Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-06 00:00:00

Відповідачка до залу судового засідання не з'явилась надала суду заяву в якій зазначила, що позовні вимоги позивача вона визнає у повному обсязі та прохала суд, розглянути справу у її відсутність. Позивач до залу судового засідання не з'явився, надав суду заяву про те, що він на задоволенні позовних вимог наполягає та просить розглянути справу у його відсутність. Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачки та просить суд розірвати шлюб який зареєстровано 19 липня 1986 року між ними у відділі реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського виконавчого комітету, актовий запис № 892. Вимоги мотивовані тим, що приблизно два роки він не мешкає з відповідачкою, не ведуть спільного господарства, не підтримують стосунки. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], 1988 року народження та [PERSON], 1992 року народження, які мешкають із відповідачкою. Їх шлюб та сумісне життя носить формальний характер, вважає, родина розпалась остаточно. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову судове рішення ухвалюється в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Вивчивши матеріали справи, суд встановив, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав: Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 19 липня 1986 року. Від спільного життя мають двох дітей доньку - [PERSON], 1988 року народження та доньку [PERSON], 1992 року народження. З 2006 року вони припинили подружні відносини, не ведуть спільного господарства. Ніхто з них не має наміру відновлювати сім'ю, примирення між ними не можливо. Шлюб носить формальний характер. Відповідач визнає факти, встановлені судом. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, та не порушує прав, свобод і інтересів сторін та інших осіб. Судом встановлено, що неповнолітня дитина, після розірвання шлюбу, буде мешкати з відповідачкою. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, позивач посилається на те, що збереження шлюбу не є приємним для нього і це також суперечить її інтересам та інтересам дитини. Вважаючи, що позивач наполягає на розірвання шлюбу, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам неповнолітньої дитини, а також встановив відсутність між подружжям майнового спору та спору про місце мешкання доньки, суд вважає встановленим, що подальше сумісне життя подружжя та зберігання шлюбу є неможливим. Витрати, пов'язані з реєстрацією розірвання шлюбу в органах реєстрації актів громадського стану, з урахуванням бажання позивача, суд вважає необхідним покласти на позивача. Відповідно до вищезазначеного та

Outcome: approved