Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-04 00:00:00

У жовтні 2008 року позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належить їм ([PERSON], [PERSON]), [PERSON] та [PERSON]. 24.01.2003 року [PERSON] склала заповіт на випадок своєї смерті, згідно з яким заповіла все належне їй майно [PERSON] [INFO] [PERSON] померла. [INFO] помер [PERSON] З 1999 року [PERSON] був виписаний з квартири [ADDRESS], тобто на момент смерті батька у квартирі не проживав, та із заявою про прийняття спадщини після його смерті до нотаріальної контори не звертався. У квартирі залишилися проживати[PERSON] та [PERSON], які після смерті [PERSON] та [PERSON]. до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталися, оскільки проживали у спірній квартирі та фактично прийняли спадщину, шляхом управління та володіння майном. На даний час виникла необхідність в оформленні належним чином правовстановлюючих документів на квартиру, та при зверненні до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та було запропоновано визначити частки в спільній сумісній власності на квартиру, а оскільки [PERSON] та [PERSON] померли та між ними не було досягнуто згоди про визначення часток, вони вимушені були звернутися до суду із зазначеним позовом та просять припинити право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS], встановити право спільної часткової власності та визначити, що розмір часток у праві власності на квартиру [ADDRESS] між співвласниками є рівними та встановлює за [PERSON] ? частину квартири, за [PERSON](померлим) ? частину квартиру, за [PERSON] (померлою) ? частину, за [PERSON] ? частину; визнати за нею ([PERSON]) право власності на ? частину квартири[ADDRESS], що складається з ?, що належить їй на підставі свідоцтва про право власності на житло та ? частини квартири у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON]; визнати за [PERSON]. право власності на ? частину квартири [ADDRESS]; визнати за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS] у порядку спадкування за заповітом. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просили суд їх задовольнити. Відповідачка та представник третьої особи - Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори у судове засідання не з' явилися, про день та час слухання справи повідомлені належним чином, про причину неявки суду не повідомили. Суд ухвалив, у відповідності зі ст. 224 ЦПК України та за згодою позивача та його представника, провести заочний розгляд справи по наявних матеріалах справи. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як видно з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 27.01.1999 року, виданого виконкомом Дніпропетровської міської Ради народних депутатів, квартира [ADDRESS], загальною площею 63,5 кв.м належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Згідно до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного із них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно до ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. [PERSON] помер [INFO] і здійснити виділ частки не можливо. Як показав у судовому засіданні позивач, після смерті батька він звернувся до Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після його смерті, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у порядку спадкування за законом, оскільки в свідоцтві про право власності на житло право власності на квартиру № 19 будинку № 1 по вул. Калиновій в м. Дніпропетровську визначено, як спільна сумісна власність. Відповідно до п.224 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті одного із учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні. Відповідно до ч.1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. У відповідності зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти його або не прийняти його. Спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Незалежно від часу прийняття спадщини воно належить спадкоємцю з моменту відкриття спадщини. У відповідності зі ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитись від прийняття спадщини на протязі строку, встановленого законодавством. Так, після смерті[PERSON] була відкрита спадщина, яка відповідно до ст. 368, 370 ЦК України повинна складати ? частину квартири[ADDRESS]. Приймаючи до уваги ту обставину, що позивач [PERSON] постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, то в силу п. 3 ст. 1268 ЦК України він вважається таким, що прийняв спадщину належним чином. В свою чергу його мати [PERSON], яка теж має право на спадщину, як спадкоємиця першої черги за законом, в строк визначений ст. 1270 ЦК України написала заяву про відмову від права на спадкування на користь позивача. Цей факт підтверджується заявою до шостої держнотконтори від 19.08.2005 року, яка була посвідчена державним нотаріусом Драпатою О.М., реєстровий номер 3-6048. Таким чином на цей час [PERSON] відповідно до ст. 1261 ЦК України є єдиним спадкоємцем за законом першої черги. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved