Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору про сумісну діяльність від 10 червня 2007 року між [PERSON] та [PERSON], таким, що продовжує свою дію до моменту остаточного виконання взаємних обов'язків і на тих самих умовах які були передбачені договором, та стягнення з [PERSON], на користь [PERSON] збільшення ціни договору за додатковими витратами, пов'язаними з вимушеними додатковими роботами, у розмірі 50000 (п'ятдесят тисяч) гривень. [PERSON] з позовними вимогами [PERSON] не згодна, крім того звернулася до суду із зустрічною позовною заявою до [PERSON], та просила зобов'язати [PERSON] передати їй об'єкт за актом приймання-передачі згідно договору про сумісну діяльність від 10 червня 2007 року та визнати її добросовісним набувачем майнових прав (майна) згідно договору про сумісну діяльність від10 червня 2007 року, та визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS], загальною площею 332,6 кв.м., житловою площею 186,1 кв.м., підсобною площею 146, 5 кв.м., розташований на земельній ділянці розміром 0,0200 га. Вислухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши справу, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про спонукання до виконання договору, стягнення збитків є необґрунтованим і непідтвердженим матеріалами справи, а вимоги [PERSON] до [PERSON] про зобов'язання передати об'єкт, визнання добросовісним набувачем майнових прав (майна) та визнання право власності по зустрічній позовній заяві суд вважає обґрунтованим, доведеними та підлягають задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні представник [PERSON] зустрічний позов підтримала, пояснивши, що [PERSON] на праві власності згідно державного акту на земельну ділянку серії ЯЖ № 308341 від 05.08.2008 року належить земельна ділянка загальною площею 0,0200 га, яка розташована [ADDRESS], яка призначена для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. В 2007 році з метою поліпшення житлових умов, [PERSON] вирішила виконати демонтаж непридатного для подальшої експлуатації старої будови й на його місці виконати зведення нового будинку без змін функціонального призначення, зі збільшенням площі забудови, перекладкою всіх зовнішніх інженерних мереж, благоустроєм території. Таким чином, між [PERSON] та [PERSON] була досягнута домовленість про проведення капітального ремонту з подальшим відчуженням зазначених приміщень [PERSON] З даного приводу між [PERSON] та [PERSON] 10 червня 2007 року, був укладений договір про сумісну діяльність, згідно якого, вони домовлялись, що, [PERSON] зобов'язується за власні кошти виконати роботи щодо капітального ремонту та реконструкції жилого будинку, що знаходиться [ADDRESS], а [PERSON] зобов'язується повернути усі кошти, які будуть витрачені на проведення зазначеного ремонту. Зі старого будинку на зведення нових будівель нічого не використовувалось, усе було вивезено на смітник, тому що на зведення були витрачені нові будівельні матеріали. Відповідно до п.1.1. предметом даного договору є правовідносини, пов'язані з фінансуванням реконструкції житлового будинку з господарчими спорудами, який розташований [ADDRESS], складений з одного житлового будинку літ. «А» загальною площею 332, 6 кв.м., житловою площею 186,1 кв.м., підсобною площею 146, 5 кв.м., розташований на земельній ділянці розміром 0,0200 га. Вартість об'єкта інвестування за договором становить 100 000 гривень. За умовами пунктів 2.1.1, 3.1, 3.1.1 договору [PERSON] взяла на себе зобов'язання здійснити розрахунки за об'єкт інвестування в національній валюті України по курсу НБУ на день здійснення платежу в строк до 30 січня 2008 року. Відповідно умов договору строк передачі майна визначений не пізніше ніж 30 червня 2008 року. 3 10 червня 2007 року по червень 2008 року була проведена реконструкція, в результаті якої за особисті кошти [PERSON] був збудований житловий будинок, що знаходиться [ADDRESS], складений з одного житлового будинку літ. «А» загальною площею 332, 6 кв.м., житловою площею 186,1 кв.м., підсобною площею 146, 5 кв.м., розташований на земельній ділянці розміром 0,0200 га. Правове регулювання відносин, що виникають під час сумісної діяльності, передбачено в основному у статтях 1130-1143 Цивільного Кодексу України. За договором про сумісну діяльність сторони (учасники) зобов'язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить закону. Відповідно до статті 1131 Цивільного Кодексу України договір про спільну діяльність укладається у письмовій формі. Умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності. Згідно із ст. 1133 Цивільного Кодексу України вкладом учасника вважається все те, що він вносить у спільну діяльність (спільне майно), в тому числі грошові кошти, інше майно, професійні та інші знання, навички та вміння, а також ділова репутація та ділові зв'язки. Вклади учасників вважаються рівними за вартістю, якщо інше не випливає із договору простого товариства або фактичних обставин. Грошова оцінка вкладу учасника провадиться за погодженням між учасниками. Відповідно до пункту 2.1. договору після здійснення розрахунку за об'єкт інвестування [PERSON] має право на отримання довідки про сплату повної суми вартості об'єкта інвестування та прийняти цей об'єкт за актом приймання-передачі для подальшого оформлення свідоцтва на право власності. Також відповідно до п.2.2 договору у випадку якщо сума коштів, перерахованих Замовником у рахунок пайового будівництва, буде перевищувати фактичну вартість будівництва, виконавець зобов'язується компенсувати зазначену суму своєю додатковою площею, вартість якої буде відповідати сумі переплати. У зв'язку з тим, що [PERSON] відповідно до умов договору про сумісну діяльність отримано суму у розмірі 100000 гривен та його вклад трудовою участю при реконструкції будинку є незначним, тому [PERSON] претендує на повернення та погашення вказаної суми [PERSON] з урахування його трудового вкладу у спільну діяльність при будівництві, яка буде вважатися виплатою його грошової компенсації відповідно до умов договору про сумісну діяльність. На цей час [PERSON] виконала всі умови договору, тому до неї за умовами договору повинні перейти майнові права на житловий будинок, що знаходиться [ADDRESS], загальною площею 332,6 кв.м., житловою площею 186,1 кв.м., підсобною площею 146, 5 кв.м., розташований на земельній ділянці розміром 0,0200 га, та [PERSON] повинен передати їй цей об'єкт за актом приймання-передачі для подальшого оформлення свідоцтва на право власності. Положення щодо захисту права власності поширюються також на особу, яка хоч і не є власником, але володіє майном на праві повного господарського відання, оперативного управління, довічного успадковування володіння або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором. Ця особа має право на захист свого володіння також від власника. Володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом. Відповідно до статті 334 Цивільного Кодексу України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв'язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов'язання доставки. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Згідно статті 876 Цивільного Кодексу України власником об'єкта будівництва або результату інших будівельних робіт є замовник, якщо інше не передбачено договором. Відповідно до ч.1 ст.331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва \створення майна. На цей час будівельні роботи закінчені в повному обсязі, після реконструкції житловий будинок, розташований [ADDRESS], загальною площею 332,6 кв.м., житловою площею 186,1 кв.м., підсобною площею 146, 5 кв.м., розташований на земельній ділянці розміром 0,0200 га, є капітальною будівлею виконаною за власні кошти позивачки та відповідно з проектом реконструкції і технічним паспортом повністю відповідає вимогам ДБН. У 2008 році Приватним підприємством «Дельта-Консалтінг» проведено обстеження індивідуального житлового будинку (літ. А), розташованого на присадибній ділянці [ADDRESS] та виготовлений висновок про технічний стан, можливості збереження та експлуатації житлового будинку, розташованого [ADDRESS] від 21 серпня 2008 року, у висновках якого зазначається, що результати проведеного обстеження свідчать про те, що технічний стан об'єкта обстеження - житлового будинку - слідує охарактеризувати як «добре» із середньозваженим фізичним зносом конструкцій, елементів та деталей до 5 %. При обстеженні несучих та огороджуючих конструкцій житлового будинку видимих дефектів та пошкоджень не виявлено. Обстеження та вибір очне викриття конструкцій показало, що якість виконаних робіт з будівництва обстеженої будівлі можна охарактеризувати як «добре». Аналіз отриманих при обстеженні результатів та обмірів показало, що конструктивні рішення обстежуваного житлового будинку задовольняють вимогам діючих нормативних документів (Сніп 3.03.01-87 «Несучі та огороджуючі конструкції») та забезпечують їх надійність. Об'ємно-планувальне рішення житлового будинку задовольняє вимогам нормативніх документів (ДБН В.2.2.-15-05 «Житлові будівлі. Загальні положення») та забезпечує експлуатаційну придатність будівлі згідно з його функціональним призначенням. Обладнання інженерних мереж дослідженої будівлі передбачено відповідно з його діючими нормами та забезпечує нормальні санітарно-гігієнічні умови експлуатації. Результати дослідження показали, що збудоване на території присадибної ділянки по вул. Червоні зорі, 37 будівля індивідуального житлового будинку (літ. «А») може бути збережено та експлуатуватися згідно із своїм функціональним призначенням. Після проведеної реконструкції, згідно даних технічного паспорту, виготовленого КП «Одеське міське БТІ та РОН», котрі повністю відповідають розмірам зазначеними у висновку про технічний стан і можливість збереження реконструкції та подальшої експлуатації житлового будинку, розташованого [ADDRESS], відповідають наступним вимогам будівельних норм та правил, що висуваються до жилих будинків, являється закінченім об'єктом будівництва, який слід прийняти в експлуатацію. Згідно з ДБН А.3.1-3-94 прийняття в експлуатацію завершених будівництвом об'єктів, можливо при наявності архітектурно-планувального завдання і технічних умов. (дозвіл інспекції ДБК). Оскільки, у позивачки відсутній дозвіл інспекції ДБК, то визнання права власності на вищенаведений об'єкт нерухомості можливо тільки рішенням суду. Крім того, у відповідності до ДБН А.3.1-3.94 закінчені об'єкти будівництва слід прийняти в експлуатацію. Діючим законодавством передбачено введення в експлуатацію нерухомості, а саме ч. 3 ст. 18 Закону України від 16.11.1992 р. № 2780 „Про основи містобудування" та ст. 4 Закону України від 20.05.1999 г. № 687 "Про архітектурну діяльність". Згідно ст.10 Закону України „Про архітектурну діяльність” будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта нерухомості здійснюється у відповідності з затвердженою проектною документацію, державними стандартами, нормами та правилами, місцевими правилами забудови населених пунктів. Вирішуючи спори, пов'язані з правом власності, суд виходить з того, що підтвердженням наявності такого права можуть бути документи, що фіксують, підтверджують і оформлюють безпосередньо самі юридичні факти, на підставі яких у власника виникає (до нього переходить) право власності. Згідно з ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст.331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва \створення майна\. Відповідно до пункту 5 статті 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Також виходячи із частини 5 статті 373 власник земельної ділянки може використовувати на свій розсуд все, що знаходиться над і під поверхнею цієї ділянки, якщо інше не встановлено законом та якщо це не порушує прав інших осіб. Власник земельної ділянки відповідно до частини 1 статті 375 ЦК України має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Згідно частини 2 статті 375 ЦК України власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Згідно Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень”, що регулює відносини, пов'язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обмежень та правочинів щодо нерухомості, до правовстановлюючих документів, якими є судове рішення, відносяться рішення, якими за результатами розгляду справи у позовному провадженні або в порядку окремого провадження у відповідності з положенням глави 33 Цивільно-процесуального кодексу України у резолютивній частині визнано право власності на об'єкт нерухомості за конкретним суб'єктом. Так , у п. 6.1. Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Мін'юсту України від 7 лютого 2002 р. № 7/5 (з наступними змінами і доповненнями) однією з підстав для оформлення права власності на нерухоме майно вказано договір про пайову участь, що за своїм змістом фактично є тотожним поняттям договору про спільну діяльність. Свою позицію з цього приводу Міністерство Юстиції України виклало у листі від 14 грудня 2005 року №19-1-247, де насамперед міститься посилання на статтю 328 Цивільного процесуального кодексу України - право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як слідує з вище наведеного, [PERSON], на думку суду, набула на житловий будинок, що знаходиться [ADDRESS] загальною площею 332,6 кв.м., житловою площею 186,1 кв.м., підсобною площею 146, 5 кв.м., розташований на земельній ділянці розміром 0,0200 га, у встановленому законом порядку права власності, виконала всі вимоги передбачені діючим законодавством у сфері містобудування, але в зв'язку з неузгодженістю дій відповідних служб органів місцевого самоврядування не змогла завершити останній етап-здати об'єкт в експлуатацію і згідно чинного законодавства за нами повинно бути визнано право власності на це майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved