Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-15 00:00:00

Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав повністю. Позивач [PERSON], пояснив суду, що 16.04.2008 року відповідач збив його моторолером. Внаслідок таких дій [PERSON] йому було спричинено тяжкі тілесні ушкодження - перелом ноги. За вказані дії [PERSON] був засуджений Кельменецьким судом. Відповідач завдав йому моральної шкоди, яка виразилася в моральних переживаннях в зв'язку з ушкодженням здоров'я, фізичній болі, яку він переносив після травми і переносить до даного часу, оскільки він відчуває біль та не може працювати внаслідок травми. Після ушкодження здоров'я він має сильні головні болі, стрес, порушено його спокій, він знову готується до планової хірургічної операції в зв'язку з травмою, спричиненою відповідачем. Визначаючи розмір моральної шкоди він виходив з того, що така сума здатна компенсувати йому моральні страждання, а також забезпечити його реабілітацію після травми. Він звертався до відповідача про добровільне відшкодування шкоди, але той не бажає спілкуватись. Відповідачка [PERSON] пояснив суду, що позов безпідставний. Він поніс покарання згідно вироку суду. З нього було стягнуто кошти на користь Кельменецької ЦРЛ на лікування потерпілого, а також він купив йому на 184 гривні медикаменти та відшкодував 500 гривень грішми. Він ніде не працює, навчається в Кельменецькому ПТЛ, тому в нього немає таких грошей і платити їх він не буде. Судом було досліджено інші докази. Копія вироку Кельменецького районного суду від 11.07.2008 року по справі № 1-76/08, лист Кельменецької ЦРЛ № 1300 від 17.09.2008 року, товарний чек від 21.04.2008 року на суму 184,15 грн., розписка позивача [PERSON] про отримання від [PERSON] 500 гривень та на 180 гривень ліків. Судом встановлено, що 16.04.2008 року біля 1 години відповідач [PERSON], перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, в порушення вимог підпунктів «а,б» п.2.1, підпункту «а» п.2.9, підпункту «а» п.19.1, пункту 1.5 Правил дорожнього руху України, керуючи моторолером марки «Пежо» на автодорозі сполученням Данківці - Вартиківці - КПП Сокиряни вчинив наїзд на відповідача [PERSON] Внаслідок таких дій відповідача [PERSON] позивачу було спричинено тілесні ушкодження у вигляді відкритого гвинтоподібного перелому середньої третини лівої великоберцевої кісти зі зміщенням, відкритий перелом середньої третини лівої малоберцевої кістки з розходженням відламків, забійно - рваної рани передньої поверхні нижньої третини лівої гомілки, садна лівої щоки та правої китиці руки, які є тяжкими тілесними ушкодженнями по ознаці небезпечні для життя в момент їх заподіяння, тобто спричинено каліцтво. Згідно вироку Кельменецького районного суду від 11.07.2008 року, який набрав законної сили, відповідач [PERSON] визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та йому призначена міра покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з іспитовим строком 2 роки. В результаті отриманих тілесних ушкоджень позивач [PERSON] переносив фізичний біль та страждання у зв'язку із каліцтвом. Також позивач [PERSON] зазнав душевних страждань в зв'язку із такою протиправною поведінкою відповідача [PERSON] щодо нього. Отже, між позивачем та відповідачем виникли правовідносини по відшкодуванню шкоди. Згідно ч. 1 ст.1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Вина відповідача [PERSON] в спричиненні позивачу [PERSON] тяжких тілесних ушкоджень та у зв'язку із цим моральної шкоди, а також факт протиправної поведінки відповідача [PERSON] стверджується поясненнями позивача та вироком Кельменецького районного суду від 11.07.2008 року по справі № 1-76/08. Згідно ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідач [PERSON] порушив особисті немайнові права позивача [PERSON] передбачені ст. 3 Конституції України, згідно якої людина, її життя і здоров'я, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. У зв'язку із порушенням своїх особистих немайнових прав позивач [PERSON] згідно ст. 23 Цивільного кодексу України має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав. Згідно ч. 2 ст.23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Згідно ст. 1168 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана каліцтвом, може бути відшкодовано одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. У справі також немає будь-яких фактичних даних про те, що відповідач не завдавав моральної шкоди позивачу, або відсутня його вина у завданні моральної шкоди позивачу, а відповідач в порушення ст. 60 ЦПК України не надав суду належних доказів, які б спростували відсутність його вини у заподіянні позивачу моральної шкоди. Вказані вище обставини стверджується взаємним зв'язком наявних у справі доказів, досліджених судом, у їх сукупності. Суд відхиляє доводи та докази відповідача у вигляді його пояснень та товарного чеку і розписки про, те що він відшкодував позивачу витрати на лікування в сумі 500 та 184 гривень, оскільки такі доводи не підтверджують відшкодування відповідачем моральної шкоди, завданої позивачу. Згідно ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Враховуючи наведені вище обставини, враховуючи характер правопорушення, вчиненого відповідачем [PERSON], обсяг та глибину фізичних, душевних та психічних страждань позивача [PERSON] враховуючи стан його здоров'я, ступінь вини відповідача, вимоги розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню частково, і з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] слід стягнути 4000 гривень моральної шкоди, завданої каліцтвом. Суд вважає, що з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в сумі 8 гривень 50 копійок та 7 гривень 50 копійок судових витрат, пов'язаних з оплатою витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи, оскільки відповідно до ч.3 ст.81 ЦПК України не підлягають оплаті при зверненні до суду і покладаються на сторони після розгляду справи судом витрати на інформаційно-технічне забезпечення у справах про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи, а згідно п.4 ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито», який слід застосовувати відповідно до п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України, від сплати державного мита звільняються позивачі - за позовами про відшкодування збитків, заподіяних каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також смертю годувальника. На підставі викладеного вище та ч.1 ст. 3 Конституції України, ст. 3, 15,16, 23, ч.1 ст. 1167,ч.1 ст. 1168 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial