Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-26 00:00:00

Позивач ГЖЕД №7 звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] ., [PERSON]. про стягнення заборгованості витрат на утримання будинку та прибудинкової території за період з березня 1998 року по квітень 2008 року в сумі 2052 грн. 87 коп. Ухвалою суду від 14 жовтня 2008 року до участі у справі в якості співвідповідача залучена співвласник квартири[ADDRESS] [PERSON] (а.с.27). В судовому засіданні представник позивача Кузіна А.В. позов підтримала в повному обсязі, просила суд стягнути з відповідачів на користь позивача 2052 грн. 87 коп. заборгованості з витрат на утримання будинку та прибудинкової території за період з березня 1998 року по квітень 2008 року. Пояснила суду, що будинок [ADDRESS], в якому проживають відповідачі, перебуває на балансі позивача. Хоча письмового договору про надання відповідачам послуг на утримання будинку та прибудинкової території позивачем не укладалося, але позивачем послуги надавались, відповідачі такі послуги отримували. Вважає, що відповідачі як власники квартири, зобов'язані брати участь в утриманні будинку та прибудинкової території. Крім того, відповідачі приймали послуги, що надаються позивачем, від отримання цих послуг не відмовлялись. Тому просила позов задовольнити. Звернула увагу суду, що не оплачуючи надані їм послуги, відповідачі самі позбавляють ГЖЕД можливості в повному та достатньому обсязі обслуговувати будинок. Після оголошеної судоми перерви представник позивача в судове засідання не з'явилась, але надала суду заяву з проханням справу розглядати за її відсутності. Відповідач [PERSON]. в судовому засіданні позов визнала частково. Пояснила суду, що ГЖЕД №7 послуги їм майже не надаються. Ремонт будинку, не зважаючи на неодноразові звернення мешканців будинку, не здійснено. Мережі та комунікації в будинку давно потребують заміни. Після декількох звернень до позивача відповідачами самостійно за свої кошти замінені труби у підвалі. Двірника у дворі будинку не було протягом тривалого часу, лише нещодавно у дворі з'явився двірник. Тому відповідач згодна сплатити позивачу лише за вивіз сміття та освітлення місць загального користування. Відповідачі [PERSON] . та [PERSON]. в судове засідання не з'явились, будучи у встановленому законом порядку повідомленими про час та місце розгляду справи, але надали суду заяви, в яких просили справу розглядати за їх відсутності та повідомляли, що позов визнають частково у зв'язку з тим, що ГЖЕД №7 їм послуги не надавались (а.с.33-36). Враховуючи наявність достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, суд вважає за можливе справу розглянути за відсутності осіб, що в засідання не з'явились. Заслухавши пояснення представника позивача Кузіну А.В. та відповідача [PERSON]., дослідивши докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено судом, будинок [ADDRESS] перебуває на балансі позивача ГЖЕД №7 та ним обслуговується. Квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належить відповідачам [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру від 30.03.1998 року (а.с.24). Договір про обслуговування будинку та прибудинкової території сторонами не укладався. Але однією стороною - позивачем по справі ГЖЕД №7 - надавались другій стороні - відповідачам по справі співвласникам квартири [PERSON] ., [PERSON]., [PERSON] . послуги з обслуговування будинку та прибудинкової території, відповідачі зазначені послуги приймали, але оплачували нерегулярно. Від отримання послуг відповідачі не відмовлялись. Відмовляючись оплачувати послуги ГЖЕД №7 по утриманню будинку та прибудинкової території відповідачі діють недобросовісно та всупереч норм чинного законодавства. При цьому суд вважає, що разом з виникненням у відповідачів права власності на квартиру у них виник і обов'язок брати участь в утриманні будинку та прибудинкової території. Фактично з виникненням у відповідачів права власності на квартиру між ними та позивачем виникли відповідні правовідносини з утримання будинку та прибудинкової території. До такого висновку суд приходить на підставі ч.2 ст.382 ЦК України, згідно якої власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Тобто, внаслідок виникнення у них права власності на квартиру у багатоквартрному будинку у відповідачів виникло право спільної сумісної власності з іншими власниками квартир у цьому будинку, в тому числі і з позивачем, на його окремі елементи та загальні інженерні конструкції. Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Тому суд приходить до висновку, що відповідачі як співвласники квартири у багатоквартирному будинку та відповідно як співвласники будинку зобов'язані утримувати як свою квартиру, так і будинок, в якому ця квартира розташована. Чинним законодавством передбачена також і форма участі власника квартири в утриманні будинку та прибудинкової території, а саме - через внесення коштів на рахунок відповідної ГЖЕД. Крім того, відповідно до п.7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. N 572 власник квартири зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору, оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Такі ж норми містить і п.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Тобто, законодавством передбачена активна позиція власника квартири у правовідносинах з утримання будинку та прибудинкової території. Крім того, суд враховує, що не сплачуючи на рахунок позивача плату за послуги по обслуговуванню будинку та прибудинкової території, відповідачі позбавили позивача фінансової можливості оплачувати необхідні роботи та матеріали на обслуговування будинку. При перевірці суми заборгованості суд бере до уваги, що протягом спірного періоду правовідносини з житлово-комунального обслуговування населення крім інших нормативних актів регулювались відповідними розпорядженнями голови Полтавської обласної державної адміністрації, якими закріплювались тарифи на житлово-комунальні послуги. Наведений позивачем розрахунок заборгованості виконаний з врахуванням затверджених тарифів на житлово-комунальні послуги. Але позивачем при виконанні вказаного розрахунку не враховано сплату відповідачами у грудні 2002 року 30 грн. на рахунок позивача. Таким чином судом встановлено, що на день розгляду справи загальна сума заборгованості відповідачів за період з березня 1998 року по квітень 2008 року становить 2022 грн. 87 коп. Посилання відповідача [PERSON]. на те, що позивачем враховані не всі здійснені нею платежі, а також на наявність матеріальних витрат на заміну труб у підвалі, на будь-яких доказах не ґрунтуються, тому судом до уваги не беруться. У встановленому законом порядку претензії відповідачів як споживачів житлово-комунальних послуг до позивача як виконавця житлово-комунальних послуг не оформлялись. Згідно ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Оскільки від сторін до суду не надходило таких заяв, при винесенні рішення в зазначеній справі позовна давність не застосовується. Тому з відповідачів на користь позивача ГЖЕД №7 необхідно стягнути суму заборгованості у розмірі 2022 грн. 87 коп. та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду судової справи, сплачені позивачем при подачі позову до суду. Всього з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути суму у розмірі 2052 грн. 87 коп. Крім того, з відповідачів на користь держави необхідно стягнути державне мито у розмірі 51 грн. Оскільки власники квартири мають нести витрати по її утриманню пропорційно до їх часток у праві спільної власності, суд вважає, що з кожного з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути по 1/3 частині загальної суми заборгованості, а на користь держави - по 1/3 частині належного до сплати судового збору (державного мита).

Outcome: partial