Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просить його задовольнити, посилаючись на те, що 14 жовтня 2006року приблизно о 16 годині під час зіткнення автомобіля ВАЗ - 2102, реєстраційний [NUMBER] під керуванням відповідача з велосипедом під керуванням неповнолітньої доньки позивача, остання отримала тілесні ушкодження середньої важкості, тому потребувала лікування. Завдану матеріальну шкоду у сумі 1097, 44 грн., яка полягає у вартості медпрепаратів, лікуванні в Інституті хірургії та трансплантології у м. Києва - 700 грн., лікування в Харківській лікарні №4, вартість розмов по мобільному зв'язку, вартість проїзду до м. Києва, м. Харкова та у зворотньому напрямку. Моральну шкоду оцінює у 10 000 грн., яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо членів його сім'ї, після зміни позовних вимог, всього - 11097,44 грн. Відповідач позовні вимоги визнав частково, в частині документально підтверджених витрат. Вважає, що, т.я. відповідно до висновків автотехнічної експертизи потерпіла теж порушила Правила дорожнього руху, то її вина у спричинені шкоди теж існує. Суд, дослідивши інші докази, встановив слідуючи обставини та відповідні до них правовідносини. Як вбачається із пояснень сторін та постанови Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 2.07.2007року ( арк. спр. 11) по кримінальній справі за звинуваченням [PERSON] у скоєні злочину, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України, відповідач 14.10.2006року біля 16.00 годин, керуючи автомобілем ВАЗ -2102, [NUMBER], двигався по автодорозі Мерефа - Павлоград у напрямку м. Мерефа Харківської області. В населеному пункті Біляївка Первомайського району, Харківської області в районі ЛЄП №23 відповідач порушив п.п.1.5,2.3, 12.3 Правил дорожнього руху України та скоїв наїзд на [PERSON](доньку позивача(копія свідоцтво про народження (арк. спр. 6), яка керувала велосипедом. Відповідно до оглянутого під час судового розгляду висновку автотехнічної експертизи № 2474 від 10.05.2007року, що знаходиться в матеріалах кримінальної справи за звинуваченням [PERSON] у скоєні злочину, передбаченого ст.286 ч.1 КК України, дії доньки позивача не відповідали п.п.10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України та знаходились з технічної точки зору у причинному зв'язку з даними подіями дорожньо-транспортною пригодою. Як вбачається із змісту вищевказаної постанови суду та пояснень сторін доньки позивача були спричинені середньої важкості тілесні пошкодження. Відповідно до ст. 1187 ч.2 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій основі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Суд, не приймає доводи представника відповідача про те, що матеріальна шкода завдана доньці позивача підлягає зменшенню, або не підлягає відшкодуванню, т.я. спричинена по її вині, оскільки, хоча , згідно до другого абзацу п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992року №6 “Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди” при заподіянні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на його володільця не може бути покладено обов'язок по її відшкодуванню, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, а у випадках передбачених спеціальним законом, - тільки умислу потерпілого. Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого, коли іншого не встановлено законом, розмір належного з володільця джерела підвищеної небезпеки відшкодування має бути зменшений або у відшкодуванні шкоди має бути відмовлено. Але відповідно до ст. 1193 ч.3 ЦК України, вина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, передбачених частиною першою статті 1195 ЦК України, у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на поховання. Так, на підставі ст. 1195ч.1 ЦК України, фізична особа , яка завдала шкоди іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі зобов'язана відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Про що просить в своєму позові позивач. Відповідно до ст. 1199 ч.1 ЦК України, у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров'я малолітньої особи фізична особа, яка завдала цієї шкоди, зобов'язана відшкодувати витрати на її лікування, протезування, постійний догляд, посилене харчування тощо. В підтвердження розміру матеріальної шкоди позивачем були надані слідуючи докази: копія квитанції на оплату добровільного пожертвування на адресу Інституту хірургії та трансплантології на суму 700грн.(арк. спр. 7), довідки вартості тарифу квитків поїздів сполученням від м. Харків до м. Київ, від м. Харків до ст. Біляївка (арк. спр. 8-10) та його пояснення про те, що донька знаходилась на лікуванні у лікувальному закладі в м. Харкові та м. Києві. Суд, приймає доводи представника відповідача про те, що дані докази не підтверджують обставини , що підлягаються доказуванню відповідно до положень п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992року №6 “Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди”, що вказує на те, що шкода заподіяна особі підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою , яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Тому , вважає, що в частині позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди слід відмовити. Що стосується моральної шкоди, то відповідно до ст. 1167 ч.2 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкода завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Щодо посилань представника відповідача про те, що моральна шкода завдана особі може полягати тільки у душевних стражданнях завданих протиправною поведінкою щодо неї особисто, то відповідно до ст. 23 ч.2п.2 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою , крім іншого, відносно членів її сім'ї чи близьких родичів. Як пояснив позивач моральна шкода полягає в тім, що йому дана пригода спричинила душевні страждання у зв'язку з протиправною поведінкою щодо його доньки, обґрунтованих заперечень щодо цього від противної сторони не надійшло. Але суд, вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди, що просить позивач не відповідає вимогам розумності та справедливості, тому підлягає зменшенню до 2000 грн. В порядку ст. 88 ч.3 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судові витрати на користь держави. На підставі ст.ст.23 ч.ч.2, 3, 1187 ч.2, 1193 ч.3, 1195ч.1 ,1199 ч.1 ЦК України,

Outcome: partial