Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до квартирно-експлуатаційного відділу м.Володимир-Волинський (надалі - КЕВ) про виведення квартири з числа службових квартир. В позовній заяві посилається на ту обставину, що вона та члени її сім»ї зареєстровані та постійно проживають в квартирі [ADDRESS]. На підставі рішення виконкому Володимир-Волинської міської Ради № 110 від 27.04.2000 року їй на дану квартиру було видано службовий ордер № 6 від 28.04.2000 року. Дана квартира є службовою квартирою квартирно-експлуатаційного відділу м.Володимир-Волинський і надана їй як працівнику цієї установи. В квартирно-експлуатаційному відділі м.Володимир-Волинський вона працювала з 01.09.1998 року по 30.05.2008 року та була звільнена з роботи згідно ст..40 п.1 КЗпП України у зв»язку з ліквідацією будинкоуправління №1. Згідно ст.125 ЖК України, осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як десять років, не може бути виселено з займаної службової квартири. Згідно п.6 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988 року № 37, жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку воно виключене з числа жилих. Вона, як наймач даного житла, не може реалізувати своє право на його приватизацію, оскільки відповідач по справі відмовляється звернутись до Володимир-Волинської міської Ради з відповідним клопотанням про виключення даної житлової квартири з числа службових. Тобто, своєю бездіяльністю обмежує та порушує її конституційні права. Як зазначено у відповідях вищестоящого керівництва відповідача, виключення жилих приміщень з числа службових та надання їх для постійного проживання заборонено до виходу нових нормативно-правових документів. Тобто, керівництво відповідача вирішило питання про нечинність діючого житлового законодавства України. Просить суд зобов»язати квартирно-експлуатаційний відділ м.Володимир-Волинський в місячний термін подати у Володимир-Волинську міську Раду клопотання про виключення квартири [ADDRESS] з числа службових. В судовому засіданні позивач[PERSON] та її представник за заявою [PERSON] позов підтримали, в своїх поясненнях послались на обставини, викладені в позовній заяві. Просять позов задовільнити повністю. Представник відповідача за довіреністю Іщук Г.М. в судовому засіданні позов не визнала, вважає що підстав для виведення спірної квартири з числа службових, наймачем якої є позивач по справі, не має. В своїх поясненнях посилається на телеграми Західного оперативного командування про тимчасову заборону виведення квартир з числа службових до прийняття нових нормативно-правових актів. Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовільнитии з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.118 ЖК України, службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв'язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Судом встановлено, що позивачу по справі [PERSON]. на підставі рішення виконкому Володимир-Волинської міської Ради № 110 від 27.04.2000 року на квартиру [ADDRESS]було видано службовий ордер № 6 від 28.04.2000 року. Дана квартира є службовою квартирою квартирно-експлуатаційного відділу м.Володимир-Волинський і була надана їй як працівнику цієї установи, в якій вона пропрацювала з з 01.09.1998 року по 30.05.2008 року та була звільнена з роботи згідно ст..40 п.1 КЗпП України у зв»язку з ліквідацією будинкоуправління №1. Дана обставина стверджується копією ордера, трудової книжки позивача, довідкою з місця проживання та довідкою про зміну нумерації житлового будинку. Згідно ст.125 ЖК України, осіб, звільнених у зв'язку з ліквідацією підприємства, установи, організації або за скороченням чисельності чи штату працівників, не може бути виселено з займаної службової квартири. Згідно ст. 123 ЖК України, порядок користування службовими жилими приміщеннями встановлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. До користування службовими жилими приміщеннями застосовуються правила про договір найму жилого приміщення, крім правил, передбачених статтями 73 - 76, 79 - 83, 85, 90, частиною шостою статті 101, статтями 103 - 106 цього Кодексу. Згідно п.6 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988 року № 37, жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку воно виключене з числа жилих. Як вбачається з копії заяви позивача, адресованої відповідачу, вона зверталась із заявами про виключення квартири, наймачем якої вона являється, з числа службових. З відповіді на звернення позивача, з копії телеграми у справі вбачається, що єдиною підставою для відмови позивачу у виключенні його квартири з числа службових є тимчасова заборона до прийняття нових нормативно-правових актів. Представник відповідача не змогла в суді навести інших підстав, не навела доказів щодо подальшої необхідності використання відповідачем даної квартири як службової. Як пояснила позивач, вона має намір дану квартиру приватизувати з метою покращення своїх житлових умов. За таких обставин справи суд вважає, що відповідач безпідставно відмовляється виключити спірну квартиру з числа службових, оскільки відсутня будь-яка необхідність її подальшого використання як службової, чим порушує право позивача на приватизацію житла. Посилання на тимчасову заборону до прийняття нових нормативно-правових актів суд взагалі розцінює критично, оскільки дане твердження прямо суперечить Конституції України. На підставі ст.ст.118, 123, 125 ЖК України,

Outcome: approved