Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-21 00:00:00

Позивач звернувсь до суду з позовом про стягнення 3566.17 грн., посилаючись на те, що він з 1 лютого 2007 року по 5 березня 2008 року прцавав лісником комунального агропромислового підприємства «Агроліс» , але за цей період жодного разу не отримав заробітну плату, внаслідок чого утворилась заборгованність заборгованість разом з компенсацією та індексацією в розмірі позовної суми.Після звільнення 5 березня 2008 року відповідач не провів з ним розрахунок, а тому просить стягнути 2240.72 грн., середній заробіток з дня звільнення виходячи з розрахунку 515 грн. його середній (заробіток за два попередні перед звільненням місяці поділених на 34 робочих дні, 15,14 грн його середьоденний заробіток та помножених на 148 днів). В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю. Крім того просила стягнути 2000 грн. моральної шкоди, мотивуючи тим, що неотримання заробітної плати більше року поставило його самого та його сім»ю в тяжкі матеріальні умови, він постійно відчуває себе приниженим, з червня 2007 року знаходивсь на стаціонарному лікуванні в кардіоцентрі, в даний час не працює через захворювання ,не отримуючи заробітну плат, змушений був продати худобу для отримання коштів на лікування та прожиття. Представник відповідача позов визнав повніст., утворення боргу пояснив відсутністю коштів, що вини підприємства в невиплаті заробітної плати немає, оскільки робота підприємства була зупинена на вимоги правоохоронних органів. Судом встановлено: Наказом № 1 від 1 лютого2007 року позивач зарахований лісником комунального агропромислового підприємства «Агроліс» з мінімальною заробітною платою., що підтверджується копією наказу (а.с.3), звільнений 5 березня 2008 року ( копія наказу №» від 5.03.2008р., а.с. 4) . За період з 1 лютого2007 по по день звільнення позивач не отримував заробітну плату, сума боргу по заробітній платі становить 2812 грн.87 коп., компенсація за несвоєчасну виплату становить 492 грн.38 коп., індексація -260.92 грн.., про що свідчать довідка відповідача за №41 від 1 серпня 2008р. (а.с.24), розрахунки (а.с.25-27).Сума боргу становить 3566 грн.17 коп. Відповідно ч.1ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Позивачка і представник відповідача визнали суму 3566грн.17 коп., а тому ця сума не підлягає доказуванню і підлягає примусовому стягненню. Згідно ч.1 ст.116 КЗпП України виплата всіх сум, що належать працівнику від підприємства, проводиться в день звільнення, а в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику сум в строк, підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (ч.1 ст. 117 КЗпПУ). Представником відповідача сума позову позивача в 2240.72 грн визнана і ним не оспорюється, а тому зазначена сума не потребує доказування. Згідно вимог ст. 237-1 КЗпПУ відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Неотримання заробітної плати протягом одного року і одного місяця при обов»язку виплати заробітної плати не менше двох разів щомісячно (ст.115 КЗпПУ) порушило законні права позивача і безумовно змусило його до додаткових зусиль в організації свого життя та життя родини, позивач морально страждав, півроку знаходивсь на лікуванні і потребував додаткових коштів, а тому суд приходить до висновку, що позивачеві необхідно стягнути 2000 грн. моральної шкоди. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави, оскільки позивач звільнений від сплати.

Outcome: approved