Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-10 00:00:00

Рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 8 липня 2008 року задоволено позов прокурора Чернігівської області в інтересах Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та визнано недійсним трудовий договір укладений 2 жовтня 2007 року між суб'єктом підприємницької діяльності-фізичною особою [PERSON]та [PERSON]. В апеляційних скаргах [PERSON] та СПД [PERSON] просять скасувати зазначене рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального права та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін та прокурора, перевіривши доводи скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги відповідачів [PERSON] та СПД [PERSON] належать до задоволення, рішення суду підлягає скасуванню у зв'язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального права. За матеріалами справи встановлено, що [PERSON] відповідно до наказу від 2 жовтня 2007 року за № 01 прийнята на роботу на посаду маркетолога до суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи [PERSON] з 2 жовтня 2007 року, трудовий договір укладено у письмовій формі відповідно до п.6 ч.1 ст.24 КЗпП України та 5 жовтня 2007 року зареєстровано у службі зайнятості відповідно до ст.24-1 КЗпП України. Трудовим договором та наказами від 2 жовтня 2007 року за № 1 та № 2 визначено умови оплати праці, робочого часу та часу відпочинку, які не суперечать чинному трудовому законодавству та не погіршують становище працівника у порівнянні з законодавством України про працю. Задовольняючи позов про визнання трудового договору недійсним, суд дійшов висновку, що сторони хоча і уклали трудовий договір проте не мали наміру створення наслідків, які обумовлювалися трудовим договором, такий договір є фіктивним і відповідно до ст.ст.203,234 ЦК України є недійсним. Однак суд першої інстанції, застосувавши норми цивільного законодавства, дійшов неправильного висновку. Відповідно до ст.1 ЦК України цивільним законодавством особисті немайнові та майнові відносини(цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванню однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом. По справі встановлено, що між сторонами було укладено саме трудовий договір, на що зокрема посилалися у позовній заяві прокурор і позивач, і відповідно до ст.3, ст.4 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами регулюються законодавством про працю, яке складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього і застосування норм цивільного законодавства до трудових відносин є недопустимим, а оскільки чинне трудове законодавство України взагалі не передбачає підстав для визнання трудового договору недійсним у суду першої інстанції не було правових підстав для визнання зазначеного трудового договору недійсним Посилання у прокурора та позивача на занадто великий розмір оплати праці, на невиконання працівником трудових обов'язків також не дають правових підстав для визнання недійсним трудового договору оскільки трудовим законодавством встановлено тільки мінімальний розмір оплати праці і не обмежується верхня межа заробітної плати, а невиконання трудових обов'язків працівником відповідно до трудового законодавства може бути за певних умов підставою для застосування до працівника дисциплінарного стягнення у т.ч. і припинення трудового договору(звільнення з роботи) за ініціативою власника підприємства, установи, організації, застосування інших заходів впливу, передбачених трудовим законодавством, але не підставою для визнання недійсним трудового договору. За обставин, коли суд першої інстанції неправильно визначив право стосунки між сторонами та неправильно застосував матеріальний закон, рішення суду не можна визнати законним, таке рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним трудового договору.

Outcome: approved