overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-04 00:00:00

Позивач [PERSON] 22 травня 2008 року звернулась до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON]. про стягнення боргу за договором поруки та моральної шкоди. В позові вона вказала, що 03 серпня 2005 року відділення Промінвестбанку з нею уклало договір поруки, згідно якого вона виступила поручителем по кредитному договору [PERSON]. Оскільки відповідачка не виконала своїх забовязань перед банком по погашенню заборгованості у сумі 1558 грн. 59 коп., то ця заборгованість була стягнута з неї. Остання виплата нею була зроблена 22.11.2007 року. Вона неодноразово просила відповідачку повернути їй ці гроші, але [PERSON]. не повернула їй борг та стала ухилятися від зустрічі з нею. Просить стягнути з відповідачки на її користь борг за договором поруки у розмірі 1558 грн. 59 коп. та судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 51 гривні, витрат на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 30 грн., оплати послуг адвоката у розмірі 50 грн. Позивачка також вважає, що діями відповідачки їй була заподіяна моральна шкода, яка полягає в порушені її нормальних життєвих зв'язків. Вона могла ці гроші використати на свої потреби, а замість цього вона хвилювалась, нервувала, змушена була розшукувати відповідачку, витрачати свій вільний час. Моральну шкоду оцінює у 1000 грн. Позивачка з'явилась у судове засідання, позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явилася, судова повістка вернулась з відміткою про неможливість вручення, оскільки місце знаходження відповідачки не відомо. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 03 серпня 2005 року позивачка уклала договір поруки з філією відділення АК «Промінвестбанк» у м.Дружківка (а.с.9), згідно якого вона виступила поручителем по кредитному договору [PERSON]. Відповідно до виписки руху по розрахунку 22037550472067 (а.с.10) [PERSON] сплатила за [PERSON]. кредит у сумі 1588 грн. 59 коп. Встановленому факту відповідають правовідносини сторін, врегульовані ст. ст. 553,554,555,556 ЦК України та полягають в праві позивача вимагати від відповідача виконаная взятого на себе зобов'язання та в обов'язку відповідача виконати взяте зобов'язання належним чином. Підставою для задоволення позовних вимог є невиконання відповідачем свого зобов'язання щодо поверненя суми кредиту. Враховуючи те, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди пред'явлені позивачем з підстав, передбачених ст. 1167 ЦК України, яка передбачає обов'язок щодо відшкодування моральної шкоди, пов'язаної із зобов'язанням, що виникає внаслідок заподіяння шкоди, а не із зобов'язанням, яке виникає з договірних відносин, договором поруки також не передбачено право позивача на відшкодування моральної шкоди у разі невиконання боржником взятих на себе зобов'язань, то позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати, які понесла позивачка підлягають стягненню з відповідачки на її користь. На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-04 00:00:00

23 жовтня 2008 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту перебування на утриманні чоловіка [PERSON] до дня його смерті 19 жовтня 2008 року, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що з моменту одруження вони проживали разом, вели спільне господарство. Чоловік працював в шахті на підземних роботах і отримував високу заробітну плату, після виходу на пенсію отримував високу шахтарську пенсію, вона перебувала на його утриманні. Протягом всього періоду спільного проживання з чоловіком заробітна плата [PERSON] були для заявниці основним джерелом для існування. Встановлення факту перебування на утриманні чоловіка та одержання від нього допомоги необхідно заявниці для оформлення пенсії по втраті годувальника. В судовому засіданні [PERSON] заяву підтримала і пояснила, що вона перебувала в шлюбі з [PERSON] з 1955 року. З моменту одруження вони проживали разом, однією сім'єю, вели спільне господарство. Чоловік заявниці працював на шахті і отримував високу заробітну плату, після виходу на пенсію отримував велику шахтарську пенсію. Вона не працювала, після виходу на пенсію отримувала значно нижчу пенсію. 19 жовтня 2008 року її чоловік помер. До дня смерті чоловік отримував 2851,59 грн. пенсії, заявниця на день смерті чоловіка отримувала 626,05 грн. пенсії. Дохід чоловіка був основним та постійним джерелом існування сім'ї. Заявниця фактично перебувала на його утриманні, тому просить встановити факт її перебування на утриманні у чоловіка [PERSON] Свідки [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні показали, що заявниця проживала разом з [PERSON] однією сім'єю, вели спільне господарство до дня смерті [PERSON] 19 жовтня 2008 року. Підтвердили, що заявниця перебувала на утриманні у чоловіка до дня його смерті та доходи останнього були основним джерелом до існування. Представник ПФУ в м. Нововолинську в судове засідання не з'явилась, про що подала до суду заяву в якій просить справу слухати за її відсутності, не заперечує щодо задоволення заявлених вимог. Об'єктивність вимог заявниці та її пояснень в судовому засіданні стверджуються показами свідків, матеріалами справи: копією свідоцтва про одруження (а.с.5), копією свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с.6), довідками з місця проживання (а.с.7,8), довідками ПФУ в м. Нововолинську (а.с.9,10), копією паспорта [PERSON] (а.с.11). Враховуючи наведене, суд вважає, що заяву слід задовольнити і встановити факт перебування [PERSON] на утриманні чоловіка [PERSON] , який помер 19 жовтня 2008 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-04 00:00:00

У липні 2008 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить шлюб з відповідачем, зареєстрований 22 березня 1991 року в Ленінському відділі РАГС м. Дніпропетровськ, актовий запис № 287, - розірвати. В обґрунтування позову вона вказує на те, що від шлюбу у них народилася дочка [PERSON] [INFO]. Фактичні шлюбні відносини припинені з 2006 року. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, різні погляди на життя і побут. Позивачка вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. У судове засідання позивачка не з'явилася, але надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила розглядати справу за її відсутністю. Відповідач у судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав та просив розглядати справу за його відсутністю. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено у судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] 22 березня 1991 року уклали шлюб. Від шлюбу у них народилася дочка [PERSON]. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть з 2006 року, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-04 00:00:00

В лютому 2008 року позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просила розділи об'єкт спільної власності подружжя, а саме 24/100 частин домоволодіння [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог позивачка вказала на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 03.04.1990 року відповідачем та нею за спільні кошти було придбано 1/4 частина домоволодіння [ADDRESS]. 18.02.2005 року шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано. Відповідач не заперечував про той факт, що 1/2 частина домоволодіння належить позивачці, але досі ніяких дій не вчинив. Крім того, він проживає у іншому місті. Таким чином, позивачка вимушена звернутися до суду. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, посилаючись на підстави зазначені у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причин неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Але він був допитаний в порядку окремого доручення та згідно протоколу Роменського міськрайонного суду пояснив, що позов визнає частково в частині визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння, оскільки він також має право на 1/2 частину даного домоволодіння. Третя особа в судове засідання не з'явилася, була належним чином повідомлена, причин неявки не повідомила. Вислухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 27.01.1978 року уклали шлюб, а 18.02.2005 року шлюб між ними було розірвано. Відповідачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 03.04.1990 року належить домоволодіння [ADDRESS]. Дане домоволодіння було придбано за спільні кошти під час шлюбу. З пояснень відповідача згідно протоколу Роменського міськрайонного суду слідує, що він не заперечує проти задоволення вимог позивачки в частині визнання за нею право власності на вищезазначене домоволодіння у розмірі Ѕ частини. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, суд вважає, що можливим визнати за позивачкою право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи тим, що вона є власником квартири [ADDRESS]. В квартирі [ADDRESS] за вказаною адресою проживає відповідач, який самовільно перед її квартирою встановив паркан - закрив прохід до квартири. Раніше паркан вже зносили за рішенням суду, але [PERSON] встановив його знову. В зв'язку з викладеним просить усунути їй перешкоди в користуванні проходом до її квартири та зобов'язати відповідача знести паркан. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, наполягала на його задоволенні, пояснила, що паркан перешкоджає вільному проходу до її квартири. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що рішенням суду між сторонами був встановлений порядок користування загальним двором та паркан був зведений відповідно до меж ділянки, що надана [PERSON] Рішення суду набуло чинності та справа за позовом [PERSON] має бути закрита. Вислухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступного. Судовим розглядом встановлено, що сторони проживають і є власниками квартир по [ADDRESS], мають спільний двір. Рішенням Київського районного суду м.Сімферополя від 26.04.2005 р. частково задоволено позов [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та на відповідача [PERSON] покладено обов'язок щодо знесення металевої огорожі біля квартири [ADDRESS] за вказаною вище адресою. Рішення суду було виконано та 08.05.2007 р. огорожа знесена. Рішенням Київського районного суду м.Сімферополя від 11.09.2006 р. встановлено порядок користування земельною ділянкою по [ADDRESS] між власниками квартир, в тому числі [PERSON] та [PERSON] Ухвалою суду від 31.05.2007 р. роз'яснено, що співкористувачі мають право на будівництво огороджень в межах визначених рішенням суду від 11.09.2006 р. земельних ділянок, не порушуючи меж сусідів та не займаючи землю загального користування. Зазначені рішення та ухвала суду набули чинності. З пояснень позивачки вбачається, що паркан зведений відповідачем на межі визначених судом земельних ділянок, але вона не згодна ані з рішенням суду ані з висновком експерта на якому воно ґрунтується, тому і звернулася до суду. Вказані заперечення є безпідставними та не ґрунтуються на Законі. Згідно ст..124 Конституції України судові рішення ухвалюються іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Рішення суду про встановлення порядку користування земельною ділянкою було оскаржено позивачкою в апеляційному та касаційному порядку й залишено без змін. Доказів того, що паркан встановлений відповідачем з порушенням меж земельної ділянки, що надана йому у користування згідно рішенню суду від 11.09.2006 р., не надано. Також, суду не надано доказів того, що встановлений паркан у буд-якій інший спосіб порушує права [PERSON] та перешкоджає позивачці користуватися своєю власністю. На підставі ст.391 ЦК, ст..103 ЗК України,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-04 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання їх сумісної дитини - [PERSON], [INFO] року народження. Свої вимоги вона обґрунтовує тим, що з відповідачем вони разом не проживають. Відповідач матеріальної допомоги не оказує, дитиною не займається. Просить стягнути аліменти на її користь з відповідача на утримання дитини у розмірі 400 грн. щомісячно. У судовому засіданні позивачка позов підтримала. Відповідач позов визнав та пояснив, що згоден сплачувати аліменти. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 23.05.2007 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO] року народження. Відповідно свідоцтва про народження від 27 серпня 2004 року серія [NUMBER], батьком [PERSON] записаний - [PERSON] У теперішній час сторони, проживають окремо. Дитина проживає із позивачкою. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК суд враховує матеріальний стан відповідача та вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача також підлягають стягненню витрати на сплату державного мита у розмірі 51 грн. і витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 22,50 грн. на користь держави. На підставі вищевказаного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи це тим, що їхня сім'я фактично не існує, вони з відповідачем проживають окремо та не підтримують подружні стосунки. У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала та уточнила, просивши витрати по розірванню шлюбу в органах РАЦС покласти на неї. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча належним чином, своєчасно був повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання. Відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд, заслухавши думку позивачки, яка не заперечувала проти такого вирішення справи, вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав: 20.11.2003 року між позивачкою та відповідачем було зареєстровано шлюб в Відділі реєстрації актів цивільного стану Решетилівського районного управління юстиції за актовим записом № 96(а.с.4). Як пояснила в судовому засіданні позивачка: шлюбні відносини між сторонами фактично припинено через постійні сварки та непорозуміння на побутовому ґрунті. Подружжя на даний час проживає окремо та не підтримує стосунків. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO].(а.с.5). Майнового спору та спору щодо місця проживання дитини між сторонами не виникає. За таких обставин суд приходить до висновку що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечило б інтересам одного з подружжя. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-04 00:00:00

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20 листопада 2004 року, і від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON],[INFO]року народження, який проживає та знаходиться на повному утриманні позивачки.[PERSON]звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. Причиною цього стало те, що в період шлюбу між сторонами склалися стійкі неприязні відносини, сторони між собою зв'язки не підтримують. Позивачка в судовому засіданні ствердила свої позовні вимоги і наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі та проти розірвання шлюбу не заперечує. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки позивачка на примирення не згідна, наполягає на розірвання шлюбу, спільно з відповідачем не проживає і відносини між собою сторони не підтримують і збереження сім'ї в таких умовах неможливе.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-04 00:00:00

Позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дочки в розмірі 350 грн. щомісяця до досягнення дочкою 23 років. Відповідач позов визнав частково, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дочки [PERSON] в розмірі 250 грн. щомісяця до досягнення нею 23 років. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], яка народилась [INFO] року і на даний час є повнолітньою. [PERSON] є студенткою 1 курсу денного навчання факультету російської мови та світової літератури Харківського національного педагогічного університету імені Г.С. Сковороди. В зв'язку з навчанням[PERSON] ніде не працює, потребує матеріальну допомогу. Викладене підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.5), довідкою інституту (а.с.2), поясненнями сторін. У відповідності зі ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. З огляду на викладене, приймаючі до уваги стан здоров'я і враховуючи матеріальне становище позивачки й відповідача, що відповідач платить аліменти на утримання інших дітей, є пенсіонером, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. З відповідача на користь позивачки суд стягує аліменти на утримання дочки в розмірі 250 грн. щомісяця на період навчання дочки, але не довше ніж до досягнення нею 23 років.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-04 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду з заявою про визнання її сина [PERSON][INFO] року народження недієздатним, встановлення над ним опіки і призначення опікуна. Свою заяву [PERSON] мотивує тим, що [INFO] року народився син - [PERSON]З дитинства він проживає разом з позивачкою по справі і страждає на тяжке хронічне психічне захворювання. В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримала заяву та наполягала на її задоволенні, пояснивши, що її син [PERSON], [INFO] року народження з дитинства страждає на психічне захворювання та до виповнення 18 років був визнаний інвалідом І-ої групи з дитинства. На даний час внаслідок в силу захворювання син нездатний усвідомлювати значення своїх дій керувати ними, потребує постійного сторонього догляду, що стверджується висновком психіатричної експертизи. Крім того вона на даний час не може отримувати пенсію за сина, оскільки він судом не визнаний недієздатним. Просить суд визнати її сина - [PERSON]недієздатним встановити над ним опіку та призначити її опікуном. Представник органу опіки та піклування Золотоніської районної державної адміністрації [PERSON] заяву [PERSON] підтримла та вважає необхідним визнати [PERSON] [INFO] року народження недієздатним, встановти над ним опіку та призначити опікуна його матір [PERSON] Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення та доводи заявника, представника органу опіки та піклування вважає, що заява підлягає до задоволення виходячи із слідуючих підстав: - із висновку амбулаторно судово-психіатричної експертизи від 26 вересня 2008 року, вбачається, що [PERSON][INFO] [INFO] року народження має діагноз тяжка розумова відсталість, в ступені імбецильності з вираженими емоційно-вольовими розладами, низьким рівнем соціального функціонування, тобто виявляє вродженого недоумства, тяжкої розумової відсталості, що позбавляє його здатності на теперішній час розуміти значення своїх дій і керувати ними. - з виписки із акта огляду МСЕК № 127964, [PERSON], [INFO] року народження вбачається, що є інвалідом І-ої групи з дитинства. - із свідоцтва про народження [PERSON] вбачається, що він народився [INFO][INFO] року та його матір"ю являється [PERSON] - з характеристики з місця проживання на [PERSON] вбачається, що вона проживає із чоловіком та сином [PERSON], [INFO] року народження. - як вбачається із висновку про стан здоров"я [PERSON] виданиго поліклінічним відділенням Золотоніської ЦРЛ, вона має задовільний стан здоров"я. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] можливо визнати недієздатним, встановити над ним опіку та призачити опікуном його матір [PERSON] На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-04 00:00:00

18.09.2008 року до Апостолівського районного суду надійшла позовна заява про стягнення аліментів на час навчання. Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. У обґрунтування позову пояснила, що позивач перебувала у шлюбі, шлюб зареєстровано 27.04.1990 року, запис в книзі реєстрації актів громадянського стану [NUMBER] , з [PERSON] , свідоцтво про розірвання шлюбу [NUMBER] Від шлюбу мають сина – [PERSON] , свідоцтво про народження від 16.11.1990 р. [NUMBER] [PERSON] проживає з [PERSON] і знаходиться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку надавати матеріальну допомогу на утримання дитини відмовляється. З 1 вересня 2008 року син навчається в Київському національному економічному університеті ім. Вадима Гетьмана криворізького економічного інституту. Довідка від 5 вересня 2008року [NUMBER] Позивачка зазнає матеріальні труднощі, вважає, що відповідач повинен надавати їй матеріальну допомогу, тому просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі ? частини заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення сином, 23 років Відповідач працездатний, працює ЗАО ПІПП “Криворіжстальконструкція” УМ-122, отримує заробітну плату та може надавати сину матеріальну допомогу. Позивачка в судове засідання з'явилась та підтримала свої вимоги. Відповідач у судове засідання не з'явився. Про час і місце проведення судового засідання відповідач повідомлений належним чином. Відповідно до статті 224 ЦПК України «У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані не поважними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи» Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України “Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття” Відповідно до ст.183 Сімейного кодексу України “Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом”

Outcome: approved