Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-03 00:00:00

У поданій до суду позовній заяві позивач зазначає, що з 17 червня 2003 року до 14 вересня 2007 року відповідач працював на посаді директора ДП «Камінь-Каширська автоколона» ВАТ «АТП 10706». З 09 по 17 липня 2007 року працівниками контрольно-ревізійного відділу в Камінь-Каширському районі було проведено позапланову ревізію щодо своєчасності і повноти надходження та оприбуткування коштів згаданим підприємством за надані послуги по перевезенню пасажирів на замовлення. Даною перевіркою було виявлено не оприбуткування готівки в касі підприємства в сумі 6 896 грн., у зв'язку з чим йому були нараховані штрафні санкції на суму 34 480 грн. Дані порушення були допущені з вини на той час директора ДП «Камінь-Каширська автоколона» ВАТ «АТП 10706» [PERSON]., який згідно Статуту ніс персональну відповідальність за невиконання або неналежне виконання своїх обов'язків, в тому числі і за заподіяння матеріальної шкоди підприємству. Відшкодувати заподіяну шкоду відповідач відмовляється. Зважаючи на зазначені обставини, просить суд постановити рішення, котрим стягнути з [PERSON] в користь ДП «Камінь-Каширська автоколона» ВАТ «АТП 10706» завдану підприємству матеріальну шкоду в розмірі 34 480 грн. та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з підстав, зазначених в позовній заяві. Відповідач позовні вимоги не визнав та пояснив суду, що отримані і не оприбутковані зазначені в позовній заяві кошти за надання послуг підприємством по перевезенню пасажирів витрачені як на придбання запасних частин для транспортних засобів, якими перевозились пасажири, так і для покриття недоотриманої планової виручки по наданню таких послуг. Вважає, що за таких обставин підприємству матеріальної шкоди не завдано. Просить в задоволенні позову відмовити. Представник відповідача позовні вимоги також не визнав та пояснив суду, що вини відповідача у заподіянні матеріальної шкоди на яку вказує позивач, немає, договір про повну матеріальну відповідальність з ним не укладався, кримінальна справа щодо нього не порушувалась. За даних обставин він не може нести повну матеріальну відповідальність за заподіяну підприємству матеріальну шкоду. Не передбачає такої відповідальності директора і Статут ДП «Камінь-Каширська автоколона» ВАТ «АТП 10706». Крім цього, позивачем пропущено річний строк звернення до суду з даними позовними вимогами. Просить в задоволенні позову відмовити. Позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Згідно витягів з наказів №8-к від 17 червня 2003 року та №11-к від 14 вересня 2007 року (а.с.25, 26)., [PERSON] з 18 червня 2003 року по 14 вересня 2007 року працював директором ДП «Камінь-Каширська автоколона ВАТ «АТП 10706». Як вбачається з акту позапланової ревізії щодо своєчасності і повноти надходження та оприбуткування коштів за надані послуги по пасажирському перевезенню на замовлення в згаданому підприємстві від 17 липня 2007 року, проведеної контрольно-ревізійним відділом в Камінь-Каширському районі за період з 01 січня 2006 року по 31 травня 2007 рік (а.с.7-13), розрахунку штрафних санкцій, зробленого начальником цього відділу (а.с.14), рішення про застосування штрафних санкцій Камінь-Каширської міжрайонної ДПІ від 30 липня 2007 року (а.с.15), за не оприбуткування зазначеної в акті ревізії готівки до ДП «Камінь-Каширська автоколона» ВАТ «АТП 10706» застосовано штрафні санкції в розмірі 34 480 грн. На виконання рішення Камінь-Каширської МДПІ позивачем, згідно доданих до справи платіжних доручень (а.с.16-18), сплачено до державного бюджету Камінь-Каширського району в 2007 році, а саме: 30 та 31 серпня відповідно 7000 та 2000 грн., 13 вересня - 7000 грн., 16 жовтня - 7 000 грн., 19 листопада - 5 600 грн., 13 грудня - 6 200 грн. Відповідно до ст.130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації, внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. Відповідач визнав суду, що він як директор підприємства знав про не оприбуткування частини коштів підлеглими йому працівниками, отриманих від перевезень пасажирів, однак як посадова особа, на порушення п.п.4.3.4, 4.3.5., 4.3.6 Статуту ДП «Камінь-Каширська автоколона" ВАТ «АТП 10706» (а.с.19-24), не вжив відповідних заходів по їх оприбуткуванню. Зважаючи на це, його твердження про заподіяння підприємству матеріальної шкоди не з його вини, безпідставні. Беручи до уваги, що згідно п.2 ст.133 КЗпП України, керівники підприємств несуть матеріальну відповідальність за заподіяну шкоду з їх вини у розмірі не більше свого середнього місячного заробітку, який у відповідача згідно поданої позивачем довідки за два останні місяці, а саме липень-серпень 2007 року, що передували місяцю його звільнення, складає 821 грн.32 коп., суд стягує з нього в користь позивача на покриття заподіяної матеріальної шкоди зазначену суму. Випадків повної матеріальної відповідальності, зазначених в ст.134 КЗпП України, іншими законодавчими актами, судом не встановлено. Безпідставними є і твердження представника відповідача в тій частині, що позивачем пропущено, передбачений ст.233 КЗпП України, річний строк звернення до суду в питанні стягнення заподіяної матеріальної шкоди. Платежі на сплату штрафних санкцій в сумі 18 800 грн., які значно перевищують стягуваний судом розмір заподіяної шкоди, позивачем перераховані 16 жовтня, 19 листопада та 13 грудня 2007 року. Позовна заява до суду подана 14 жовтня 2008 року, тобто в межах річного строку. Частково задовольняючи позовні вимоги суд, на підставі ст.88 ЦПК України, стягує з відповідача в користь позивача, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, витрати по сплаті судового збору в розмірі 08 грн. 10 коп. (340.5 грн. сплаченого судового збору х 2,38 процента задоволених позовних вимог х 100), та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 12 коп. (30 грн. х 2.38 х100). Як вбачається з квитанції до прибуткового касового ордера №17 від 28 жовтня 2008 року, відповідачем за надання юридичної допомоги, захист інтересів в суді його представнику, адвокату [PERSON]. сплачено 5 000 грн. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року №590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави», компенсація витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ не повинна перевищувати суму, що обчислюється виходячи з того, що зазначеній особі, виплачується 40 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи. На даний час розмір мінімальної заробітної плати складає 545 грн. Виходячи з цього 40 % її становить 218 грн. Зважаючи на те, що робота представника відповідача при розгляді даної справи з врахуванням попереднього судового засідання складає шість годин, граничний розмір компенсації витрат відповідачу, пов'язаних з участю на його стороні його представника, адвоката [PERSON]., не може перевищувати 1 308 грн. (218х6). Беручи до уваги зазначені обставини, суд на підставі ст.88 ЦПК України, пропорційно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено стягує з ДП «Камінь-Каширська автоколона» ВАТ «АТП 10706» в користь [PERSON] 1 276 грн. 84 коп. (1 308 грн. х 97.62 % вимог, у задоволенні яких позивачу відмовлено х 100%) витрат на правову допомогу.

Outcome: partial