Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-19 00:00:00

Представники відповідачів Ялтинської міської ради і Управління освіти Ялтинської міської ради заперечують проти заявлених вимог. Позивачка просить суд стягнути з відповідачів надбавку до заробітної платні за роботу з дітьми, потребуючими особливих вимог за період з 01.09.2001 року по 01.05.2007 років сумі 13 920 (тринадцять тисяч дев'ятьсот двадцять)гривень 14 копійок та витрати у розмірі 1 501 (одна тисяча п'ятьсот одна) гривень 44 копійки, які позивачка сплатила за проведення дослідження експертною установою. Заявлені вимоги мотивує тим, позивач працює вчителем у Спеціальній загальноосвітній дев'ятирічній школі продовженого дня для дітей, які потребують корекції фізичного та розумового розвитку № 3, та є працівником бюджетної сфери. Разом з тим, відповідачами із 2001 року і по цей час, надбавка нараховується із розрахунку мінімальної заробітної платні встановленої в 1993-1996 року, у розмірі 0,6 гривень, хоча з 01 березня 1996 року розмір мінімальної заробітної платні постійно змінювався. У зв'язку із чим просить стягнути заборгованість по заробітній платі. Представник відповідача Ялтинської міської Ради у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, так як відповідач правомірно, згідно із роз'ясненнями Міністерства освіти нараховує надбавку, виходячи із мінімальної заробітньої плати станом на 1996 рік у сумі 10 грн. 70 коп. щомісячно. Представник відповідача Управління освіти Ялтинської міської ради заперечує проти заявлених вимог, так як не є належним відповідачем, не здійснює фінансування навчальних закладів і не є розпорядниками місцевого бюджету і не має власних коштів. Представник Спеціальної загальноосвітньої дев'ятирічної школи продовженого дня для дітей, які потребують корекції фізичного та розумового розвитку № 3 підтримує заявлені вимоги. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши сторони, вважає, що позов підлягає задоволенню в частині. На підставі п.4 ст.43 Конституції України кожний має право на заробітну плату не нижче тої, яка визначена законом. Статтею 57 Закону України «Про освіту» передбачені гарантії держави педагогічним, науково-педагогічним та іншим категоріям установ освіти, зокрема: виплата надбавок до заробітної платні, які введені в дію відповідно з 1 січня 1997 року і з 1 січня 1998 року. Судом встановлено, що позивач працює вчителем у Спеціальній загальноосвітній дев'ятирічній школі продовженого дня для дітей, які потребують корекції фізичного та розумового розвитку № 3 із 15 серпня 1980 року, згідно з наказом і копією трудової книжки (арк. справи 13). Позивач знаходиться у трудових правовідносинах з Управлінням освіти, яке прийняло його на роботу, та від якого він отримує заробітну платню. Згідно із статутом Спеціальної загальноосвітньої дев'ятирічної школи продовженого дня для дітей, які потребують корекції фізичного та розумового розвитку № 3 Ялтинської міської ради є юридичною особою і знаходиться у комунальній власності та фінансується із місцевого бюджету (арк. спр. 19-23). Згідно з роз'ясненнями , викладеними в п. 12 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» та ст. 21 КЗпП України, належним відповідачем по спорам про оплату праці є юридична особа, з якої позивачем укладена трудова угода. Разом з тим, на ці правовідносини розповсюджуються положення ч.3 ст.32 ЦК України про те, що при недостатності коштів у державному закладі, відповідальність по його обов'язкам несе власник, яким, відповідно до ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» є органами місцевого самоврядування в особі Рад та уповноваженим ним органів. Таким чином, відповідач по справі Управління освіти, повинен здійснювати виплати вказаної надбавки, проте міська Рада повинна фінансувати ці виплати. На підставі ст. 21 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що працівник має право на оплату своєї праці згідно актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору і заробітна платня включає доплати, надбавки, гарантійні компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, відповідачі своїх обов'язків не виконували, чим порушили права позивачки в частині оплати праці. Наказом міністра освіти України № 102 від 15 квітня 1993 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 травня 1993 року «Про порядок нарахування підвищення ставки посадового окладу» передбачено, що ставка заробітної плати за діяльність, яка безпосередньо пов'язана з педагогічно-виховальним процесом підвищується: у школах для дітей та підліток, які мають порушення в розумовому чи фізичному розвитку (спеціальний режим) на 0,66 мінімальної заробітної плати. Між тим, в порушення цього Наказу виплати, передбачені чинним законодавством, відповідачем не сплачуються у повному обсязі, чим порушені права позивачки в частині оплати праці. Так, згідно із довідки, із 01.09.2001 року доплату вчителям за роботу з дітьми та підлітками, які мають порушення у фізичному та психічному розвитку проводиться в сумі 21 гривня 40 копійок із урахуванням мінімальної заробітної плати, яка була встановлена в 1993-1996 році (арк. спр. 12). Однак, відповідно до висновку спеціаліста № 1526 від 18.06.2008 року, який є у матеріалах справи, сума боргу у вигляді доплати до заробітної плати за роботу з дітьми та підлітками, які мають порушення у фізичному та психічному розвитку за період з 01.09.2001 року по 01.05.2007 року складає 9 560 (дев'ять тисяч п'ятсот шісдесят) гривень 80 копійок (без утримання податків та зборів), а з урахуванням індексу інфляції на 01.06.2008 рік складає 13 920 (тринадцять тисяч дев'ятьсот двадцять) гривень 14 копійок (арк. спр. 8). Суд, перевіривши висновок спеціаліста, вважає, що розрахунок надбавки за звання із урахуванням мінімальної заробітної плати встановленої Законами України «Про державний бюджет України» зроблений вірно із урахуванням отриманої суми надбавки. Сума боргу розрахована без утримання аналогів. Оскільки відповідачі не бажають відшкодовувати позивачу заборгованість по заробітній платі в добровільному порядку, суд вважає, що суму боргу слід стягнути із відповідача Ялтинської міської ради примусово. У задоволенні позову до Управління освіти Ялтинської міської ради слід відмовити на тих підставах, що відповідач не є розпорядником бюджету. Також із відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати, понесені ним на проведення дослідження спеціаліста у розмірі 1 501 гривня 44 копійки. На підставі викладеного,

Outcome: approved