Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на будинок. Свій позов обґрунтовує тим, що між нею та відповідачем був укладений договір, згідно умов якого вбачається, що вона прийняла в оренду з наступнив викупом житловий будинок [ADDRESS] , а відповідач на тих же умовах передала їй будинок. Проте вони відразу домовились про те, що вона купить зазначений будинок за ціною 12000 доларів США. Починаючи з листопада 2004 року вона володіє та користується зазначеним будинком та виконує щодо нього всі права власника, а саме сплачує комунальні послуги, користується земельною ділянкою, продовжує його капітальний ремонт. Для оформлення договору купівлі-продажу представник відповідача [PERSON] повинна була підготувати всі належні документи для оформлення договору купівлі-продажу. 04.04.2007 року вона передала [PERSON] кошти у суму 250 доларів США в рахунок оплати за житловий будинок. 20.11.2007 року вона передала [PERSON] кошти в сумі 400 грн. для оформлення відповідних документів в МБТІ. 05. 12. 2007 року вона отримала лист від відповідача про те що вона розриває з нею існуючий договір оренди. Вважає, що фактично між нею та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу будинку [ADDRESS] , при цьому договором була передбачена ціна продажу будинку в сумі 12000 доларів США. Вважає що даний договір купівлі-продажу був прихований договором оренди № 2932 від 30.11.2004 року. Просить позов задовольнити та визнати дійсним договір купівлі-продажу будинку [ADDRESS] Кіровоградської області за ціною еквівалентною 12 000 Відповідач [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом до [PERSON] , [PERSON] про витребування майна із чужого незаконного володіння, усунення перешкод у користуванні власністю стягнення матеріальної та моральної шкоди. Свій позов мотивує тим, що між нею та відповідачем у справі [PERSON] був укладений договір оренди будинку [ADDRESS] строком на три роки. Всупереч умовам зазначеного договору відповідач самочинно зруйнувала обладнання опалення будинку на твердому паливі, вирубала фруктові дерева у дворі. В листопаді 2007 року вона повідомила [PERSON] про закінчення договору оренди та заявила вимогу про виселення її з будинку. Вважає, що з 01.12.2007 року орендар [PERSON] втратила законне право на проживання в будинку. Вважає що у зв’язку із закінченням терміну оренди відповідачі [PERSON] та її син [PERSON] зобов’язані звільнити жиле приміщення та відшкодувати моральну та матеріальну шкоду. Позивач в судовому засіданні свій позов підтримала в повному обсязі, пославшись на обставини, якими вона обґрунтовує позовні вимоги, просила позов задовольнити. Представники відповідача позовні вимоги не визнали в повному обсязі підтримали зустрічний позов, просили виселити [PERSON] та [PERSON] з будинку та стягнути з них матеріальну та моральну шкоду. Заслухавши доводи сторін, з’ясувавши обставини справи та перевіривши надані сторонами докази суд прийшов до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 30.11.2004 року строком на три роки з 30.11.2004 року по 30.11.2007 року укладений договір оренди житлового будинку [ADDRESS] з наступним викупом, в якому зазначені права та обов’язки орендодавця та орендаря (а.с.4). Із пояснень сторін встановлено, що між сторонами дійсно існувала усна домовленість про купівлю-продаж зазначеного будинку із розстроченням платежу виходячи із суми 12000 доларів США. Із письмової заяви [PERSON] (57-58) встановлено, що між нею та [PERSON] відбулась усна домовленість про те, що в разі якщо [PERSON] буде купувати у неї будинок в 2004 або на початку 2005 року, то вона продасть будинок за 12500 доларів США. Якщо ж будинок буде придбаватись пізніше зазначених строків то його ціна буде визначатись виходячи з ринкової вартості. Весною 2007 року [PERSON] була готова придбати будинок за ціною 25000 доларів США і надала 250 доларів США. Згодом ця угода не була укладена з тих причин, що [PERSON] відмовилась від придбання за ціною 25000 доларів США та вимагала оформлення договору купівлі-продажу за ціною 12500 доларів США. Дані обставини підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON] В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] дійсно проживала в спірному будинку на умовах договору оренди. Будинок вона мала намір придбати. За час проживання в будинку вона проводила ремонтні роботи, оскільки будинок потребував ремонту. Дані обставини підтвердили свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] Вирішуючи питання щодо визнання договору купівлі-продажу дійсним, суд виходить з того, що відповідно до ч. 2 статті 220 ЦК України необхідними умовами для визнання договору дійсними є домовленість сторін щодо усіх істотних умов договору, наявність письмових доказів, що стверджують таку домовленість, вчинення сторонами дій на повне або часткове виконання договору а також факт ухиляння від нотаріального посвідчення договору однією із сторін. Оскільки, в судовому засіданні не знайшли підтвердження доказами домовленість сторін щодо усіх істотних умов договору та наявність письмових доказів, що стверджують таку домовленість також в судовому засіданні не доведений факт ухиляння від нотаріального посвідчення договору сторонами, то суд не знаходить підстав для визнання договору купівлі-продажу дійсним. Суд також не може погодитись з доводами позивача щодо приховування договору-купівлі-продажу будинку, який ніби то був укладений сторонами, договором оренди № 2932 від 30.11.2004 року цього будинку, оскільки такі доводи спростовуються самим договором оренди та іншими матеріалами справи. Беручи до уваги зазначені обставини, суд приходить до висновку що позовні вимоги позивача щодо визнання договору купівлі-продажу будинку дійсним, визнання права власності та зобов’язання її сплатити відповідачу кошти у сумі еквівалентній 11650 доларам США не ґрунтуються на законі та не підлягають задоволенню. Водночас вирішуючи питання, щодо зустрічних позовних вимог [PERSON] суд вважає, що вони підлягають частковому задоволенню, а саме в частині повернення майна із чужого незаконного володіння та примусового виселення з будинку. Такого висновку суд дійшов виходячи з того, що як встановлено в судовому засіданні відповідач [PERSON] проживала разом зі своїм сином [PERSON] у спірному будинку на умовах договору оренди, строк дії якого закінчився в листопаді 2007 року і його дія власником не продовжувалась. Законом, а саме ст. 317 ЦК України передбачено що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Нормою статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні. Відповідно до ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Оскільки, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та її син [PERSON] володіють будинком без законної правової підстави, то відповідно власник [PERSON] має законне право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння. Володіння та користування будинком відповідачами за зустрічним позовом, пов’язане з проживанням у ньому на підставі договору оренди строк дії якого закінчився. Відповідно до ст. 169 ЖК України у разі припинення договору найму жилого приміщення в будинку, що належить громадянинові на праві приватної власності, наймач і особи, які проживають разом з ним, зобов’язані звільнити жиле приміщення, в разі відмовлення – підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення. Отже, зазначена вимога позивача за зустрічним позовом також ґрунтується на законі та підлягає задоволенню. Позовні вимоги в частині стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволенню не підлягають, оскільки в судовому засіданні зазначені обставини не підтверджені належними доказами. На підставі викладеного та ст.ст.220, 317, 321, 387 ЦК України, ст. 169 ЖК України,

Outcome: partial