Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-03 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання спільної з відповідачем неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], у розмірі Ѕ частини усіх видів заробітку відповідача щомісячно, посилаючись на те, що знаходиться з ним у зареєстрованому шлюбі з 23 грудня 1995 року, але на даний час однією сім'єю не проживають. Син проживає з нею та знаходиться на її утриманні, при цьому відповідач в добровільному порядку не допомагає матеріально утримувати дитину. Середньомісячна заробітна плата відповідача є незначною і складає близько 1000 гривень, тому вона просить стягнути з нього аліменти в примусовому порядку у розмірі Ѕ частини від його заробітку на утримання дитини, оскільки така сума аліментів щомісячно буде достатньою для забезпечення фізичного та духовного розвитку сина, якому потрібні нормальні харчування, одяг, книжки, іграшки та інші речі, а відповідач зобовязаний та має можливість її надавати. У судовому засіданні позивачка позов про стягнення аліментів на утримання дитини підтримала та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання спільного сина в примусовому порядку у розмірі Ѕ частини від усіх видів його заробітку, оскільки їй самій важко утримувати дитину, так як це тягне значні матеріальні витрати в сумі близько 1500 гривень щомісячно, а відповідач після припинення сімейно-шлюбних відносин хоч і допомагає матеріально утримувати спільну дитину, але допомогу надає фактично незначну в розмірі 200 гривень щомісячно. Він також частково компенсував витрати на лікування та відпочинок дитини в літній період року, але в іншій частині матеріального забезпечення неповнолітній син повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання спільної дитини, але був не згоден з розміром аліментів, вважаючи, що з нього мають стягуватись аліменти на утримання сина у розмірі ј частини від його прибутків для забезпечення його нормальної життєдіяльності, оскільки його матеріальне забезпечення становить не більше, ніж 700 гривень щомісячно, пояснивши, що по мірі можливості буде допомагати позивачці в утримані сина ще й у добровільному порядку, а до звернення позивачки з позовом до суду щомісячно надавав їй матеріальну допомогу на утримання сина у розмірі 200 гривень щомісячно та частково компенсував їй витрати на його лікування та літній відпочинок. Інших утриманців не має, але в даний час змушений матеріально допомогати своєму братові, який є інвалідом за станом здоров'я. Суд, заслухавши сторони, дослідивши надані сторонами письмові докази по справі в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку, що позов про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного: згідно ст. 180-183 СК України батьки зобов'язані матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідач є батьком неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.3), який народився у позивачки в період шлюбу з відповідачем, що був зареєстрований 23 грудня 1995 року згідно актового запису №227 по відділу РАГС Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.3), та який згідно довідки Солонянської селищної ради проживає разом з позивачкою (а.с.5) та знаходиться на її утриманні. Сторони однією сім'єю не проживають та не ведуть спільне господарство, оскільки з січня 2006 року припинили сімейно-шлюбні відносини. Відповідач в даний час в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини позивачці надає в розмірі 200 гривень щомісячно та частково приймав участь у витратах на лікування та літній відпочинок сина, що свідчить про те, що його участь в матерільному утриманні дитини є незначною, оскільки є меншою, ніж встановлений ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на утримання однієї дитини щомісячно, а відповідач з урахуванням його прибутків може надавати таке утримання в більшому розмірі, в зв'язку з чим аліменти необхідно стягнути з відповідача в примусовому порядку від дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття, оскільки права та обов'язки кожного з батьків є рівними за законом. При визначенні розміру аліментів, суд відповідно до ст.182 СК України враховує матеріальне становище платника аліментів, який працює і отримує прибутки у вигляді заробітної плати, середньомісячний розмір якої згідно довідки про прибутки складає 1587 гривень щомісячно, відсутність інших утриманців, стану здоров'я, віку та потреб дитини, можливість утримувати дитину працездатною позивачкою, яка в даний час працює без відповідного оформлення трудових відносин, та вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини від усіх його доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття, оскільки права та обов'язки кожного з батьків є рівними за законом, відмовивши в задоволенні іншої частини позову. Будь-яких інших доказів в підтвердження передбачених ст.182 Сімейного кодексу України обставин на підтвердження матеріального стану та стану здоров'я як відносно дитини, так і відносно відповідача, а також розміру витрат позивачки на утримання дитини суду не надано. Крім цього, в зв'язку з задоволенням позову, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір та витрати по оплаті витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи, оскільки позивачка при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved