overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-26 00:00:00

Заявник [PERSON]- інвалід 1 групи, звернувся до суду з заявою, зазначаючи, що після смерті матері [PERSON], померлої [INFO], відкрилася спадщина, яку вона прийняла після смерті чоловіка (батька заявника [PERSON]) шляхом проживання в спадковому будинку, але не переоформивши спадщину - померла. При зверненні в держнотконтору для оформлення спадщини з”ясувалось, що у свідоцтві про народження його батьків записані російською мовою «[PERSON]» та «[PERSON]», в свідоцтві про смерть їх прізвища записані «[PERSON]» та «[PERSON]». В паспорті заявника прізвище записано «[PERSON]» Після смерті матері, заявник не може оформити спадщину, тому що допущена помилка: неоднаково перекладено прізвище з російської мови «[PERSON]» на українську мову «[PERSON]». В судовому засіданні представник заявника за довіреністю- [PERSON] доводи заяви підтримала, просила суд встановити факт, що [PERSON] дійсно є сином [PERSON], померлої [INFO] та [PERSON], померлого [INFO], пояснивши, що після смерті матері заявникові необхідно оформити право на спадкове майно. З/особа [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти встановлення факту, що [PERSON] є сином [PERSON], померлої [INFO] та [PERSON], померлого [INFO]. З/особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з»явилися направили письмові заяви, в яких просила справу розглядати у їх відсутність, не заперечували проти встановлення факту, що [PERSON] є сином [PERSON], померлої [INFO] та [PERSON], померлого [INFO]. Заслухавши представника заявника, з/особи, дослідивши письмові докази - виписку із погосподарської книги сільської ради, допитавши свідків [PERSON],[PERSON]. які підтвердили, що [PERSON]дійсно є сином [PERSON], померлої [INFO] та [PERSON], померлого [INFO], суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. З матеріалів справи вбачається, що у свідоцтві про народження прізвища батьків заявника записано російською мовою «[PERSON]» та «[PERSON]», в свідоцтві про смерть - «[PERSON]» та «[PERSON]». В паспорті заявника прізвище записано «[PERSON]». Після смерті матері, заявник не може оформити спадщину, тому що допущена помилка: неоднаково перекладено прізвище з російської мови «[PERSON]» на українську мову «[PERSON]». При таких обставинах помилка є очевидною, яка не може бути виправлена у зв”язку зі смертю батьків заявника. Як пояснив суду заявник, метою встановлення факту родинних відносин між ним та батьками, є оформлення права на спадкове майно, яке залишилося після їх смерті. Відповідно до ч.1 п.1 ст. 256 ЦПК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України “Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення”, від 31 березня 1995 р. № 5, зі змінами та доповненнями, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем. Позов мотивує тим, що 27.10.2006 року Павлиською селищною радою Онуфріївського району Кіровоградської області за актовим записом № 30 зареєстровано шлюб між нею та [PERSON]. Шлюбні відносини між ними фактично припинились, окремо мешкають більш ніж два місяці і не ведуть спільне господарство, між собою втратили порозуміння, повагу та любов, мають різні характери і погляди на життя. Вказувала на неможливість збереження сім'ї з відповідачем. Зазначила, що мають з чоловіком спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO] року народження, яка мешкає разом з нею. Шлюб з обох боків перший. В судовому засіданні позивач позов підтримала і просила його задовольнити, підтвердивши обставини, зазначені в позовній заяві. Відповідач позов визнав та просив розірвати шлюб, оскільки збереження сім'ї в даному випадку не є можливим. На примирення сторони не погодились. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, враховуючи підтримання позовної заяви позивачем та визнання позовних вимог відповідачем, яке не суперечить закону, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. 27.10.2006 року Павлиською селищною радою Онуфріївського району Кіровоградської області за актовим записом № 30 зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Судом встановлено, що шлюбні відносини між подружжям фактично припинились, з відповідачем позивач не проживає, їх сімейні відносини не побудовані на почуттях поваги, дружби, взаємодопомоги. Дані обставини свідчать про неможливість примирення подружжя та збереження сім'ї. За змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що в даному випадку не відбулось і підтверджується твердженнями позивача та відповідача. Згідно ст.ст. 105, 110 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. З огляду на викладене, суд вважає, що шлюб між позивачем та відповідачем підлягає розірванню. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 160, ч. 1 ст. 161 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а дитини, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись судом. В даному випадку спір про місце проживання дитини відсутній, дитина мешкає з позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-26 00:00:00

Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем, вказуючи, що в шлюбі вони перебувають з 19 квітня 2003 року, це перший шлюб у неї та чоловіка. [INFO] від шлюбу народилась дитина - донька [PERSON] ., яка проживає разом з позивачем та залишиться проживати з нею після розірвання шлюбу. Протягом останніх років спільного проживання між подружжям було відсутнє взаєморозуміння, виникали суперечки з різних приводів із-за різних поглядів на сімейне життя. Основні витрати на утримання сімї протягом останніх років сумісного проживання полягали на позивача. Неодноразові спроби примирення не приводили до позитивних результатів. Шлюбні відносини між позивачем та відповідачем остаточно припинені у листопаді 2007 року. Примирення з відповідачем не можливе. Взаємини з відповідачем негативно впливають на доньку, яка буває присутня при суперечках. Витрати, пов'язані з розірванням шлюбу, позивач просить покласти на відповідача. Позивач в попередньому судовому засіданні позов підтримала, просила розірвати шлюб з відповідачем та постановити рішення в попередньому судовому засіданні, про що надала до суду письмову заяву (а.с.10). Відповідач в попередньому судовому засіданні позов визнав повністю, також просив суд постановити рішення в попередньому судовому засіданні, про що надав до суду письмову заяву (а.с.10). Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведені попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює судове рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що подружжя з листопада 2007 року не підтримують шлюбно-сімейні відносини, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, не відчувають один до одного почуттів любові та поваги. Шлюб подружжя носить формальний характер, їх подальше спільне життя і збереження сім'ї неможливе. Таким чином, суд розриває їх шлюб, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи інтереси інших осіб. Судові витрати стягуються з відповідача при одержані свідоцтва про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-26 00:00:00

позивачка просить стягувати з [PERSON] на її утримання аліменти щомісяця в розмірі &frac14; частини з усих видів доходів, але не менше встановленого мінімуму до досягнення донькою [PERSON] - [INFO] трирічного віку, починаючи з дати подання нею заяви до суду , тобто з 5.08.2008 р. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що вона доглядає за малолітньою донькою, яка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, не може працювати ,а відповідач добровільно коштів на утримання позивачки не надає.Також просить стягнути судові витрати за правову допомогу в сумі 80 грн. Відповідач [PERSON] позов не визнав і пояснив, що він не надає кошти на утримання дружини,так як не має такої можливості , поскільки він має хронічні захворювання,йому протипоказана важка праця, він не має постійного місця роботи і живе за кошти своїх батьків. Крім того за рішенням суду він буде платити аліменти на утримання дитини. Також просить стягнути з позивачки понесені ним витрати по правовій допомозі в сумі 200 грн. Вислухавши сторони , вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що сторони мають малолітню доньку [PERSON] - [INFO]. Сторони проживають окремо з червня 2008 р., дитина проживає біля матері [PERSON], що не заперечує відповідач. Дитина перебуває на утриманні позивачки. Позивачка не працює , доглядає малолітню дитину . Відповідач, згідно до довідки Звенигородської ЦРЛ від 18.08.2008 р. має хронічні захворювання і йому протипоказана важка праця. Постійного місця роботи відповідач не має, довідку про доходи суду не надав, але пояснив, що має тимчасові заробітки і його щомісячний дохід становить приблизно 100-150 грн. , а на ліки він витрачає близько 250 грн. на місяць , тому фактично перебуває на утриманні своїх батьків. Згідно до ч.4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина , має право на утримання незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища , за умови, що чоловік може надавати таку допомогу. Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачка не надала суду доказів того, що відповідач , який є хворим, не має постійного місця роботи , на даний час має можливість надавати їй матеріальну допомогу, а тому в позові слід відмовити. Враховуючи , що на утриманні позивачки перебуває хвора дитина, вона не працює, теж понесла судові витрати по справі , а також те, що підготовка та участь по даній справі , яка не є складною не потребувала великих зусиль, стягнути з позивачки на користь відповідача в відшкодування витрат, понесених ним на правову допомогу - 80 грн. Судові витрати понесені позивачкою відшкодуванню не підлягають. Стягнути з [PERSON] в дохід держави судові витрати на інфомаційно-технічне забезпечення в сумі 7-50 грн. Від сплати судового збору сторони звільнити на підставі ст. 4 Декрету КМ України « Про державне мито». На підставі ст.84 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-26 00:00:00

[PERSON]., 24.07.2008 року звернулась до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, посилаючись на те, що після смерті її матері [PERSON], яка померла [INFO], відкрилась спадщина у вигляді земельних ділянок, які знаходяться на території Репужинецької сільської ради, Заставнівського р-ну, Чернівецької області . Спадкоємцем за заповітом є позивачка. Право на обов”язкову частку при спадкуванні за заповітом має її батько [PERSON]., відповідач по справі, який від своєї частки в спадщині відмовляється на її користь. В попередньому судовому засіданні позивачка позов підтримала, пояснивши, що своєчасно не прийняла спадщину, так як помилилася в терміні звернення для оформлення спадщини. Відповідача по справі в судовому засіданні позов визнав. Представник відповідача територіальної громади с.Репужинці Заставнівського району в судове засідання не з”явився, подав суду заяву про визнання позову, та проханням розглянути справу в його відсутності. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено позивачка є спадкоємцем за заповітом. Згідно ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Визнання відповідачами пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Строк пропущений спадкоємцем з поважної причини, а тому, на підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-26 00:00:00

[PERSON]., 24.07.2008 року звернувся до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, посилаючись на те, що після смерті його бабусі [PERSON], яка померла [INFO], відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки розміром 2,03 га яка, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER] знаходиться на території Шубранецької сільської ради, Заставнівського району, Чернівецької області. Спадкоємцем за заповітом є позивач. Спадкоємцем, яка має право на обов”язкову частку при спадкуванні за заповітом є його мати [PERSON]., яка на спадщину не претендує. В попередньому судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Відповідачка [PERSON]., та представник відповідача територіальної громади с.Шубранець Заставнівського району, в судове засідання не заявилися, подали суду заяву, про визнання позову та проханням розглянути справу в їх відсутності, що визнано судом за можливе. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Строк пропущений спадкоємцем з поважної причини, а тому, на підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-26 00:00:00

ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит»» звернувся до суду з позовною заявою в якій просить суд достроково розірвати кредитний договір №296-0 від 16 травня 2007 року та стягнути з відповідача судові витрати. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги і просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився хоча і був повідомлений належним чином про дату та місце слухання справи, не повідомив суд про причини неявки. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та давши оцінку доказам по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню на підставі наступного. 16 травня 2007 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит»» та [PERSON] укладено кредитний договір №296-0. Згідно умов кредитного договору Банк надав [PERSON] кредит в сумі 15000,00 (п'ятнадцять тисяч гривень строком користування до 15 травня 2010 року, сплатою відсотків за користування кредитом 0,0001 відсотків річних та сплатою щомісячної комісійної винагороди у розмірі 1,75 відсотків щомісячно. Позичальник починаючи з 13 січня 2008 року заборгованість не сплачував, кредит в установлений строк не повертав. Згідно п.3.3 Позичальник зобов'язаний щомісячно в строк до 10 числа кожного місяця здійснювати погашення заборгованості за кредитними ресурсами у складі щомісячного ануїтентного платежу. Що складав 679,17 грн.. Станом на 15 липня 2008 року заборгованість за простроченим кредитом складав 2500,02 гривень. Згідно п. 4.7 Договору Позичальник зобов'язаний сплачувати Банку комісійну винагороду за надання кредитних ресурсів у розмірі 262,50 гривень щомісячно. Позичальник повинен сплачувати Банку комісійну винагороду щомісячно, в строк до 10 числа кожного місяця. Станом на 15 липня 2008 року заборгованість за простроченою комісійною винагородою складав 1575,00 грн.. За прострочення повернення кредитних ресурсів та (або сплати відсотків) Позичальник зобов'язаний у відповідності до п. 6.1 кредитного договору сплачувати Банку пеню з розрахунку 1% від простроченої суми за кожен день прострочки. Зазначена пеня сплачується у випадках порушення Позичальником строків платежів за кредитними ресурсами, відсотками, комісійною винагородою. Станом на 15 липня 2008 року пеня складає 3249,11 грн.. Грошові вимоги Банку до Позичальника по кредитному договору №296-0 від 16 травня 2007 року складають 16489,09 гривень з них: - заборгованість за кредитом 9164,96 грн.; - заборгованість за простроченим кредитом 2500,02 грн.; - заборгованість за простроченою комісійною винагородою 1575,00 - нарахована пеня 3249,11 грн.. За умовами п. 2.5 кредитного договору Банк залишив за собою право вимоги повернення кредитних ресурсів й оплати нарахованих відсотків по них, неустойки відповідно до умов договору у випадку якщо Позичальник порушував будь-які умови договору у тому числі: несвоєчасно або не в повному обсязі здійснював зарахування грошових коштів на погашення заборгованості за кредитом або відсотках. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит»» законні і обґрунтовані, а тому підлягають до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-26 00:00:00

Своїм позовом до суду [PERSON] просив розірвати шлюб з [PERSON] зареєстрований 14 квітня 2001 року Болганською сільською радою Піщанського району Вінницької області, оскільки разом не проживають, спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на життя, на ґрунті чого виникали сварки. В даний час проживають окремо. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливе, спільне господарство не ведеться. Також просив стягнути з відповідача судові витрати. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак надав заяву про розгляд справи у його відсутність, так як на розірвання шлюбу згоден. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе і суперечить інтересам сторін, обґрунтований вимогами ст.ст.110,112 СК України. Стягує з позивача мито за реєстрацію розірвання шлюбу, відповідача від сплати мита звільняє, так як на її утриманні залишається неповнолітня дитина. Відмовляє позивачу в задоволенні вимог про стягнення з відповідача судових витрат, так як на її утриманні залишається неповнолітня дитина.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-26 00:00:00

Старозбур"ївська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Як вбачається з позову, відповідачка по справі являється матір'ю неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які з 2006 року перебувають на утриманні у Старозбур"ївській спеціальній загальноосвітній школі-інтернат. Мати дітей матеріальної допомоги на утримання не надає. Незважаючи на те, що [PERSON] засуджена і відбуває покарання у Дніпродзержинській виправній колонії Дніпропетровської області №34, вона зобов'язана надавати матеріальну допомогу на утримання своєї доньки та сина. Представник позивача в судове засідання не з'явився, причина неявки суду не відома, про місце і час розгляду справи своєчасно повідомлений, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, оскільки згідно довідки (а.с. 6) з 29.12.2006 року відбуває покарання у Дніпродзержинській виправній колонії Дніпропетровської області. Відповідно до заяви, з позовним вимогами ознайомлена, не заперечувала проти стягнення аліментів на утримання дітей. Суд вважає можливим розглянути справу, у відсутності сторін, оскільки в справі достатньо доказів, що підтверджують позовні вимоги. Оголосивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] відповідачка записана у графі «мати» (а.с. 2,3). На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-26 00:00:00

[PERSON].. звернувся до суду з позовною заявою до Івашківської сільської ради Городнянського району Чернігівської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини терміном на три місяця після смерті [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав і пояснив, що [INFO]померла[PERSON]. , після її смерті відкрилась спадщина за заповітом. Просить задовольнити позовні вимоги і причину пропуску встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини після смерті[PERSON]. пояснює тим, що позивач знайшов земельний сертифікат та ощадні книжки в паперах померлої тільки в червні 2008 року. Представник відповідача по справі - Івашківської сільської ради Городнянського району Чернігівської області у судове засідання не з'явився, сільський голова надав листа . згідно якого просить справу слухати без участі їх представника і проти позову не заперечують. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб. Відповідно до вимог ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові пояснення позивача та докази, вивчивши матеріали справи, суд знаходить, що позовні вимоги ґрунтуються на законі і підтверджені доказами, зібраними по справі, а саме свідоцтвом про смерть[PERSON]., довідкою Івашківської сільської ради, заповітом. Відповідно до вимог статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини визначено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно вимог статті 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Обговорюючи причини пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд прийшов до висновку, що дійсно пропуск строку для подання заяви про прийняття спадщини, допущений з поважної причини.. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-26 00:00:00

Кіровоградський міськрайонний центр зайнятості звернувся до суду з вимогою про стягнення з [PERSON],53 грн. - витрачені по договору кошти на навчання. Сторона позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю. Відповідачка у суді позов визнала, надала пояснення, зазначивши що здійснить повернення коштів. Просила звільнити її від сплати мита, так як є інвалідом 3-ої групи, не працю., утримує неповнолітню дитину. Судом встановлено, що між [PERSON]. та Кіровоградським міськрайонним центром зайнятості був укладений договір про направлення на професійне навчання за спеціальністю кухар до професійного ліцею ( ПТУ - 2). Відповідач 12.04.2007 року закінчила навчання, здобувши спеціальність оволодіння професійними технологіями та навиками. Сума витрат на навчання складає 484,53 грн. Відповідно до п.п. 3.1.2 вищезгаданого договору, громадянин відшкодовує службі зайнятості витрати, пов'язані з його навчанням, у разі відмови працювати за професією, набутою в результаті професійного навчання. Листом [PERSON]. була попереджена про повернення коштів, але відповіді на отриманий лист та кошти по теперішній час не надходило. Правовідносини сторін регулюються ст.30 ЗУ «Про зайнятість населення», ст.ст. 525-526 ЦПК України. Згідно з ст. 82 ЦПК України, суд враховуючи майновий стан сторони, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати. Отже, враховуючи те, що [PERSON]. одна виховує свою доньку, не працює, є інвалідом ІІІ групи, суд звільняє її від сплати державного мита, стягує з відповідача судові витрати в порядку ст. ст. 88, 81 ЦПК.

Outcome: approved