Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-15 00:00:00

31 липня 2008 року представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення оплати за договором купівлі-продажу отриманої товарної продукції та судових витрат, посилаючись на те, що згідно відкритого особистого рахунку побутового абонента № 900061 на підставі договору про користування електричною енергією, побутовий абонент [PERSON] яка мешкає за адресою: [ADDRESS] де вона використовує електроенергію для власних побутових потреб. Станом на 01 липня 2008 року заборгованість по сплаті за використану електроенергію склала 163 грн. 94 коп. В зв'язку з викладеним представник позивача звернувся до суду і просить стягнути з відповідача вартість використаної ним електроенергії в сумі 163 грн. 94 коп., а також судові витрати в розмірі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 гривень. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та прохав стягнути з відповідача по справі вартість використаної ним електроенергії в сумі 163 грн. 94 коп., судові витрати в розмірі 51 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 гривень. Крім того, представником позивача подано письмову заяву про стягнення з відповідача понесені позивачем витрати за розміщенні судового оголошення про виклик до суду відповідача по справі у розмірі 450 гривень. Відповідачка [PERSON], у жодне судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила, тоді про час та місце слухання справи, повідомлена своєчасно та належним чином - через засіб масової інформації, а саме: через газету «[INFO]», що відповідає вимогам «Переліку друкованих засобів масової інформації місцевої сфери розповсюдження, в яких у 2007 році розміщуються оголошення про виклик до суду відповідача, третіх осіб, свідків, місце фактичного проживання (перебування) яких не відоме», затвердженого Розпорядженням Кабінету Міністрів від 29 грудня 2006 року №678-р «Про друковані засоби масової інформації загальної та місцевої сфери розповсюдження, в яких у 2007 році розміщуються оголошення про виклик до суду відповідача, третіх осіб, свідків, місце фактичного проживання (перебування) яких невідоме». Відповідачка викликалася у судове засідання у порядку, передбаченому відповідно до діючого цивільно-процесуального законодавства, однак, зворотні поштові повідомлення повертаються на адресу суду як такі, що не отримані відповідачкою з зазначенням поштовою установою причини не вручення: «будинок порожній» (а.с.№ 16-17). В зв»язку з цим, за клопотанням представника, судом було здійснено запити до адресно-довідкового бюро ГУМВС України в Харківській області та до відділу громадянства і реєстрації фізичних осіб Лозівського МРВ УМВС України в Харківській області для з»ясування місця реєстрації та фактичного місця перебування [PERSON]. У зв»язку з тим, що відсутні відомості про реєстрацію відповідачки [PERSON], на підставі ч.9 ст. 74 ЦПК України, а саме: відповідач місце проживання (перебування) або місцезнаходження якого позивачеві не відоме, викликається до суду через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи, відповідачка [PERSON], була викликана у судове зсідання через засоби масової інформації, про що свідчить наявне в матеріалах справи оголошення в газеті «[INFO]» від 08 жовтня 2008 року (а.с. № 60). Однак, відповідачка не повідомила про причини своєї неявки і не подала заяв про розгляд справи за її відсутності, не було нею подано і заперечень на позовну заяву. Згідно до положення ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідачів, повідомленого належним чином, або причину буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Виходячи з викладеного, зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 16 червня 2006 року, між позивачем та [PERSON], було укладено Договір № 900061 про користування електричною енергією (а.с.№ 5-6). Згідно ст. 1 Договору № 900061 про користування електричною енергією (а.с. № 5-6), укладеного між АК “Харківобленерго” та відповідачем, Енергопостачальник (позивач по справі) бере на себе зобов'язання надійно постачати Споживачеві (відповідачу по справі) електричну енергію у необхідних його обсягах, а споживач бере на себе зобов'язання оплачувати одержану електричну енергію за обумовленими тарифами у термін, передбачений цим договором. Згідно зі ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Уклавши даний договір сторони взяли на себе певні зобов»язання. Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього ж Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Пунктом 11 даного Договору (а.с.№ 5-6) встановлено, що споживач електричної енергії зобов»язується оплачувати спожиту електричну енергію відповідно до умов договору; вносити плату за спожиту електричну енергію відповідно до умов договору. У статті 16 Договору вказано, що розрахунки за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами для населення на підставі фактичних показань приладів обліку. По факту отримання платіжного документа, виписаного Енергопостачальником, оплата здійснюється у термін, обумовлений у платіжному документі. У разі не отримання платіжного документа, плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію, вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця. Крім того, пунктом 20 даного Договору (а.с.№5-6) встановлено: що споживач несе відповідальність за прострочення внесення платежів за електричну енергію. Згідно до ст.67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст.68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартплату та плату за комунальні послуги. [PERSON], взяте на себе зобов'язання за Договором було порушено, внаслідок чого, відповідно до довідки (а.с.№8) встановлено, що остання має перед позивачем заборгованість за використану електричну енергію на суму 163 грн. 94 коп. Відповідно до вимог ст. 11 даного Договору (а.с.№5-6), Споживач електричної енергії зобов'язується: дотримуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про користування електричною енергією, забезпечувати належний технічний стан та безпечну експлуатацію своїх внутрішніх електромереж, електроустановок та побутових електроприладів, забезпечувати збереження приладів обліку і пломб на них у разі розміщення приладу обліку у квартирі або в іншому об'єкті Споживача, вносити плату за спожиту електричну енергію. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами. Вислухавши в судовому засіданні пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за використану електроенергію - законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно до п.6 ч.1 ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідачки на користь позивача витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн. та витрати по оплаті судового збору в сумі 51 гривні. Крім цього відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідачки по справі на користь позивача витрати на розміщення судового оголошення в засобах масової інформації, а саме: в газеті „[INFO]” у розмірі 450 гривень, які додатково були понесені позивачем. Із матеріалів справи вбачається, що позивачем при звернені до суду було понесено витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у судах на суму в 30 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 285 (а.с.№ 2), судовий збір на суму 51 грн. 00 коп. - платіжне доручення № 270 (а.с.№ 1), витрати на розміщення оголошення в газеті на суму 450 гривень - платіжне доручення № 405 (а.с. № 63). На підставі вищевикладеного, суд стягує на користь АК «Харківобленерго» з відповідачки - судовий збір в розмірі 51 гривні 00 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 гривень 00 коп., а також витрати на розміщення оголошення у розмірі 450 гривень.

Outcome: approved