Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просить визнати такими, що не відповідають дійсності та ганьблять ділову репутацію ресторану “Ательє” Товариства з обмеженою відповідальністю “Спіріт Альфа” відомості, опубліковані в статті “Ательє понтовое, но довольно бестолковое место с претензией на высокую кухню” в журналі “Афіша” № 5 (352) за 6-12 лютого 2008 року, а саме: - “Ательє понтовое, но довольно бестолковое место с претензией на высокую кухню”; - «Больше посетителей нет, но в Ателье царит легкая неразбериха»; - «Хостесс, ничего не уточняя, проводит в зал, где курят (это выясняется впоследствии). Официант, ничего не спрашивая, приносит чай и кофе сразу, забывает доливать воду в бокалы и сам норовит положить салфетку тебе на колени»; - «Вдобавок ко всему он путает блюда - кладет вилку и нож для рыбы и вместо филе Сен-Пьера с жульеном из овощей, картофельным пюре и соусом Шафран, ставит перед тобой грудинку молодого поросенка, запеченного с шалфеем и карамелизированными яблоками, с соусом Нуазет». В обгрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що відповідачами в журналі “Афіша” № 5 (352) за 6-12 лютого 2008 року було надруковано статтю “Ательє понтовое, но довольно бестолковое место с претензией на высокую кухню”, яка містить недостовірну інформацію, що принижує ділову репутацію позивача, оскільки носить дискредитаційний характер, викладена в образливій формі та формує негативну думку щодо якості послуг, що надаються рестораном. Поширивши таку інформацію, відповідачами були порушені права позивача передбачені Конституцією та Законами України. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов з викладених в ньому підстав та просив позов задовольнити. Представник відповідача ТОВ „КП-Паблікейшнс” та відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали, просили в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що в опублікованій статті містяться лише оціночні судження, які не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, показання свідка [PERSON], яка підтвердила обставини та відомості викладені в оспорюваній статті, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідачами в журналі “Афіша” № 5 (352) за 6-12 лютого 2008 року було надруковано статтю “Ательє понтовое, но довольно бестолковое место с претензией на высокую кухню”, яка містила відомості, котрі позивач просить визнати такими, що не відповідають дійсності та принижують його ділову репутацію, а саме: - “Ательє понтовое, но довольно бестолковое место с претензией на высокую кухню”; - «Больше посетителей нет, но в Ателье царит легкая неразбериха»; - «Хостесс, ничего не уточняя, проводит в зал, где курят (это выясняется впоследствии). Официант, ничего не спрашивая, приносит чай и кофе сразу, забывает доливать воду в бокалы и сам норовит положить салфетку тебе на колени»; - «Вдобавок ко всему он путает блюда - кладет вилку и нож для рыбы и вместо филе Сен-Пьера с жульеном из овощей, картофельным пюре и соусом Шафран, ставит перед тобой грудинку молодого поросенка, запеченного с шалфеем и карамелизированными яблоками, с соусом Нуазет». Стаття 34 Конституції України гарантує кожному право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в іншій спосіб - на свій вибір. Разом з цим, ч. 4 ст. 32 Конституції України кожному гарантує судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Відповідно до ст. 9 Закону України „Про інформацію”, всі громадяни, юридичні особи і державні органи мають право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення та зберігання відомостей, необхідних їм для реалізації ними своїх прав, свобод і законних інтересів, здійснення завдань і функцій. Згідно статті 94 ЦК України, юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті не майнові права, які можуть їй належати. Стаття 47 Закону України “Про інформацію” визначає, що відповідальність за порушення законодавства про інформацію несуть особи, винні у вчиненні таких порушень, як поширення відомостей, що не відповідають дійсності, ганьблять честь і гідність особи. Водночас ст. 47-1 вказаного закону передачає, що ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема вживання гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Позивач вважає, що поширенням оспорюваної інформації принижено його ділову репутацію, з чим погодитись не можливо, з огляду на те, що дослідивши поширену інформацію в цілому та фрагменти інформації в їх системному зв'язку, вбачається, що поширені відомості, а саме: “Ательє понтовое, но довольно бестолковое место с претензией на высокую кухню”; «Больше посетителей нет, но в Ателье царит легкая неразбериха»; «Хостесс, ничего не уточняя, проводит в зал, где курят (это выясняется впоследствии). Официант, ничего не спрашивая, приносит чай и кофе сразу, забывает доливать воду в бокалы и сам норовит положить салфетку тебе на колени» є оціночними судженнями автора в яких він висловлює свою суб`єктивну думку стосовно послуг, які надаються позивачем, а тому заявлені вимоги щодо визнання даних відомостей недостовірними і такими, що принижують ділову репутацію позивача, задоволенню не підлягають. Натомість, під час розгляду справи, встановлено, що інша частина поширених відомостей, зокрема: «Вдобавок ко всему он путает блюда - кладет вилку и нож для рыбы и вместо филе Сен-Пьера с жульеном из овощей, картофельным пюре и соусом Шафран, ставит перед тобой грудинку молодого поросенка, запеченного с шалфеем и карамелизированными яблоками, с соусом Нуазет» не відповідає дійсності, тому що підставою для таких висловлювань автора статті можуть бути лише фактичні дані про наявність або відсутність в ресторані страви з такою назвою. Так, з наданого представником позивача меню бізнес-ланча ресторану “Ательє”, зокрема в меню “Ланч № 1” та “Ланч № 2” страва під назвою “Филе Сен-Пьера с жульеном из овощей, картофельным пюре и соусом Шафран» відсутня, а тому суд приходить до висновку, що в цій частині відповідачами відносно позивача поширені недостовірні відомості. Згідно із ч. 4 ст. 277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Відповідно до ч. 7 ст. 277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Статтею 47 Закону України «Про інформацію» встановлено, що однією з підстав відповідальності за порушення законодавства про інформацію є поширення відомостей, що не відповідають дійсності. За таких підстав, коли встановлено, що відповідачами відносно позивача була поширена вказана недостовірна інформація, суд приходить до висновку, що вимога позивача щодо зобов`язання відповідачів спростувати вказану інформацію є обгрунтованою, а тому підлягає задоволенню. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, то у відповідності з вимогами ст. 88 ЦПК України, з відповідачів в рівних частках на користь позивача підлягає стягненню 23,50 грн. у відшкодування судових витрат (15,00 грн. - витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та 8,50 грн. - витрати по сплаті судового збору). Враховуючи викладене,

Outcome: partial