Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-03 00:00:00

Позивач 28.08.2008 року звернулася в суд з позовом до відповідачів про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини посилаючись на те, що [INFO] померла її мати [PERSON], яка проживала у с. Сарни Монастирищенського району Черкаської області по вул. Гагаріна. Після смерті матері залишилися земельна ділянка, яка розташована на території Сарнівської сільської ради, і яку вона має намір успадкувати. Спадкоємцями першої черги по закону є вона та її брати [PERSON] та [PERSON]. У неї постійно відбувалися стресові ситуації: після смерті матері тяжко захворіла її свекруха, яку вона забрала до себе і доглядала. Через рік свекруха померла, потім помер і свекор. За оформленням спадщини з такими стресовими ситуаціями вона навіть і не думала. Коли ж з братами зібралась разом у липні 2008 року, то вона підняла тему спадщини, так як дізналась, що відповідач [PERSON] без її відома оформив свідоцтво про право на спадщину на своє ім'я (ще до того, як між ними відбулася розмова про оформлення спадщини), отримавши для цього у Сарнівській сільській раді довідку, у якій як спадкоємці зазначені лише він та [PERSON], хоча вона від спадщини не відмовлялась і повинна була бути вписана у дану довідку. Тоді вона дізналась, що брат [PERSON], який проживає в Росії, відмовився від частки у спадковому майні, написавши заяву про відмову. А відповідач [PERSON], ще у грудні 2005 року переоформив Державний акт на право власності на земельну ділянку на своє ім'я. Так як [PERSON] у 2006 році потрапив у аварію, вона не змогла з ним переговорити, щоб вирішити все мирним шляхом. На сьогодні відповідач [PERSON], навіть не хоче з нею спілкуватись, і тому вона змушена звертатись з даним позовом до суду, так як порушені її права та законні інтереси. Вона вважає, що свідоцтво про право на спадщину, повинно бути визнано не дійсним, так як вона також, має право на спадщину, як спадкоємець першої черги. Також вважає, що вона пропустила строк пред'явлення заяви про прийняття спадщини з поважних причин, так як після смерті матері вона пережила сильний емоційний стрес, хворіла і не переймалась оформленням спадкових прав і не змогла вчасно подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Тому просить визнати свідоцтво на спадщину на ім'я [PERSON], не дійсним та визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлої [PERSON]. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовну заяву підтримала повністю, просить визнати свідоцтво на спадщину на ім'я [PERSON], не дійсним та визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлої [PERSON]. та пояснила, що після смерті матері вона перебувала в стресовому стані. Її мати могла самостійно пересуватись, але була дуже хвора. Дочка позивачки її доглядала з червня місяця до 28.08.2004 року, поки матір не забрав брат в Київ, де вона і померла в лікарні. Вона приходила до своєї матері через день, коли її доглядала дочка. Приблизно через місяць помер чоловіка батько і залишилася хвора свекруха, яка перенесла інсульт. Свекруха проживала в с. Гонората Оратівського району Вінницької області і вона її доглядала та проживала біля неї, куди переїхала з 0З.10.2004 року. Трохи згодом вони забрали свекруху в м. Монастирище і вона продовжувала її доглядати. Доглядала свекруху вона в Вінницькій області близько шести місяців. В цей період в м. Монастирище вона приїзджала у вихідні дні. Свекруха померла через рік після смерті її матері. Саме це стало причиною пропуску нею строку для прийняття спадщини після померлої матері. Вона дізналася, що вся спадщина після матері оформлена на її брата після того як сільський голова продовжила в 2005 році йому строк для прийняття спадщини. Потім приїхав старший брат і повідомив, їй що вона також отримає спадщину. Вона думала, що брати між собою домовилися дати їй землю. Пізніше відповідач у справі повідомив їй, що її нічого не має. Вона хотіла вирішити питання спадщини мирним шляхом. Брат, відповідач у справі, в червні місяці 2006 року потрапив в аварію, та довгий час був у важкому стані і вона не хотіла вирішувати в цей період проблеми з спадщиною. Державний акт на право власності на земельну ділянку (пай) на матір лежав дома у матері. Брат, відповідач у справі, взяв Державний акт сам. Про те що брат оформив спадщину, вона дізналася вже