Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання об'єктом права спільної сумісної власності, визнання права власності та розділ майна, мотивуючи тим, що після розірвання шлюбу з відповідачкою у 1982р. вони фактично продовжували проживати однією сім'єю і у 1993р. збудували за спільні кошти та за його трудовою участю будинок [ADDRESS] та гараж за тією ж адресою, які він просить поділити у рівних частках між ним та відповідачкою, бо зазначене майно є спільної власністю подружжя. В судовому засіданні позивач та його представник просили суд позов задовольнити та пояснили, що після розірвання шлюбу у 1982р. позивач з відповідачкою проживали однією сім'єю, вели спільне господарство, за виключенням часу, коли він виїхав проживати у Росію. Крім того, він має право на зазначений будинок в зв'язку з тим, що допомагав у його будуванні та надавав гроші на будівництво будинку. Відповідачка позов не визнала та пояснила, що з відповідачем після 1982р. разом не проживали, майно було поділене за рішенням суду, спільне господарство не вели. Всі роботи, які позивач виконував для неї щодо ремонту будинку або гаражу, вона йому оплачувала. Спірний будинок належить їй на праві власності в порядку спадкування після смерті матері, свідоцтво про право власності вона отримала у 1998р. Гараж був переобладнаний із сараю і в експлуатацію до теперішнього часу не зданий. Представник СМБРТІ в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи у відсутності представника. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не обґрунтований та задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що 18.05.1982р. розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу. [PERSON] є власницею будинку [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на будівлю від 04.12.1998р., виданого взамін свідоцтва про право на спадщину від 07.04.1992р. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] пояснили, що після розірвання шлюбу відповідачка проживала в будинку своєї матері [ADDRESS] і отримала спірний будинок у спадщину, після смерті матері у 1991р. З позивачем [PERSON] вона розірвала шлюб у 1982р., і після цього вони однією родиною не проживали, будинок будували позивачка та її син, відповідач дійсно допомагав здійснювати деякі роботи у будинку, проте за ці роботи відповідачка сплачувала йому гроші. Свідок [PERSON] пояснила, що вона працювала у СМУ - 21 і відповідачка звернулася за будматеріалами, її замовлення СМУ-21 було виконано і [PERSON] його оплатила. Свідок [PERSON] пояснив, що він у 2005р. на прохання [PERSON] він проводиі роботи з переобладнання гаражу на квартиру, за адресою: [ADDRESS], [PERSON] під час перебудови мешкав у гаражі, платив за роботу, проте кінцевий результат роботи щодо гаражу оплачувала відповідачка [PERSON], як йому здавалося, [PERSON] мешкав у будинку за цією адресою. Зазначені обставини підтверджуються також розпискою позивача про те, що він отримав від [PERSON] 400 доларів США на реконструкцію гаражу, договором підряду на виконання будівельних робіт у будинку від 24.01.1996р., квитанціями про оплату матеріалів на ім'я [PERSON] за 1996-1997р.р., тобто гараж був реконструйований на гроші відповідачки Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він робив столярні вироби за замовленням [PERSON], який розраховувався з ним за роботу. Також йому відомо, що сторони проживали разом до 2002р. Рішенням Київського районного суду від 19.12.2006р., яке набуло законної сили, встановлено, що до 1998р. [PERSON] мешкав у квартирі [ADDRESS]. Після продажу зазначеної квартири у 1998р. він виїхав на постійне місце проживання до [ADDRESS]. У 2001р. після повернення [PERSON] в м. Сімферополь для отримання пенсії він зареєструвався за адресою: [ADDRESS]. Таким чином, пояснення свідка [PERSON] про те, що до 2002р. сторони проживали разом не відповідають фактичним обставинам у справі. Позивачем не доведено той факт, що після розірвання шлюбу з 1982р. сторони проживали однією сім'єю, навпаки судом встановлено, що після розірвання шлюбу відповідачка переїхала на постійне місце проживання до своєї матері за адресою: [ADDRESS], відповідач залишився проживати у квартирі [ADDRESS], після продажу якої, у 1998р. виїхав проживати до Росії, де мешкав до 2001р. Пояснення свідка [PERSON] про те, що він вважав, що [PERSON] мешкав у спірному будинку є припущенням та не підтверджують факт проживання сторін однією сім'єю. Договір оренди прибудови до будинку від 11.09.2006р., на якій позивач посилається в обґрунтування своїх вимог про спільне проживання, не є доказом того, що сторони проживали однією сім'єю, він лише підтверджує наявність договірних відносин між [PERSON] та [PERSON] щодо оренди прибудови, а також заперечує посилання позивача щодо спільного бюджету з відповідачкою Таким чином, в судовому засіданні не встановлено підстав для визнання будинку [ADDRESS] спільною власністю подружжя та визнання за позивачем права власності на Ѕ частку будинку, бо будинок отриманий відповідачкою після розірвання шлюбу в порядку спадкування, у цей час сторони не проживали однією сім'єю, не вели спільне господарство. Не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні також доводи позивача про те, що він за свій рахунок та своїм трудом будував будинок, бо як вбачається з показів свідків та досліджених судом письмових доказів, відповідач дійсно виконував деякі роботи у будинку, проте за свою роботу отримував оплату від [PERSON] Доказів того, що вартість спірного майна значно збільшилася, внаслідок грошових або трудових затрат позивача суду не надано. На підставі ст..ст. 60, 62, 74 СК України,

Outcome: dismissed