overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-10 00:00:00

Позивач КП “Печерська брама” звернувся до суду з вищезазначеними вимогами до [PERSON] і просить зобов'язати відповідачку в за власний рахунок повернути належну їй частину нежитлових приміщень у будинку [ADDRESS] у первинний стан відповідно до проекту забудови будинку. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачка без відповідного дозволу, самовільно, виконала роботи по демонтуванню внутрішніх перегородок, влаштувала дверний отвір у внутрішній капітальній стіні. В судовому засіданні представник позивача Карпушина А.В. підтримала позовні вимоги КП “Печерська брама”, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просила їх задовольнити. В судове засідання відповідачка [PERSON] не з'явилася, про час і місце судового розгляду оповіщена в установленому порядку. В судовому засіданні встановлено, що за договором купівлі-продажу від 11.08.2003 р. нежитлове приміщення в літ.Б у підвалі загальною площею 144,60 кв.м., яке знаходиться за адресою: [ADDRESS], належить відповідачці [PERSON] У зазначеному приміщенні станом на 26.12.2007 р. проведені ремонті роботи: демонтовані старі та встановлені нові перегородки, влаштовано дверний отвір у внутрішній капітальній стіні. Відповідно до п.п.2.3.18 розділу 2 Правил забудови м. Києва, затвердженими рішеннями Київської міської ради №11/2587 від 27.01.2005 р., забороняється під час перепланування приміщень у багатоквартирних житлових будинках влаштовувати прорізи в несучих стінах без затвердженої в установленому порядку проектної документації. Дозволу на перепланування частини нежитлових приміщень у будинку [ADDRESS] не надавалося, що випливає з поданого до суду позову та відсутності заперечень відповідачки. Крім того, в КП “Печерська брама” не зареєстровані документи, які затверджені у встановленому законом порядку, стосовно надання дозволу на будь які дії, пов'язані зі спірним приміщенням. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню документально підтверджені судові витрати у розмірі 360,30 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-10 00:00:00

Позивач 02.06.2008 року звернувся до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON], посилаючись на наступне. [INFO] між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстровано в ВРАГС по м.Харкову №1 Харківського міського управління юстиції, актовий запис №2375. У листопаді 2007 року відносини між подружжям погіршилися, виникли розбіжності у місці сумісного мешкання подружжя, оскільки відповідачка не згодна була мешкати разом з позивачем у м.Луганську, а позивач у м.Харкові, через що з 23.11.2007 року подружжя проживає окремо та сімейних стосунків не підтримують. Після розірвання стосунків відповідачка повернулася проживати до м.Харкова, а позивач залишився проживати у м.Луганську. На даний час у кожного з подружжя своє особисте життя, подружжя не спілкується між собою. Відновлення сімейних стосунків позивач не бажає та вважає неможливим. Факт реєстрації шлюбу з відповідачем суперечить особистим інтересам позивача. Позивач у судове засідання з"явився, позовну заяву підтримав у повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, проте подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши позивача, перевіривши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Сторони зареєстрували шлюб [INFO]. У листопаді 2007 року відносини між подружжям погіршилися, виникли розбіжності у місці сумісного мешкання подружжя, оскільки відповідачка не згодна була мешкати разом з позивачем у м.Луганську, а позивач у м.Харкові, через що з 23.11.2007 року подружжя проживає окремо та сімейних стосунків не підтримують. На даний час у кожного з подружжя своє особисте життя. Відновлення сімейних стосунків позивач та відповідач вважають неможливим. Факт реєстрації шлюбу суперечить особистим інтересам подружжя. Суд вважає, що в наданні сторонам строку для примирення немає підстав, оскільки встановлено, що подальше сумісне життя та збереження шлюбу неможливо. Судові витрати при видачі свідоцтва про розірвання шлюбу необхідно присудити з позивача. Таким чином, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, встановивши, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, вважає за необхідне позов задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-10 00:00:00

Позивач просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем [INFO]., посилаючись на те, що внаслідок зловживання відповідачем спиртними напоями, відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на життя та взаємовідносини протягом останніх років сумісного життя між ними відбувалися сварки, що привело до втрати почуттів любові та поваги один до одного. Шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Вважає, що їх шлюб розпався остаточно і поновлений бути не може. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], 2002 р.н., який після розірвання шлюбу залишиться проживати з відповідачем. Відповідач позов визнав і пояснив, що відповідачка залишила його і сина чотири роки тому і з того часу ними не мешкає, матеріальної допомоги не надає, тому не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Сторони перебувають в шлюбі з [INFO]. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], 2002 р.н., який після розірвання шлюбу залишиться проживати з відповідачем. Сімейні відносини сторони не підтримують тривалий час. Їх сім'я розпалась остаточно і поновлена бути не може. Витрати на розірвання шлюбу суд стягує з позивачки. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-10 00:00:00

Прокурор звернувся до суду з позовом в інтересах позивача в якому просить стягнути з відповідачів 746.42 грн. спричиненої шкоди у зв'язку з тим, що відповідачі 05 квітня 2008 року кварталі № 44 відділу 13 Корощинського лісництва ДП «Олевський лісгосп АПК» незаконно /самовільно/ без лісорубного квитка /ордера/, зрізали одне дерево породи сосна, чим спричинили збиток в сум 746.42 грн., який прокурор просить стягнути з відповідачів у примусовому порядку, так як добровільно збиток ними не відшкодований. Позивач надав заяву про слухання справи у відсутність представника. Позов підтримують. Відповідачі в судовому засіданні позов визнали і не заперечують про задоволення позову. Просять суд врахувати їх матеріальне положення при вирішенні питання про розмір збитку, який підлягає до відшкодування. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі 05 квітня 2008 року у кварталі № 44 відділу13 Корощинського лісництва ДП «Олевське лісгосп АПК» Житомирської області незаконно /самовільно/ без лісорубного квитка /ордера/, зрізали 1 дерево породи сосна, чим спричинили збиток на суму 746.42 грн., що стверджується, протоколом про адміністративне правопорушення, постановою про притягнення порушників до адміністративної відповідальності, розрахунком спричиненої шкоди, актом обстеження місця самовільної рубки. Дані правовідносини врегульовані ст.98 ч.2 п.1 Лісового кодексу України в якому зазначено, що відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників. З ст.100 Лісового Кодексу України слідує, що організації, підприємства, установи і громадяни зобов'язані відшкодувати шкоду заподіяну лісу внаслідок порушення лісового законодавства у розмірах і порядку, визначених законодавством України. Відповідно до ПКМ України № 1464 від 05.12.1996 року та додатку № 09 даної постанови розмір шкоди становить 746.42 грн., яка повинна бути, відповідно до ст.47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» відшкодована на рахунок сільської ради за місцем заподіяння шкоди, за рахунок відповідачів, так як факт заподіяння збитку відповідачами знайшов підтвердження в судовому засіданні. При цьому суд , відповідно до ст. 1193 УУЦК України , враховує матеріальне становище відповідачів і приходить до висновку про зменшення розміру збитку, який підлягає до відшкодування відповідачами.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-10 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом в якому просить, визнати відповідача таким, що втратив право на користування жилою площею в квартирі [ADDRESS]. При цьому зазначивши, що відповідач з 10 липня 2007 року не проживає у квартирі, не займається її обслуговуванням та оплатою комунальних послуг. В судовому засіданні позивачка позов підтримала і просить суд задовольнити його повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про день , час, місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Суд розглянув справу стосовно нього заочно, так як позивачка про такий порядок розгляду справи не заперечує. Олевська міська рада Житомирської області подала заяву про слухання справи у відсутність їх представника. Допитані в судовому засіданні свідки суду показали, що дійсно відповідач не проживає у квартирі [ADDRESS] з літа 2007 року. Про даний факт у липні 2008 року складався акт, який вони підписували. Квартиру доглядає позивачка, яка сплачує кошти за користування нею. Особистих речей відповідача у спірній квартирі не має, він проживає з іншою жінкою. В судовому засіданні встановлено, що позивачка проживає у квартирі [ADDRESS], як наймач, відповідно до довідки міської ради, довідки підприємства теплових мереж. Шлюб між дочкою позивачки та відповідачем був розірваний 07 листопада 2007 року, відповідно до рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області і вони проживають окремо, що стверджується показаннями свідків, поясненнями позивачки, свідоцтвом про розірвання шлюбу. З акту від 16 липня 2008 року, затвердженого міською радою слідує, що відповідач дійсно не проживає більше шести місяців у квартирі [ADDRESS]. Дані правовідносини врегульовані ст.71 ЖК України в якій зазначено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї, за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. В даному випадку обставини того, що відповідач не проживає у квартирі [ADDRESS], без поважних причин, більше шести місяців, знайшли підтвердження в судовому засіданні, тому суд прийшов до висновку, що він втратив право на користування нею і позов повністю підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-10 00:00:00

Заявниця звернулась до суду із заявою про встановлення факту виконання нею трудових обов'язків медичної сестри у шкіряно - венеричному кабінеті Олевської центральної районної лікарні Житомирської області, тобто із шкідливими умовами праці, у період з 01 січня 1972 року по даний час, так як адміністрація лікарні не видала довідки про період її роботи медичною сестрою шкіряно - венеричного кабінету. Зазначена обставина перешкоджає реалізації її права на соціальний захист, як працівника, який працював у шкідливих умовах праці. Заявниця заяву підтримала в судовому засіданні з підстав, які в ньому зазначені і просить суд задовольнити її у повному обсязі, мотивуючи тим, що іншим чином вона не має можливості підтвердити обставини виконання нею трудових обов'язків медичної сестри у шкіряно - венеричному кабінеті Олевської центральної районної лікарні. Олевська Центральна районна лікарня Житомирської області, відповідно до поданої заяви, просить слухати справу у відсутність представника. З вимогами заявниці згодні. Допитані в судовому засіданні свідки суду показали, що дійсно заявниця, у період з січня 1972 року по даний час, постійно, без переведень, працює медичною сестрою у шкіряно - венеричного кабінету Олевської центральної районної лікарні. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до трудової книжки та виписки з наказу заявниця працює в Олевській ЦРЛ з 1967 року по даний час. Наказ про її переведення на посаду медичної сестри шкіряно - венеричного кабінету не було видано, запис про зазначену обставину у трудовій книжці відсутній. Відповідно до особових рахунків по нарахуванню заробітної плати заявниці слідує, що заробітна плата їй нараховувалась як медсестрі шкіряно - венеричного кабінету. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд дійшов висновку, що в даному випадку виникли правовідносини, які регулюються ст. 24 КЗпП України відповідно до якої слідує, що трудовий договір вважається укладеним, якщо наказ (чи розпорядження) про зарахування працівника на роботу не було видано, але працівника фактично було допущено до роботи. Крім того відповідно до ст. 256 ЦПК України слідує, що судом можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав особи та їх реалізація, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В даному випадку суд прийшов до висновку, що заява підлягає до задоволення, так як факт виконання заявницею трудових обов'язків медичної сестри у шкіряно - венеричного кабінету Олевської центральної районної лікарні знайшов підтвердження в судовому засіданні. Між Олевською ЦРЛ і заявницею існує фактично укладений трудовий договір, так як вона фактично допущена до роботи медичною сестрою шкіряно - венеричного кабінету, отримує заробітну плату, відпустки, не зважаючи на відсутність письмово документу про її переведення чи призначення на вказану посаду. Крім того судом не встановлено обставин, які б свідчили про можливість підтвердження зазначеного факту заявницею іншим порядком і від встановлення даного факту залежить реалізація заявницею права на соціальний захист як працівника, що має шкідливі умови праці.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] зареєстрованого 23 березня 1991 року виконкомом Шишкінської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області, актовий запис [NUMBER], вказуючи, що подружні відносини між ними не склалися та подальше проживання є неможливим, із-за розбіжностей поглядів на життя, що призводило до постійних сварок та конфліктів в сім'ї. Від вказаного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей, [PERSON], [INFO] народження, [PERSON] [INFO] народження, на даний час спору, щодо проживання дітей та розподілу спільного майна між ними немає. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, але від нього надійшла заява про підтримання позовних вимог та прохання задовольнити їх в повному обсязі, а справу розглянути у його у відсутності. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнала в повному обсязі та не заперечила розірвати їх шлюб з відповідачем, проти примирення заперечила. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, по-скільки в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт розпаду сім'ї, подружні відносини між сторонами припинилися і вони не бажають їх поновлювати. В судовому засіданні відповідач в категоричній формі заявила про небажання примирення. Спору про поділ спільного майна у сторін немає. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого виконкомом Шишкінської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області, між [PERSON],[INFO]та [PERSON] [INFO] народження 12 вересня 1987 року, було укладено шлюбу про що було зроблено актовий запис [NUMBER] згідно якого після одруження [PERSON] отримала прізвище - [PERSON] Відповідно ст.112 ч.2 Сімейного кодексу України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За даних обставин, збереження даного шлюбу є неможливим. Позивач [PERSON]. позовну вимогу про стягнення з відповідача сплачених ним судових витрат та витрат на інформаційно-технічне забезпечення не ставив, а тому суд вважає за можливе не застосовувати вимогу ст. 88 ЦПК України в частині стягнення судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-10 00:00:00

