] у червні 2008р. пред’явив зустрічний позов до [PERSON] . про визнання права власності на [ADDRESS] в м. Запоріжжі. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що на придбання будинку він запозичив у свого дядька 8100грн. та у свого батька 800 доларів США., які повернув тільки в 2008р. В 2007р. він провів ремонті роботи в будинку та витратив на це 33220грн. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги про розділ загального сумісного майна подружжя, визнання права власності на Ѕ частину будинку, на підставах, які викладені в позові та суду пояснила, що сторони за сумісні кошти в період шлюбу придбали домоволодіння. Зустрічний позов не визнала. Відповідач позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що спірне домоволодіння було придбане за кошти, які були запозичені у дядька, в якій саме сумі та при яких обставинах пояснити не зміг, спочатку пояснив, що будинок знаходиться в стані руйнування, він почав будувати новий будинок, а потім пояснив, що старого будинку не має, він остаточно зруйнований, тому і не має предмету позову. Також пояснив, що своїх позовних вимог він не підтримує, але залишати їх без розгляду або відмовлятися від позову не бажає. Вислухавши представника позивача, відповідача, його представника, допитавши свідків, дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 28 серпня 1999р. було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований відділом РАГС міської ради м.Запоріжжя, за актовим записом [NUMBER] (а.с.6). Р ішенням Заводського районного суду м.Запоріжжя від 10.08.2006р. шлюб між сторонами було розірвано, про що видано свідоцтво про розірвання шлюбу 26.09.2006р. (а.с.6-7). В період шлюбу, сторонами було придбано домоволодіння, яке знаходиться за адресою м. Запоріжжя, [ADDRESS] , яке оформлено на відповідача, що підтверджено договором купівлі-продажу від 04.05.2000р. Згідно договору купівлі-продажу будинок розташований на земельній ділянці площею 600 кв.м., де розташовано жилий будинок А, сарай Б, вбиральня В, паркан №1, 2, 3, 4, водопровід №5, сарай Г, погріб з шийкою пг (а.с.64). Згідно вимог с т.22 КЗпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Відповідно до с т.28 КЗпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Згідно ч.2 ст.61 СК України об’єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, інші доходи, одержані одним із подружжя і внесені до сімейного бюджету або внесені на його особистий рахунок у банківську (кредитну) установу. Крім цього ч.3 ст.368 ЦК України та ч.1 ст.60 СК України передбачено, що спільною сумісною власністю є майно, придбане подружжям під час шлюбу, якщо інше не передбачено законом, або шлюбним договором. Посилання відповідача на те, що будинок придбаний за кошти, отримані ним за договором позики необґрунтовані, так як відповідно до ч.3 ст.61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім’ї, то гроші, інше майно є об’єктом права спільної сумісної власності подружжя. Ствердження позивача на те, що відсутній предмет позову, оскільки придбаний будинок на даний час зруйнований та його не існує, спростовуються його поясненнями, в обґрунтування своїх позовних вимог, та наданими доказами, а саме в технічному паспорті на житловий [ADDRESS] в м.Запоріжжі, складений 04.06.2008р. наявний житловий будинок в стані руйнування А, вбиральня В, душова З, погріб з шийкою пг, паркани, водопровід, та самовільно збудовані гараж Д, недобудований сарай Ж, фундамент під житловий будинок И (а.с.58-63). Крім цього, відповідно до вимог ч.2 ст.349 ЦК України у разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру. В своїх поясненнях позивач не зміг точно визначитися з пред’явленими ним позовними вимогами, а саме на який будинок він бажає визнати право власності, оскільки як він пояснив, старий будинок вже зруйнований, а новий ще не збудований, та і взагалі не підтримав та не наполягав на задоволенні своїх вимог. Таким чином, суд приходить до висновку, що маються всі підстави для визнання за позивачем права власності на Ѕ частину спільного майна подружжя у вигляді Ѕ частини домоволодіння за адресою м.Запоріжжя [ADDRESS] .

Outcome: dismissed