Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-20 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати її право власності на нежитлові приміщення, літ. А-2, які знаходяться за адресою: [ADDRESS], а саме: виділені нежитлові приміщення загальною площею 56,9 кв.м., приміщення спільного користування загальною площею 2,5 кв.м. та приміщення загального користування площею 0,394 кв.м. відповідно до розрахунку ідеальних часток площі приміщень виділених, спільного та загального користування серед учасників відповідача та поверхового плану, які є невід'ємними частинами протоколу загальних зборів відповідача від 02 червня 2008 року (вартістю 49 901,1 грн.). Також просить зобов'язати відповідача - ПП "Спілка орендарів будинку побуту "Добробут" підписати з нею акт приймання - передавання та передати їй у власність зазначені нежитлові приміщення. Позов мотивує тим, що згідно договору купівлі - продажу нежитлового приміщення способом викупу від 13 квітня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу (зареєстрованого в реєстрі за № 461) - Лаганяк Т.І., відповідач став власником нежитлових приміщень, які знаходиться за адресою: [ADDRESS]. У відповідності до установчих документів відповідача, позивач є його учасником (засновником), що володіє 4,83% статутного фонду відповідача. Відповідно до протоколу загальних зборів відповідача від 02 червня 2008 року її виведено зі складу учасників (засновників) відповідача та вирішено виплатити їй частину вартості майна відповідача в натуральній формі шляхом передачі у власність частини нежитлових приміщень. В судовому засіданні представник позивача - [PERSON] позов підтримав, з підстав викладених в позовній заяві, яку просить задоволити. Представник відповідача - Легеда М.М. в судовому засіданні позовні вимоги заперечив, оскільки, на його думку, позивач не представила необхідних документів, які б підтвердили таке її право, а тому відмовив їй у підписанні акту прийома-передачі та у передачі у власність нежитлових приміщень. Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задоволити з наступних підстав: Згідно договору купівлі - продажу нежитлового приміщення способом викупу від 13 квітня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу (зареєстрованого в реєстрі за № 461) - Лаганяк Т.І., Приватне підприємство "Спілка орендарів будинку побуту "Добробут", м. Дрогобич стало власником нежитлових приміщень, які знаходиться за адресою: [ADDRESS]. У відповідності до установчих документів відповідача [PERSON] є його учасником (засновником), що володіє 4,83% Статутного фонду відповідача. 20 березня 2007 року позивач звернулася на адресу загальних зборів відповідача з нотаріально посвідченою заявою про вихід зі складу його учасників (засновників). Належну їй частку в статутному капіталі (фонді) відповідач просила виділити частиною нежитлових приміщень, площею відповідно до її внеску в статутний капітал (фонд) відповідача. 02 червня 2008 року відбулися загальні збори відповідача, на яких було прийняте рішення, оформлене відповідним протоколом, про виведення позивача зі складу учасників (засновників) відповідача та виплату їй частини вартості майна відповідача в натуральній формі шляхом передачі у власність частини нежитлових приміщень, літ. А-2, а саме: виділені нежитлові приміщення загальною площею 56,9 кв.м., приміщення спільного користування загальною площею 2,5 кв.м. та приміщення загального користування площею 0,394 кв.м. відповідно до розрахунку ідеальних часток площі приміщень виділених, спільного та загального користування серед учасників Підприємства та поверхового плану (вартістю 49 901,10 грн.). 10 червня 2008 року позивач звернулася на адресу відповідача із заявою, в якій просила останнього підписати з нею акт приймання - передавання та передати їй у власність зазначені вище нежитлові приміщення. 16 червня 2008 року на подану заяву позивач отримала відповідь, в якій відповідач повідомив, що на даний час не може визнати за позивачем право власності на зазначені у заяві нежитлові приміщення, оскільки, на його думку, позивач не представила необхідних документів, які б підтвердили таке її право, а тому відмовив позивачу у підписанні акту прийома-передачі та у передачі у власність зазначених приміщень. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Пунктом 5.4 статуту відповідача визначено, що засновник може вийти з підприємства, попередивши про це інших засновників не пізніше ніж за шість місяців до дня виходу. У відповідності до п. 5.5 статуту відповідача, у разі виходу з підприємства засновнику виплачується вартість частини майна підприємства, пропорційна його частці в статутному фонді. На вимогу засновника та за згодою зборів засновників підприємства частка засновника, що виходить з підприємства, повертається йому повністю або частково в натуральній формі. 20 березня 2007 року позивач звернулася до відповідача із заявою про вихід її з числа учасників (засновників) відповідача, в якій просила також виділити належну їй частку в статутному капіталі (фонді) відповідача в натуральній формі, а саме частиною нежитлових приміщень, площею відповідно до її внеску в статутний капітал (фонд) відповідача. Згода інших учасників (засновників) відповідача на вихід позивача з підприємства та виділення їй відповідної частки в натурі підтверджується рішенням загальних зборів відповідача від 02 червня 2008 року, оформленого відповідним протоколом. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки відповідачем не визнається право власності позивача на згадане вище майно, то згідно ст. 392 ЦК України, слід підтвердити таке право за позивачем, визнавши за ним право власності на вищевказані нежитлові приміщення. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь позивачки слід стягнути понесені нею і документально підтверджені витрати по оплаті судового збору в дохід держави в сумі 499,01 грн. та витрати на ІТЗ в сумі 30,00 грн., а всього - 529,01 грн. судових витрат.

Outcome: approved