Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-03 00:00:00

До Вінницького районного суду надійшла позовна заява від [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач зазначала, що [INFO] вона вступила в зареєстрований шлюб з відповідачем по справі. Шлюб зареєстровано у міському відділі РАГСу м. Вінниці, актовий запис [NUMBER]. Від шлюбу народилась донька [PERSON], [INFO] народження, яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалося. На початку шлюбного життя все було добре, але згодом у поведінці відповідача стались негативні зміни по відношенню до позивача як до дружини, жінки, матері і це особливо загострилось після того, як чоловік побував на заробітках в Португалії. Між сторонами почали виникати сварки, скандали. По приїзду у Вінницю відповідач почав прискіпливо ставитися до позивача і дійшло до того, що він почав застосовувати фізичну силу, недавно умисно, з особливою жорстокістю сильно побив на очах у неповнолітньої доньки, вибив зуби, наніс удари в голову і по верхній частині тіла. Позивач викликала міліцію, яка його затримала на сутки, однак це все негативно відбилося на психіці доньки, вона стала знервована, неспокійна, у неї виник страх. Така поведінка відповідача призвела до того, що позивачка втратила почуття поваги та любові і вважає, що при таких обставинах сім»ю зберегти неможливо. На примирення вона не згідна. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, подав суду письмове звернення в якому вказав, що бути на суді не може по причині важкого становища здоров'я та спричинених тілесних ушкоджень дружиною, її братом та його друзями, тому він вимушений на два місяці виїхати з країни в туристичну поїздку. Враховуючи суперечливість причин неявки які зазначає відповідач та те, що він не надав суду відповідні докази на підтвердження зазначених причин, суд прийшов до висновку про відсутність поважних причин неявки відповідача. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено по справі сторони зареєстрували шлюб [INFO]. Від шлюбу народилася донька [PERSON], [INFO] народження, яка проживає з позивачем. Між сторонами почали виникати сварки, скандали, позивач почав застосовувати фізичну силу, що підтверджується відмовними матеріалами ЖРЗПЗ [NUMBER] від [INFO]. Позивач на примирення не згідна, вважає, що сім»я фактично розпалася, шлюб існує лише формально, вона втратила почуття поваги та любові до відповідача. Відповідач надавав суду письмові клопотання про надання часу на примирення, однак суд прийшов до висновку, що факти зазначені відповідачем в «зверненні» свідчать про фактичний розпад сім»ї і несуть ультимативні заяви відповідача про незгоду, а не фактичні кроки до виправлення ситуації або наявність інших заходів щодо примирення, що може лише відтермінувати розірвання шлюбу, але не в змозі виправити ситуацію, що склалася. Суд призначає строк для примирення лише тоді, коли збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу. Встановлені факти, причини розлучення, протиправна поведінка відповідача свідчать про те, що шлюб існує формально і підстав його зберегти суд не знайшов. Також суд прийшов до висновку, що та агресивна ситуація яка склалася в сім»ї, про що зазначає і сам відповідач, негативно впливає на психічний стан дитини, тому задоволення позову відповідає й інтересам дитини. Ст.4 Сімейного Кодексу України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки укласти шлюбні відносини та створити сім»ю. Ст. 110 Сімейного Кодексу України вказує на право подружжя, подати до суду заяву про розірвання шлюбу в разі незгоди подальшого збереження шлюбних відносин. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Враховуючи, що шлюб існує лише формально, а сторона не бажає поновлювати шлюбні стосунки і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати. Тому вимоги позивача - витрати по розірванню шлюбу віднести на відповідача, підлягають задоволенню.

Outcome: approved