Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-13 00:00:00

Позивач звернувся із позовною заявою до відповідачки [PERSON], третя особа Відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Індустріального РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області про визнання права користування квартирою [ADDRESS] в м. Дніпропетровську. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач в позовній заяві і в ході судового розгляду посилався на те, що спірна квартира [ADDRESS] в м. Дніпропетровську 07.12.1990 року на підставі протоколу засідання комісії по обміну житлової площі була надана [PERSON]. та її дочці [PERSON]. У 1991 році [PERSON]. померла. У 2001 році позивач з дозволу [PERSON]. вселився в спірну квартиру, але був зареєстрований за іншою адресою. У червні 2003 року відповідачка також вселилася з дозволу наймача у квартиру, постійно і безперервно мешкала у ній, брала участь в її утримуванні тощо, а 30 серпня 2007 року була зареєстрована в спірній квартирі, і з того часу постійно мешкає в ній . 03 жовтня 2007 року рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, ухваленому по цивільній справі №2-1656/07 [PERSON]. була визнана такою, що втратила право користування спірною квартирою. 23 листопада 2007 року позивач знявся з реєстраційного обліку за місцем реєстрації с. Діброва Синельниківський район Дніпропетровської області. Таким чином, у квартирі теперішнього часу постійно мешкаючи сторони, проте відповідач, фактично не оспорюючи право проживання позивача в квартирі, не надає свого дозволу на його реєстрацію. Просив визнати за ним право користування квартирою [ADDRESS] в м. Дніпропетровську та зобов'язати Відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Індустріального РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області зареєструвати [PERSON] за адресою: м. Дніпропетровськ , [ADDRESS] в м. Дніпропетровську. Відповідачка позовні вимоги не визнала. Просила в задоволені позову відмовити. Вказала, що дійсно позивач з 2001 року проживає в спірній квартирі. Однак вона не бажає давати дозвіл на його реєстрацію в спірній квартирі, оскільки квартира однокімнатна і їй необхідно влаштовувати своє життя. Не заперечувала, що позивач бере безпосередню участь в утримуванні квартири, а саме: сплачує послуги з охорони, телефонного зв'язку, кабельного віщання, комунальні послуги з водопостачання та водовідведення, газо-, електро, - теплопостачання тощо. Представник третьої особи, в судове засідання не з'явилися. Відповідно до листа від 29.09.2008 року № 8796 просили розглядати цивільну справу без їх представника. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07 грудня 1990 року згідно до обмінного ордеру №12976, виданого бюро з обміну житлової площі виконкому Дніпропетровської міської ради, сім'я [PERSON] в складі двох чоловік: основний квартиронаймач [PERSON], дочка - [PERSON], 1983 року народження вселилися в квартиру [ADDRESS] в м. Дніпропетровську та стали проживати в ній. Спірна квартира однокімнатна, житлова площа 18,8 кв.м. ( а.с.34) . [PERSON] померла в 1991 році. Як показав позивач він в 2001 році з дозволу [PERSON] вселився в спірну квартиру і став проживати в ній. В спірній квартирі проживає більше 7 років. В 2003 році з дозволу [PERSON]. в спірну квартиру вселилася відповідачка, яка є його сестрою, і яка на сьогодні єдина зареєстрована в спірній квартирі. 23 листопада 2007 року [PERSON] знявся з реєстраційного обліку за місцем реєстрації с. Діброва Синельниківський район Дніпропетровської області і іншого місця проживання не має. Відповідно до Рішення Новомосковського міськрайсуду Дніпропетровської області від 07 березня 2007 року [PERSON] було визнано такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] в м. Новомосковську Дніпропетровської області. Відповідно до паспорту [PERSON] з 30.08.2007 року зареєстрована за адресою м. Дніпропетровськ [ADDRESS] . Заочним Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03.10.2007 року було визнано [PERSON], такою, що втратила право на користування житловим приміщенням , а саме квартирою [ADDRESS] в м. Дніпропетровську. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрали законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Факт проживання [PERSON] в спірній квартирі з 2001 року підтверджено показаннями і відповідачки по справі. Згідно до ст.65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї позивача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщення. В судовому засіданні встановлено, що позивач вселився в спірну квартиру зі згоди квартиронаймача на правах члена сім'ї для постійного проживання, іншого житла в нього не має, на протязі 7 років здійснював оплату за комунальні послуги, то виходячи із вище викладеного суд вважає, що позивач набув право користування житловим приміщенням і позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved