Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом . О обґрунтування позову вказує, що [INFO] померла його бабка - [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на Ѕ частку домоволодіння[ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги після її смерті є її діти [PERSON]. - відповідач по справі та [PERSON], яка померла [INFO]. Він - позивач по справі є сином останньої , тобто на день смерті бабки спадкує частку матері як правонаступник. Позивач також вказує, що він як і [PERSON]. на день смерті [PERSON]. постійно мешкали в спірному будинку, фактично прийняли спадщину. Але відповідач по справі звернувшись до нотаріальної контори для належного оформлення права на спадщину , приховав від нотаріуса факт наявності ще одного спадкоємця внаслідок чого на його ім'я було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на Ѕ частку спірного будинку. Тому позивач просить визнати зазначене свідоцтво частково недійсним, в частині ј частки спадкового будинку, які повинні належати йому. Крім того, як вказує позивач, померла [PERSON] на день смерті, на праві сумісної дольової власності, володіла земельною ділянкою площею 0,0890 га. розташованою за адресою м. Сімферополь, вул.. Ново-Сергіївський заїзд,3, що відповідає належної їй Ѕ частки домоволодіння розташованого на ній. Позивач просить визнати за ним право власності на Ѕ частку зазначеної земельної ділянки в порядку спадкування, оскільки він фактично вступив в керування та користування ним, має на руках усі правовстановлюючі документи на спірну земельну ділянку. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав в повному об'ємі. Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на те, що позивач ні коли в спірному домоволодінні не мешкав, знав про те, що він - [PERSON]. оформив на себе право на спадщину, разом із ним їздив до нотаріуса. Представник третьої особи в судове засіданні не явився, про дату та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності. Суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності по матеріалах , що є в справі. Вислухав сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судовим розглядом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 01.02.2001р. , актовий запис № 504. Після смерті останньої відкрилася спадщина у вигляді Ѕ частки домоволодіння [ADDRESS], що підтверджується на ј частку дублікатом свідоцтва про право власності від 25.05.1993р. реєстровий № 3-Н-1452 виданим Першою Сімферопольською нотаріальною конторою від 15 червня 1994 року , реєстровий № 5-П-5855 та на ј частку свідоцтвом про право на спадщину від 25.05.1993р. реєстровий № 3-Н-1454. Спадкоємцями першої черги після смерті останньої, у відповідності до ст. 529 ЦК України ( в редакції 1963р), що діяв на той момент, є її діти -[PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження останньої від 03 листопада 1949 року, актовий запис №36, згідно до якого матір'ю останньої є [PERSON]; довідкою Відділу реєстрації актів про шлюб від 25 вересня 2006року згідно до якої [PERSON] одружилася із[PERSON] 31 липня 1971 року, актовий запис № 1880 при цьому після одруження взяла його прізвище та розірвала зазначений шлюб 24 серпня 1982 року , актовий запис № 433 залишивши собі прізвище чоловіка. [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 04.01.1990р. актовий запис № 42. Позивач по справі є єдиним сином останньої, що підтверджується наданими до суду документами та не було заперечене сторонами по справі. У відповідності до ч. 2 ст. 529 ЦК України ( в редакції 1963 р.), що діяв на момент смерті [PERSON], онуки та правнуки спадкодавця є спадкоємцями по закону, якщо на день відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, якій був би спадкоємцем; вони спадкують порівну в тій частці, яка належала б при спадкуванні за законом їх померлому батьку. Таким чином, позивач - [PERSON] мав право на спадкування за законом після смерті [PERSON]. нарівні із його дядею - [PERSON]. Позивач вказує, що він прийняв спадщину фактично, оскільки з 1972 року та по день смерті бабки постійно мешкав із нею в спірному будинку, залишився мешкати в ньому після смерті останньої та мешкає в ньому до сьогодні. [PERSON]. заперечував проти зазначеного твердження [PERSON]., посилався на те, що останній ні коли не мешкав в спірному будинку, був зареєстрований в ньому з його згоди лише в 2002 році. Більш того стверджував, що позивач знав про те, що право на спадщину за законом оформлено на його - [PERSON] ім'я та не заперечував проти цього. Однак, суд не приймає до уваги доводи відповідача, оскільки вони спростовані зібраними по справі доказами. Так, згідно до довідки від 28 листопада 2008 року № 167 виданої Загальноосвітньою школою № 31 м. Сімферополя, [PERSON] навчався в зазначеній школі з 1979 по 1989 рік та мешкав весь цей час за адресою : [ADDRESS] ; послужним списком проходження служби в Збройних силах України на ім'я [PERSON]., особистий номер А-037418 від 18.06.1993р. де також зазначено місця мешкання останнього в спірному будинку; актом прийому виконаних робіт від 12 лютого 2002р. згідно до якого в зазначеному будинку був установлений та введений до експлуатації лічильник води в присутності замовника - [PERSON]. Той факт, що [PERSON] мешкав в будинку [ADDRESS] підтвердили свідки, допитані в судовому засіданні, а саме : сусіди [PERSON]., [PERSON] та приятель [PERSON]. - [PERSON]., які пояснили, що до смерті бабки позивач мешкав в спірному будинку, організував похорон [PERSON]. та залишився мешкати в будинку після смерті останньої. Свідок [PERSON] - колишні дружина [PERSON], в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] постійно мешкав в спірному будинку із бабкою, яка замінила йому померлу мати. Після смерті бабки залишився в ньому мешкати, сплачував комунальні платежі , провів та підключив водопровід, газ. Лише останнім часом він мешкає у родичів, у зв'язку з тим. Що в нього виник конфлікт із [PERSON]. , який перешкоджає йому мешкати в будинку бабки. Крім того, як випливає з змісту заяви наданої [PERSON]. до нотаріальної контори від 03 квітня 2002 року, останній зазначив , що після смерті [PERSON]. крім нього спадкоємців немає. Згідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України ( в редакції 1963 року), що діяв на момент відкриття спадщини, визнається , що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в керування або володіння спадковим майном, або подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Таким чином, судом достовірно встановлено, що [PERSON]. прийняв спадщину після смерті [PERSON]. шляхом подання заяви про прийняття спадщини, а [PERSON] фактично вступив в володіння спадковим майном. На думку суду [PERSON] не пропустив строку давності для звернення за захистом свого порушеного права, оскільки про наявність свідоцтва про право на спадщину йому стало відомо лише після того, як в нього виник конфлікт із [PERSON]. щодо продажу спірного будинку і він дізнався про наявність розписки наданої[PERSON]. про завдаток щодо укладення договору купівлі-продажу від 31 липня 2006 року. Згідно до ст. 257 ЦК України ( в редакції 2003 року) загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.( ч.1 ст. 261 ЦК України). Таким чином, позовні вимоги [PERSON]. щодо визнання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON]. на ім'я [PERSON]. частково недійсним та визнання за ним права власності на ј частку домоволодіння[ADDRESS] обґрунтовані та підлягають задоволенню. Крім того, суд вважає обґрунтованими і вимоги позивача, щодо визнання на ним права власності на ј частку земельної ділянки [ADDRESS]. Оскільки, після смерті [PERSON]. відкрилася спадщина також і на Ѕ частку зазначеної земельної ділянки, що підтверджується Державним актом від 03 квітня 2000р. [NUMBER]. [PERSON] на рівні із своїм дядею [PERSON]. фактично прийняли в керування спадкове майно у вигляді зазначеної земельної ділянки. На підставі викладеного, ст. ст. 529, 549 ЦК України ( в редакції 1963р.), ст.ст. 237, 261 ЦК України ( в редакції 2003 року),

Outcome: approved