Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на 1-2 ідеальну частку квартири, як спадкове майно. Посилалися в позові на те, що [INFO] року в м.Чернiвцi померла її бабуся - [PERSON], що пiдтверджується копiєю свiдоцтва про смерть. 26 липня 1994 року [PERSON] склала заповiт, згiдно якого зробила розпорядження на випадок своєi смертi про те, що все її майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося i взагалi все те, що буде їй належати на день смертi буде спадкувати її онучка, тобто [PERSON]. Спадковим майном пiсля смертi [PERSON] є 1/2 частка у квартирi [ADDRESS]. 9 листопада 2005 року в Першiй Чернiвецькiй державнiй нотарiальнiй конторi заведена спадкова справа, номер у спадковому реєстрi 37791007 у нотарiуса 1319. Вказані обставини пiдтверджуються копiєю витягу про реєстрацiю в Спадковому реєстрi. Оскiльки на момент смертi спадкодавця вона, як спадкоємиця, була малолітньою, то не зверталася iз заявою про прийняття спадщини. Однак відповідно до дiючого на даний час законодавства (ст. 1268 ЦК України) малолiтня, неповнолiтня особа, вважається такою, що прийняла спадщину, якщо не подала заяву про відмову від спадщини, або таку заяву не подали її батьки (опікуни, піклувальники). У вiдповiдностi до вимог ст. 1273 ЦК України нi вона, ні її батьки ніколи не вiдмовлялися вiд прийняття спадщини. Крім того Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджена наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року N 20/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 3 березня 2004 р. за N 283/8882, передбачено, що малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, за відсутності заяви від їх імені про відмову від спадщини. Аналогічні положення містяться в Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України затвердженої наказом Міністра юстиції України від 25 серпня 1994 року N 22/5. Таким чином вищевикладені положення законодавства України свідчать про те, що вона хоч і пропустила, передбачений законом, шестимісячний строк для прийняття спадщини однак вважаюся такою особою, яка прийняла спадщину, оскільки не подавала заяву про відмову від спадщини, і таку заяву не подавали її батьки. Встановлення факту прийняття спадщини в судовому порядку для неї має правове значення, оскільки від цього залежить виникнення (підтвердження) її права на спадкове майно яке складалося з 1/2 частки у квартирi [ADDRESS]. В той же час, оскільки це майно перейшло у комунальну власність територіальної громади м.Чернівці відповідно до рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 12.04.2005 р. № 273/6, то у неї, як у спадкоємиці яка прийняла спадщину, є право заявити вимогу про визнання права власності на 1/2 квартири [ADDRESS] яка передана в особисту приватну власність моєму дідусю [PERSON] взамін тієї квартири, що прийнята у комунальну власність територіальної громади м.Чернівці. Крім цього вважає за необхідне заявити позовну вимогу про скасування свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] яке видане Департаментом житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради на ім'я відповідача - [PERSON] В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] [PERSON] свою заяву підтримав і в своєму поясненні підтвердив обставини, викладені в заяві. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] позов не визнав просив в його задоволенні відмовити. Заслухавши представників позивача, відповідача, дослідивши письмові докази, які були у справі, суд вважає, що позов обґрунтований. Судом встановлено, що[INFO] року в м.Чернiвцi померла бабуся позивачки - [PERSON], що пiдтверджується копiєю свiдоцтва про смерть. 26 липня 1994 року [PERSON] склала заповiт, згiдно якого зробила розпорядження на випадок своєi смертi про те, що все її майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося i взагалi все те, що буде їй належати на день смертi буде спадкувати її онучка, тобто [PERSON]. Спадковим майном пiсля смертi [PERSON] є 1/2 частка у квартирi [ADDRESS]. 9 листопада 2005 року в Першiй Чернiвецькiй державнiй нотарiальнiй конторi заведена спадкова справа, номер у спадковому реєстрi 37791007 у нотарiуса 1319. Вказані обставини пiдтверджуються копiєю витягу про реєстрацiю в Спадковому реєстрi. Оскiльки на момент смертi спадкодавця вона, як спадкоємиця, була малолітньою, то не зверталася iз заявою про прийняття спадщини. Однак відповідно до дiючого на даний час законодавства (ст. 1268 ЦК України) малолiтня, неповнолiтня особа, вважається такою, що прийняла спадщину, якщо не подала заяву про відмову від спадщини, або таку заяву не подали її батьки (опікуни, піклувальники). У вiдповiдностi до вимог ст. 1273 ЦК України нi вона, ні її батьки ніколи не вiдмовлялися вiд прийняття спадщини. Крім того Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджена наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року N 20/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 3 березня 2004 р. за N 283/8882, передбачено, що малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, за відсутності заяви від їх імені про відмову від спадщини. Аналогічні положення містяться в Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України затвердженої наказом Міністра юстиції України від 25 серпня 1994 року N 22/5. Таким чином вищевикладені положення законодавства України свідчать про те, що вона хоч і пропустила, передбачений законом, шестимісячний строк для прийняття спадщини однак вважаюся такою особою, яка прийняла спадщину, оскільки не подавала заяву про відмову від спадщини, і таку заяву не подавали її батьки. Встановлення факту прийняття спадщини в судовому порядку для неї має правове значення, оскільки від цього залежить виникнення (підтвердження) її права на спадкове майно яке складалося з 1/2 частки у квартирi [ADDRESS]. В той же час, оскільки це майно перейшло у комунальну власність територіальної громади м.Чернівці відповідно до рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 12.04.2005 р. № 273/6, то у неї, як у спадкоємиці яка прийняла спадщину, є право заявити вимогу про визнання права власності на 1/2 квартири [ADDRESS] яка передана в особисту приватну власність моєму дідусю [PERSON] взамін тієї квартири, що прийнята у комунальну власність територіальної громади м.Чернівці. Крім цього вважає за необхідне заявити позовну вимогу про скасування свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] яке видане Департаментом житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради на ім'я відповідача - [PERSON] Оспорюване свідоцтво про право власності на квартиру видане на підставі розпорядження органу приватизації від 19.09.2005 р. № 43686. Постановою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 29.05.2007 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.11.2007 р., вищевказане розпорядження органу приватизації було скасоване. Вказаними судовими рішеннями встановлено, що гр. [PERSON], при отриманні квартири [ADDRESS], приховав від виконкому Чернівецької міської ради факт наявності іншого спадкоємця квартири [ADDRESS], тобто - спадкоємця [PERSON] яка прийняла спадщину. В зв'язку з цією обставиною мала місце незаконна видача розпорядження органу приватизації з подальшим оформленням права власності на квартиру [ADDRESS], виключно на [PERSON]. Позивачка [PERSON] не можу бути позбавлена свого права приватної власності лише на тій підставі, що відповідач [PERSON] приховає від Чернівецької міської ради факт наявності спадкоємця і незаконно отримає квартиру [ADDRESS]розмірами 40 кв.м. в той час як був власником лише 1/2 частини квартири [ADDRESS], тобто 20 кв.м. У вiдповiдностi до вимог ст. З55 ЦК України майно, що є у власностi двох осiб, належить їм на правi спiльної власностi. Згідно ст. З72 ЦК України частки спiввласникiв у правi спiльної сумiсної власностi є рiвними. Згідно вимог ст.41 Конституції України, ст. 321 ЦК України право власностi є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власностi. Особа може бути позбавлена права власності у випадках i в порядку, встановленому законом. Таким чином викладені обставини свідчать про те, що свідоцтво про право власності на спірну квартиру [ADDRESS] видано незаконно. Разом з тим позивачка не заперечую права відповідача на 1 / 2 частку в квартирі [ADDRESS], оскільки таке ж право належало відповідачу в квартирі [ADDRESS], яка прийнята в комунальну власність м.Чернівці. В зв'язку з цим свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] від 19.09.2005 р. слід визнати недійсним. На підставі наведеного та

Outcome: approved