Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання спільної з відповідачем неповнолітньої дитини - сина[PERSON], [INFO] року народження, у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку відповідача щомісячно, посилаючись на те, що знаходилась з ним у зареєстрованому шлюбі з 26 листопада 1999 року по 31 березня 2008 року, коли їхній шлюб булл розірвано. Син проживає з нею та знаходиться на її утриманні, при цьому відповідач в добровільному порядку не допомагає матеріально утримувати дитину. Середньомісячна заробітна плата відповідача є незначною і складає близько 800 гривень, тому вона просить стягнути з нього аліменти в примусовому порядку у розмірі 1/3 частини від його заробітку на утримання дитини, оскільки така сума аліментів щомісячно буде достатньою для забезпечення фізичного та духовного розвитку сина, який ходить до школи і йому потрібні нормальні харчування, одяг, книжки, іграшки, підручники та інші речі, а відповідач зобов'язаний та має можливість її надавати. У судовому засіданні позивачка позов про стягнення аліментів на утримання дитини підтримала та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання спільного сина в примусовому порядку у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку, оскільки їй самій важко утримувати дитину, так як це тягне значні матеріальні витрати в сумі близько 500-600 гривень щомісячно, в тому числі на придбання одягу в сумі 150-200 гривень, канцтоварів та ліків в сумі близько 100 гривень, на харчування вдома та у школі - близько 350 гривень, на проїзд 40 гривень, а відповідач після припинення сімейно-шлюбних відносин хоч і допомагає матеріально утримувати спільну дитину, але допомогу надає фактично незначну. Він іноді забирає сина до себе та купує йому іграшки та солодощі, але в іншій частині матеріального забезпечення неповнолітній син повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання спільної дитини, але був не згоден з розміром аліментів, вважаючи, що з нього мають стягуватись аліменти на утримання сина у розмірі ј частини від його прибутків для забезпечення його нормальної життєдіяльності, оскільки його середньомісячна заробітна плата складає не більше, ніж 800 гривень, пояснивши, що по мірі можливості буде допомагати позивачці в утримані сина ще й у добровільному порядку. Також просив суд врахувати той факт, що в нього на утриманні знаходиться неповнолітня дитина від іншого шлюбу, на утримання якої з нього стягуються аліменти згідно рішення суду. Суд, заслухавши сторони, дослідивши надані сторонами письмові докази по справі в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку, що позов про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного: згідно ст. 180-183 СК України батьки зобов'язані матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідач є батьком неповнолітнього сина[PERSON], [INFO] року народження (а.с.3), який народився у позивачки в період шлюбу з відповідачем, який було розірвано згідно рішення суду від 12 березня 2008 року (а.с.4), та який згідно довідки Солонянської селищної ради проживає разом з позивачкою (а.с.5) та знаходиться на її утриманні. Після розірвання шлюбу сторони однією сім'єю не проживають та не ведуть спільне господарство. Відповідач в даний час в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини позивачці практично не надає, іноді забирає дитину до себе та купує йому іграшки та солодощі, що свідчить про те, що його участь в матеріальному утриманні дитини є незначною, оскільки є меншою, ніж встановлений ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на утримання однієї дитини щомісячно, а відповідач з урахуванням його прибутків може надавати таке утримання в більшому розмірі, в зв'язку з чим аліменти необхідно стягнути з відповідача в примусовому порядку від дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття, оскільки права та обов'язки кожного з батьків є рівними за законом. При визначенні розміру аліментів, суд відповідно до ст.182 СК України враховує матеріальне становище платника аліментів, який працює і отримує прибутки у вигляді заробітної плати, середньомісячний розмір якої згідно довідки про прибутки складає 1076 гривень щомісячно, в нього на утриманні знаходиться неповнолітня дитина від іншого шлюбу, на яку він сплачує аліменти згідно постанови суду від 18 серпня 1998 року (а.с.14), стану здоров'я, віку та потреб дитини, можливість утримувати дитину працездатною позивачкою, яка в даний час працює та отримує заробітну плату, середньомісячний розмір якої складає 1301 гривню, та вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі ј частини від усіх його доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття, оскільки права та обов'язки кожного з батьків є рівними за законом, відмовивши в задоволенні іншої частини позову. Будь-яких інших доказів в підтвердження передбачених ст.182 Сімейного кодексу України обставин на підтвердження матеріального стану та стану здоров'я як відносно дитини, так і відносно відповідача, а також розміру витрат позивачки на утримання дитини суду не надано. Крім цього, в зв'язку з задоволенням позову, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір та витрати по оплаті витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи, оскільки позивачка при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved