Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-15 00:00:00

позивачка звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на проживання з померлим [INFO] року [PERSON], як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу, в зв'язку з чим просить встановити даний факт разом із визнанням за нею права власності на &frac12; частину спільного сумісного майна - [ADDRESS], а також визнати за нею право власності на &frac12; частину тієї ж квартири в порядку спадкування за законом, як спадкоємиці першої черги. В судовому засіданні позивачка та її представник просили про задоволення позову з викладених у ньому підстав. Відповідачі - рідна тітка ([PERSON]) і баба ([PERSON]) померлого [PERSON], які прийняли спадщину після його смерті, та їх представник проти позову заперечили. Ствердили, що за життя [PERSON] був наркозалежним, неодноразово засуджувався за вчинення злочинів, постійного місця роботи не мав, й однією сім'єю ні з ким не проживав. Продавши квартиру в Києві, переїхав до смт Димер, уникаючи оточення осіб, що були пов'язані з обігом наркотичних засобів. Заслухавши сторони, допитавши свідків і дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Як убачається з матеріалів справи, після смерті 27 листопада 2006 року [PERSON], відкрилася спадщина на [ADDRESS]. Дане майно [PERSON] набув на підставі договору купівлі-продажу від 5 вересня 2006 року за 176 750 грн. Перед тим, як придбати зазначену квартиру, за день до цього - 4 вересня 2006 року [PERSON] продав за 285 325 грн. належну йому на праві власності [ADDRESS], що була ним приватизована після смерті [INFO] року його матері [PERSON] Наполягаючи на проживанні з померлим [PERSON] однією сім'єю, позивачка ствердила, що з грудня 2005 року, після звільнення останнього з місць позбавлення волі, оселилася в його [ADDRESS], де вони разом постійно проживали і вели спільне господарство. Стверджувала і про те, що за час спільного проживання ними придбано низку спільних речей й побутової техніки. Після продажу квартири, частину отриманих грошових коштів - близько 3 000 грн. [PERSON] витратив на лікування, а за рахунок решти та додатково наданих її матір'ю 15 000 доларів США, ними спільно придбано згадану квартиру в [ADDRESS], де з 16 листопада 2006 року зареєстровано її місце проживання. Про такі ж обставини ствердила й свідок [PERSON] - мати позивачки, яка запевняла суд у тому, що її донька та вона разом з нею оселилися й постійно проживали однією сім'єю в [ADDRESS], а після цього спільно придбали квартиру в [ADDRESS]. Згідно ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зі справи вбачається, що місце проживання позивачки у квартирі [PERSON] в м. Києві в період з грудня 2005 року по вересень 2006 року зареєстровано не було. Будь-які докази стосовно спільного побуту, що пов'язав спільне проживання позивачки та [PERSON] в зазначений період, суду не надано. Конкретні обставини, за яких складалося спільне побутове життя [PERSON] та [PERSON], а також коло взаємних прав та обов'язків, як невід'ємних ознак проживання однією сім'єю, позивачкою в судовому засіданні не обґрунтовувалися. Не погоджується суд і з твердженнями позивачки щодо придбання спірної квартири за рахунок спільних з [PERSON] коштів, які ним особисто виручені від продажу квартири в м. Києві в сумі 285 325 грн., у той час коли квартиру в [ADDRESS] ним придбано лише за 176 750 грн. При цьому суд зважує й на п. 14 договору купівлі-продажу від 5 вересня 2006 року та дані заяви [PERSON], який вчиняючи цей правочин, застеріг, що кошти, за які купується квартира у [ADDRESS], не є спільною сумісною власністю. Що стосується спільних фотографій та листування [PERSON] з [PERSON], то наявні в них дані доводять існування близьких стосунків між цими особами, які в той же час ознак проживання однією сім'єю, передбачених статтями 3 і 74 СК України не виявляють. Разом з тим, дані щодо витрат позивачки на поховання Оруджева, які містяться в матеріалах справи, про обставини спільного проживання однією сім'єю також не свідчать. Слід зважити й на правові підстави реєстрації місця проживання [PERSON] в спірній квартирі, які згідно довідки СВК „Димерський” від 3 вересня 2008 року [NUMBER], ґрунтуються на договорі найму й стосувалися періоду з 16 листопада 2006 року по 16 листопада 2007 року. Відповідно до ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, і відповідно до статей 70 і 71 цього Кодексу може бути поділено в рівних частках. Між тим з наведених вище обставин, підстав для застування цих статей до правовідносин, що виникли в цій справі суд не вбачає. Не підлягає задоволенню й вимога щодо визнання за позивачкою, як спадкоємицею першої черги, права власності на &frac12; частину спірної квартири в порядку спадкування за законом, оскільки [PERSON] до кола спадкоємців зазначених у ст. 1261 ЦК України не входить. Таким чином, порушення прав позивачки, які б підлягали захистові, судом не виявлено, а тому в задоволенні даного позову слід відмовити. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed