Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання договору про користування електричною енергією від 20.04.2000 року з відповідачем. В позовній заяві він зазначив, що 20.04.2000 року між ВАТ „ЕК „Дніпрообленерго” та [PERSON] укладено договір про користування електричною енергією № 2705072. 31.03.2008 року на адресу [PERSON] Покровським РЕМ було направлено два примірника додаткової угоди від 31.03.2008 року про розірвання Договору про користування електричною енергією від 20.04.2008 року. В супроводжувальному листі відповідачу було пояснено підстави розірвання договору, а саме: необхідність розірвання договору виникла в зв'язку з встановленням, що в [PERSON] не має права власності на будинок стосовно якого укладено договір про постачання електричної енергії від 20.04.2000 року. Згідно діючого законодавства, право розпоряджатися майном має власник майна. Отже, якщо [PERSON] не є власником будинку, то він не має права укладати стосовно нього договори. У супровідному листі відповідачу було надано строк для підписання додаткової угоди та направлення одного примірника на адресу Покровського РЕМ до 20.04.2000 року. Але на день подання позовної заяви до суду відповідь ними не отримана. Відповідач не надав своєї згоди на розірвання договору, в зв'язку з цим просить розірвати договір про користування електричною енергією від 20.04.2000 року між [PERSON] та ВАТ „ЕК „Дніпрообленерго”. В судовому засіданні представник позивача Васьковець О.С. змінила предмет позову та пояснила, що між ВАТ „ЕК Дніпрообленерго” та [PERSON] укладено договір про користування електричною енергією від 20.04.2000 року з встановленим лічильником № 37062798 тип СО-2М. Договору надано особовий рахунок № 2705072. Адреса за якою встановлено лічильник № 37062798 тип СО-2М є [ADDRESS]. Відповідач уклав договір про користування електричною енергією від 20.04.2000 року з встановленим лічильником № 37062798 тип СО-2М без достатніх на те підстав, оскільки він не є власником будинку. Згідно правил користування електричною енергією для населення затверджених постановою КМУ від 26.07.1999 року № 1357 п.2 об'єкт споживача - житловий будинок, гараж, майстерня або інша споруда, що належить споживачу на правах власності або користування. Таким чином відповідач при укладенні договору ввів в оману енергопостачальника, щодо його права на укладення договору. Тому просить визнати договір про користування електричною енергією від 20.04.2000 року з встановленим лічильником № 37062798 тип СО-2М [ADDRESS] недійсними та стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 08,50 грн. та витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 07,50 грн. Відповідач [PERSON] позов не визнав та суду пояснив, що дійсно правовстановлюючих документів на будинок не має, але договір недійсним не визнає. Просить в задоволенні позову відмовити. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Із пояснень сторін, матеріалів справи видно, що між ВАТ „ЕК „Дніпрообленерго” та [PERSON] було укладено договір про користування електричною енергією. В якості підстав укладення даного договору відповідач надав розписку про отримання [PERSON] від нього грошей за будинок. Інших документів, які підтверджують право власності на будинок, розташований [ADDRESS] суду надано не було. В ході судового засідання відповідач [PERSON] суду пояснив, що в нього відсутні документи, які підтверджують право власності на будинок, розташований [ADDRESS], оскільки він їх не оформлював. Відсутні вони були і на момент укладення договору. З довідки Орловської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області №619 від 12.09.2008 року вбачається, що [ADDRESS] [PERSON] утримує підсобне господарство. Згідно умов Правил користування електроенергією для населення, затверджених КМУ від 26.07.1999 року №1357 об'єктом споживача є житловий будинок, гараж, майстерна або інша електрифікована споруда, що належить споживачу на правах власності або користування. З акту обстеження від 26.03.2008 року видно, що [ADDRESS] розташоване житлове приміщення. Документи на право власності на будинок та земельну ділянку відсутні. Згідно ч.3 ст.215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно ч.2 ст.214 ЦК України особи, які вчинили дво- або багатосторонній правочин, мають право за взаємною згодою сторін, а також у випадках, передбачених законом, відмовитися від нього, навіть і в тому разі, якщо його умови повністю ними виконані. Згідно ч.1 ст.230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним. Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, в зв'язку з тим, що у [PERSON] на момент укладення спірного договору та на момент розглядку справи в суді були відсутні документи, які підтверджують право власності на будинок [ADDRESS]. Згідно ст.88 ЦПК з відповідача на користь ВАТ „ЕК „Дніпрообленерго” в особі Покровського району електромереж підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 08 грн. 50 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення діяльності суду в розмірі 07 грн. 50 коп. сплачені останнім при подачі позовної заяви. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved