Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-21 00:00:00

У поданій до суду заяві позивач просить шлюб між сторонами розірвати, витрати при реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС покласти на відповідача, неповнолітню дитину залишити на виховання матері. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що у зв”язку із відсутністю відвертих подружніх стосунків у них склалися погані відносини, що привело до припинення шлюбно-сімейних відносин з липня 1998 року, відновлювати які сторони не мають наміру. Сторони в судове засідання не з"явилися з невідомої суду причини, хоча про місце та час слухання справи повідомлялися заздалегідь та належним чином, клопотань від них про відкладення справи не надходило. Згідно поданої до суду заяви позивач просить справу слухати у її відсутність, позов підтримує повністю, погоджується на заочний розгляд справи. Така сукупність обставин, на думку суду, не є перешкодою для розгляду справи у їх відсутність, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про правовідносини сторін і немає необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору, при цьому з"ясування обставин справи проводиться на підставі доказів, про подання яких було заявлено до і під час попереднього судового засідання та є підставою для винесення по справі заочного рішення, при цьому позивач не заперечує проти такого порядку вирішення спору. Суд, з"ясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, прийшов до таких висновків. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Як встановлено судом, підтверджується відповідним свідоцтвами, сторони одружилися 20 травня 1994 року, від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] [INFO], яка проживає з матір"ю. Сторони не проживають разом з липня 1998 року, не ведуть спільного господарства та мають окремі бюджети, відсутність відвертих подружніх стосунків призвели до відчуження між сторонами, вони втратили один до одного почуття любові та поваги. На підставі всебічного дослідження матеріалів, з"ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги наявність неповнолітньої дитини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стало неможливим, оскільки суперечить інтересам сторін. У розпаді сім"ї винні обоє подружжя, оскільки не вживали належних заходів для усунення конфліктів та досягнення взаєморозуміння в сім"ї. За таких умов суд вважає, що позов доведений і підлягає до задоволення повністю. При постановленні рішення у зв"язку із задоволенням позову згідно положень ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача понесені ним судові витрати: судовий збір та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ в розмірі відповідно 8 грн. 50 коп. та 7 грн. 50 коп. На підставі наведеного, ст.ст.112, 114 СК України,

Outcome: approved