Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] у своїй позовній заяві просить суд визнати за нею право власності на спадковий жилий будинок [ADDRESS] посилаючись на те, що [INFO] року помер її батько [PERSON], якому належав вказаний будинок. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належний померлому жилий будинок за заповітом, в якому з дати смерті батька і по даний час вона проживає і доглядає за спадковим будинком. Також [PERSON] посилається на те, що оформити в нотаріальному порядку спадщину вона не може через відсутність на спадковий будинок правоустановчих документів. В обґрунтування того, що померлому [PERSON] належав спадковий жилий будинок свідчить запис в погосподарській книзі Шупиківської сільської Ради Богуславського району, а також це є загальновідомим фактом в селі. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] підтримав позов позивачки і просив суд визнати за нею право власності на вказаний спадковий жилий будинок з господарськими спорудами посилаючись на те, що позивачка фактично вступила у володіння спадковим майном проживаючи в ньому та ремонтні роботи та поліпшення будинку. Також у селі загальновідомо, що будинок [ADDRESS] належав померлому [PERSON] та те, що виконком сільської Ради позов визнав і підтвердив, що померлий [PERSON] був власником будинку [ADDRESS], і так відповідно до листа державного нотаріуса інших спадкоємців немає, то згідно чинного законодавства позивачка є єдиним спадкоємцем за заповітом, але відсутність документів на будинок є перешкодою для неї для прийняття спадщини. Із письмової заяви сільського голови Шупиківської сільської Ради Богуславського району Київської області вбачається, що виконком сільської Ради позов [PERSON] визнає та просить розглянути справу без його представника. Як встановлено в судовому засіданні, на день смерті [PERSON] діяв Цивільний Кодекс Української РСР (редакції 1963 року), тому визнання права власності на спадковий жилий будинок на позивачку [PERSON] буде визначатися згідно розділу VII "Спадкове право" Цивільного Кодексу Української РСР (редакції 1963 року). Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши письмові докази, вважає за необхідне позов задовольнити з таких підстав: Між сторонами виникли правовідносини з приводу набуття права власності на спадкове майно за заповітом з 1994 року, так як [PERSON] фактично вступила в управління та володіння спадковим майном з часу смерті батька. (ст.549 ч.1 п.1 ЦК Української РСР, редакція 1963р.) Відповідно до ст.525 ЦК Української РСР (редакція 1963р.) «часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця». Спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. (ст.524 ЦК Української РСР, редакція 1963р.) Відповідно до ст.524 ЦК Української РСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Кожен громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі. (ст. 534 ЦК Української РСР), Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. (ст. 548 ЦК Української РСР). Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. (ст. 549 ч. 1 ЦК Української РСР), або якщо він подав у державну нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Із свідоцтва про смерть вбачається, що [INFO] року у віці 84 роки помер [PERSON], який проживав в [ADDRESS]. Відповідно до заповіту померлого [PERSON], складеного 05.05.1993 року вбачається, що останній заповідав все своє майно [PERSON]. Згідно довідки Шупиківської сільської Ради за № 975 від 19.09.2008 року вбачається, що [PERSON] з 1994 року вступила у володіння спадковим майном померлого [PERSON], тобто в листопаді 1994 року прийняла будинок на схорону, здійснювала за ним догляд, проводила ремонтні роботи та поліпшення будинку, засаджувала город на земельній ділянці. Із письмової відповіді державного нотаріуса від 20.09.2008 року за № 2-27/1849 вбачається, що після смерті [PERSON] із заявами про прийняття чи відмову від спадщини ніхто із спадкоємців не звертався. Про належність жилого будинку [ADDRESS] померлому [PERSON] свідчить виписка Шупиківської сільської Ради з погосподарської книги № 2 за № 538 за 1991 - 1995 роки де вказано, що головою двору був [PERSON], який помер [INFO] року і якому належить жилий будинок 1964 року забудови, який знаходиться [ADDRESS]. Із відповіді Державної нотаріальної контори в Богуславському районні від 20.09.2008 року № 2-27/1850 на ім'я [PERSON] вбачається, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], який помер [INFO] року і проживав в [ADDRESS] в нотаріальному порядку виданим бути не може, з підстав відсутності померлому правовстановлюючого документу на житловий будинок. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України (редакції 2003 року), у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Поскільки законність підстав для ухвалення рішення про задоволення позову відповідає вимогам чинного законодавства і обґрунтовано на обставинах справи та доказах про належність будинку спадкодавцю, суд вважає за необхідне задовольнити позов. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved