Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-31 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до відповідача про надання дозволу на виїзд дитини за кордон. В позовній заяві вказала, що вона та відповідач мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]народження. 21.02.2006 року шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано. Дитина хворіє на доброякісну міоклонус-епілепсію з дитинства, проживає з позивачкою в м.Полтава і перебуває на її утриманні. Відповідач не надавав належної матеріальної допомоги на утримання дочки, не проявляв батьківського піклування, що підтверджується довідкою про наявну заборгованість по сплаті аліментів. 19.06.2006 року позивачка зареєструвала шлюб з громадянином [PERSON], який проживає у [ADDRESS] Позивачка з дочкою мають можливість їздити в Німеччину як на відпочинок так і на лікування. Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа для виїзду дитини за кордон проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей. Відповідач такого дозволу не дає, обгрунтовуючи відмову можливістю надання необхідної медичної допомоги в Україні. В зв'язку з цим позивачка звернулась в суд з позовом до відповідача і просила надати дозвіл на виїзд неповнолітньої [PERSON] за кордон. В судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги і додатково пояснила, що в Німеччині вона має місце проживання, її чоловік [PERSON] піклується про неї та про дитину. Відмову відповідача у наданні дозволу на виїзд дитини за кордон пояснює бажанням відповідача дошкулити їй будь-яким способом. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не заявив, заперечень на позов не подав, тому суд, на підставі ст.169 ЦПК України та за згодою позивачки розглядає справу за відсутності відповідача, вирішує справу на підставі наявних у справі доказів і постановляє заочне рішення. Представник органу опіки та піклування - Шишацької районної державної адміністрації не заперечував проти задоволення вимог позивачки, доводи позивачки вважав переконливими, вважав можливим надати дозвіл на вихзд дитини за кордон. Представник управління у справах громадянства імміграції та реєстрації фізичних осіб ГУМВС України в Полтавській області в судове засідання не з'явився, про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином, в письмовій заяві надісланій до суду просив справу розглянути за відсутності представника управління, проти задоволення позову не заперечував. Заслухавши пояснення позивачки та представника органу опіки та піклування, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, суд дійшов висновку що позов підлягає задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO]народження. Це підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-КЕ №028465 виданого 03.07.2006 року Октябрьським відділом РАЦС Полтавського міського управління юстиції. Відповідно до ст.7 Закону України «Про громадянство України», [PERSON] є громадянкою України. Позивачка зареєстрована і проживає разом з дочкою за адресою вулиця [ADDRESS]. Згідно з наданими позивачкою копіями медичних карток її дочка - [PERSON] страждає на доброякісну міоклонус-епілепсію з дитинства. Згідно з копією свідоцтва про шлюб серії І-КЕ №016673 виданого Центральним відділом РАЦС Полтавського міського управління юстиції 19.07.2006 року позивачка уклала шлюб з громадянином [PERSON]. На підтвердження наявності у неї місця проживання в Німеччині позивачка надала копію паспорта громадянина України для виїзду за кордон. На підтвердження неналежного виконання відповідачем своїх батьківських обов'язків щодо утримання дитини позивачка надала суду довідку державної виконавчої служби в Октябрьському районі міста Полтави про наявність заборгованості по сплаті відповідачем аліментів на утримання дочки. За таких обставин суд визнає, що відмова відповідача у наданні дозволу на виїзд його неповнолітньої дочки за кордон суперечить інтересам дитини і є необгрунтованою. Відповідно до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє їх від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Встановивши, що позивачка є дієздатною особою, законослухняною громадянкою України, належним чином виконує обов'язки щодо утримання та виховання дитини, суд дійшов висновку, що наявні достатні підстави для надання дозволу на виїзд неповнолітньої [PERSON] за кордон.

Outcome: approved