Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-16 00:00:00

04.03.2008 року позивач звернувся до суду з позовом про визначення місця проживання сина з матір'ю - відповідачкою по справі, обґрунтовуючи вимоги тим, що він з сином проживає у своїх батьків, які є власниками квартири, працює фельдшером швидкої допомоги та не може щодня займатися вихованням сина. Відповідачка звернулася до суду з зустрічним позовом про визначення місця проживання сина з батьком за місцем його реєстрації та проживання у квартирі[ADDRESS] у місті Одесі, оскільки у неї відсутнє будь-яке житло, після розірвання шлюбу з відповідачем вона наймає кімнату разом з подругами, син практично з народження по цей час проживає у квартирі батьків позивача, де раніше проживала й вона, має у квартирі окрему кімнату та належні умови для проживання, у квартирі зареєстрований і проживає батько - позивач по справі. Крім того, син особисто бажає проживати з батьком. У судовому засіданні позивач та його представник наполягали на своїх вимогах у повному обсязі, зустрічний позов не визнали, при цьому представник позивача зазначила, що думка неповнолітнього з урахуванням його віку має вирішальне значення. Відповідачка, помічник прокурора, представник органу опіки та піклування вважали, що позов задоволенню не підлягає, вимоги за зустрічним позовом підтримали у повному обсязі. Неповнолітній син сторін [PERSON], котрому на момент розгляду справи виповнилося 16 років, висловив бажання проживати разом з батьком за місцем його та свого мешкання, пояснивши, що за даною адресою він проживає з дитинства, поряд школа, друзі, квартира належить його дідові та бабі - батькам позивача, з якими у нього нормальні стосунки. Вислухавши учасників процесу, вивчивши та дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд прийшов до висновку про можливість відмови у позові та задоволення зустрічного позову з наступних підстав. Сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], фактично сім'я проживала у квартирі[ADDRESS] в місті Одесі, однак після розірвання шлюбу відповідачка залишила квартиру та на даний час наймає житло, при цьому свого житла сторони не мають. Отже після розірвання шлюбу сторони проживають окремо. Неповнолітній син сторін з дитинства проживає у зазначеній квартирі, яка належить батькам позивача, має у квартирі окрему кімнату, однак у квартирі не зареєстрований, оскільки разом з відповідачкою значились зареєстрованими за місцем проживання її матері по [ADDRESS] у м.Одесі, однак за вказаною адресою фактично не проживали та 19.09.2007 року зі згоди позивача були зняті з реєстраційного обліку для реєстрації по [ADDRESS] у м.Одесі. Неповнолітньому синові сторін на час розгляду справи виповнилося 16 років і він висловив бажання проживати за місцем проживання та реєстрації батька, тобто там, де він і проживав увесь час з дитинства. Згідно ч.3 ст.160 Сімейного кодексу України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Таким чином, суд прийшов до висновку, що обґрунтування сторін достатнього правового значення для правильного вирішення справи не мають, оскільки їх неповнолітній син досяг віку, з якого сам вирішує, з ким йому проживати у випадку проживання батьків окремо, крім того, за обставин, які склалися, його проживання з батьком відповідає інтересам неповнолітнього та не порушує права інших осіб, оскільки власники житла - батьки позивача і усі вони є членами однієї родини.

Outcome: approved