після того, як він її оформив. Заяву в нотаріальну контору протягом 6 місяців вона не подавала тому, що не знала порядку оформлення спадщини. Після того, як вона забрала свекруху в м. Монастирище в суд з заявою, для поновлення строку на оформлення спадщини вона не зверталася тому, що чекала влітку на приїзд брата з м. Архангельську, для вирішення цього питання мирним шляхом. Брат оформив спадщину ще до того як потрапив в лікарню. Про те, що брат оформив на себе спадщину вона дізналась в липні 2008 року. В судовому засідання представник позивача адвокат [PERSON] (діє на підставі ордеру № 99 від 18.09.2008 року) позовну заяву підтримав повністю просить її задоволити, визнати свідоцтво про право на спадщину на ім'я [PERSON], не дійсним, а також визначити [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлої [PERSON]., поновити пропущений з поважних причин строк позовної давності, та пояснив, що він вважає, що пропуск строку на прийняття спадщини має бути визнаний поважним, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що позивач після смерті матері тривалий час перебувала в безпорадному стані, невдовзі помер свекор, після чого вона доглядала хвору свекруху. Позивачка проживала за межами Монастирищенського району, що підтверджується не тільки її показами, а й довідкою сільської ради. Просить суд звернути увагу на ту обставину, що відповідач також пропустив строк для прийняття спадщини встановлений законом в шість місяців, після чого звернувся в суд з позовом і йому за рішенням суду було визначено додатковий строк з посиланням на те, що він проживав за межами району та працював в м. Києві. Вважає, що строк позовної давності має бути поновлений, тому що між позивачкою та іншими братами існувала домовленість про те, що вони всі разом зберуться і вирішать питання спадщини. Згодом, відповідач у справі потрапив на лікування. Лише в 2008 році при розмові з одним із братів позивач дізналася, що спадщина оформлена належним чином на одного брата і відповідно видано свідоцтво про прийняття спадщини. Представники відповідача, сільської ради посилаються на те, що сільська рада не зобов»язана встановлювати коло спадкоємців, однак, представник відповідача, сільської ради в судовому засіданні вказувала, що їй не було відомо про інших спадкоємців та про те, що є ще сестра. Вказані пояснення спростовуються не тільки показами позивача, а й письмовими матеріалами справи, зокрема Журналом реєстрації та видачі свідоцтв про народження, смерть де вказано, що саме позивачка отримала свідоцтво про смерть, та зазначено ступінь родинного зв»язку, тобто те, що вона є дочкою покійної. Відповідач в поясненнях посилався на те, що позивачка не доглядала матір, не піклувалася про неї, однак вказані обставини не підтверджені в судовому засіданні та не є предметом розгляду справи. Просить задоволити позовні вимоги, визначити додатковий строк, визнати свідоцтво про право на спадщину недійсним частково, поновити строк позовної давності. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов не визнав повністю, заперечував проти його задоволення та пояснив, що пояснення позивача в частині того, що вона лише в 2008 році дізналася про оформлення спадщини є не правдивими. Він пропустив строк для прийняття спадщини тому, що з 1993 року працював в Росії і не міг приїздити. Потім він звернувся в суд з заявою про продовженням строку на подання заяви про прийняття спадщини. Брат дав йому згоду на оформлення спадщини, а позивачка відмовила. Сестра знала, що він продовжував через суд строк на прийняття спадщини. В даний час він відмовляється укладати з позивачем мирову угоду, оскільки вважає, що дане питання можливо було вирішити в досудовому порядку. Матір доглядала його дружина з 1993 року. Він вважає, що догляд за хворою свекрухою це поважна причина пропуску строку для прийняття спадщини. Він не вказував в позовній заяві про те, що в нього є ще сестра та не повідомляв сестру про рішення суду. Про існування сестри йому було відомо. Підготовкою документів в суд займався він сам та його представник, довідку в сільській раді брав він особисто. Вважає, що позов не підлягає до задоволення, просить в його задоволенні відмовити. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] (діє на підставі довіреності № 142 від 11 вересня 2008 року) позов не визнав повністю, посилаючись на те, що сестра не піклувалась про матір, не з'являлась до неї. Про матір піклувалась дружина відповідача [PERSON], Матір потребувала догляду, про що свідчать медичні документи. Матір відповідача [PERSON] померла 06.09.2004 року, в м. Києві. Свідоцтво про смерть матері забрала позивачка у справі. Протягом шести місяців вона зобов'язана була подати заяву про прийняття спадщини. В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що після смерті матері сама хворіла, а потім доглядала хвору свекруху, яка проживала в Вінницькій області. Вважає, що в судовому розгляді не підтверджено факт хвороби позивача, про те що вона доглядала хвору свекруху, довідка з'явилась в останньому судовому засіданні. Позов позивача спростовується показами свідка [PERSON] про те, що вона приходила до хворої свекрухи позивача в м. Монастирище, та показами свідка [PERSON], який показав, що хвора свекруха жила біля сина в м. Монастирище близько пів року і син також відпрошувався з роботи, щоб доглядати хвору матір. Свекруха позивача померла 13.09.2005 року. Позивачка сама віддала відповідачу свідоцтво про смерть матері, яке вона отримала в сільській раді та державний акт на землю, для того щоб він оформляв спадщину. 05.10.2005 року в нотаріальній конторі видано свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку пай З 05.10.2005 року по 4.11.2008 року пройшло чотири роки і позивачка вирішила звернутись в суд з позовом. Згідно ст. 257 ЦК України строк позовної давності встановлений в три роки. З заявами про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним мають право звертатись тільки особи, які прийняли спадщину. Позивач спадщину не прийняла, а тому не мала права звертатись з даним позовом до суду про визнання свідоцтва недійсним. З жовтня місяця позивач проживала в іншій області, а її матір померла на початку вересня місця. Вважає, що позивач мала достатньо часу, для звернення з заявою про прийняття спадщини. Крім того, позивач мала можливість направити дану заяву поштою з Вінницької області. Оскільки сестра, позивач у справі, віддала відповідачу документи тому знала, що він буде оформляти спадщину. В зв»язку з пропуском позивачкою строку позовної давності для подання заяви про визначення додаткового строку для прийняття спадщини просить в задоволенні позову просить відмовити. В судовому засіданні представник відповідача Сарнівської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області [PERSON] ( діє на підставі довіреності від 23.09.2008 року) позов не визнала повністю та пояснила, що довідку сільської ради стосовно наявності спадкоємців підписувала вона особисто. Ця довідка носить рекомендаційний характер, її видачу рекомендує нотаріус. В даній довідці мають значення та важливі для нотаріуса лише факт фактичного проживання інших осіб з померлою. Факту фактичного проживання не було, в погосподарській книзі померла проживала сама. Коли прийшов спадкоємиць [PERSON] вже з ухвалою суду, він назвав спадкоємців, які є, а вона вказала їх в довідці. В обов'язки сільської ради встановлення кола спадкоємців не входить. Дочки покійної вона не знала до того часу поки вона не брала довідки про смерть матері. Позивачка отримувала свідоцтво про смерть матері одразу по смерті. Відповідач з покійною не проживав. В довідці записала тих кого вона знала. Вона спілкувалася з покійною [PERSON]., оскільки остання захворіла разом з її батьком, однією і тією ж хворобою. Про те, що є брат в м. Архангельськ, [PERSON]. розповідала, про те що є ще дочка на момент видачі довідки вона не знала. Вона запитала [PERSON] і він повідомив про спадкоємців. В сільській раді тому хто приносить лікарське посвідчення і видається свідоцтво про смерть. Вона не пам'ятає, щоб видавала свідоцтво. Довідку вони брали через рік. Вона особисто розпитувала сусідів, про позивачку, як дочку померлої [PERSON]. Сусіди їй розповіли, що позивачка з матір'ю не спілкувалась, довгий час до неї не приїздила. Вважає, що причини пропуску строку для оформлення спадщини в зв'язку з доглядом за хворою свекрухою, є поважними. Вона вважає, що позивач мала право на спадщину, мала право подати заяву і прийняти цю спадщину. Вважає, що за законом позивач мала право на спадщину, але крім цього необхідно враховувати і мораль. В судовому засіданні представник відповідача Сарнівської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області голова села [PERSON] ( посвідчення № 272) не визнала позов повністю, та пояснила, що вона вважає термін втрачений і у позивачки було достатньо часу звернутися з заявою. Крім цього, заявник повинен сам звернутись в нотаріальну контору з заявою, а не пред»являти претензії до сільської ради, все це врегульовано цивільним кодексом. В судовому засіданні представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача керівник Монастирищенської Державної нотаріальної контори [PERSON] ( довідка № 91 з ЄДРПОУ) в судовому засіданні пояснила, що оформлялася спадкова справа після померлої. Свідоцтво про право на спадщину було видано 5.10.2005 року на земельну ділянку товарного виробництва та 9.10.2005 року про право на спадщину на майновий пай відповідно до ст. 1261 ЦК України про спадкування як спадкоємцю першої черги, згідно поданих документів та вивчених матеріалів справи. Заяву про прийняття спадщини подавав на підставі рішення суду [PERSON] і він же отримав і свідоцтво про право на спадщину. Ним були подані документи згідно «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій», а саме : заява про прийняття спадщини, його свідоцтво про народження, в якому було видно, що він є сином покійної, документи про право власності, тобто Державний акт на земельну ділянку та свідоцтво про право власності на майновий пай, довідка сільської ради, його паспорт та код, що було приєднано до спадкової справи, та відповідно видано свідоцтво про право на спадщину. Згідно «Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», яка затверджена у вересні місяці 1992 року, при оформленні спадкової справи вимагається встановлювати факт смерті, який встановлюється за свідоцтвом про смерть спадкодавця, родинні відносини зі спадкодавцем, по свідоцтву про народження спадкоємця, в даному випадку в свідоцтві відповідача була записана матір, [PERSON]., місце смерті, коло спадкоємців. Згідно Інструкції місце смерті встановлюється за довідкою сільської ради, чим встановлюється коло спадкоємців Інструкцією не передбачено. Встановлення вказаних даних відбувається згідно практики. Більшість нотаріусів встановлюють коло спадкоємців шляхом бесіди зі спадкоємцем, який пред»явив претензії до оформлення спадщини. Нотаріус запитує хто крім нього є спадкоємцем 1 черги. Після цього в заяві зазначається наявність чи відсутність інших спадкоємців. В документах відповідача була заява його брата [PERSON] про те, що він не претендує на спадщину, вона була написана після шести місяців і фактично юридичної сили не мала. Але було видно, що він не претендує на спадщину. Напевно вона його запитувала про сестру, а він не говорив, а можливо й повідомляв про існування сестри, вона не пам'ятає. За законом нотаріус оформляє спадщину на спадкоємців, які прийняли спадщину. З документів було встановлено, що прийняв спадщину за рішенням суду один спадкоємець, тому було видано свідоцтво про право на спадщину на одного спадкоємця [PERSON] Взагалі довідка сільської ради не передбачена будь-яким законом чи нормативно-правовим актом. Таку довідку нотаріуси в тому числі і вона беруть для власної безпеки. Вимагається довідка про місце проживання та склад сім»ї померлого. Але для встановлення кола спадкоємців померлого вони просять написати дані про відомих їм спадкоємців відповідної черги. Тому, сільські ради детально не можуть встановити кола спадкоємців, оскільки вони можуть проживати не тільки за межами району, а й за межами області і тому вони в довідках пишуть про відомих їм спадкоємців. Довідка має два пункти, в першому інформація про дату смерті, місце смерті та постійне місце проживання померлого, тому що спадкова справа відкривається по місцю проживання померлого, для визначення взагалі права на відкриття спадкової справи. Якщо спадкодавець проживав не в нашому районі то взагалі не можна відкривати спадщину та заводити спадкову справу. Сільська рада не зобов'язана встановлювати коло спадкоємців, це повинен робити нотаріус. Нотаріус при оформленні заяви про видачу свідоцтва, в тому разі коли заява подається не в нотаріальній конторі, в заяві зазначає про наявність чи відсутність спадкоємців. В заяві вказується дата смерті громадянина, вказується ступінь родинного зв'язку, місце його постійного проживання, повідомлення про прийняття спадщини, коло спадкоємців. В заявах відповідача про спадкоємців відомості відсутні. В нотаріальній конторі з'ясовується чи є спадкоємці, а потім про це зазначається. Навіть якщо відповідач і повідомив про інших спадкоємців крім нього та вимагав в даний момент, як спадкоємець, оформлення спадщини нотаріус на свій розсуд може відкласти оформлення спадщини до з»ясування обставин, але це не вимагається. Позивач, тобто сестра відповідача, яка пропустила строк встановлений для прийняття спадщини, на письмове прохання відповідача, який вже прийняв спадщину могла були включена в свідоцтво про право на спадщину. В іншому випадку, якби відповідач вимагав оформлення спадщини, то вона зобов'язана оформити тільки на нього, оскільки сестра пропустила строк і у встановленому порядку його не поновила. Свідоцтво про право на спадщину видається тільки тим хто прийняв спадщину. [PERSON] прийняв за рішенням суду. Коли він заперечує проти включення то вона видає свідоцтво на нього, якщо просить включити свідоцтво. Якщо взагалі не повідомляє то оформляє на нього. Він не бажав або не говорив, що є ще сестра. Протягом шести місяців ніхто не подав заяву, спадщина була оформлена після шести місяців. Строк звернення до суду з позовом про продовження строку для прийняття спадщини три роки. Після подання заяви нотаріус зобов»язаний перевірити коло спадкоємців, які прийняли спадщину вже після шести місяців і видати свідоцтво на тих спадкоємців які юридично чи фактично прийняли спадщину. Юридично - це подачею заяви про прийняття спадщини, фактично - це довідка про постійне проживання з померлим на день смерті. В довідці сільської ради не був вказаний склад сім»ї померлого і зазначено, що з померлим хтось прописаний. Таким чином, було встановлено, що фактично і юридично спадщину прийняв один спадкоємиць - [PERSON], подавши заяву про прийняття спадщини на підставі рішення суду. Вважає, що спадщина оформлена без порушення закону, на підставі поданих документів, згідно встановленого законом порядку. Причини для відміни свідоцтва не має. Враховуючи те, що позивач просить поновити строк для подання заяви про прийняття спадщини і відмінити свідоцтво про право на спадщину і якщо суд встановить поважні причини пропуску шестимісячного строку, то строк підлягає поновленню. Вона вважає, що позивачка не надала суду доказів про те, що є поважні причини пропуску позовної давності. Просить, якщо суд вирішить продовжити строк то визнати свідоцтво про право на спадщину недійсним в частині, оскільки повне його визнання недійсним порушить права відповідача. На момент оформлення спадщини нотаріус дотримався всіх вимог закону. Вважає, що не має підстав відмінити свідоцтво про право на спадщину, оскільки позивачка пропустила строк позовної давності, мала можливість вирішити дане питання мирним шляхом, свідоцтво видано у встановлений законом порядок. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача, представників відповідача Сарнівської сільської ради, представника третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Монастирищенської Державної нотаріальної контори, покази свідків, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає до задоволення повністю виходячи з наступного: в частині визначення додаткового строку, для подання заяви про прийняття спадщини : судом встановлено, що [PERSON], померла [INFO], актовий запис № 13, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 20.08.2008 року, [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Монастирищенського районного управління юстиції. (а.с. 6); Позивач у справі, [PERSON], народилася [INFO], актовий запис № 53, свідоцтво [NUMBER], в графі „батько” записаний [PERSON], в графі „мати” записана [PERSON] (а.с. 10). Прізвище позивач змінила в зв'язку з реєстрацією шлюбу 06.05.1979 року з [PERSON], що підтверджує довідка видана відділом реєстрації актів цивільного стану Монастирищенського районного управління юстиції № 153 від 16.09.2008 року, актовий запис № 06. 11.08.1997 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області, зареєстровано розірвання зазначеного шлюбу, актовий запис № 94. Свідоцтво про розірвання шлюбу [NUMBER] від 11.08.1997 року (а.с. 7); Згідно свідоцтва про одруження від 4 лютого 2004 року, [NUMBER], запис № 1, виданого Петрівською сільською радою Монастирищенського району [PERSON] і [PERSON], зареєстрували шлюб 04.02.2004 року. Після одруження присвоєно прізвище чоловікові та дружині „[PERSON]” (а.с. 8). На день розгляду справи згідно з паспортом [NUMBER] виданого Монастирищенським РВ УМВС України в Черкаській області від 14.02.1998 року прізвище позивача [PERSON] ( а.с. 5). Доказів зміни прізвища у встановленому законом порядку на [PERSON], позивачем суду не надано. На підставі викладених документів, встановлено, що [PERSON], [PERSON] є однією і тією ж особою. Таким чином позивач у справі [PERSON] є рідною дочкою померлої [PERSON], а тому відповідно до ст. 1261 ЦК України має право на спадкування після померлої [PERSON], як спадкоємець першої черги. Факт наявності у покійної [PERSON] спадкового майна, підтверджується копією Державного акту на право власності на земельну ділянку від 05.02.2003 року, [NUMBER], виданий [PERSON] на підставі рішення Сарнівської сільської ради від 05.02.2003 року № 4-13, згідно з яким вона є власником земельної ділянки площею 3,2457 га., яка розташована на території с. Сарнів Монастирищенського району Черкаської області ( а.с. 8) та копією Свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, [NUMBER] виданий Сарнівською сільською радою [PERSON], згідно з яким вона має право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства КСП „Сарнівське” с. Сарни Монастирищенського району відповідно до списку осіб які мають право на майновий пай, затвердженого зборами співвласників 29 грудня 2001 року. Загальна вартість майна пайового фонду підприємства на 01.11.2001 року становить 1827078 гривень, частка [PERSON] визначена в розмірі 3031,30 грн. або 017 % (а.с.27); Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою ( ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Судом встановлено, що позивачу у справі достовірно було відомо про день смерті спадкодавця [PERSON]., що підтверджується записом в Книзі обліку, оприбуткування й витрачання бланків свідоцтв про реєстрацію народження, смерті, шлюбу Сарнівської сільської ради ( а.с. 99-103), відповідно до якого вона отримала свідоцтво про смерть [PERSON], яка померла [INFO], як дочка, 28.09.2004 року, про що не заперечувала і в судовому засіданні. Позивач, в судовому засіданні, посилається на те, що вона пропустила встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини після померлої матері [PERSON]. в зв'язку з тим, що протягом саме цього часу доглядала хвору свекруху та перебувала за межами району. На підтвердження своїх позовних вимог в цій частині позивач та її представник надали суду довідку № 383 від 30.10.2008 року виданої виконкомом Зарудянської сільської ради Оратівського району Вінницької області ( а.с. 104) відповідно до якої [PERSON], жителька м. Монастирище Черкаської області дійсно проживала тимчасово на території Зарудянської сільської ради Вінницької області з жовтня 2004 по квітень 2005 року по догляду за матір'ю свого чоловіка [PERSON], а також копію свідоцтва про смерть [PERSON], яка померла [INFO]. Свідок позивача [PERSON], в судовому засіданні показала, що з позивачкою вона добре знайома тому, що допомагала їй як медпрацівник, доглядати її хвору свекруху та робила їй маніпуляції, які в свою чергу призначав лікар. Свекруха позивача була важко хвора, перенсла інсульт, самостійно не могла рухатись, потребувала постійного стороннього догляду, залишити її було неможливо, вона була без свідомості, транспортуванню в медичний заклад не підлягала. Вона приходила до хворої в 2005 році, але в який саме період часу не пам»ятає, може лише повідомити, що це було літо - початок осені 2005 року. Все це відбувалось близько пів року. Відвідувала вона хвору свекруху в позивачки дома, і свекруху постійно доглядала позивачка в м. Монастирище. Поза межами м. Монастирище відвідувала хвору свекруху позивача можливо один раз. Свідок позивача [PERSON], в судовому засіданні показав, що він добре знайомий з позивачкою, оскільки з її чоловіком вони разом працюють. Йому відомо, що у чоловіка позивача була тяжко хвора мати і вони доглядали її в себе дома в м. Монастирище. Доглядала хвору свекруху позивач у справаі. Свекруха проживала в Оратівському районі, але коли помер свекор, вони забрали свекруху до себе в м. Монастирище. Спочатку померла мати позивача, а потім вони забрали свекруху до себе додому і доглядала. Свекруху в м. Монастирище вони забрали в 2005 році. Свекруха проживала в сім»ї позивача близько пів року в м. Монастирище, її стан був тяжкий, вона самостійно не могла рухатись. Чоловік позивача часто відпрошувався з роботи по догляду за хворою матір»ю. Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини ( ч. 3 ст. 1272 ЦК України). Таким чином, судом встановлено, що позивач у відповідності з наданими доказами дійсно являється спадкоємицею після померлої [PERSON], причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори, а саме: догляд за хворою свекрухою, відповідно перебування за межами району, де знаходиться спадкове майно, суд вважає поважними. Однак, в задоволенні позову необхідно відмовити в зв'язку з пропуском строків позовної давності, виходячи з наступного : Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки ( ст. 257 ЦК України). Судом встановлено, що спадкоємець, [PERSON], померла [INFO]. Таким чином, встановлений законом шестимісячний строк, для прийняття спадщини спадкоємця померлої закінчився 26.03.2005 року. Суд вважає, що 26.03.2005 року є початком перебігу строку позовної давності, для звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку, для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач, в суд з позовною вимогою про визначення додаткового строку, для подання заяви про прийняття спадщини звернулась 28.08.2008 року, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції Монастирищенського районного суду № 8982 від 28.08.2008 року, тобто по спливу трьох років. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Представником відповідача [PERSON] в судовому засіданні заявлено вимогу про відмову в задоволенні позову в зв'язку з пропуском строку позовної давності. Суд вважає, що позивачем не надано суду доказів про існування з 26.03.2005 року по 26.03.2008 року, поважних причин, які завадили їй звернутися в суд з позовом про визначення додаткового строку, для подання заяви про прийняття спадщини, а тому вважає, що підстави, для поновлення строку позовної давності відсутні, а позов в цій частині не підлягає до задоволення. В частині визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним : Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Судом встановлено, що згідно довідки № 201 від 05.10.2005 року, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану Монастирищенського районного управління юстиції [PERSON] народився [INFO], актовий запис № 11 в с. Сарни Монастирищенського району Черкаської області. Батьки : батько- [PERSON], мати - [PERSON] ( а.с. 23). Таким чином, відповідач у справі [PERSON] є рідним сином померлої [PERSON], а тому відповідно до ст. 1261 ЦК України має право на спадкування після померлої [PERSON], як спадкоємець першої черги. Крім цього, той факт, що відповідач у справі [PERSON] є рідним сином померлої [PERSON] та спадкоємцем першої черги підтверджується довідкою № 441 від 04.10.2005 року, що видається у зв'язку з оформленням спадкових прав ( а.с. 37). Довідка на день розгляду справи ніким не ос порена, у встановленому законом порядку. Посилання представника позивача на те, що відповідач у справі [PERSON] також пропустив шестимісячний строк встановлений для прийняття спадщини і звертався в суд з позовом про визначення додаткового строку, для подання заяви про прийняття спадщини і суд постановив рішення, яким визначив відповідачу додатковий строк, для подання заяви про прийняття спадщини після померлої [PERSON]., тобто має місце аналогічна ситуація, яка спростовується тим, що дійсно відповідно до рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 21.09.2005 року у справі № 2-712/05 за позовом [PERSON] до Сарнівської сільської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, [PERSON] визначено додатковий строк в 3 місяці для подання заяви про прийняття спадщини після [PERSON], яка померла 06.09.2004 року. Тобто, відповідач звернувся в суд з позовною заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, в строки передбачені чинним законодавством для звернення особи до суду за захистом своїх прав та інтересів. В зв'язку з оформленням спадщини, яка залишилась після померлої [PERSON], відповідачем у справі [PERSON] були подані заяви в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини, що підтверджується заявою № 627 від 04.10.2005 року, спадкова справа № 358 за 2005 рік (а.с.19); заявою № 630 від 05.10.2008 року спадкова справа № 358 за 2005 рік про видачу свідоцтва про право на спадщину (а.с. 20) заявою № 736 від 09.11.2005 року спадкова справа № 358 за 2005 рік про видачу свідоцтва про право на спадщину (а.с. 21); Нотаріусом в свою чергу було перевірено : факт смерті 06.09.2004 року [PERSON], час і місце відкриття спадщини оглядом свідоцтва про смерть, довідки Сарнівської сільської ради № 441 від 04.10.2005 року, що приєднані до справи, відповідно до яких останнім місцем постійного проживання померлої було с. Сарни, Монастирищенського району, Черкаської області; факт прийняття спадщини після померлої 06.09.2004 року [PERSON] заявою про прийняття спадщини, поданою в Монастирищенську державну нотаріальну контору [PERSON] 04.10.2005 року; факт родинних відносин довідкою Відділу реєстрації актів цивільного стану Монастирищенського районного управління юстиції від 05.10.2005 року за № 201; відсутність заповіту/спадкового договору, щодо померлої [PERSON]. за даними Спадкового реєстру, згідно якого така інформація відсутня; за даними Спадкового реєстру, спадкову справу щодо померлої 06.09.2004 року [PERSON]. заведено 04.10.2005 року у Монастирищенській державній нотаріальній конторі, номер справи у нотаріуса 358, номер у спадковому реєстрі 37430224 ( а.с. 20). На момент звернення [PERSON] в нотаріальну контору з заявами про прийняття спадщини після померлої [PERSON]., інших спадкоємців, які прийняли спадщину після померлої [PERSON]. не було, що підтверджується витягом зі спадкового реєстру № 1539793 від 04.10.2005 року ( а.с. 28) та витягом зі спадкового реєстру № 1539890 від 04.10.2005 року ( а.с. 29). Факт прийняття [PERSON] спадщини, по смерті [PERSON]., підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, спадкова справа № 358 за 2005 рік, зареєстровано в реєстрі за № 2349. Спадкове майно, на яке видане свідоцтво складається з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 3,2457 га, розташованої на території Сарнівської сільської ради (а.с.35), свідоцтвом про право на спадщину за законом, спадкова справа 3 358 за 2005 рік. Зареєстровано в реєстрі за № 2741. Спадкове майно на яке видано свідоцтво складається з майнового паю КСП „Сарнівське” в с. Сарни Монастирищенського району Черкаської області на суму 3031, 80 грн. (а.с.39). Державним актом на право власності на земельну ділянку [NUMBER], державний акт на прав власності на земельну ділянку видано [PERSON] на підставі рішення державного нотаріуса від 05.10.2005 року № 2349 (право на спадщину за законом), відповідно до якого він є власником земельної ділянки площею 3, 2457 га, яка розташована на території с. Сарни Монастирищенського району Черкаської області ( а.с. 9). Отже, судом встановлено, що відповідач у справі [PERSON], є спадкоємцем першої черги після померлої [PERSON], у встановленому законом порядку йому судом визначено додатковий строк, для подання заяви про прийняття спадщини, на момент прийняття спадщини відповідачем, інші особи, які б прийняли спадщину у встановленому законом порядку були відсутні, тобто він мав повне право на спадкування після померлої [PERSON]., а тому суд вважає, що підстави, для визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним, відсутні. Підставою, для визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним позивач вказує те, що вона також має право на спадщину за законом, як спадкоємець першої черги, а тому позивач не мав права спадкувати все майно сам і свідоцтво про право на спадщину з цієї причини має бути визнано недійсним. Враховуючи вищевикладене, те, що позивач вважає, що свідоцтво про право на спадщину необхідно визнати недійсним в зв'язку з тим, що вона також має право на спадщину, однак і те, що суд відмовив позивачу у визначенні додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини в зв'язку з пропуском строку позовної давності, інших підстав для визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним позивач не вказує та вони не були встановлені в ході судового розгляду справи, також те, що вимоги позивача взаємопов'язані, витікають одна з другої, суд вважає, що позов в цілому не підлягає до задоволення в зв'язку з пропуском строків позовної давності, для звернення до суду. На підставі викладеного ст. ст. 256, 257, 267, 1220, 1261, 1272, 1301 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року “ Про судову практику у справах про спадкування” та

Outcome: dismissed