22 серпня 2008 року [PERSON] звернулася до Іллі-чівського міського суд Одеської області із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини (а.с.2-3). 11 вересня 2008 року, у попередньому судовому засіданні, позивачка уточнила позовні вимоги та просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 16,5% всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання сина - [PERSON], [INFO] народження (а.с.13). Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що з 07 квітня 2004 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем [PERSON] Від цього шлюбу вони мають сина - [PERSON], [INFO] народження, який на тепе-рішній час проживає разом з нею (позивачкою) та знаходиться на її утриманні, а відповідач самоусунувся від участі у вихованні та утриманні дитини, добровільно матеріальної допомоги не надає. Вони (сторони) не досягли згоди стосовно утримання зазначеної дитини. За цих обставин вона (позивачка) вимушена звернутися до суду із позовом про стягнення з відповідача аліментів. В судовому засіданні, при попередньому розгляді справи, позивачка підтримала позов та просить задовольнити його. Відповідач в судовому засіданні, при попередньому розгляді справи позов визнав та не заперечує проти його задоволення. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких обставин. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідно-сини. З 07 жовтня 2004 року сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Іллічівського міського управління юстиції Одеської області 07 жовтня 2004 року, актовий запис [NUMBER](а.с.7). В шлюбі у сторін народився син - [PERSON], [INFO] народження, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим відділом відділом реєстрації актів цивільного стану Іллічівського міського управління юстиції Одеської області 12 січня 2006 року, актовий запис [NUMBER](а.с.5). Сторони не досягли згоди стосовно утримання дитини до вирішення позову у суді. Відповідач має можливість виконувати обов'язок по утриманню дитини та сплачувати аліменти. Висновки суду підтверджуються поясненнями сторін та матеріалами справи. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ч.1 ст.183 СК України - “частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом”. Відповідно до ст.130 ч.4 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем вимог позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідач є власником квартири[ADDRESS]знаходиться в комунальній власності територіальної громади Печерського району м.Києва та перебуває на праві оперативного управління КП по утриманню та експлуатації житлового фонду «Липкижитлосервіс», він зобов'язаний вносити на відповідний рахунок власника будинку квартирну плату та платежі за спожиті житлово-комунальні послуги. Позивач просить стягнути заборгованість з відповідача в розмірі 2377,80грн., а також судовий збір в розмірі 81грн. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідач проти заборгованості в розмірі 2377,80грн. заперечував, посилаючись на те, що ця сума борг [PERSON], признає заборгованість у суму 247,45грн. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи приходить до слідуючого. Відповідач до 2006р. був співвласником з [PERSON]., після її смерті та згідно свідоцтва про право власність за заповітом з 25.01.2006р. стає власником квартири[ADDRESS]знаходиться в комунальній власності територіальної громади Печерського району м.Києва та перебуває на праві оперативного управління КП по утриманню та експлуатації житлового фонду «Липкижитлосервіс», він зобов'язаний вносити на відповідний рахунок власника будинку квартирну плату та платежі за спожиті житлово-комунальні послуги. Відповідно до ст.ст. 66, 68, 162, 179 ЖК України, п.п. 17,35 Правил користуваннями житлових будинків і при будинковими територіями затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 8.10.1992р. №572 наймачі квартир багатоквартирних будинків зобов'язані вносити на відповідний рахунок власника будинку квартирну плату та платежі за спожиті житлово-комунальні послуги. Твердження відповідача, що його борг складає тільки 247,45грн. не знайшли підтвердження, доказів безпосередньої сплати ним комунальних послуг не надав. Таким чином в судовому засіданні позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження, тому позов підлягає задоволенню у заборгованість в розмірі 2377,80грн. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати по справі сплачений судовий збір в розмірі 51грн. та витрати інформаційно технічне забезпечення в розмірі 30 грн., а всього 81грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-10 00:00:00

Позивач [PERSON]. просить суд визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS]. У позовній заяві позивач посилається на те, що згідно заповіту [PERSON] заповіла їй квартиру [ADDRESS] [PERSON] померла [INFO]. В травні 2008 р. вона звернулася до Карлівської державної нотаріальної контори про видачу їй свідоцтва про право на спадщину (квартиру) за заповітом і їй було відмовлено по тій причині, що в заповіті не вказана конкретно адреса спадкової квартири. В заповіті [PERSON]. заповіла їй належну їй на праві приватної власності квартиру площею 35.7 кв. м. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 21.06.1996 р. № 12; витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 19623871 від 22.07.2008 р.; технічного паспорту на квартиру, виданого КП Полтавським БТІ «Інвентаризатор» квартира[ADDRESS] дійсно належала [PERSON] і знаходиться в с. Голобородьківське Карлівського району Полтавської області. А тому вона змушена звернутися до суду. В судовому засіданні позивач підтримує позовні вимоги вказані в позовній заяві. Представник відповідача проти позову не заперечує. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Оскільки, визнання права власності, необхідне позивачу, для набуття права власності на домоволодіння, а у відповідності з ст. 328 ЦК України право власності може бути визнане судом, тому суд, вважає, за можливим визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] Полтавської області.

Outcome: approved