Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом. Просить визнати незаконними дії Головного управління юстиції у м. Києві в особі Першої Київської державної нотконтори щодо внесення до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна відомостей про накладення заборони на житловий будинок [ADDRESS]. Зобов'язати Першу Київську держнотконтору зняти заборону на відчуження вищевказаного нерухомого майна, шляхом внесення до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна відповідного запису. Зобов'язати Другу Київську державну нотконтору оформити та видати свідоцтво про право на спадщину спадкового майна - будинок [ADDRESS]. Мотивує вимоги тим, що [INFO] померла її бабуся - [PERSON]., після смерті якої відкрилася спадщина, що складалася з будинку [ADDRESS]. Вказує на те, що згідно заповіту померлої від 20.01.1981 року вона є спадкоємицею вищевказаного майна. За результатами звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини була виявлена заборона відчуження даного будинку, накладена Першою Київською держнотконторою. Згідно витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна - заборона відчуження житлового будинку [ADDRESS] зареєстрована 5.11.2004 року реєстратором - Перша Київська державна нотаріальна контора, підставою для обтяження є повідомлення б/н. 14.07.1969 року. В подальшому виявилось, що документ, який був підставою для внесення заборони не існує, жодних документів з приводу накладення заборони на належний їй будинок до цього часу ні в державних нотконторах, ні в архівах не збереглося. Наявність заборони відчуження житлового будинку [ADDRESS] порушує її законні права на отримання свідоцтва про прийняття спадщини та оформлення права власності на спадкове майно. В подальшому представник позивача уточнив позовні вимоги. Просить визнати запис в Єдиному реєстрі заборон відчуження житлового будинку [ADDRESS] зареєстрований 5.11.2004 року 15:45 за №1444578 внесений реєстратором: Перша Київська державна нотаріальна контора, незаконним та скасувати його. Визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок [ADDRESS] в порядку спадкування. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов з викладених в ньому підстав, просив задовольнити вимоги з урахуванням поданих уточнень. Відповідач в судове засідання представника не направив, в письмовій заяві, яка надійшла до суду просив розглядати справу у його відсутність. По суті позову зазначив, що заборона відчуження накладалась Першою Київською нотконторою 16.07.1969 року. Позивачці було роз'яснено, що зняти дану заборону неможливо, оскільки архівні документи зберігаються у нотконторі починаючи з 1977 року, повідомлення без реєстраційного номеру, яке стало підставою для накладення арешту серед архівних не зберігся, в зв”язку з чим, позивачці було рекомендовано для вирішення питання щодо зняття арешту звернутися до суду. Враховуючи наведене вважає, що єдиною підставою для вчинення нотаріальною конторою відповідних дій по скасуванню заборони відчуження та внесення у Єдиний реєстр заборон відповідних відомостей, є рішення суду. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи вважає можливим розглянути справу у відсутність представника Головного управління юстиції у м. Києві і позов задовольнити, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що [INFO] померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина, що складається з будинку [ADDRESS]. [PERSON] - онука померлої [PERSON]., є спадкоємицею за заповітом останньої від 20.01.1981 року, що підтверджується копією заповіту та довідкою Другої Київської державної нотконтори. (а.с.7,10) 3.05.2007 року [PERSON] звернулася до державного нотаріуса Другої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини [PERSON]. - житловий будинок [ADDRESS]. На підстав поданої заяви була заведена спадкова справа №335/2007. 4.09.2007 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [PERSON]., з підстав наявності в Єдиному реєстрі заборон відчуження - арешту на житловий будинок [ADDRESS], накладений Першою Київською держнотконторою 16.07.1969 року, що підтверджується довідкою державного нотаріуса Другої Київської нотаріальної контори Литвиненко Л.В. від 4.09.2007 року за №1960. (а.с.12) Згідно вищевказаної довідки зняти арешт, накладений Першою Київською державною нотаріальної конторою неможливо, в зв”язку із тим, що в архіві нотаріальної контори зберігаються документи лише з 1.01.1977 року. Всі інші документи станом на 1.01.1977 року передано до Київського державного нотаріального архіву на підставі акту передачі. В зв”язку з надходженням до нотконтори листа Київського державного нотаріального архіву про відсутність у документах архіву відомостей за 1969 рік, [PERSON] було запропоновано звернутися до суду для зняття накладеної заборони. З витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за №14474160 вбачається, що заборона відчуження житлового будинку [ADDRESS] зареєстрована 5.11.2004 року 15:45 за №1444578 реєстратором: Перша Київська державна нотаріальна контора, підстава обтяження - повідомлення без реєстраційного номеру 14.07.1969 року Першої Київської держнотконтори. (а.с.6) Відповідно до ст.73 Закону України “Про нотаріат” нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позики (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом. В судовому засіданні встановлено, що первинні документи, які стали підставою для накладення 14.07.1969 року арешту на житловий будинок [ADDRESS] відсутні, в зв”язку із чим, згідно письмових пояснень відповідача, зняти його неможливо. Вказані обставини підтверджуються зібраними по справі доказами та не заперечуються відповідачем в письмових поясненнях. Наявність в Єдиному реєстрі заборон відчуження об”єктів нерухомого майна запису за 1969 рік про заборону відчуження будинку [ADDRESS] при відсутності будь-яких документів про підстави накладення даного арешту, не відповідає вимогам чинного законодавства України, які в свою чергу, кореспондуються з положеннями законів, що діяли на момент вчинення Першою Київською державною нотконторою оспорюваних дій. Фактично, законних підстав для накладення заборони відчуження зазначеного вище будинку немає. Крім того, заборона відчуження, накладена Першою Київською державною нотаріальною конторою на будинок [ADDRESS], який належав на праві приватної власності померлій [INFO] [PERSON]. порушує права та законні інтереси позивача, як спадкоємця померлої за заповітом, оскільки унеможливлює отримання ним свідоцтва про право на спадщину за законом та оформлення права власності на спадкове майно. Відповідно до ст.548 ЦК України ( в редакції 1963 року), для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (ст.549 ЦК України в редакції 1963 року). Відповідно до ст. 328 ЦК України права власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що [PERSON], як спадкоємець за заповітом, фактично прийняла спадщину у вигляді житлового будинку [ADDRESS] після смерті [INFO] її бабусі - [PERSON]., і у відповідності із ст.549 ЦК України (1963 року) фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. Разом з тим, в зв”язку з наявністю в реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, зазначеного вище запису про арешт належного спадкодавцю будинку, позивачка не може отримати свідоцтво про право на спадщину та оформити право власності на спадкове майно. Враховуючи наведене, оцінюючи зібрані по справі докази у їх сукупності суд вважає, що позов [PERSON] обґрунтований і підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved