Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-17 00:00:00

Позивач [PERSON]. в червні 2008 року звернувся в суд з позовом до об”єднання садоводів масиву[INFO]” (далі - ОСМ „[INFO]”) про усунення перешкод в користуванні належними йому на праві власності земельними ділянками для садівництва №[NUMBER] загальною площею 0,12 га , розташованими на території[ADDRESS] об”єднання садоводів масиву „[INFO]”. Ухвалою суду від 17 липня 2008 року (а.с.41) до участі у справі залучено в якості співвідповідачів Єгорівську сільську раду , [PERSON] Ухвалою суду від 18 вересня 2008 року (а.с. 73) до участі у справі залучено в якості співвідповідача Роздільнянську районну державну адміністрацію. В жовтні 2008 року позивач доповнив позовні вимоги, подавши уточнену позовну заяву, в якій просив усунути перешкоди в користуванні належними йому на праві власності земельними ділянками №[NUMBER] для садівництва, які розташовані на території ОСМ[INFO]”, скасувавши як незаконні рішення ради об”єднання садоводів масиву „[INFO]” №[NUMBER][NUMBER] в частині визнання належних йому земельних ділянок вільними та клопотання про передачу їх у власність [PERSON] розпорядження Роздільнянської районної державної адміністрації №4[NUMBER] у частині передачі належних йому земельних ділянок у приватну власність[PERSON]. (а.с.82) Відповідач Єгорівська сільська рада позов не визнали, суду надали заяву про слухання справи у без участі їх представника.(а.с.61) Відповідач Роздільнянська районна адміністрація про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, суду надали заяву про слухання даної справи без участі їх представника, заперечень по справі не надали.(а.с.84,104) Відповідач об”єднання садоводів масиву[INFO]” (далі - ОСМ[INFO]”) позов не визнали. Відповідач [PERSON]про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, однак на неодноразові виклики до суду не з”явилася, про поважні причини неявки суд не повідомила, заперечень на позов не надала. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] , який діяв на підставі доручення (а.с.14), обґрунтовуючи позовні вимоги пояснив, що [PERSON]. з 1990 року був членом садового товариства „[INFO]” Одеського авіазагону і отримав у користування для ведення садівництва земельні ділянки №[NUMBER] загальною площею 0,12 га , розташовані на території с.Христинівка Єгорівської сільської ради ОСМ „[INFO]”. На підставі рішення Єгорівської сільської ради №[NUMBER]отримав державний акт на право приватної власності на дані земельні ділянки. На даних земельних ділянках звів фундамент і стіни садового будинку, колодязь та огорожу. В травні 2008 року він приїхав на свої земельні ділянки і побачив, що ними користуються сторонні особи. Він звернувся з письмовою заявою до голови ОСМ „[INFO]” [PERSON] усунути перешкоди в користуванні земельними ділянками. У відповідь на своє звернення отримав від голови масиву довідку про те, що його ділянки були обстежені комісійно за участю представників землевпорядних організацій і ці ділянки було включено до списків для зняття з реєстрації користування землею. В подальшому в суді він дізнався про те, що рішеннями ради масиву його земельні ділянки визнано вільними і передано члену товариства [PERSON], а на підставі розпорядження адміністрації їх передано у приватну власність [PERSON] Вважає рішення ради об”єднання садоводів масиву „[INFO]” №[NUMBER][NUMBER] в частині визнання належних йому земельних ділянок вільними та клопотання про передачу їх у власність[PERSON] незаконними , прийнятими в порушення вимог ст.148 - 151 ЗК України, так як в примусовому порядку земельні ділянки вилучаються у власників лише в судовому порядку. Оскільки земельні ділянки у нього в установленому порядку не вилучались, [PERSON]. незаконно включили до списків на приватизацію земельних ділянок масиву „[INFO]”, а тому розпорядження Роздільнянської районної державної адміністрації №4[NUMBER] у частині передачі належних йому земельних ділянок у приватну власність[PERSON] є також незаконним та підлягає скасуванню. Також просив усунути перешкоди в користуванні земельними ділянками, зобов”язавши [PERSON]. та ОСМ „[INFO]” не перешкоджати йому у володінні та користуванні земельними ділянками. Відповідач ОСМ „[INFO]” в особі голови масиву [PERSON], який був присутній в попередньому судовому засіданні, позов не визнав. [PERSON]. суду пояснив, що [PERSON]. дійсно був членом ОСМ „[INFO]”, мав у користуванні земельні ділянки №[NUMBER]. Однак тривалий час [PERSON]. земельні ділянки не обробляв, за цільовим призначенням на використовував. Вони провели обстеження цих земельних ділянок, зафіксували факти невикористання [PERSON]. земельних ділянок за цільовим призначенням. В зв”язку з даними порушеннями земельного законодавства та наявністю боргів по сплаті членських внесків, на підставі п.2.5 Статуту ОСМ „[INFO]” прийняли рішення про визнання цих земельних ділянок вільними і передали в користування[PERSON]. Вважає рішення ради масиву законними, прийнятими відповідно до статуту масиву. Наданий у суд [PERSON]. державний акт про право приватної власності на дані земельні ділянки вважає незаконним, так як він не зареєстрований в сільській раді і по формі є документом старого зразка, а тому не може бути прийнятий судом до уваги. Після попереднього слухання справи [PERSON]. в судові засідання не з”являвся, надав суду заяву про слухання справи без представника ОСМ „[INFO]”.(а.с.103) Відповідач Єгорівська сільська рада позов не визнали, їх представник [PERSON]. суду пояснила , що дійсно по обліковим спискам членів садового масиву „[INFO]” за [PERSON]. зареєстровано земельні ділянки №[NUMBER] загальною площею 0,12 га. З 2002 року в зв”язку з веденням в дію нового земельного кодексу розпорядження земельними ділянками, які знаходяться за межами населених пунктів , передано до компетенції районних державних адміністрацій. Єгорівська сільська рада рішень щодо вилучення у [PERSON] земельних ділянок не приймала, йому дійсно був виданий державний акт про право приватної власності на землю, який не був зареєстрований у Єгорівській сільській раді . Раніше не вимагалась обов”язкова реєстрація державних актів. Суд, заслухавши пояснення сторін , вивчивши матеріали справи, законність та обгрунтованість вимог, прийшов до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю: право приватної власності набувається в порядку визначеному законом: ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. До прийняття чинної Конституції України право приватної власності на землю громадян передбачалось Земельним кодексом України в редакції від 13 березня 1992 року . Ст.6 Земельного кодексу України 1992 року було передбачено передачу земельних ділянок у приватну власність громадянам, в тому числі і для ведення садівництва. Відповідно до ст.17 Земельного кодексу України 1992 року передача земельних ділянок у колективну власність здійснювалась радами, на території якої знаходились земельні ділянки. Відповідно до ст.22 ЗК України 1992 року право власності на землю або право користування земельною ділянкою виникало після встановлення меж земельної ділянки в натурі і одержання документа , що посвідчує це право . Згідно ст.30 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні” від 21.05.2007 року №280/97 п.10 до відання виконавчих органів сільських селищних рад належав облік та реєстрація об”єктів нерухомого майна незалежно від форм власності. Судом встановлено, що на підставі Державного акту про право приватної власності на землю [PERSON]. є власником земельних ділянок №[NUMBER], площею 0,12 га виділених йому для садівництва і розташованих в с.Христинівка Роздільнянського району Одеської області.(а.с.5) Даний державний акт видано на підставі рішення Єгорівської сільської ради №[NUMBER], дана земельна ділянка відведена в натурі , визначено її межі, даний державний акт завірено печаткою Єгорівської сільської ради та підписано головою ради.(а.с.5) Даний державний акт не зареєстрований в книзі реєстрації Державних актів на право приватної власності на землю Єгорівської сільської ради відповідно до вимог ст.30 ЗУ „Про місцеве самоврядування в Україні” , однак виходячи з вимог ст.22 ЗК України, на відміну від нині діючого земельного кодексу , виникнення права власності на земельну ділянку не було пов”язано з його реєстрацією і набувалось після встановлення меж земельної ділянки в натурі та отримання державного акту. Крім цього відповідно до ч.5 ст.3 Закону України „Про державну реєстрацію речових права на нерухоме майно та його обмежень” від 01.07.2004 року №1952 право власності та інші речові права на нерухоме майно набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим законом, визнаються державою. Відповідно до цього закону реєстрація речових прав на нерухомість здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника або володільця. Державний акт про право приватної власності на землю [PERSON]. , згідно якого він є власником земельних ділянок №[NUMBER], площею 0,12 га виділених йому для садівництва і розташованих в с.Христинівка Роздільнянського району Одеської області на момент розгляду справи дійсний, в судовому порядку ніким не оскаржений і не скасований, а тому приймається судом до уваги, як правовстановлюючий документ на земельні ділянки.. Тому суд вважає, що [PERSON]. у встановленому законом порядку відповідно до ст.22 ЗК України 1992 року набув права власності на земельні ділянки №[NUMBER] загальною площею 0,12 га, виділені йому для садівництва і розташовані в с.Христинівка Роздільнянського району, про що йому було видано правовстановлюючий документ. Відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України „Про затвердження форм державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою” від 2 квітня 2002 року №449 раніше видані державні акти на право приватної власності на землю залишаються чинними і підлягають заміні в разі добровільного звернення громадян або юридичних осіб. Таким чином приписи законів, якими з часом змінювались форми державних актів на землю є нормами процесуального права і тому не повинні обмежувати норм матеріального права щодо права власності на землю та його набуття громадянами. Конституційний суд України в межах наданих йому повноважень, розглядаючи питання щодо конституційності положень ст.92 Земельного кодексу України щодо права постійного користування земельними ділянками в рішенні по справі №[NUMBER]року №[NUMBER] вказав, що підставою для виникнення права на земельну ділянку є відповідний юридичний факт. Чинний кодекс серед підстав набуття права на землю громадянами та юридичними особами не називає переоформлення чи оформлення прав на земельну ділянку. Тому суд не приймає до уваги заперечення ОСМ „[INFO]” щодо недійсності Державного акта про право приватної власності [PERSON] на спірні земельні ділянки, так як Державний акт про право приватної власності на землю [PERSON]., згідно якого він є власником земельних ділянок №[NUMBER], площею 0,12 га виділених йому для садівництва і розташованих в с.Христинівка Роздільнянського району Одеської області, є чинним на теперішній час . З 1 січня 2002 року в Україні введено в дію Земельний кодекс України 2001 року , ст.140-151 якого встановлено порядок припинення прав на землю , яка знаходяться у користування та у власності громадян. Відповідно до ст.143 ЗК України 2002 року примусове припинення права власності на земельну ділянку здійснюється в судовому порядку. Як виняток ст.144 ЗК України передбачено припинення права користування земельною ділянкою за рішенням органу виконавчої влади або місцевого самоврядування у випадку порушення землекористувачами земельного законодавства при дотриманні порядку. Судом встановлено, що в порушення діючого земельного законодавства, ст.140-151 ЗК України , якими регулюється припинення прав на землю, ОСМ „[INFO] „ 14 лютого 2007 року вніс зміни до свого статуту, затвердженого конференцією 13 травня 2006 року , якими п.2.5 статуту виклав в новій редакції , згідно якої член об”єднання, що не сплачує членські внески та інші платежі, встановлені органами управління об”єднання або законом, більше 9 місяців, вважається вибулим з членів об”єднання і його ділянка може бути передана іншим громадянам. (а.с.19,24). Таким чином даною нормою статуту передбачено як припинення членства в об”єднанні у випадку не сплати членських внесків , так і позбавлення членів садового об”єднання прав на землю самим об”єднанням, а не в судовому порядку або за рішенням органу місцевого самоврядування, що є незаконним, так як дана норма статуту протирічить вимогам земельного законодавства України. Судом встановлено , що належні [PERSON]. земельні ділянки 10 листопада 2006 року, 13 грудня 2006 року були обстежені комісією в складі голови масиву [PERSON], землевпорядника Єгорівської сільської ради [PERSON]., начальника Роздільнянського відділу земельних ресурсів [PERSON]. без участі [PERSON](а.с. 64,65) Даними актами зафіксовано нецільове використання [PERSON]. землі більше 10 років, земельні ділянки поросли бур”янами, мала місце несплата членських внесків та податку на землю. Об”єднання масиву[INFO] “ в судовому порядку не вирішували спір щодо позбавлення [PERSON] прав на земельні ділянки, не приймалось таке рішення і Роздільнянськоюрайонною державноє адміністрацією в порядку ст. 144 Земельного кодексу України. На підставі даних актів ,

Outcome: approved