overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-13 00:00:00

Позивач, посилаючись на те, що відповідач є споживачем послуг водопостачання та водовідведення, зобов'язана сплачувати надані їй послуги, однак ухиляється від їх сплати, тому виникла заборгованість у сумі 2606,85 грн. за період з 01.07.2005 року по 01.07.2008 року, просила суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала, просила стягнути з відповідача заборгованість за водопостачання та водовідведення в сумі 2606,85 грн. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, клопотання про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. Суду позивачем надано наступні докази: Довідка про зареєстрованих осіб. Довідка про розмір заборгованості відповідача за вказаний у позові період. Попередження. Акт від 02.04.2008р. Копія рішення Лисичанської міської ради № 559 від 21.02.2008 р. про звільнення позивача від сплати державного мита у 2008 році. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що заборгованість відповідача за водопостачання та водовідведення за період з 01.07.2005 року по 01.07.2008 року складає 2606,85 грн. Згідно ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісячно в строки, встановлені КМУ. Відповідно до ст. 6 Водного Кодексу України, “Правил надання населенню послуг з водопостачання та водовідведення”, затверджених постановою КМУ від 21.07.05 р. № 630 водопостачальна організація повинна надавати послуги з водопостачання та водовідведення, а споживач повинен кожного місяця сплачувати кошти за послуги, які йому надаються. Тому є підстави для стягнення заборгованості з відповідача за надані послуги з водопостачанню та водовідведенню. Суд вважає докази, надані позивачем, достатніми та переконливими. Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за водопостачання та водовідведення у сумі 2606,85 грн. Відповідно до рішення Лисичанської міської ради № 559 від 21.02.2008 р. позивача звільнено від сплати державного мита у 2008 році. Оскільки рішення постановлене на користь позивача, якого звільнено від сплати держмита, то відповідно до ст. 88 ч. 3 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у сумі 51 грн. та витрати за інформаційне-технічне забезпечення в розмірі 30 грн. на користь позивача. На підставі викладеного, відповідно до ст.64 ЖК України, ст.6 Водного Кодексу України, “Правил надання населенню послуг з водопостачання та водовідведення”, затверджених постановою КМУ від 21.07.05 р. №630,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-13 00:00:00

Прокурор м. Лисичанська звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовом про стягнення аліментів на її утримання, посилаючись на те, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], 1990 року народження. На підставі постанови Лисичанського міського суду від 31.01.1992 року з відповідача утримуються на користь [PERSON] аліменти у розмірі 1/3 частки доходів на утримання доньок [PERSON], 1979 року народження та [PERSON], 1990 року народження. На даний час [PERSON], [INFO] є студенткою 1 курсу денної форми навчання у Національному технічному університеті „Харківський політехнічний інститут”. Строк навчання до 01.08.2011 року. Мати, [PERSON], працює, отримує державну соціальну допомогу на дитину інваліда до 18 років на доньку [PERSON] у розмірі 650,50грн. Відповідач [PERSON] працює на ДП „Артемсіль” заступником головного енергетика та в змозі надавати матеріальну допомогу дитині, але не надає, тому просив суд стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки на користь [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача. Прокурор м. Лисичанська у судовому засіданні позовні вимоги змінив, просив стягнути з відповідача аліменти на користь [PERSON] на її утримання у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, згоден сплачувати аліменти на утримання доньки в розмірі 1/3 всіх видів доходів. Відповідач попереджений судом про наслідки визнання позову. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, інтереси інших осіб, є передбачені ст. ст. 180, 182 СК України підстави для стягнення аліментів, тому визнання позову відповідачем слід прийняти. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 180, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу до свого чоловіка - [PERSON] посилаючись на те, що 14 жовтня 2007 року їх сім'я розпалась, оскільки відповідач залишив родину і з цього часу подружжя разом не проживають і шлюбних стосунків не підтримують. В судовому засіданні позивачка позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка про одержання його матір'ю рекомендованого листа суду з судовою повісткою, причину неявки суду не повідомив, заперечень проти позову суду не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, оцінив надані позивачкою докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі, який було зареєстровано 01 березня 2003 року. Шлюб у обох перший. Від спільного життя вони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] народження. Під час спільного життя між подружжям виникали свари з різних питань, що привели до неприязні одне до одного, втрати любові та взаєморозуміння. З 14 жовтня 2007 року шлюбні стосунки подружжя не підтримують, разом не проживають, поновлювати їх позивачка не вважає за можливе. Ці обставини встановлені судом на підставі пояснень позивачки, які вона дала в судовому засіданні. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При встановлених обставинах суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, які мають істотне значення, тому шлюб між подружжям слід розірвати. Відповідно до ст. ст. 160, 161 СК України місце проживання неповнолітньої дитини подружжя слід визначити за її фактичним місцем проживання, а саме - з її матір'ю. Обов'язок сплатити державне мито за реєстрацію розірвання шлюбу в органах РАГСу слід покласти на відповідача. Відповідно до ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 224 - 226 ЦПК України, ст. ст. 110 - 112, 160, 161 Сімейного кодексу України, суд -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-13 00:00:00

[PERSON], звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 28.11.1992 року одружився з відповідачем, шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Первомайського районного управління юстиції АРК, актова запис № 104. Сторони від шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. У теперішній час родина розпалася, брачно-сімейні відносини припинені. Позивач - [PERSON] у судовому засіданні підтримав заявлені вимоги та просив суд розірвати шлюб. Відповідач - [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала. Суд, вислухавши позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, знаходить доводи позивача обґрунтованими, оскільки сторони втратили друг до друга почуття любові і поваги. Сторони по справі брачно-сімейних відносин не підтримують, суперечки про розділ спільного майна між сторонами ні має. При таких обставинах родина не може бути збережена. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-13 00:00:00

Позивач просить визнати за ним право власності на гараж, розташований на виділеній йому для цієї мети земельній ділянці на кварталі „Комсомольський” в Центрально-Міському районі м. Макіївки, зазначаючи, що будівництво гаража робив без належного узгодження та належно затвердженого проекту, що перешкоджає у реєстрації права власності. У судове засідання позивач не з'явився, подав заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позов підтримує. Представник відповідача - Макіївської міської ради - в судове засіданні не з'явився. Суду надано листа про визнання позову та з проханням розглянути справу у відсутність представника Макіївської міської ради. Суд дослідив матеріали справи і дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. На підставі рішення виконкому Центрально-Міської районної ради м. Макіївка № 354/2 від 28.09.1988 [PERSON]. було дозволено будівництво гаража в існуючому гаражному масиві на кварталі „Комсомольський” розмірами 6.0 х 4.0 за планом (а.с.6). Відповідно технічного паспорту виданого [PERSON]. 15.05.2008 року, та акту БТІ від 22.05.2008 року гараж „А-1” був збудований у 1990 році розмірами 7.46 х 4.54 м, має підвал „а2”, оглядову яму „а1”, загальна площа стаовить 29.9 м2, інвентаризаційна вартість його складає 17867 грн (а.с. 14-16). Згідно паспорту технічного стану гаража, виконаного КП “ГрадАРпроект”, конструкції споруди знаходяться у задовільному стані і споруда придатна для подальшої експлуатації при дотриманні норм і правил і проведення регулярного поточного ремонту ( а.с.7-13). Згідно ч. 1 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівлі, споруди, інше нерухоме майно, вважаються самочинними, якщо вони збудовані без належного дозволу чи належно затвердженого проекту. Згідно ч.5 ст.376 ЦК України суд може визнати за власником, користувачем земельної ділянки, виділеної їй для цієї мети, право власності на самочинно збудоване на ній нерухоме майно, якщо це не порушує права інших осіб. З огляду на наведені норми закону і позицію відповідача, який не заперечує проти визнання за позивачем права власності на споруду, розмір якої фактично перевищує визначений розмір, суд вважає дане будівництво самочинним, стан конструкцій відповідає вимогам, що пред'являються до таких будівель, будь-чиїх прав самочинно будівництво не порушує, що не заперечується відповідачем, тому суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на гараж.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-13 00:00:00

Позивач просить визнати за нею право власності на гараж, розташований на виділеній її померлому чоловіку [PERSON] для цієї мети земельній ділянці [ADDRESS], зазначаючи, що будівництво гаража робили без належного узгодження та належно затвердженого проекту, що перешкоджає у реєстрації права власності. У судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги і пояснила суду, що земельна ділянка для будівництва гаража була виділена у 1968 році, вони побудували гараж і користувались ним. Право власності на гараж не оформлювали. [INFO] її чоловік помер, вона продовжувала користуватися гаражем. Оскільки гараж збудований без належного узгодження та затвердженого проекту вона не може зареєструвати його оя об'єкт нерухомого майна. Представник відповідача - Макіївської міської ради - в судове засіданні не з'явився. Суду надано листа про визнання позову та з проханням розглянути справу у відсутність представника Макіївської міської ради. Суд дослідив матеріали справи і дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. [PERSON] і [PERSON] перевали у зареєстрованому шлюбі з 9..01.1959 року(а.с.14), [INFO] [PERSON] помер(а.с.13). На підставі рішення виконкому Цент трально-Міської районної ради м. Макіївки № 505/4 від 9.10.1968 року [PERSON] буда виділена земельна ділянка для будівництва індивідуального гаража [ADDRESS] (а.с.9). Відповідно технічного паспорту виданого позивачці на ім'я [PERSON] 21.02.2008 року, та акту БТІ від 26.02.2008 року гараж був збудований у 1970 році розмірами 4.30 х 6.90 м, інвентаризаційна вартість якого складає 5229 грн (а.с. 10-12). Згідно паспорту технічного стану гаража, виконаного КП “ГрадАРпроект”, конструкції споруди знаходяться у задовільному стані і споруда придатна для подальшої експлуатації при дотриманні норм і правил і проведення регулярного поточного ремонту ( а.с.15-21). Згідно ч. 1 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівлі, споруди, інше нерухоме майно, вважаються самочинними, якщо вони збудовані без належного дозволу чи належно затвердженого проекту. Згідно ч.5 ст.376 ЦК України суд може визнати за власником, користувачем земельної ділянки, виділеної їй для цієї мети, право власності на самочинно збудоване на ній нерухоме майно, якщо це не порушує права інших осіб. З огляду на наведені норми закону суд вважає дане будівництво самочинним, але споруда міститься в межах наданої земельної ділянки і відповідає вимогам, що пред'являються до таких будівель, будь-чиїх прав самочинно будівництво не порушує, що не заперечується відповідачем, позивачка будувала гараж і користувалась ним сумісно з померлим чоловіком, питання про визнання права власності на цей гараж при житті особи, якій була виділена земельна ділянка, не ставився, тому суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на гараж.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-13 00:00:00

Позивач просить визнати за нею право власності на самочинно реконструйоване домоволодіння [ADDRESS], що належить їй на підставі договору купівлі-продажу. В позовній заяві указала, що реконструювала жилий будинок, добудувавши тамбур, в наслідок чого загальна площа змінилась з 64.60 м2 на 67.90 м2, жила площа дорівнює 39.50 м2. Реконструкцію будинку здійснювала без належного узгодження, тобто самочинно, що перешкоджає у реєстрації за нею права власності на реконструйоване домоволодіння. У судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги і просила їх задовольнити. Представник відповідача - Макіївської міської ради - в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, зави про причин неявки суду не надав, тому суд на підставі ч.1 ст.224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника відповідача на підставі наявних в справі доказів і ухвалити заочне рішення, проти чого не заперечував позивач. Суд вислухав позивача, дослідив матеріали справи і дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач є власником домоволодіння [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого нотаріально 21.06.2982 року, право власності на домоволодіння зареєстровано належним чином у БТІ (а.с.7-10). Відповідно технічного паспорту домоволодіння та акту від 19.02.2008 року, до жилого будинку „А-1” добудоваий тамбур „а2-1”, в будинку проведене перепланування, в зв'язку з чим загальна площа будинку змінилась з 64.60 м2 м2 на 67.90 м2, жила становить 39.50 м2, інвентаризаційна вартість домоволодіння становить 23897 грн (а.с.11-14). Згідно технічного паспорту КП „ГрадАРпроект” технічний стан жилого будинку з прибудованим тамбуром виявили задовільний стан конструкцій, який допускає нормальну подальшу експлуатацію при дотримання діючих норм та правил та проведенні регулярного поточного ремонту(а.с.15-18). Згідно ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані без належного дозволу чи належно затвердженого проекту. Згідно ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Судом встановлено, що позивач є власником домоволодіння, яке розташоване на відповідній земельній ділянці, якою вона користується з моменту придбання домоволодіння, а тому вона є її належним користувачем, реконструкція жилого будинку здійснені без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, тому такі є самочинними. Реконструкція домоволодіння, як вбачається з технічної документації, не впливає на призначення, або технічний стан будинку, земельна ділянка у встановленому порядку не виділена, але відповідач, або інші особи не оспорюють право позивача на дане домоволодіння, в зв'язку з чим суд вважає за можливе визнати за ним право власності на реконструйоване домоволодіння в тому числі реконструйований жилий будинок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-13 00:00:00

01 липня 2008 року до суду звернулась позивачка з позовом до відповідача про стягнення аліментів на дитину, посилаючись на те, що з відповідачем вони перебувають у шлюбі з 1 листопада 2005 року, від шлюбних відносин вони мають дочку [PERSON]. [INFO] народження. Спільне життя з відповідачем не склалось і вони разом не проживають з січня 2008 року. Відповідач не надає ніякої допомоги на утримання дитини, хоча працює по договорах. Вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною, отримає незначну допомогу, якої недостатньо для належного забезпечення життя та розвитку дитини. Тому і просить стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти у розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду. В судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги у повному обсязі. Відповідач позовні вимоги визнав частково, згоден сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі по 200 гривень щомісячно, з перерахунком грошей на рахунок дитини. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково за таких підстав. Згідно свідоцтва про шлюб, сторони по справі 1 листопада 2005 року уклали між собою шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Варвинського районного управління юстиції (ас.6). Від шлюбних відносин у сторін по справі мається дочка [PERSON], [INFO] народження (ас.7), яка проживає разом з матір'ю і знаходиться на її утриманні, про що свідчить довідка виконкому Варвинської селищної ради (ас.5). Дитина сторін має вади здоров'я, з приводу чого перебуває на обліку в поліклінічному відділенні Варвинської районної лікарні (ас.3). Позивачка по справі вад здоров'я не має(ас.4). Відповідно до довідки Варвинської центральної районної лікарні від 12 серпня 2008 року № 1028, відповідач по справі має вади здоров'я (ас.23). Згідно свідоцтва про народження, у відповідача на утриманні мається дочка[PERSON],[INFO]народження( ас.22). Як пояснив у судовому засіданні відповідач, він на дочку [PERSON] аліментів не сплачує, але надає разові матеріальні допомоги на дочку [PERSON] по мірі надходження доходів. При визначенні розміру стягнення аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, яка перебуває на утриманні позивачки, що не працює, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача по справі, котрий не має постійної роботи і заробітку, а також наявність у відповідача іншої дитини, як це і передбачено ст. 182 СК України. За вказаних обставин суд не може задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, тому з відповідача на користь позивачки на утриманні дитини слід стягнути аліменти у твердій грошовій сумі по 200 гривень щомісячно. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 193 СК України, аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Тому суд вважає, що вказаний розмір аліментів відповідач повинен перераховувати на особистий рахунок дочки [PERSON] у відділення Державного ощадного банку України. З відповідача по справі слід стягнути судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-13 00:00:00

Позивач 24.07.2008 року звернувася в суд з позовом до відповідача про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини та визначення їх у твердій грошовій сумі. В своєму позові позивач зазначива, що за рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 03 травня 2001 року він виплачує на користь відповідача аліменти на утримання дочки [PERSON]в розмірі &frac14; частки з усіх видів свого заробітку (доходу). Посилаючись на те, що він не працює, отримує лише держапвну соціальну допомогу по догляду за матірю- інвалідом, а також, що йому щомісячно відділом ДВС нараховуються аліменти в розмірі близько 300 гривень, які він сплачувати не взмозі, просить суд на підставі ст.184 СК України зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі вищевказаного рішення суду та визначити їх розмір у твердій грошовій сумі в розмірі 150 гривень в місяць. В судовому засіданні позивач змінив свої позовні вимоги, посилаючись на тіж обставини, викладені ним в позові, змінив лише розмір аліментів, просить суд стягувати їх в твердій грошовій сумі в розмірі 300 гривень щомісяця, про що подав суду письмову заяву. Відповідач в судовому засіданні позов визнала, про що подала письмову заяву. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку що зміненні позовні вимоги підлягають задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, у сторін, які знаходилися в зареєстрованому шлюбі, після чого, 10.06.2003 року розлучилися, є спільна дитина - дочка [PERSON], [INFO] року народження, батьком якої являється позивач по справі. Малолітня дочка проживає разом з відповідачкою і знаходиться на її утриманні. Рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 03 травня 2001 року позивач виплачує на користь відповідача аліменти на утримання дочки [PERSON]в розмірі &frac14; частки з усіх видів заробітку (доходу). Позивач не працює, має непостійний, мінливий заробіток, здійснює догляд за хворою матірю - інвалідом, отримує від держави соціальну допомогу в розмірі 10,14 гривень в місяць. На підставі ст.184 ч.1 СК України визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі можливе, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, що встановлено в судовому засіданні, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, в даному випадку догляд за хворою матірю - інвалідом, за заявою платника аліментів, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Платних аліментів - позивач по справі, посилаючись на ці вищевказані обставини, просить суд стягувати с нього аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 300 гривень щомісяця. Відповідач по справі - одержувач аліментів, повністю визнала ці позовні вимоги, про що подала письмову заяву. Заява відповідача є добровільною, не суперечить закону, правам та інтересам сторін та третіх осіб (дитині), а тому приймається судом. За таких, вищевикладених обставин, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved