Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-05 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом в 2002 р (а.с.2-3). Під час судового розгляду позивачка неодноразово уточнювала свої позовні вимоги (а.с.51, 208-209, 288). В судовому засіданні позивачка підтримала вимоги в редакції заяви від 14.07.2008р. (а.с.288), просить поділити спірне майно, виділити їй гараж вартістю 13000 грн., а відповідачу виділити компенсацію вартості реалізованого автомобіля у сумі 13000 грн. В обґрунтування позову [PERSON] посилалась на те, що з 1976р. до 2001р. перебувала у шлюбі з відповідачем, що разом працювали за кордоном і у порядку розрахунку їм передали автомобіль ВАЗ 2108 д\н [NUMBER], який відповідач продав в 2003р. і витратив гроші на особисті потреби, що вони під час шлюбу побудували гараж в Гаражному кооперативі «Іскра» за [NUMBER]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з*явився, постійно проживає та працює за кордоном. Судом винесена ухвала про розгляд справи у його відсутності. Із письмових заперечень відповідача (а.с. 27-28, 243-245) та пояснень представника відповідача [PERSON] в судовому засіданні вбачається, що позов не визнається, т.я. відповідач отримав автомобіль за договором дарування, який було оформлено в Німеччині в 1997р. та не оспорено, відповідач є членом кооперативу «Іскра», на побудований гараж відсутні правовстановлюючі документи, що була досягнута домовленість про добровільний поділ майна і позивачка не зазначила у позові те майно, яке залишилось у неї. Треті особи [PERSON], [PERSON] та представник третьої особи - гаражного кооперативу «Іскра» до судового засідання не з*явились, судом винесена ухвала про розгляд справи у їх відсутності за клопотанням (а.с. 59, 204). 2. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, з*ясувавши обставини справи та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за наступних підстав. 31.01.2001р. було оформлено розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] (а.с.14). Автомобіль ВАЗ 2108 д\н [NUMBER] 1992 р.в. відповідач отримав у Німеччині на підставі договору дарування від 22.10.1997р., під час перетинання кордону відповідачем було сплачено збори у сумі 1973 грн. 96 коп. (а.с. 36, 47, 48, 52, 53, 37, 54). У подальшому спірний автомобіль було зареєстровано на праві приватної власності за відповідачем ( а.с. 12, 21, 17, 158), який у 2003р. продав його [PERSON], [PERSON] (а.с.190-192, 210-212). Позивачка не надала доказів у підтвердження її доводів, не оспорювала зазначений договір дарування, не довела, що приймала участь в сплаті митних зборів. Згідно ст. 24 КпШС України спірний автомобіль не може вважатись сумісною власністю сторін. Відповідно зі ст. 69 ч.1 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Згідно до вимог ст. 71 ч.1 СК України майно, що є об*єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Однак спірний гараж, який розташований в ГК «Іскра» ([NUMBER]), не є власністю ні позивача, ні відповідачки, тому не є об*єктом права спільної сумісної власності подружжя і тому не може бути поділений між сторонами. Доказами на а.с. 4-7, 113-117, 15, 16, 58, 111, 112, 60-68, 110 підтверджується, що побудова гаражу не оформлена відповідно до вимог діючого законодавства, членом кооперативу є відповідач, членські внески оплачуються від його імені, гаражем користувався відповідач, а після виникнення спору їм користується позивачка, що гараж розташований на земельній ділянці, яка належить ГК «Іскра», що питання про прийняття виключення із кооперативу вирішуються рішенням правління кооперативу на підставі п.п.17, 21 та інш. Статуту ГК «Іскра».

Outcome: dismissed