Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Могилів-Подільського міськрайонного суду з позовом до Могилів-Подільського міського комунального підприємства "Водоканал" про поновлення на роботі на посаді інспектора по кадрах Могилів-Подільського МКП "Водоканал", стягнення за час вимушеного прогулу, стягнення вихідної допомоги в розмірі одного середньомісячного заробітку в звґязку з звільненням та відшкодування моральної шкоди в сумі 1700 гривень, мотивуючи позовні вимоги тим, що 05.03.2008 року відповідач повторно незаконно її звільнив із посиланням на виявлення невідповідності останньою займаній посаді. В судовому засіданні представник позивачки змінив позовні вимоги, а саме відмовився від стягнення з відповідача вихідної допомоги в розмірі одного середньомісячного заробітку, про що подав до суду заяви від свого імені та від позивачки. Відповідач Могилів-Подільський МКП «Водоканал» та представник відповідача Жук А.А.,який діє на підставі довіреності від 25.04.2008року (а.с.37) оповіщені у встановленому порядку про час та місце розгляду справи до суду не з'явилися без поважних причин, про що свідчать повідомлення та розписки(а.с.119,120). За таких обставин відповідно до ч.2 та ч.4 ст.169 ЦПК України та ст.224 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу на підставі наявних у ній доказів і постановити заочне рішення. Будучи присутньою під час розгляду справи по суті в попередніх судових засіданнях позивачка [PERSON] змінені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, суду пояснила , що працювала на Могилів-Подільському МКП «Водоканал» із 30.09.2004року машиністом насосних установ. Через два місяці була переведена до абонентського відділу і виконувала функції контролера. Із 12.04.2006року працювала на посаді інспектора відділу кадрів. Тоді ж підписала посадову інструкцію, в якій було вказано кваліфікаційні вимоги до осіб, які призначаються на вказану посаду, а саме наявність середньої загальної або професійно-технічної освіти. В листопаді 2007року її було незаконно звільнено з роботи. 05.03.2008 року згідно рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду від 26.02.2008року її поновлено на вказаній посаді за участю державного виконавця. Того ж дня її повторно звільнено з роботи із посиланням на те, що у неї немає відповідної освіти для зайняття даної посади. Інша посада їй не пропонувалася. Не виконувала вказівки в.о. директора [PERSON], оскільки на той час не було відмінено наказ №[NUMBER] щодо призначення директором МКП «Водоканал» головного інженера [PERSON] При прийнятті на роботу на дане підприємство долучила необхідні документи про освіту: атестат, диплом про середню-технічну освіту,свідоцтво про закінчення річних бухгалтерських курсів. Вказані документи були перевірені директором особисто. Атестація працівників щодо визначення кваліфікаційного рівня на підприємстві не проводилась жодного разу. Про існування інструкції начальника відділу кадрів від 05.03.2008 року дізналась на засіданні профспілкового комітету під час звільнення з роботи. Її представник одержав копію вказаної інструкції. На день звільнення інструкція інспектора відділу кадрів від 05.03.2008року не існувала взагалі. Вперше про це дізналась в судовому засіданні, оскільки представник відповідача заявив клопотання про долучення даної інструкції до матеріалів справи. Сейф відчиненим не залишала, його було зламано. Вважає, що усі посилання представника відповідача на її низький кваліфікаційний рівень є безпідставними та необгрунтованими, а докази на які останній посилається сфальсифікованими. Просить суд змінені позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON], який діє на підставі довіреності виданої 01.11.2008року, змінені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, суду пояснив , що позивачка працювала на підприємстві із 30.09.2004року. 05.03.2008року він був присутній на засіданні профспілкового комітету Могилів-Подільського МКП "Водоканал" оскільки є довіреною особою позивачки. Того дня позивачку поновили на посаді інспектора відділу кадрів згідно рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду від 26.02.2008року та повторно звільнили із даного підприємства без внесення обгрунтованого подання керівника підприємства до профспілкового комітету про звільнення. Про те, що будь-яка інша посада позивачці не пропонувалась підтверджується копією протоколу та наказом від 05.03.2008 року про звільнення, оскільки в них про це нічого не вказано. При прийнятті на посаду інспектора відділу кадрів у 2006році позивачка підписувала посадову інструкцію, яка стосувалась саме цієї посади. Посадову інструкцію начальника відділу кадрів від 05.03.2008року остання не підписала, оскільки дана інструкція не стосувалась займаній нею посаді. Копії табелів надані представником відповідача сфальсифіковані, оскільки їх оригінали суду не надано. Кваліфікаційна вимога щодо наявності вищої освіти , що на думку представника відповідача в даному випадку є підставою для звільнення не є обовґязковою, оскільки позивачка була переведена адміністрацією підприємства на посаду інспектора відділу кадрів із урахуванням наявної у неї освіти. Позивачка мала право не виконувати розпорядження незаконно призначених осіб міським головою, оскільки наказ №[NUMBER] ніким не був відмінений, а тому рішення суду від 26.02.2007року постановлене на користь позивачки. Звинувачення представника відповідача про викрадення своєї трудової книжки позивачкою є безпідставними, оскільки певні документи , в тому числі і трудова книжка останньої зникли із сейфу під час його несанкціонованого відкриття. Посилання представника відповідача як на підставу для звільнення на низький кваліфікаційний рівень позивачки нічим не обґрунтоване. Атестація працівників кваліфікаційною комісією не проводилась. Моральна шкода полягає в тому, що протягом тривалого часу позивачка не має можливості жити нормальним життям, є запис в журналі швидкої допомоги про виклик швидкої допомоги. Довідки про те що зверталась до лікаря за медичною допомогою немає. Вважає, що усі посилання представника відповідача на недостатню кваліфікацію позивачки є безпідставними та недоведеними, а докази на які останній посилається сфальсифікованими. Просить суд змінені позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Будучи присутнім під час розгляду справи по суті в попередніх судових засіданнях представник відповідача Жук А.А. суду пояснив, що адміністрацією Могилів-Подільського МКП «Водоканал» здійснено перевірку роботи інспектора відділу кадрів даного підприємства позивачкою [PERSON]Оскільки було виявлено ряд грубих порушень при виконанні останньою своїх посадових обовґязків , адміністрація підприємства була вимушена провести перевірку документів позивачки про наявність відповідної освіти для можливості зайняття нею вказаної посади. 05.03.2008року позивачці було запропоновано надати диплом про освіту. Внаслідок чого встановлено, що остання немає вищої освіти обовґязковість якої встановлено в посадовій інструкції інспектора відділу кадрів від 05.03.2008року для зайняття вказаної посади. До 05.03.2008року на підприємстві не було відомо про наявність чи відсутність відповідної освіти у позивачки, хоча при призначенні на посаду керівник повинен був перевірити документи про освіту. Також підставами звільнення позивачки із займаної посади були її незаконні дії , які полягають в тому, що 01.10.2007року в табелі обліку робочого часу за жовтень місяць 2007року позивачка один раз проставила [PERSON] , бувшому директору МКП «Водоканал» , літеру «Б»(лікарняний) , другий раз - число 8 (робочий день)та здала їх в бухгалтерію. Оригінал табеля обліку робочого часу знаходиться в Ленінському районному суді в м.Вінниці. Позивачка створила штучний наказ №[NUMBER] на який її ніхто не уповноважував та не зареєструвала в книзі наказів. В посвідченні про відрядження на імґя [PERSON] відсутній номер ,а також відсутній журнал реєстрації. Дії останньої свідчать про її втручання в господарсько-фінансову діяльність підприємства , про що МКП «Водоканал» 2008 роком видано довідку. Дії, які свідчать про неналежне виконання позивачкою своїх обоґязків , оскільки остання в жовтні 2007 року відмовилась підписати посадову інструкцію інспектора відділу кадрів затверджену новим керівництвом підприємства, а саме 18.10.2007року коли в.о. директора була [PERSON], про що складено акт . Це було однією із підстав першого звільнення позивачки з займаної посади. 05.03.2008 року позивачці було надано посадову інструкцію начальника відділу кадрів затвердженої директором підприємства [PERSON], однак остання відмовилась від ознайомлення та підпису даної інструкції про що складено акт. Вранці 05.03.2008року ,до засідання профкому, яке відбулось того ж дня , директор МКП «Водоканал» [PERSON] про усі вищевказані недоліки в роботі вказав позивачці в своєму кабінеті та особисто запропонував позивачці посаду інженера по цивільній обороні ,оскільки для зайняття даної посади не вимагається наявність вищої освіти .Те, що позивачка відмовилась від даної пропозиції підтверджується актами про відмову від підпису та від запропонованої посади ,а також довідкою щодо даних відмов виданою МКП «Водоканал». Кваліфікаційний рівень позивачки визначено адміністрацією підприємства без проведення атестаційної комісії особисто директором підприємства. Посадову інструкцію, яка стосується безпосередньо посади інспектора відділу кадрів від 05.03.2008року та затверджена директором [PERSON] не була надана в попередньому судовому засіданні, оскільки була знайдена у відділі кадрів нещодавно. До цього часу про її існування йому нічого не було відомо. На спільному засіданні профспілкового комітету та адміністрації 05.03.2008року розглядалось лише питання про звільнення позивачки з посади інспектора відділу кадрів. Надати в судове засідання копії трудової книжки позивачки не представляється можливим, оскільки трудова книжка викрадена нею ж із сейфа. Згідно постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 27.10.2007року встановлено винуватість позивачки, оскільки в ній зазначено, що сейф не був відчинений шляхом злому замків, а залишений останньою відчиненим. Вважає повторне звільнення позивачки із посади інспектора відділу кадрів від 05.03.2008року внаслідок виявленої невідповідності останньої займаній посаді законним і обґрунтованим. Відмова позивачки від виконання вказівок адміністрації МКП «Водоканал» та втручання в діяльність підприємства є підставою для звільнення за п.2 ст.40 КЗпП України. Просить суд в позові відмовити. Заслухавши пояснення представника позивача,враховуючи попередні пояснення позивачки та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. В Постанові Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996р. №9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", а саме в п.5 вказано, що судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу, в тому числі накази керівників підприємств, установ та організацій підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону. Відповідно до ч.6 ст.43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Згідно наказу Могилів-Подільського міського комунального підприємства "Водоканал" [NUMBER] позивачку [PERSON] переведено з посади машиніста насосних установ на посаду інспектора відділу кадрів даного підприємства (а.с.92). 01.11.2007року Могилів-Подільським МКП"Водоканал" на підставі наказу №86 позивачку звільнено з роботи за ч.3 ст.40 КЗпП України(а.с.5). На виконання рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду від 26.02.2008року позивачку поновлено на роботі на посаді інспектора кадрів МКП «Водоканал» , про що видано наказ вказаного підприємства від 05.03.2008року №44 (а.с.9). Однак, 05.03.2008року Могилів-Подільський МКП «Водоканал» видав наказ №46 про звільнення позивачки з роботи із посади інспектора по кадрах за п.2 ст.40 КЗпП України із посиланням на виявлену невідповідність останньою займаній посаді та недостатньої кваліфікації. В наказі зазначено як підставу звільнення наявність вищої освіти із посиланням на посадову інструкцію (а.с.31). Згідно п.2 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоровґя, які перешкоджають продовженню даної роботи. У п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» із змінами і доповненнями внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України вказано, що при розгляді справ про звільнення за п.2 ст.40 КЗпП суд може визнати правильним припинення трудового договору в тому разі, якщо встановить, що воно проведено на підставі фактичних даних, які підтверджують,що внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоровґя ( стійкого зниження працездатності) працівник не може належно виконувати покладених на нього трудових обовґязків чи їх виконання протипоказано за станом здоровґя або небезпечне для членів трудового колективу чи громадян, яких він обслуговує, і неможливо перевести, за його згодою, на іншу роботу. З цих підстав, зокрема, може бути розірваний трудовий договір з керівником підприємства, установи, організації або підрозділу у звґязку з нездатністю забезпечити належну дисципліну праці у відповідній структурі. Не можна визнати законним звільнення з цих підстав лише з мотивів відсутності спеціальної освіти (диплома), якщо відповідно до чинного законодавства наявність її не є обовґязковою умовою виконання роботи, обумовленої трудовим договором. Проте у випадках, коли згідно з законодавством виконання певної роботи допускається після надання у встановленому порядку спеціального права ( водії автомобільного та електротранспорту тощо), позбавлення цього права може бути підставою для звільнення працівника з мотивів невідповідності займаній посаді або виконуваній роботі з додержанням правил ч.2 ст.40 КЗпП. Висновки атестаційної комісії щодо кваліфікації працівника підлягають оцінці у сукупності з іншими доказами по справі. Враховуючи те, що підставою для розірвання трудового договору є саме виявлена невідповідність, суд вважає , що посилання представника відповідача як на підставу звільнення внаслідок невідповідності займаній посаді та недостатньої кваліфікації через відсутність у позивачки вищої спеціальної освіти є безпідставними та необґрунтованими. Згідно копії особової картки позивачки, посвідченої представником відповідача (а.с.89,90) під час її заповнення 30.09.2004 року при прийомі позивачки на роботу , у відповідній графі внесено запис про її середню спеціальну освіту та вказано навчальний заклад , який вона закінчила, а саме [INFO], що підтверджується копією диплому (а.с.50). Даний факт дає суду підстави вважати, що адміністрації МКП «Водоканал» на час призначення позивачки на посаду інспектора відділу кадрів було відомо про наявність у неї відповідної освіти. Згідно ч.2 ст.40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1,2 і 6 цієї статті, допускається,якщо неможливо перевести працівника,за його згодою,на іншу роботу. У п.31 вищевказаної постанови вказано, що відповідно до ст.32 КЗпП переведення на іншу роботу допускається тільки за згодою працівника. Переведенням на іншу роботу вважається доручення працівникові роботи, що не відповідає спеціальності, кваліфікації чи посаді, визначеній трудовим договором. Не вважається переведення, що потребує згоди працівника, переміщення його на тому ж підприємстві(установі, організації) на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ на території підприємства в межах тієї ж місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою і з тими ж істотними умовами праці. Однак і переміщення не може бути безмотивним, не обумовленим інтересами виробництва. Посилання представника відповідача на підставу звільнення позивачки через її відмову від запропонованої посади інженера цивільної оборони є безпідставним.В даному випадку переведення не потребувало згоди останньої, а тому адміністрація підприємства із урахуванням інтересів підприємства,якщо такі були, мала можливість перевести позивачку на запропоновану посаду без її згоди. Згідно ч.3 ст.212 ЦПК України суд оцінює належність,допустимість і взаємний звґязок доказів у сукупності. Дослідивши акти про відмову позивачки від запропонованої посади та від підпису про ознайомлення з наказом про звільнення від 05.03.2008 року №46, а також довідку МКП "Водоканал" (а.с.74,75,77)з урахуванням строків їх подання як доказів у суду виникли сумніви щодо їх достовірності та належності, оскільки останні суперечать п.5 заперечення на позов (а.с.16), де вказано що позивачці не було запропоновано іншу роботу. За таких обставин суд приходить до висновку, що інша робота позивачці адміністрацією МКП "Водоканал" не була запропонована, що суперечить вимогам ч.2 ст.40 КЗпП. Посилання представника відповідача на підставу звільнення позивачки внаслідок невиконання останньою вказівок керівництва в жовтні-листопаді 2007 року, а саме відмова виконувати розпорядження виконуючої на той час обовґязки директора МКП "Водоканал" [PERSON]є безпідставними.З приводу вищевказаних обставин Могилів-Подільським міськрайонним судом постановлено два рішення від 15.01.2008 року та від 26.02.2008 року, які набрали законної сили (а.с.5-7,110-112),а тому у суду немає підстав для їх повторного розгляду. Щодо наказу №[NUMBER] від 01.10.2007року про відрядження директора [PERSON](а.с.33) посилання представника відповідача, що він не був зареєстрований позивачкою у книзі наказів є безпідставним. Дане твердження не доведено суду належним чином, оскільки не представлено як доказ вищевказаний журнал. Звинувачення представника відповідача щодо викрадення позивачкою із сейфа певної документації, в тому числі вищевказаного журналу і своєї трудової книжки є безпідставними, оскільки згідно принципу презумпції невинуватості, який сформульовано в ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Зібрані в судовому засіданні докази свідчать про те, що позивачку було звільнено із порушенням вимог передбачених п.2 ст.40 КЗпП України, а тому наказ № [NUMBER] виданий МКП «Водоканал» щодо звільнення з посади позивачки суд визнає незаконним, і вважає за необхідне поновити позивачку [PERSON] на роботі на займаній раніше посаді - інспектора по кадрах Могилів-Подільського міського комунального підприємства «Водоканал». Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір , одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. З вини директора МКП «Водоканал» [PERSON] позивачка не працювала з 05.03.2008 року по 15.09.2008 року, а всього 135 робочих дні (протягом 2008року : в березні - 19, в квітні - 22, в травні - 19, в червні - 21, в липні - 22, в серпні - 21, в вересні - 11 днів ). Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року „Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати” середній заробіток за час вимушеного прогулу обчислюється за 2 останніх повних місяці роботи. Заробітна плата [PERSON] за січень-лютий 2008 року згідно довідки МКП "Водоканал" складала 1760 гривень(а.с.84). За вказаний період позивачка відпрацювала 42 робочих дні, середня заробітна плата за один робочий день становить 41 грн. 90 коп. (1760 грн. : 42 роб. дн.). За час вимушеного прогулу [PERSON] належить до оплати 5656 гривень 50 копійок. (135 роб. дн. Х 41,90 грн.). Крім поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, позивачка пред'явила позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди на суму 1700 гривень. Із врахуванням роз′яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", суд відмовляє позивачці в задоволенні вимоги про стягнення моральної шкоди, оскільки останньою лише вказано про наявність такої шкоди без надання належних доказів про спричинення їй моральної шкоди на суму 1700 гривень. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відповідач повинен відшкодувати позивачу моральну шкоду, якщо його діями порушені законні права позивача, які призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Позивачка не довела належним чином суду,чим підтверджується факт заподіяння їй моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, тяжкість вимушених змін чи інших негативних явищ,якщо такі були та з чого вона виходить при оцінці заподіяної їй шкоди. Перебування позивачки на лікуванні з 05.09.2008року підтверджуються довідками виданими міською поліклінікою №2 м.Вінниці(а.с.115,116)лише вказують на необхідність звернення останньої за медичною допомогою внаслідок загострення хронічних захворювань, які не мають відношення до справи. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial