Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-17 00:00:00

Відповідачка, її представник, позовні вимоги [PERSON] не визнали, проти їх задоволення заперечують, пояснили, що виходячи з положень ЗУ „Про приватизацію державного житлового фонду”, право власності на квартиру [ADDRESS] було оформлено на 2 особи - [PERSON] та [PERSON], які за своє життя будь-яким чином належним їм майном не розпорядилися. Оскільки від фактичних шлюбних відносин із [PERSON] відповідачка має неповнолітнього сина, вона вважає, що він є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька і має право на визнання за ним права власності на Ѕ частину нерухомості, що належала [PERSON] Крім того, оскільки після смерті [PERSON] також відкрилася спадщина на належну їй Ѕ частину нерухомості, відповідачка вважає, що в порядку ч. 1 ст. 1266 ЦК України неповнолітній [PERSON] має право на ј частину з її частки квартири. Відповідачка за зустрічним позовом - [PERSON], її представники, позовні вимоги не визнали, вважають їх заявленими безпідставно, оскільки всі витрати на поховання як [PERSON], так і [PERSON], та подальшого утримання квартири несли батьки позивачки, [PERSON] прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, як спадкоємець першої черги після смерті матері, яка в свою чергу з тих самих підстав прийняла спадщину після смерті сина - [PERSON] на ј частину квартири з Ѕ частки нерухомості. Після смерті батька позивачка є спадкоємицею першої черги у зв'язку із чим вона у сукупності має право на ѕ частини спірної нерухомості. Треті особи - КП „Ренійське БТІ”, Ренійська районна державна нотаріальна контора будь-яких заперечень з приводу спору не надали, просили розглянути справу у відсутності їх представників. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про народження [PERSON]; копія свідоцтва про смерть [PERSON] - помер [INFO]р.; копія свідоцтва про смерть [PERSON] - померла [INFO]р.; копія свідоцтва про смерть [PERSON] - помер [INFO]р.; копія домової книги; копії приватизаційних платіжних доручень від 28.02.2000р. на ім'я [PERSON] і [PERSON]; копія свідоцтва на житло від 15.02.2000 р. [NUMBER]; копія технічного паспорту на квартиру [ADDRESS]; копії довідок про витрати на поховання; копії квитанцій про сплату за комунальні послуги; копія свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.11.2007р.; копія свідоцтва про народження [PERSON]; копія свідоцтва про шлюб [PERSON] з [PERSON]; копія витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі; оригінали розрахункових книжок про сплату за комунальні послуги. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка [PERSON] є донькою [PERSON] Згідно свідоцтва [NUMBER] про право власності на житло від 15.02.2000 р. бабусі позивачки - [PERSON] та дядькові позивачки - [PERSON] на праві власності у рівних частках належала квартира [ADDRESS], тобто кожному - по Ѕ частині нерухомості. [PERSON] та [PERSON] рахувалися прописаними та мешкали на вищевказаній житловій площі. [INFO]р. [PERSON] помер. Оскільки на той час бабуся позивачки була у похилому віці, важко хворіла, батьки позивачки понесли всі витрати по похованню [PERSON] [INFO]р. померла [PERSON] Оскільки в останні роки життя вона потребувала стороннього догляду у зв'язку характером захворювання, батько позивачки, як син, доглядав її, надавав необхідну допомогу, купував ліки. Після смерті [PERSON] батьки позивачки понесли всі витрати по організації її поховання, виконали необхідні поминальні обряди. За життя ні бабуся, ні дядько позивачки будь-яким чином належним їм майном не розпорядилися, заповіту не залишили. Як з'ясувалося пізніше, за життя [PERSON] перебував у фактичних шлюбних відносинах із [PERSON], у період яких в них 01.12.2002р. народився син [PERSON] У встановлений законом строк батько позивачки - [PERSON] звернувся до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини на майно померлої матері - [PERSON] Оскільки, згідно із правовстановлюючим документом про право власності, [PERSON] належала Ѕ частина квартири, батькові позивачки 01.01.2006р. було видане свідоцтво про право на спадщину за законом в межах належної їй частки нерухомості. [INFO]р. [PERSON] помер. Позивачка у встановлений законом строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, внаслідок чого їй 06.11.2007р. було видане свідоцтво про право власності на спадщину за законом - на Ѕ частину спірної квартири, що раніше належала її батькові. Позивачка вважає, що після смерті [PERSON] спадщину на належну йому долю нерухомості (1/2 частину) мали право прийняти матір померлого - [PERSON] та син померлого - [PERSON], [PERSON] прийняла її в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, однак не встигла оформити її юридично, і у зв'язку з цим, після її смерті [PERSON] мав право і на ј частину квартири з Ѕ частки, що належала за життя його братові, і вона (позивачка) в свою чергу, як спадкоємиця після смерті батька, має теж на неї право. У зв'язку із вищенаведеним, позивачка вважає, що її батько фактично прийняв спадщину на ј частину квартири з частки [PERSON], що залишилася після померлої [PERSON], однак за своє життя, не зміг оформити її за незалежними від нього обставинами, і вона має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, показання свідків [PERSON], [PERSON], вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Згідно вимог ст. 1270 ЦК України 2003р. для прийняття спадщини встановлюється строк - шість місяців, який обчислюється з моменту відкриття спадщини. Ст. 1272 ЦК України передбачає, що якщо спадкоємець протягом вищезгаданого терміну не подав заяви про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Крім того, ч. 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що якщо спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, він вважається таким, що прийняв спадщину, якщо не заявив про відмову від неї. Таким чином, після смерті [PERSON] спадкоємцями першої черги були: матір [PERSON] та неповнолітній син [PERSON] Згідно із ч. 4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня особа вважаються такими, що прийняли спадщину. Отже, [PERSON] прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, а неповнолітній [PERSON] - в порядку ч. 4 ст. 1268 ЦК України і, таким чином, їм фактично стали належати по ј частині спірної квартири з частки, що належала [PERSON] Ні [PERSON], ні [PERSON] не оформили належним чином спадок. У зв'язку із цим, при зверненні батька позивачки за прийняттям спадщини вже після смерті [PERSON], державним нотаріусом при видачі свідоцтва про право власності за законом на Ѕ частину спірної квартири, що належала померлій, до обсягу спадкового майна не була включена ще ј частина квартири, щодо якої вона прийняла спадщину фактично. Відповідно до вимог ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України 2003р. спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцю з моменту відкриття спадщини. Таким чином, прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку воля бабусі позивачки, потім - батька позивачки, після його смерті - самої позивачки, як спадкоємців першої черги, була виражена у їх діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном (догляд за квартирою, сплата витрат по її утриманню та т.і.). Фактичне управління та володіння спадковим майном є одним із способів прийняття спадщини, такі відповідні дії дають підстави вважати, що спадкоємець відноситься до спадкового майна як до своєї власності. Прийнята спадщина вважається власністю спадкоємця з моменту її відкриття, тобто він має право користуватися та управляти таким майном, але без встановлення права власності на спадщину, не може розпоряджатися майном. Т.ч., факт прийняття спадщини бабусею позивачки після смерті [PERSON], батьком позивачки після смерті [PERSON], позивачкою після смерті батька знайшов своє належне підтвердження в ході розгляду справи. З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивачки щодо визнання за нею права власності на ј частину квартири. Що стосується вимог зустрічного позову, то суд вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, оскільки після смерті [PERSON] [PERSON], діюча від імені та в інтересах неповнолітнього [PERSON], у передбачений законом строк не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини в межах частки, належної [PERSON] Доказів прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] суду не надано, в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України вона неповнолітнім також не прийнята. Копія витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 04.10.2005р. стосується спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON], тому вона не може братися судом до уваги в якості доказу викладених [PERSON] доводів. Крім того, як пояснювала сама [PERSON], допитані свідки, після смерті [PERSON] вона не брала участі в організації його поховання, а про смерть [PERSON] взагалі дізналася після спливу певного часу. За життя [PERSON], [PERSON], за квартирою рахувалися борги по сплаті за комунальні послуги, за них розплачувалася [PERSON], потім [PERSON] разом із [PERSON], [PERSON] не приймала участі в утриманні квартири. Таким чином, у суду відсутні підстави, за якими слід задовольнити зустрічні позовні вимоги.

Outcome: approved