Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до Вінницького районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди. В позовній заяві зазначив, що 08 вересня 2007 року біля 15 години водій [PERSON], керуючи легковим автомобілем «Шкода-Фабія» державний номер [NUMBER] по автодорозі м. Липовець - м. Вінниця в напрямку [ADDRESS], на ділянці дороги в районі [ADDRESS] Вінницького району допустив зіткнення з зустрічним легковим автомобілем «ВАЗ-21150» державний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] Внаслідок ДТП, позивач, як пасажир автомобіля «Шкода-Фабія», згідно висновку судово-медичної експертизи отримав тілесні ушкодження у вигляді: «закрита тупа травма живота з пошкодженням (розчавленням) та відривом від брижі тонкої та сигмовидної кишки, що супроводжувалось внутрішньо-очеревинною кровотечею (масивною крововитратою до 2000 мл)», дані ушкодження належать до тяжких тілесних ушкоджень, оскільки являлись небезпечними для життя в момент заподіяння. Також позивач вказав, що за скоєння даного злочину вироком Вінницького районного суду від 18 лютого 2008 року засуджено [PERSON] за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки. На підставі ст. 75 КК України [PERSON]звільнено від основного покарання з іспитовим строком 3 роки. В судовому засіданні по кримінальній справі позивач позов не пред'являв, оскільки розраховував, що засуджений добровільно надасть йому матеріальну шкоду. Але до цього часу відповідач не відшкодував йому ні матеріальні, ні моральні збитки, тому позивач звернувся з даним позовом до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги змінив, а саме просить стягнути з [PERSON] на його користь 2310 грн. матеріальної шкоди та 47690 гривень моральної шкоди, суду пояснив, що він був на грані смерті, але [PERSON] не цікавився його здоров'ям та не надавав матеріальну допомогу. Під час розгляду кримінальної справи він пожалів [PERSON], як колегу по роботі, тому не заявляв цивільний позов, просив суд не позбавляти його волі, сподіваючись на порядність відповідача. Але по теперішній час [PERSON] не бажає в добровільному порядку відшкодувати завдані йому матеріальні і моральні збитки. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього на користь [PERSON] 5000 гривень матеріальної і моральної шкоди. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. 08 вересня 2007 року біля 15 години водій [PERSON], керуючи легковим автомобілем «Шкода-Фабія» державний номер [NUMBER] по автодорозі м. Липовець - м. Вінниця в напрямку [ADDRESS], на ділянці дороги в районі [ADDRESS] Вінницького району допустив зіткнення з зустрічним легковим автомобілем «ВАЗ-21150» державний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] Внаслідок ДТП, [PERSON], як пасажир автомобіля «Шкода-Фабія», згідно висновку судово-медичної експертизи отримав тяжкі тілесні ушкодження. Згідно вироку Вінницького районного суду Вінницької області від 18 лютого 2008 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено [PERSON]від відбування основного покарання з випробуванням, призначивши іспитовий строк тривалістю 3 роки. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірним рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ст. 1167 ч. 1 ЦК України моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Враховуючи те, що внаслідок злочинних дій [PERSON], а саме скоєння дорожньо-транспортної пригоди, позивачу завдано матеріальну шкоду, суд вважає за необхідне стягнути з нього на користь [PERSON] 2310 гривень у відшкодування матеріальної шкоди, а саме за оплату санаторно-курортного лікування в санаторії «Весна» [ADDRESS], відповідно до зворотнього талону до путівки [NUMBER] та фіскального чеку від [INFO] про оплату даної путівки в сумі 2310 гривень. Вирішуючи питання про розмір грошового відшкодування моральної шкоди, враховуючи суть позовних вимог, душевних страждань, нервувань, погіршилось самопочуття позивача, а також що він являється інвалідом ІІІ групи, те що його майновий стан погіршився, так як він залишив роботу, потребує постійного медикаментозного та санаторнго-курортного лікування, що завдає йому душевних страждань, суд, враховуючи зазначені вище обставини в сукупності, і оцінює розмір моральної шкоди в сумі 25000 гривень. Відповідно ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 283,10 гривні та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 30 грн..

Outcome: approved