Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом про стягнення заробітку за час вимушеного прогулу; визнання наказів ВАТ «Чисті метали»: № 18, від 16.05.2008 року, № 28-к, від 05.05.2008 р., № 24 від 27.05.2008 р. - противоправним, їх скасування та стягнення моральної шкоди в сумі 3000,0 грн. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала, просить суд позов задовольнити: стягнути з відповідача заробіток за дні вимушеного прогулу: 29.04.2008 р. та 30.04.2008 р., а також стягнути заробіток з відповідача за час роботи у вихідні дні: 17.05.2008 р. та 31.05.2008 р.; визнати накази ВАТ «Чисті метали»: № 18, від 16.05.2008 року, № 28-к, від 05.05.2008 р., № 24 від 27.05.2008 р. - противоправним, зобов'язати відповідача скасувати їх та стягнути на її користь моральну шкоду, в сумі 3000,0 грн. В судовому засіданні позивачка пояснила, що вона не працювала 29.04.2008 р. та 30.04.2008 р., так як не була допущена до роботи, а з наказом про перенесення робочих днів ознайомилася пізніше. Крім цього, у вихідні дні, 17.05.2008 р. та 31.05.2008 р. їй нарахували заробітну плату, як у звичайний робочий день. Також вважає противоправними накази відповідача щодо оголошення простою та переведення її на іншу роботу. Вважає, що неправомірними діями відповідача їй було заподіяно моральну шкоду, яку вона оцінює у розмірі 3000,0 грн. В судове засідання з невідомих суду причин не з'явився відповідач, про місце, день та час розгляду справи належним чином був повідомлений. Справа розглядається в порядку заочного провадження на підставі ч.4, ст. 169 ЦПК України, відповідно до розділу ІІІ, глави 8 ЦПК України, проти чого позивачка не заперечує. В судовому засіданні були досліджені слідуючи докази: заяви позивача до роботодавця; наказ відповідача про поновлення позивачки на роботі № 25-к, від 14.04.2008 р.; наказ відповідача «Про початок простою», з 23.04.2008 р., № 9, від 22.04.2008 р.; довідка про середній заробіток; копія трудової книжки позивача; наказ відповідача «Про перенесення робочих днів» № 12, від 24.04.2008 р.; наказ відповідача «Про початок простою», з 18.06.2008 р., № 18, від 16.05.2008 р.; наказ відповідача про внесення змін до наказу № 18, від 16.05.2008 р., «Про початок простою», № 24, від 27.05.2008 р., про початок простою з 21.07.2008 р.; наказ № 17, від 16.05.2008 р., про скасування наказу № 9 від 22.04.2008 р., «Про початок простою», згідно з протестом прокурора; наказ відповідача № 28-к, від 05.05.2008 р. щодо переміщення позивачки з 01.05.2008 р. без зміни назви посади та умов праці до іншого підрозділу підприємства - складу готової продукції; листки непрацездатності; виписка з протоколу ЛКК; копії чеків на придбання ліків; наказ № 24, від 27.05.2008 р. про зміну дати початку простою; табель обліку робочого часу за квітень 2008 року позивачки, цеху № 8; табель обліку робочого часу за травень 2008 року, СГП. В судовому засіданні було встановлено, що відповідно до наказу ВАТ «Чисті метали» № 18, від 16.05.2008 року «Про початок простою» було визначено, що простій виробництва на підприємстві починається з 18.06.2008 року, з виплатою 2/3 тарифної ставки згідно табелю обліку робочого часу. Зазначений наказ стосувався двох працівників підприємства, в тому числі і позивача. Відповідно до наказу № 24 від 27.05.2008 р., до п. 1, 2 наказу № 18, від 16.05.2008 р. були внесені зміни про час початку простою виробництва - з 21 липня 2008 року. Тобто, відповідачем, відповідно до наказу № 18 від 16.05.2008 р., та внесеними до п. 1, 2 наказу № 18, від 16.05.2008 р. змінами, відповідно до наказу № 24 від 27.05.2008 р., були істотно змінені умови праці - режиму роботи, розмірів оплати праці, встановлення неповного робочого часу, про що, у відповідності до ст.. 32 КЗпП України працівник повинен бути повідомлений за два місяці. Позивача про початок простою було попереджено лише 17.06.2008 року, що підтверджується розпискою позивача про його ознайомлення, зробленою на наказі № 24, від 27.05.2008 р. Таким чином, у судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що попередження позивача про початок простою, відповідно до наказу № 18, від 16.05.2008 р., із змінами до цього наказу, відповідно до наказу № 24, від 27.05.2008 року, відбулося з порушенням законодавства, ст. 32 КЗпП України, а тому, виданий відповідачем наказ № 18, від 16.05.2008 р., із внесеними до нього змінами відповідно до наказу № 24, від 27.05.2008 року не можуть вважатися законними і є противоправними, проте вони можуть бути визнані такими в частині, що стосується трудових прав позивачки, так як нею був доведений факт порушення відповідачем двохмісячного строку попередження позивачки про істотні зміни умов праці, встановленого ст. 32 КЗпП України. Не може вважатися противоправним наказ № 28-к, від 05.05.2008 р., так як роботодавець має право перемістити працівника на тому ж підприємстві на інше робоче місце, або структурний підрозділ цього підприємства, доручення виконання роботи в межах спеціальності, кваліфікації, обумовлених трудовим договором, у відповідності до ч.2, ст. 32 КЗпП України. А тому, позовні вимоги в частині визнання наказів противоправними підлягають частковому задоволенню. Не підлягають задоволенню також позовні вимоги в частині стягнення заробітку за час, який позивачка не працювала: 29.04.2008 р. та 30.04.2008 р., а також стягнення з відповідача заробітку у розмірі, який повинен нараховуватися та сплачуватися, як за роботу у вихідні дні: 17.05.2008 р. та 31.05.2008 р. В судовому засіданні було встановлено, що 29.04.2008 р. та 30.04.2008 р. підрозділ, де працює позивачка не працював, вона на роботу не виходила в зв'язку із святковими днями. Зазначений графік роботи був встановлений наказом відповідача № 12, від 24.04.2008 р. та відповідає розпорядженню Кабінету Міністрів України № 538-р, від 28.03.2008 р. А так як зазначені робочі дні були перенесені на 17.05.2008 р. та 31.05.2008 р., які позивачка відпрацювала згідно табеля обліку робочого часу, то вони не можуть вважатися вихідними, так як в зв'язку із святкуванням Великодня та 1, 2 Травня, робочі дні 29.04.2008 р. та 30.04.2008 р. були вихідними днями. Враховуючи викладене, також підлягають частковому задоволенню позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди, відповідно до ст. 237&sup1; КЗпП України, так як позивач довів, що порушення відповідачем його трудових прав потребують від нього додаткових зусиль для організації свого життя, з метою захисту трудових прав: звернення до суду, тощо. Також судом не можуть сприйматися до уваги медична документація, що належить позивачки, в зв'язку з тим, що позивачкою не був доведений причинний зв'язок між неправомірними діями відповідача та наслідками, у вигляд хвороби. Проте, позивачко не був доведений розрахунок заявленого розміру відшкодування моральної шкоди в сумі 3000,0 грн., а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, у сумі 250,0 грн., яка на думку суду буде достатньою для відшкодування заподіяної відповідачем, порушенням трудових прав позивачки, моральної шкоди. Судові витрати по справі повинні бути стягнуті з відповідача.

Outcome: partial