Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом в якому зазначив, що [INFO] року помер його рідний брат [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з домоволодіння [ADDRESS] . Зазначене домоволодіння померлий придбав в 1961 році, але через те, що будинок був старий, він на його місці збудував новий. Але новий будинок не був належним чином зданий до експлуатації. Крім того, позивач зазначив, що спадкоємців першої черги немає. Він та ще одна рідна сестра ( [PERSON] ) є спадкоємцями другої черги. Але [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини на користь [PERSON] , який померлому являється племінником. Таким чином, позивач вважає, що він є єдиним спадкоємцем і просить визнати за ним право власності на домоволодіння [ADDRESS] в порядку спадкування після [PERSON] та зобов’язати ХД БТІ зареєструвати паво за ним право власності. [PERSON] звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що він є племінником [PERSON] та з 2002 року проживає в його будинку. Вважає себе таким, що прийняв спадщину після смерті [PERSON] за правом представлення відповідно до ч. 3 ст. 1266 та ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживав з покійним і йому належить 2/3 частини спадкового майна, яке в цілому складається з вищезазначеного домоволодіння, автомобіля ВАЗ 21011, 1978 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] . Так як у померлого своїх дітей не було, він вважав позивача своїм сином та завжди обіцяв залишити все майно йому. За життя [PERSON] , його брат [PERSON] обіцяв не претендувати на спадкове майно, а тому запевнив брата, що складати заповіт немає потреби, але в межах 6 місячного строку після його смерті звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Позивач вважає, що [PERSON] такими своїми умисними діями перешкоджав спадкодавцю скласти заповіт на його користь, а тому, в порядку ч. 2 ст. 1224 ЦК України повинен бути усунений від права на спадкування. На підставі викладеного просить усунути [PERSON] від права на спадкування та визнати за ним право власності на спадкове майно, а саме: на домоволодіння [ADDRESS] , автомобіль ВАЗ 21011, реєстраційний номер [NUMBER] та вклади в банківських установах. Зазначені вище позови, ухвалою від 01.10.2008 року, були об’єднанні для розгляду в одному провадженні. За заявою представника відповідача, позов в частині зобов’язання ХД БТІ зареєструвати паво власності був залишений без розгляду. В судовому засіданні представник [PERSON] підтримав свій позов в повному обсязі. Просив позов задовольнити по викладеним в ньому підставам. Позов [PERSON] не визнав, просив залишити його без задоволення. [PERSON] та його представник позов [PERSON] не визнали. Свій позов підтримали в повному обсязі, просили його задовольнити по викладеним в ньому підставам. Представник Херсонської міської ради в судове засідання не з’явився, від нього надійшло клопотання про розгляд справи без його участі. Заслухавши осіб, які беруть участь у справі та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі, а позов [PERSON] підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав. Так судом було встановлено, що [INFO] року помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з домоволодіння [ADDRESS] та автомобіля ВАЗ 21011, реєстраційний номер [NUMBER] . Із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернувся [PERSON] , який є рідним братом померлого. [PERSON] , яка є рідною сестрою померлого, подала до нотаріальної контори заяву в якій відмовилася від прийняття спадщини на користь [PERSON] , який є племінником покійного. Сам же [PERSON] до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не звертався, оскільки вважав себе таким, що прийняв спадщину так як з 2002 року і на момент смерті [PERSON] проживав з ним. Встановлені судом факти сторонами по справі не оспорювалися та підтверджуються: свідоцтвом про смерть [PERSON] ; заявою [PERSON] до нотаріальної контори від 30.08.2007 року; заявою [PERSON] від 13.09.2007 року; свідоцтвами про народження [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] [PERSON] проживає в буд. [ADDRESS] з вересня 2002 року, про що свідчить довідка за № 91. видана головою квартального комітету Комсомольського виконкому районної у м. Херсоні ради. Відповідно до ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. В ст. 1258 ЦК України зазначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Оскільки судом встановлено, що про своє право на спадщину заявили лише [PERSON] та [PERSON] , то вони мають право на спадкування почергово. У другу чергу право на спадкування за законом, відповідно до ст. 1262 ЦК України, мають рідні брати та сестри спадкодавця..., тобто [PERSON] . [PERSON] є спадкоємцем п’ятої черги, відповідно до ст. 1265 ЦК України. Тому виходячи з принципу почерговості прийняття спадщини, суд встановив, що єдиним спадкоємцем, який має право на спадщину є [PERSON] , оскільки спадкоємців попередньої черги не має, він не був усунутий від права на спадкування та в 6 місячний термін звернувся з заявою про прийняття спадщини. [PERSON] мав би право на спадкування лише у разі неприйняття спадщини спадкоємцями попередніх черг. Суд вважає, що вимога [PERSON] про усунення [PERSON] від права на спадкування є необгрунтованою та задоволенню не підлягає з наступних підстав. Так в обгрунтування підстав для усунення від права на спадкування [PERSON] , [PERSON] посилається на те, що за життя [PERSON] , його брат [PERSON] запевняв покійного, що він не буде претендувати на його майно і все залишиться [PERSON] . В присутності свідків, [PERSON] також неодноразово повідомляв, що все своє майно він залишає [PERSON] Позивач вважає, що такими своїми заявами, [PERSON] , умисно перешкоджав спадкодавцеві скласти заповіт і цим сприяв виникненню у нього права на спадкування. Суд не приймає такі пояснення до уваги, оскільки такі дії [PERSON] не можна розцінювати, як умисне перешкоджання в складанні заповіту. До таких умисних дій можливо було б віднести: ізоляція особи, позбавлення її можливості, користуватися телефоном тощо. Крім того, [PERSON] не мав можливості вчиняти такі дії, оскільки він є людиною похилого віку та проживає в м. Миколаєві. [PERSON] маючи намір та бажання скласти заповіт, мав можливість це зробити в будь який час. До того ж, [PERSON] , який проживав з [PERSON] в одному будинку та користувався його автомобілем, міг би посприяти покійному в цьому питанні. Будь яких інших доказів того, що [PERSON] перешкоджав [PERSON] в складані заповіту суду надано не було. Суд також не приймає до уваги пояснення представника [PERSON] , про те, що останній має право на спадкування за правом представлення, відповідно до ст. 1266 ЦК України, оскільки вони є безпідставними. Так в ч. 3 ст. 1266 ЦК України зазначено, що племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Мати позивача [PERSON] [PERSON] , яка була також рідною сестрою [PERSON] , померла [INFO] року, про що свідчить свідоцтво про її смерть. Тому вона не може бути спадкоємцем [PERSON] і [PERSON] не може претендувати на спадкування за правом представлення. [PERSON] є власником домоволодіння [ADDRESS] , відповідно до договору купівлі-продажу від 27.04.1961 року. В технічному паспорті на житловий будинок за цією адресою від 11.10.2007 року зазначено, що всі споруди на земельній ділянці є самовільними. Це підтверджує той факт, що за своє життя [PERSON] на місці старого будинку побудував новий. Відповідно до ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно. яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Земельна ділянка за [ADDRESS] була виділена рішенням міськвиконкому від 07.01.1954 року. На земельній ділянці існують наступні споруди: житловий будинок під літ „А”, загальною площею 64,1 м.кв.; гараж літ „Б”; сарай літ „В”; дворова вбиральня літ „Г”; водопровід № 1; огорожа № 2,3 та мостіння – І. Згідно висновку експерта від 10.10.2008 року за № 183, житловий будинок під літ „А”, відповідає вимогам ДБН В.2.2-15-2005 ”Жилые здания. Основные положения”. Розташування господарських споруд відповідає вимогам ДБН 360-92** «Планировка и застройка городских и сельских поселений». Житловий будинок та господарські споруди права та інтереси інших осіб не порушують. Зазначене свідчить, що якби [PERSON] був живий за ним можливо було б визнати право власності на самочинне будівництво. Але оскільки він помер, суд вважає, що таке право, відповідно до ст. 1218 ЦК України, набув його спадкоємець [PERSON] Тому позов про визнання за [PERSON] право власності на самочинне будівництво в порядку спадкуванню підлягає задоволенню.

Outcome: approved