Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-09 00:00:00

Заявник просить встановити факт прийняття ним спадщини після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. Вимоги мотивовані тим, [PERSON]. все життя проживав однією родиною з померлою та є єдиним спадкоємцем ј будинку [ADDRESS], що належала померлій [PERSON] . На момент її смерті в 1997 році [PERSON]. не подавав заяви до нотаріальної контори через те, що згідно діючого на той момент цивільного кодексу не входив до числа спадкоємців за законом. Рішенням Ялтинського міського суду від 13 травня 2008 року було встановлено факт проживання заявника однією родиною з померлою [PERSON]., відповідно він є спадкоємцем четвертої черги останньої. У вказаному будинку [ADDRESS] , заявник проживає з дня народження й до теперішнього часу та фактично прийняв спадщину. Проте його права на спадкове майно не закріплені юридично. У зв'язку з цим, заявник змушений звертатися до суду з подібною заявою. Представник зацікавленої особи Першої Ялтинської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, представив заяву, у якій просить розглянути справу в його відсутність, рішення винести на розсуд суду. Представник зацікавленої особи Ялтинської міської ради в судове засідання не з'явився. Про день і час слухання справи повідомлений належним чином причин своєї неявки не повідомив. Зацікавлена особа - [PERSON]., у судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви. Дослідивши надані докази, вислухавши думку заявника, його представника, зацікавленої особи, суд вважає, що вимоги заявника підлягають задоволенню, оскільки вони відповідають закону та підтверджені відповідними доказами. Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод від 4-го листопада 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий та відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом , встановленим законом. Названа Конвенція є джерелом права в Україні , частиною національного законодавства. Статтею 55 Конституції України зазначено, що права і свободи громадян захищаються судом. Відповідно до ст. 256 ч. 2 Цивільного процесуального кодексу України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що [PERSON]. є власником 3/8 частки будинку [ADDRESS]. Співвласниками вказаного будинку є [PERSON]., якому належить ще 3/8 частки будинку, та [PERSON]., яка була власницею ј частки даного житлового будинку (а.с.6-7,9,18). [PERSON]. померла [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 05 лютого 1997 року (а.с.11). [PERSON]. була дружиною [PERSON], рідного дяді заявника (а.с. 12). На момент смерті [PERSON]. інших родичів окрім [PERSON]. в неї не було. Спадщину, що відкрилась після її смерті, ніхто не прийняв, тому що родичів які б мали право на спадщину за законом в [PERSON]. не було. Відповідно до діючого на момент смерті [PERSON]. цивільного кодексу [PERSON]. не входив в коло осіб, що мали право на спадщину за законом. Згідно цивільного кодексу від 2004 року заявник отримав право на спадкування за законом після смерті своєї тітки - [PERSON]. Відповідно до п. 5 Заключних та перехідних положень ЦК України правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням по цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, в яких беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлено ці обставини. Стаття 1264 ЦК України каже, що особи, які проживають зі спадкодавцем однією родиною не менше п'яти років до часу відкриття спадщини, мають право на спадкування в четверту чергу за законом. Рішенням Ялтинського міського суду від 13 травня 2008 року було визнано факт проживання [PERSON]. разом з [PERSON] . однією родиною до дня відкриття спадщини з 1960 року по 1997 рік. В силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. На момент смерті [PERSON] . та до сьогодні заявник - [PERSON]., проживає в будинку [ADDRESS]. Це було також встановлено рішенням суду від 13.05.2008 року. На підставі наданих доказів, суд вважає, що представлених доказів, що були перевірені та досліджені судом у повному обсязі, досить для встановлення юридичного факту, що [PERSON] , [INFO]народження, фактично прийняв спадщину у вигляді ј частки будинку [ADDRESS], після смерті [PERSON] . На підставі викладеного та

Outcome: approved