Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-19 00:00:00

Позивач [PERSON]. звернувся в суд з позовом до Дубровицького управління водного господарства Рівненського обласного управління меліорації і водного господарства про поновлення на роботі на посаді сторожа та стягнення заробітної плати за весь час вимушеного прогулу. Крім того, просить стягнути з відповідача на його користь 3000 грн. на відшкодування заподіяної моральної шкоди. Свої вимоги мотивує тим, що 02 червня 2008 року керівник Дубровицького управління водного господарства Рівненського обласного управління меліорації і водного господарства повідомив його, що він звільнений та не допустив до роботи. 18 червня 2008 року він отримав від відповідача лист, у якому містився витяг з наказу від 02.06.2008 року №16-к про звільнення його з роботи за ч.1 ст.36 КЗпП України, тобто за угодою сторін. Вважає, що дане звільнення є незаконним, так як проведене відповідачем самостійно без домовленості обох сторін, без його відома та за відсутності на те його згоди. Посилання відповідача на його заяву від 02 червня 2008 року, як на підставу його звільнення, є неправомірним, оскільки дана заява підроблена відповідачем. У нього не було наміру звільнятися з роботи. Після проведеного звільнення відповідач, незважаючи на його неодноразові вимоги, не виплатив належний йому при звільненні заробіток та не видав трудової книжки. Внаслідок неправомірного звільнення він зазнав глибоких душевних страждань, перетерпів образу до себе, відчув розчарування та зневір”я в існуванні правди, повністю втратив довіру людям. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги в повному обсязі та просить поновити його на займаній раніше посаді з виплатою заробітної плати за весь час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. Відповідач представник Дубровицького управління водного господарства Рівненського обласного управління меліорації і водного господарства Гладкий Р.І. позов не визнав, суду пояснив, що звільнення позивача з роботи було проведено в рамках закону. Позивач систематично порушував трудову дисципліну. Підставою для звільнення була заява позивача від 02 червня 2008 року, тому він був звільнений по угоді сторін за п.1 ст.36 КЗпП України з виплатою компенсації за невикористану щорічну основну відпустку за період роботи з 08.07.2007р. по 02.06.2008р. тривалістю 22 календарних дні та щорічну додаткову відпустку за цей же період роботи тривалістю 12 календарних днів, як особі, яка постраждала від аварії на ЧАЕС. Всі розрахункові кошти були перераховані на рахунок позивача в Дубровицьке відділення Ощадного банку, які він і отримав. Про добровільність звільнення свідчить і те, що позивач взяв обхідний лист, який підтверджує згоду на звільнення. На підставі вищевикладеного вважає, що є всі підстави для відмови в задоволенні позовних вимог, як безпідставних. Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши докази по справі рахує, що позов безпідставний і не підлягає задоволенню з наступних підстав. Свідок [PERSON]. суду пояснив, що 23 травня 2008 року а також в день звільнення [PERSON]. під час чергування перебував в стані алкогольного сп”яніння. Так як він є безпосереднім керівником позивача, то він написав на ім”я начальника доповідну записку та було складено акт про відмову [PERSON]. дати пояснення з приводу перебування останнього в такому стані на робочому місці. Пізніше позивачем була написана пояснююча, де він зазначив, що перебуває в такому стані у зв”язку з тим, що захворів та приймав таблетки, хоча від проходження медичного огляду відмовився. Свідок [PERSON]. суду пояснив, що у Дубровицькому управлінні водного господарства була крадіжка і їм сказали написати заяви на звільнення без вказання дати. Від даної пропозиції він відмовився про що написав пояснюючу. На даний час він і далі працює на підприємстві. Свідок [PERSON]. суду пояснила, що вона неодноразово повідомляла [PERSON]., щоб він забрав свою трудову книжку та на його вимогу посилала довідку про середньомісячну заробітну плату. Позивач за трудовою книжкою не з”явився, говорив, що забере пізніше. Так як він не являвся, трудову книжку вислали листом по пошті. Свідок [PERSON]. суду пояснив, що [PERSON]. був звільнений 02 червня 2008 року на підставі його заяви. Дану заяву він написав особисто, без стороннього примусу. Як вбачається з витягу наказу №16-к від 02.06.2008 року (а.с.6) [PERSON]. був звільнений з посади сторожа по угоді сторін, п.1 ст.36 КЗпП України. підставою була заява [PERSON]. від 02.06.2008 року. Згідно заяви на начальника Дубровицького УВГ [PERSON]. (а.с.17) [PERSON]. просить звільнити його з роботи за згодою двох сторін. Дана заява датована 02.06.2008р. Відповідно до п.8 Постанови Пленуму ВСУ „Про практику розгляду судами трудових спорів” від 06.11.1992 року №9 в разі припинення трудового договору за п.1 ст.36 КЗпП України повинна бути домовленість між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору. Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це власника або уповноваженого ним органу і працівника. Як вбачається з вищевикладеного, домовленість між сторонами анульована не була, про що свідчить наказ про звільнення позивача. В судовому засіданні [PERSON]. підтвердив те, що він дійсно отримав всі розрахункові кошти перераховані відповідачем на його рахунок в банку. Написання заяви на звільнення, взяття обхідного листа та отримання розрахункових коштів, суд розцінює як добровільну згоду на звільнення та не вбачає стороннього примусу [PERSON]. до звільнення. Враховуючи вищенаведене, суд переконується в тому, що при звільнені позивача була дотримана процедура звільнення передбачена чинним законодавством, а тому не вбачає підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed