Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача - Ковельської міської ради про відновлення межових знаків, усунення перешкод в користуванні земельними ділянками та стягнення моральної шкоди. [PERSON], [PERSON] заявлено зустрічний позов до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками. Позов [PERSON] мотивований тим, що вона є власником земельної ділянки площею 2327 кв.м по [ADDRESS] на що має відповідний державний акт, виданий в 2004 році. Крім того у її користуванні перебуває земельна ділянка площею 331кв.м за тою ж адресою на підставі договору оренди. Відповідачами [PERSON] та [PERSON] самовільно встановлена огорожа і протиправно захоплено 67 кв.метрів земельної ділянки, яка знаходиться у приватній власності позивачки, і захоплено орендовану позивачкою земельну ділянку площею 318 кв.метрів за тою ж адресою. При цьому відповідачами знищено п'ять межових знаків, встановлених на земельній ділянці [PERSON] працівниками Ковельського міського відділу Волинської регіональної філії Центру ДЗК і Ковельського міського відділу земельних ресурсів. Неправомірними діями відповідачі перешкоджають [PERSON] вільно використовувати приватизовану та орендовану земельні ділянки за їх призначенням. На вимоги добровільно відновити знищені межові знаки та усунути перешкоди в користуванні земельними ділянками відповідачі не реагують, що змусило її звертатися за захистом свої порушеного права до органів влади і місцевого самоврядування, тепер і до суду. Вважає, що діями відповідачів їй заподіяно моральну шкоду розмірі З0 000 гривень, а саме тим, що дії відповідачів носять умисний характер, це спричинило порушення її законних прав на безперешкодне використання земельних ділянок за призначенням порушило її плани на благоустрій території, завдало психологічних стресів, страждань і додаткових фізичних зусиль для стримування емоцій через негідну поведінку позивачів, витрати часу на відновлення своїх законних прав. Також [PERSON] просить суд стягнути з відповідачів понесені нею судові витрати. [PERSON] та [PERSON] позов не визнали і звернулися із зустрічним позовом. Свої позовні вимоги і заперечення на позов [PERSON] мотивували тим, що їм на праві власності та користування належать земельні ділянки ,що розташовані в м.Ковелі по [ADDRESS] та [ADDRESS]. [PERSON] володіє на праві приватної власності земельною ділянкою по [ADDRESS] площею 1504 кв.м. Право власності підтверджене державними актами, які вона отримала на підставі рішення Ковельської міської ради №364 від 19.12.1996 року та на підставі договору купівлі-продажу від 21.07.2004 року. Крім того [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 26.12.2006 року придбано 0,0926 га земельної ділянки по [ADDRESS],про що також виданий Державний акт на право приватної власності серії ЯГ №545770. Романюк Наталії Володимирівні у постійне користування земельна ділянка площею 0,10 га по [ADDRESS] (нині [ADDRESS]) для будівництва й обслуговування житлового будинку надана рішенням Ковельської міської ради №5/15 від 25.11.1998 року. На дану земельну ділянку [PERSON] отримала Державний акт на право постійного користування серії I-ВЛ№006493 від 20.05.1999 року. Рішенням Ковельської міської ради від 28.12.1999 року №15/14 їй передано у власність земельну ділянку по [ADDRESS] площею 0,10 га для будівництва й обслуговування житлового будинку , про що видано Державний акт серії І-ВЛ №019034 від 31.12.1999 року. Таким чином у [PERSON] перебувають у власності та користуванні суміжні земельні ділянки площею 0,20 га ,які розташовані за адресами [ADDRESS] та [ADDRESS]. У [PERSON] перебувають у власності суміжні земельні ділянки по [ADDRESS] загальною площею 0,243 га. Позивачі за зустрічним позовом [PERSON] та [PERSON] вважають, що [PERSON] неправомірно заволоділа та користується належними їм земельними ділянками-зокрема заволоділа частиною земельної ділянки в розмірі 20 кв.м належної на праві власності [PERSON] та частиною земельної ділянки в розмірі 310 кв. м належної на праві постійного користування [PERSON] Вимагають усунути перешкоди в користуванні земельними ділянками та знесення паркану, побудованого на їх земельних ділянках. Рішенням по даній справі 06 квітня 2006 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] частково задоволені. Ухвалою апеляційного суду Волинської області від 27.06.2006 року рішення набрало законної сили. Відповідно до ухвали колегії суддів по розгляду цивільних справ за касаційними скаргами апеляційного суду Закарпатської області від 10 жовтня 2007 року рішення Ковельського міськрайонного суду від 06.04.2008р. та ухвала апеляційного суду Волинської області від 27.06.2007р. скасовані та справа направлена на новий судовий розгляд. За клопотанням відповідачів за позовом [PERSON] [PERSON] і [PERSON] залучено в якості співвідповідача [PERSON], оскільки [PERSON] земельна ділянка площею 926 кв.м відчужена на її користь згідно договору дарування від 16.10.2007 року, а [PERSON] продала [PERSON] згідно договору купівлі-продажу від 09 жовтня 2007 року земельну ділянку по[ADDRESS] , належну їй на праві приватної власності Згідно державного акта серії І-ВЛ №019034 від 31.12Л999р.. Позивач [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала повністю із підстав, викладених в позовній заяві, зустрічний позов [PERSON] та [PERSON] не визнала. З приводу позовних вимог пояснила наступне. Нею отримана в приватну власність по[ADDRESS] земельна ділянка площею 1000 кв.метрів безоплатно в межах норм, передбачених земельним законодавством України та земельна ділянка площею 1327 кв.метрів за тою ж адресою отримана у приватну власність шляхом викупу. Державний акт на право приватної власності на землю отримала 11.08.2004 року. За тою ж адресою знаходиться земельна ділянка площею 331 кв.метр, надана їй на підставі договору оренди від 01.07.2004 року, продовженого 09.06.2005 року на три роки рішенням Ковельської міської ради №30/7 від 09.06.2005 року та Угодою про внесення змін до договору оренди від 09.06.2005 року. Відповідно до Акту встановлення границь земельної ділянки в натурі та відведення земельної ділянки в натурі від 05.08.2004 року представниками Ковельського міського відділу Волинської регіональної філії Центру ДЗК і Ковельського міського відділу земельних ресурсів відновлені межі і встановлені межові знаки в кількості 10 штук згідно технічної документації з виготовлення й видачі державного акта на право власності на земельну ділянку відповідно до Інструкції про порядок складання, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої Наказом Держкомзем України №43 від 04.05.1999 року із змінами й доповненнями . Відповідачі [PERSON] та [PERSON] порушили межові знаки по всій довжині суміжної межі з їх землеволодіннями і землекористуваннями, знищивши при цьому 5 межових знаків. Ними самовільно встановлена огорожа ,яка перешкоджає у вільному доступі та використанні частини приватизованої земельної ділянки площею 67 кв.метрів і орендованої земельної ділянки площею 318 кв.метрів. Незважаючи на ухвалу суду про заборону вчиняти дії на спірній земельній ділянці, відповідачі замінили самовільно встановлену металеву сітку на бетонну огорожу. На вимоги усунути перешкоди відповідачі не реагують. Факт самовільного захоплення відповідачами 67 кв.м приватизованої земельної ділянки та 318 кв.м орендованої ділянки підтверджується Актом обстеження земельних ділянок від 28.03.2005 року та схемою до нього, а також Актом перевірки від 31.05.2005 року, проведеної представниками Волинського обласного Управління земельних ресурсів, які також встановили факт самовільного захоплення відповідачами її -[PERSON] - території земельних ділянок. [PERSON] також свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вони повністю підтверджуються висновками комісійної судової земельно-технічної експертизи №0160 від 23.06.2008 року та № 0252 від 27.06.2008 року, виконаних експертами Волинської Торгово-промислової палати та Волинського відділення Львівського НДІСЕ на ухвалу суду. Позивачкою обгрунтовано вимоги щодо стягнення моральної шкоди, завданої неправомірними діями відповідачів [PERSON] і [PERSON], їх діями, що полягають в умисному створенні перешкод у вільному використанні земельних ділянок за призначенням . Вона не може реалізувати свої плани з благоустрою присадибної території. Неправомірними діями відповідачів їй завдано психологічні стреси, страждання й вимушені додаткові фізичні зусилля для стримування емоцій необхідність тривалих звернень до органів влади та до суду за захистом своїх порушених прав. Заподіяну моральну шкоду оцінює в розмірі 30000 грн., яку просить стягнути з відповідачів у солідарному порядку. Також позивачка просить суд стягнути з відповідачів понесені нею судові витрати по справі, в тому числі сплачені кошти за проведення судової земельно-технічної експертизи згідно представлених суду квитанцій на суму 4536,78 грн.. [PERSON] заперечує зустрічні позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] і подані ними письмові документи тим, що Інвентаризаційний план, виготовлений ПП «Госпрозрахунковий центр науково-технічних послуг» та кадастровий план, виготовлений ДП «Волинський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» не відповідають даним земельного кадастру, технічній документації на земельні ділянки, площам та розмірам, вказаним в її державному акті на право приватної власності на земельну ділянку, а тому є неналежними, недостовірними і недопустимими доказами. Просить задовольнити її позовні вимоги а зустрічний позов [PERSON] та [PERSON] залишити без задоволення. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги повністю із підстав, викладених [PERSON] в позовній заяві і в її поясненнях. Суду пояснив ,що під час примусового виконання рішення суду першої інстанції по даній справі згідно актів державного виконавця від 31.08.2006 року та від01.09.2006 року самовільно встановлена відповідачами огорожа була знесена за рахунок позивачки [PERSON] і встановлена у відповідності до меж земельної ділянки, наданої [PERSON] в приватну власність та в оренду. При цьому на виконання рішення суду межі відновлено частково, оскільки в незаконному користуванні нового власника земельних ділянок [PERSON], перебуває 28 кв.метрів , належних [PERSON], що встановлено інвентаризацією земельних ділянок під час виконання комісійної судової земельно-технічної експертизи. Представник позивача зустрічний позов [PERSON] та [PERSON] не визнав, пояснив суду, що подані ними докази спростовуються як земельно-кадастровими технічними документами, так і висновками комісійної судової земельно-технічної експертизи, виконаної на ухвалу суду. Досліджені в судовому засіданні та під час виконання експертизи-експертами копії наданих відповідачами [PERSON] і [PERSON] копії кадастрового плану земельних ділянок [PERSON], [PERSON], [PERSON], виготовленого ДП «Волинський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» не відповідають даним земельно-технічної та містобудівної документації. Акт обстеження даних земельних ділянок відсутній і обміри земельних ділянок фактично не проводилися, оскільки встановлена невідповідність розмірам зовнішніх меж ,вказаних в державному акті на право приватної власності на земельну ділянку ,виданого 11.08.2004 року [PERSON] Наданими суду письмовими доказами позовні вимоги [PERSON] повністю обгрунтовані і спростовуються зустрічні вимоги відповідачів. Посилання [PERSON] та [PERSON] на виділення [PERSON] в приватну власність земельної ділянки по [ADDRESS] без розробки проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок є безпідставні. Згідно ст.2 Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, затвердженого Постановою кабінету Міністрів України №677 від 26.05.2004р. дані проекти відведення не розробляються в разі надання земельної ділянки ,межі якої визначені на місцевості, у власність безоплатно без зміни її цільового використання, набуття земельної ділянки у власність шляхом купівлі-продажу без зміни її цільового призначення. Згідно ч.4 ст.16 Закону України «Про оренду землі»,передача земельної ділянки, межі якої визначені в натурі (на місцевості),в оренду без зміни її цільового призначення здійснюється без розроблення проекту її відведення. Представником позивача вказано на обставини, які звільняють [PERSON] від доказування відповідно до ст.61 ЦПК України. Так рішенням Ковельського міськрайонного суду від 24.05.2005 року та ухвалою апеляційного суду Волинської області від 10.08.2005 року доведений факт, що межі земельної ділянки [PERSON] відповідно до Акту про встановлення границь ділянки в натурі та про передачу вказаних межових знаків на зберігання, були встановлені відповідно до Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку із врахуванням договорів про надання земельних ділянок в користування. Встановлено також, що [PERSON], укладаючи договір оренди земельної ділянки площею 926 кв.м від 30.08.2004р. фактично визнала межі земельних ділянок, встановлених по границях земельної ділянки [PERSON]. Представник третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача Лебедюк І.О. позов [PERSON] підтримала, зустрічні позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] не визнала. Суду пояснила, що зі сторони відповідачів було допущено самовільне знищення межових знаків і захоплення ними частини приватизованої [PERSON] земельної ділянки по[ADDRESS] та припинено доступ до орендованої нею земельної ділянки площею 318 кв.м за тою ж адресою внаслідок самовільного встановлення огорожі. Вважає,що позовні вимоги [PERSON] є підставними, підтверджені достовірними й належними доказами і висновками судової земельно-технічної експертизи. Посилання відповідачів [PERSON] та [PERSON] в зустрічній позовній заяві на обставини, що наданням [PERSON] в приватну власність і в оренду земельних ділянок було захоплено 20 кв.м земельної ділянки [PERSON] та 310 кв.м земельної ділянки [PERSON] не відповідають дійсності. При наданні [PERSON] даних земельних ділянок в приватну власність та в оренду Ковельською міською радою не було допущено порушень чинного земельного законодавства. На даний час, у зв'язку з тривалим розглядом даної справи строк укладеного між Ковельською міською радою та [PERSON] договору оренди закінчився 09.06.2008 року. До спливу даного строку [PERSON] подала відповідну заяву про продовження договору оренди або надання земельної ділянки площею 331 кв.м у приватну власність шляхом викупу. Рішення по даній заяві не приймалося у зв'язку з розглядом даної цивільної справи судом. Будь-яких перешкод в продовженні договору оренди [PERSON] на вказану земельну ділянку по [ADDRESS] або надання у власність шляхом викупу не вбачається, оскільки [PERSON] надана в приватну власність згідно договору купівлі-продажу земельна ділянка площею 926 кв.м по [ADDRESS]. [PERSON], [PERSON] і [PERSON] та їх представник [PERSON],позовні вимоги [PERSON] не визнали, підтримали зустрічний позов. Мотивують підставність позовних вимог [INFO] тим, що згідно з рішенням Ковельського міськрайонного суду від 07.09.2004 року рішення №19/7 Ковельської міської ради про надання [PERSON] в оренду земельної ділянки площею 331 кв.м - визнано недійсним. Мотивують підставність позовних вимог [PERSON] і [PERSON] наявністю в [PERSON] двох державних актів на право користування земельною ділянкою площею 1000 кв.м по [ADDRESS] - (нині [ADDRESS], та на право приватної власності 1000 кв.м по[ADDRESS]. Згідно кадастрового плану земельних ділянок [PERSON], [PERSON] ,[PERSON], виготовленого ДП«Волинський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», земельна ділянка площею 331 кв.м, яка надана [PERSON] в оренду незаконно, входить своїми межами в державний акт серії І-ВЛ№006493 на право постійного користування земельною ділянкою площею 1000 кв.м [PERSON]. просять в позові [PERSON] відмовити, задовольнити їх зустрічний позов. Залучена судом до справи в якості співвідповідача Романюк Любов Володимирівна позов [PERSON] не визнала, підтримала зустрічний позов [PERSON] та [PERSON] із підстав, викладених ними в зустрічній позовній заяві. Просить суд в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити і задовольнити зустрічний позов [PERSON] і [PERSON]. Суд, заслухавши пояснення позивачки за первинним позовом [PERSON], її представника, відповідачів за позовом [PERSON]-[PERSON], [PERSON], [PERSON], їх представника, представника третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку ,що позовні вимоги [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельними ділянками, відновлення межових знаків та стягнення моральної шкоди підлягають до задоволення частково. Зустрічні позовні вимоги [PERSON], [PERSON] до задоволення не підлягають. Згідно ст. 125 Земельного Кодексу України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації, приступати до використання земельної ділянки до установлення її меж в натурі та одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації - забороняється. Статтею 106 земельного Кодексу України передбачено, що власник земельної ділянки має право вимагати з власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків, у випадках, коли вони зникли, перемістилися або стали непридатними. Згідно статті 107 Земельного Кодексу України, основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. Із матеріалів, досліджених в судовому засіданні вбачається, що відповідно до договору оренди земельної ділянки від 01.07.2004 року, дія якого продовжена на три роки згідно Угоди про внесення змін до договору оренди від 09.06.2005 року, [PERSON] надана в користування земельна ділянка в розмірі 331 кв.м по [ADDRESS](по земельній ділянці, призначеній для влаштування проїзду). Межі земельної ділянки [PERSON] встановлені відповідно до Акту встановлення і погодження меж від 26.04.2004 року (т.1 а.с. 12- 16), та винесені в натурі відповідно до Акту про встановлення границь земельної ділянки в натурі та про передачу межових знаків на збереження, встановлених відповідно до Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку та із врахуванням договору про надання земельної ділянки в користування. [PERSON], укладаючи договір оренди земельної ділянки площею 926 кв.м від 30.08.2004р. (зареєстрований 02.11.2004 р.), договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 926 кв.м від 26.12.2006 року, договір дарування земельної ділянки площею 926 кв.м від 16.10.2007 року по [ADDRESS] фактично визнала межі земельних ділянок, встановлених в 2004 році по границях земельної ділянки [PERSON]. Висновками комісійної судової земельно-технічної експертизи №0160 від 23.06.2008 року та №0252 від 27.06.2008 року виконаної комісією експертів Волинської Торгово-промислової Палати та Волинського відділення Львівського НДІСЕ встановленого земельна ділянка площею 331 кв.метр, надана в оренду [PERSON] по [ADDRESS] згідно договору від 01.07.2004 року в межі земельної ділянки площею 1000 кв.м, наданої [PERSON]по [ADDRESS] в постійне користування згідно державного акта серії І-ВЛ №006493 від 20.05.1999 року та державного акта на право приватної власності на земельну ділянку площею 1000 кв.м згідно державного акта серії І-ВЛ №019034 від 31.12.1999 року не входить. Згідно висновків експертизи земельна ділянка площею 926 кв.м, яка розташована за адресою [ADDRESS],що перебуває у власності [PERSON] згідно договору купівлі-продажу від 26.12.2006р. має відхилення в розмірах по межі А-Д (садиба [PERSON] в сторону збільшення на 25 кв.м, по межі Д-Ц земельна ділянка [PERSON]) в сторону збільшення на З кв.м.. Фактична площа даної ділянки ( в межах існуючої на даний час огорожі) по [ADDRESS] становить 2458 кв.м ,що на 28 кв.м більше, ніж надано [PERSON] згідно правовстановлюючих документів Згідно висновків експертизи встановлено відхилення розмірів досліджуваної земельної ділянки ,яка перебуває у фактичному користуванні [PERSON] загальною площею 1655 кв.м ,що зумовлено збільшенням площі на 655 кв.м за рахунок вул.Міцкевича (згідно містобудівної документації ширина вулиці 14 м, фактично- становить 9,94 м) та ділянки, яка межує із садибою по [ADDRESS] ([PERSON]) Каналізаційний колектор ,що перебуває в її фактичному користуванні не надавався в користування чи у власність [PERSON] Експертизою встановлено також факт ,що фактична площа земельної ділянки [PERSON] та розміри її сторін і зовнішні межі не співпадають з розмірами ,що вказані в копії кадастрового плану земельних ділянок [PERSON], [PERSON], [PERSON] в м.Ковелі по [ADDRESS] та [ADDRESS],виготовленого ДП «Волинський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою».На ньому не вказано земельні ділянки під проїздом, які зазначені в містобудівній документації до і після виготовлення даного плану земельних ділянок [PERSON], [PERSON], [PERSON] Крім того, Акт обстеження вказаних земельних ділянок в м.Ковелі по [ADDRESS] та [ADDRESS] ДП «Волинський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» - відсутній ( т.3 а.с. 58-62,130-133 ) . Обставини, які звільняють [PERSON] від доказування відповідно до ст.61 ЦПК України, встановлені рішенням Ковельського міськрайонного суду від 24.05.2005 року ( т.1 а.с.19-21 ) та ухвалою апеляційного суду Волинської області від 10.08.2005 року .( т.1 а.с.22-23 ) Даними судовими рішеннями доведений факт, що межі земельної ділянки [PERSON] відповідно до Акту про встановлення границь ділянки в натурі та про передачу вказаних межових знаків на зберігання, були встановлені відповідно до Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку із врахуванням договорів про надання земельних ділянок в користування. Встановлено ,що [PERSON], укладаючи договір оренди земельної ділянки площею 926 кв.м від 30.08.2004р. фактично визнала межі земельних ділянок, встановлених по границях земельної ділянки [PERSON]. Актами державного виконавця від 31.08.2006 року та від 01.09.2006 року підтверджується факт примусового виконання рішення Ковельського міськрайонного суду від 06.04.2006 року яким примусово було знесено самовільно встановлену [PERSON] і [PERSON] огорожу, частково відновлено межові знаки, знищені відповідачами . Згідно квитанції № 4 від 15.04.2008 року [PERSON] було оплачено 3006,72 грн. за земельно-технічну експертизу . Квитанцією №5 від 15.04.2008 року за перерахування платежу на проведення експертизи [PERSON] сплачено З0 грн. 06 коп.. Квитанцією до прибуткового касового ордера серії 02 ААА У №989567 від 15.05.2008 року за висновок судової експертизи Волинській Торгово - промисловій Палаті [PERSON] оплачено 1500 грн.. Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що дослідженими доказами зустрічні позовні вимоги [PERSON],[PERSON] спростовуються. Ними не надано суду будь-яких доказів того, що [PERSON] отримавши у приватну власність земельну ділянку площею 2327 кв.м та в користування земельну ділянку площею 331 кв.м по[ADDRESS], неправомірно користується частиною земельної ділянки площею 20 кв.м ,належної [PERSON] та частиною земельної ділянки площею 310 кв.м ,належної на праві користування [PERSON] згідно державного акта на право постійного користування землею серії І-ВЛ №006493 від 20.05.1999 року. Із цих підстав їх зустрічні позовні вимоги до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельними ділянками та їх звільнення, зобов'язання [PERSON] про знесення паркану до задоволення не підлягають . Таким чином вимоги позивачки [PERSON], викладені в позовній заяві від 27.09.2005 року та уточнені в процесі судового розгляду про усунення перешкод зі сторони відповідачів у користуванні земельними ділянками, відновлення межових знаків є підставними та доведеними і підлягають до задоволення в повному об'ємі. Вимога позивача [PERSON] про стягнення з Романюк. і [PERSON] моральної шкоди підлягає до часткового задоволення із наступних підстав. Відповідно до вимог ч.1ст.1167 Цивільного Кодексу України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Наявність такої шкоди підтверджується позивачкою [PERSON], яка пояснила, що протягом останніх чотирьох років внаслідок дій відповідача змушена витрачати свій час та сили на відстоювання своїх прав в суді, що порушило її звичайний життєвий ритм, призвело до моральних страждань. З врахуванням характеру і ступеня завданої моральної шкоди, суд вважає, що позов [PERSON] про її стягнення підлягає до часткового задоволення в розмірі 1000 грн., яку слід стягнути з [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах.

Outcome: partial