Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання угоди дійсною на тій підставі, що 20.11.1997 року вона уклала з відповідачем договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], який зареєстрований Одеською універсальною товарною біржею «Центр» в журналі реєстрації договорів по об'єктам нерухомості, реєстраційний №Н/97-1148 від 20.11.1997 року. У судовому засіданні позивачка підтримала позов, просила його задовольнити, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що при укладенні договору купівлі-продажу між нею та відповідачем було досягнуто згоди за всіма істотними умовами договору і дотримано усіх вимог щодо укладення даного виду угод. До підписання договору вона, позивачка, повністю сплатив відповідачу вартість квартири і будь-яких претензій з цього приводу відповідач до цього часу не заявляв. В судове засідання відповідач не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений завчасно в установленому законом порядку у відповідності до вимог ст.74 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, свою думку щодо позову у будь-якій формі не висловив. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів щодо взаємовідносин сторін, а також маючи згоду позивачки на заочний розгляд справи, суд вважає можливим заочно розглядати справу у відсутності відповідача, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши позивачку, вивчивши та дослідивши матеріали справи, проаналізувавши їх в сукупності з вимогами чинного законодавства, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 20 листопада 1997 року Одеською універсальною товарною біржею «Центр» було зареєстровано договір купівлі-продажу нерухомого майна №Н/97-1148, згідно якого [PERSON] продав, а [PERSON] купила за 9000,00 гривень квартиру [ADDRESS], загальною площею 37,4 кв.м., житловою площею 25,9 кв.м. 27 листопада 1997 року договір купівлі-продажу був зареєстрований в КП «МБТІ та РОН» під №656 стр 84 кн 247пр. Таким чином, сторони договору [PERSON] та [PERSON] виконали угоду, однак нотаріально її не посвідчили. У відповідності з ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Задовольняючи даний позов, суд також виходить з того, що в силу ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права, а задоволення даного позову, крім відповідності вищенаведеним нормам діючого цивільного законодавства, поряд з цим узгоджується з його загальними засадами, зокрема неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; справедливість, добросовісність та розумність (ст.3 ЦК України). Крім того, суд вважає, що причини пропуску позивачкою трьохрічного строку на звернення з позовом до суду є поважними, тому пропущений строк підлягає поновленню. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивачки є обґрунтованими, такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved