Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-30 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просять вселити їх в квартиру [ADDRESS], встановити порядок користування даною квартирою, виділивши в користування [PERSON], [PERSON], [PERSON] житлову кімнату площею 16,5 кв м з балконом площею 5,54 кв м, житлову кімнату площею 9,8 кв м, житлову кімнату площею 7,8 кв м, [PERSON] житлову кімнату площею 12,9 кв м, залишивши в загальному користуванні кладовку площею 3,2 кв м, кухню площею 7,7 кв м, коридори площею 7, 5 кв м та 1,8 кв м, туалет та ванну, а також зобов'язати відповідача не чинити перешкоди в користуванні виділеними їм в користування кімнатами, балконом та приміщеннями, які залишаться в загальному користуванні. Вимоги мотивовані тим, що позивачі, відповідач, а також померлі [PERSON]. та [PERSON]. в рівних частках є співвласниками даної квартири. Позивачі в зв'язку з тяжким захворюванням [PERSON]. в 2000 році виїхали в Бельгію, але мають намір жити в спірній квартирі. 01.04.2008 р. [PERSON]. приїхала в м. Щолкіне, але відповідач не впустила її в квартиру. Внаслідок цього позивачі на підставі ст. 155 ЖК, ст.ст. 356-358 ЦКУ просять захистити їх права власників. В судове засіданні позивач [PERSON]. не зявилась, направила свого представника. Представник позивача на позові наполягає з наведених в ньому підстав. Примирення заперечує. Позивачі [PERSON]. та [PERSON]. в судове засідання не зявились, надали заяви про розгляд справи в їх відсутності. Внаслідок того, що повістки направлені за вказаною ними в позові адресою, про зміну адреси суд не повідомили, згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України вважаються повідомленими належним чином. Відповідач з позовом погодилася частково. Заперечує, що нею чинились будь-які перешкоди позивачам. Ключі від квартири передала [PERSON], коли та приїхала в Україну. Вважає, що, оскільки вона прийняла спадщину після смерті батька [PERSON]. за законом та після смерті [PERSON]. за заповітом, з врахуванням успадкованих часток їй мають бути виділені 2 кімнати площею 9,8 кв м та 7.8 кв м, а балкон належить залишити в загальному користуванні, оскільки вона має малолітню дитину і балкон потрібен для сушіння білизни та одягу. Вислухавши представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи та давши їм оцінку, виходячи з принципу диспозитивності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачі, відповідач та померлі 10.04.2000 року [PERSON]. та 12.07.2005 року [PERSON]. на підставі свідоцтва про право власності на житло від 13.03.1997р. (а.с. 14) є співвласниками в рівних частках квартири [ADDRESS] в м. Щолкіне. Право власності зареєстровано в БТІ. Згідно технічного паспорту та схеми з інвентарної справи квартира є чотирьохкімнатною і складається з кімнат площею 16,5 кв м та кладовки. Згідно форми № 16 в даний час в квартирі зареєстровані сторони та [PERSON]. [INFO]. Згідно відомостей Ленінської державної нотаріальної контори після смерті [PERSON]. та [PERSON]. свідоцтва про право на спадщину не видавались. Згідно оглянутого в судовому засіданні заповіту [PERSON]. свою частку квартири вона заповіла відповідачу. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд вважає, що позивачами не надано доказів того, що відповідач чинила їм перешкоди в користуванні квартирою, не пускала в квартиру чи має намір чинити в майбутньому. Відповідач дані обставини заперечувала. Доказів того, що відповідач під час приїзду в Україну [PERSON]. не пустила її в квартиру, не надано. Як вбачається з позову, пояснень представника позивача [PERSON]., інші позивачі взагалі не приїжджали в Україну, внаслідок чого їм не могли чинитися будь-які перешкоди в користуванні квартирою. Внаслідок цього в задоволенні позовних вимог про вселення та усунення перешкод в користуванні належить відмовити. Позовні вимоги про визначення порядку користування квартирою підлягають задоволенню, оскільки згідно ст. 358 ЦК України, на яку позивачі посилаються в обґрунтування своїх вимог, співвласники можуть домовитися про порядок володіння і користування майном. Оскільки добровільно сторони не визначили порядок користування квартирою, він може бути визначений судом. Відповідно до п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду від 22.12.95 (зі змінами, внесеними постановою від 25.05.98 N 15) "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. При встановленні порядку користування квартирою суд виходить з того, що після смерті [PERSON]. та [PERSON]. ніхто не отримав правовстановлюючі документи на їх частки квартири, порядок користування квартирою, на який посилається відповідач в своїх запереченнях проти позову було встановлено при житті [PERSON]. та [PERSON]. і після їх смерті, а також виїзду позивачів за межі України, новий порядок користування встановлений не був. Суд враховує, що в даний час частки сторін є рівними, житлова площа квартири складає 47 кв м. Суд також вважає, що, оскільки кімната 16.5 кв м виділяється позивачам, в їх користуванні має залишитись балкон, вихід на який знаходиться в даній кімнаті, інакше будуть порушені їх права на користування даною кімнатою.

Outcome: partial