Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-02 00:00:00

У жовтні 2007 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що [PERSON] зробив заповіт на її ім'я від 16.06.2006 року, яким заповів їй усе належне йому на час смерті майно, яке складалося з 2/3 частини квартири [ADDRESS]. 1/3 частина цієї квартири належить відповідачці [PERSON] У своїй позовній заяві [PERSON] просила визнати за нею право власності за заповітом на 2/3 частини спірної квартири, та у додатковій позовній заяві в порядку ст.31 ЦПК України , просила визнати за [PERSON]., померлим [INFO], право власності на 2/9 частини квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. Відповідачка [PERSON] позов не визнала, звернулася до позивачки з зустрічним позовом, в якому просила в судовому порядку визнати недійсним заповіт від 16 червня 2006 року від імені [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та визнати її право власності на квартиру [ADDRESS]. Позивачка [PERSON], відповідач [PERSON], представник третьої особи - Головного управління юстиції у Дніпропетровській області зустрічний позов не визнали. Представник третьої особи - Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, у листі, наданому до суду просив розглядати справу без їх участі. Суд, дослідивши матеріали справи, пояснення сторін, показання свідків, думку адвоката, вважає, що позов [PERSON] задоволенню не підлягає, зустрічний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло виданого 20.10.1997 року за № 3/3269-97 виконкомом Дніпропетровської міської Ради квартира [ADDRESS] належала на праві приватної власності [PERSON], [PERSON],[PERSON] (а.с.11, 66). Квартира складається з: 1- коридор, 2- ванна, 3 - туалет, 4- кухня, 5,6,7 - житлові, I - балкон, II - лоджія, житлова площа 45,5 кв. м., загальна площа 64,0 кв. м.(а.с.68-70). Відповідачка за позовом (позивачка по зустрічному позову) [PERSON] знаходилася у родинних відносинах із вказаними власниками спірної квартири, а саме [PERSON] - її батько, а [PERSON] та [PERSON] - дідусь та бабуся, що підтверджується :копією свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON] (а. с.102), копією свідоцтва про народження [PERSON](а.с.101), копією свідоцтва про народження [PERSON], з якого вбачається, що батьком відповідачки є [PERSON], а матір - [PERSON](а.с.101 на обор.). 14.11.2000 р. шлюб між [PERSON] та[PERSON] був розірваний (а.с.51). [INFO] помер [PERSON] - батько відповідачки (а.с. 12), у зв'язку з чим відкрилася спадщина на 1/3 належної йому частини спірної квартири і яку фактично прийняли у рівних частках, тобто по 1/9 (1/3 : 3): відповідачка - дочка [PERSON], мати покійного - [PERSON], та батько покійного - [PERSON] з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті [PERSON] ніхто з трьох осіб не звертався та необхідних документів не оформили. 16.06.2006 року [PERSON] уклав заповіт та на випадок своєї смерті зробив розпорядження: усе належне йому майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, усі майнові права та обов'язки які належать йому на час посвідчення заповіту, а також ті майнові права та обов'язки, які належатимуть йому на день смерті, заповідає [PERSON] (позивачці по справі). Заповіт був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], реєстр №3480 (а. с.15). 07.09.2006 року померла [PERSON] - бабуся відповідачки, в зв' язку з чим відкрилася спадщина на належні їй 4/9 (1/3 +1/9) частини спірної квартири. [INFO] помер [PERSON] (а.с.14). 29.01.2007 року позивачка [PERSON] звернулася з заявою до Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори щодо прийняття спадщини, що залишилася після смерті [PERSON] за його заповітом на її ім'я (а.с.111), у видачі свідоцтва на право власності на житло позивачці було відмовлено . 09.02.2007 року відповідачка [PERSON] звернулася з заявою до Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори щодо прийняття спадщини після померлої бабусі [PERSON] (а.с.90). 13.03.2007 року відповідачка [PERSON] звернулася з заявою до Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори щодо прийняття спадщини після померлого дідуся [PERSON](а.с.115). 29.05.2007 року відповідачці [PERSON] державним нотаріусом Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право спадщини за законом після померлої [PERSON] на 2/9 частки спірної квартири, а інші 2/9 частки вказаної квартири залишилися відкритими для іншого спадкоємця (а.с.100). В даному випадку вказану частку спадщини мав би отримати чоловік померлої [PERSON] - [PERSON], але він сам через три місяці помер, за прийняттям спадщини після померлої [PERSON]. до нотаріальної контори не звертався, але оскільки він на день смерті [PERSON](час відкриття спадщини) мешкав з нею в спірній квартирі, протягом строку, який встановлений ст.1270 ЦК України (шість місяців) не заявив про відмову від неї, то відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України вважається, що він фактично прийняв спадщину у розмірі 2/9 частини квартири додатково до 1/3 частини, власником якої він вже був на підставі свідоцтва про право власності на житло від 20.10.1997 року. Таким чином, батько відповідачки - [PERSON] після смерті сина [PERSON] та жінки [PERSON] фактично став власником 2/3 (1/3 +1/9+2/9) частин спірної квартири [ADDRESS]. Власником іншої 1/3 частини (1/9 + 2/9) квартири стала відповідачка [PERSON] В судовому засіданні, при огляді заповіту долученого до справи позивачкою встановлено, що на лицевій сторінці печатний текст, починаючи від підпису заповідача та до кінця перекреслений хрест на хрест, на оборотній стороні заповіту у верхній частині є печатний текст зменшеного розміру, який завірений підписом приватного нотаріуса [PERSON] та його печаткою (а.с. 15). В судовому засіданні позивачка [PERSON] в обґрунтування своїх позовних вимог та заперечень проти зустрічного позову пояснила, що [PERSON] зробив заповіт на її ім'я 16.06.2006 року, який був посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] [PERSON] заповідав їй усе майно, яке буде належати йому на час смерті. [INFO] померла [PERSON] - дружина [PERSON] Він не встиг одержати свідоцтво на право власності за спадщиною по закону на майно дружини, так як 30 грудня 2006 року помер. Вона ( позивачка ) при житті заповідача [PERSON] та його дружини [PERSON] всіляко допомагала їм : купувала ліки, сплачувала за них комунальні послуги, що підтверджується долученими нею до матеріалів справи копіями чеків та квитанцій (а.с.173-182). Крім того, вона (позивачка) займалася організацією похорон [PERSON] та [PERSON], що підтверджується рахунками щодо придбання предметів та послуг похоронного призначення від 07.09.2006 р. та 01.01.2007 року (а.с.62-64). На час смерті [PERSON] належало 2/3 частини квартири [ADDRESS]. Вона звернулася у встановлений законом строк до Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, але у видачі свідоцтва на спадщину за заповітом їй було відмовлено, на тій підставі, що потрібно надати оригінали документів на спірну квартиру. В неї їх не було так як онука [PERSON] подавала їх у нотаріальну контору і разом з видачею свідоцтва на право власності за законом їй повернули оригінали документів. Їй (позивачці) передати документи [PERSON] відмовилась. Крім того, позивачка пояснила, що причиною невидачі їй свідоцтва про право власності на спадкове майно [PERSON] була ще й тою, що заповіт був виготовлений з порушеннями, тому вона у січні 2007 року , вже після смерті [PERSON], звернулася до приватного нотаріуса [PERSON] і він зробив виправлення на обох примірниках заповіту. Зустрічний позов вона (позивачка) не визнає, так як вважає, що заповіт укладений правильно та на законних підставах. Відповідачка (позивачка по зустрічному позову) [PERSON] , не визнаючи позову [PERSON], та підтримуючи свій зустрічний позов, в судовому засіданні пояснила, що заповіт від 16 червня 2006 року, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON], укладений з порушеннями норм чинного законодавства, тому заповіт потрібно визнати недійсним, а за нею ([PERSON]) в судовому порядку визнати власником квартири [ADDRESS]. Крім того, [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти того, що позивачка здійснювала належний догляд за [PERSON] та [PERSON]., та в підтвердження долучила до справи фотографії, які свідчать про незадовільний санітарний стан квартири після смерті [PERSON] (а.с.154-158). Представник відповідачки (позивачки) [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та пояснила, що станом на 16.06.2006 року [PERSON] та [PERSON] спільно та сумісно володіли спірною квартирою, тому нотаріус був повинен витребувати згоду другого з подружжя, а саме дружини [PERSON], яка на час складання вищезазначеного заповіту була жива. Крім того, як пояснила представник відповідачки , нотаріус при складанні заповіту порушив вимоги ст.157 “Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій”, та звернула увагу суду на ту обставину, що в заповіті є лиш підпис [PERSON], а це на її думку викликає сумнів про достовірність підпису, а також те, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. При цьому представник відповідачки посилалася на показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які характеризували покійного [PERSON], як людину , яка сильно зловживала спиртними напоями. Крім того, на думку представника відповідачки в заповіті відсутній обов'язковий запис про те, що на його(заповідача) прохання заповіт виготовлено нотаріусом за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Далі, представник відповідачки пояснила, що всі виправлення та приписки повинні бути оговорені спадкодавцем та нотаріусом. В цьому випадку заповіт виготовлено за допомогою загальноприйнятих технічних засобів (комп`ютера) , шрифт №14, після чого зроблено виправлення і, як вбачається з заповіту, змінено шрифт на №12, що викликає сумнів в дійсності заповіту і коли могли бути зроблені виправлення. Нотаріус [PERSON] в судовому засіданні підтвердив, що виправлення у заповіті від 16.06.2006 року ним зроблено після смерті заповідача, що на її думку також є порушенням норм чинного законодавства. З урахуванням наведеного, представник відповідачки просила визнати заповіт недійсним, власником спірної квартири в порядку спадкування за законом (ст.1266 ЦК України) визнати [PERSON] Відповідач - приватний нотаріус [PERSON], не визнаючи зустрічний позов, пояснив, що 16.06.2006 року ним був посвідчений заповіт від імені [PERSON], який звернувся до нього в нотаріальну контору, як дієздатна особа. В позовній заяві зазначається, що ним був посвідчений спадковий договір на вимоги ст.1307 ЦК України, що не відповідає дійсності, так як він посвідчив заповіт на вимогу ст.1248 ЦК України. Заповіт був складений за проханням [PERSON] з допомогою технічних засобів, після чого був прочитаний вголос особисто заповідачем та був підписаний ним особисто, про що зазначається в тексті заповіту. Крім того, він ([PERSON]) стверджував, що виправлень та дописок в тексті заповіту немає, а також про те, що він не пам'ятає чому в заповіті зазначена ст.1307 ЦК України. Вимоги вказаної статті він просто роз' яснив заповідачу, тому це не має ніякого значення. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні підтвердив, що у січні 2007 року до нього звернулася відповідачка [PERSON] з проханням виправити текст заповіту до правильної форми. При цьому він заповідача до себе не викликав і не пропонував йому зробити виправлення в заповіті. Відповідно до інструкції він як нотаріус має право робити виправлення. Факт перекреслення печатного тексту у нижній частині заповіту після підпису заповідача та дописки іншого тексту на обороті заповіту , він пояснив тим, що 16.06.2006 р. ще користувався старими зразками, а нові зразки він отримав пізніше, приблизно через місяць після посвідчення заповіту , просив суд розцінювати його дії як помилку, яку він власноручно ліквідував , тобто придав заповіту правильну форму, в даному випадку він дійсно порушив інструкцію. З урахуванням наведеного, суд вважає, що відповідно до ст.60 ЦПК України доводи позивачки [PERSON] в обґрунтування свого позову та заперечень проти зустрічного позову свого підтвердження в судовому засіданні не знайшли; навпаки доводи відповідачки та її представника в обґрунтування зустрічного позову та заперечень проти позову знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, та можуть бути покладені в основу прийняття рішення. Так, суд вважає, що при посиланні приватного нотаріуса Грищенко В. І. на вимоги ст. 1307 ЦК України про забезпечення спадкового договору, ним порушені вимоги ст. 1306 ЦК України, а саме при наявності обставин, які вказують на право спільної сумісної власності подружжя на те або інше майно, нотаріус повинен витребувати згоду другого з подружжя. Ця згода повинна бути посвідчена нотаріально шляхом особистого підпису дружини відчужувача на спадковому договорі, або подачі нотаріально посвідченої заяви. У даному випадку на час складання вище зазначеного заповіту, а саме 16.06.2006 р. [PERSON] була жива, тому нотаріус [PERSON] повинен був витребувати її згоду. У судовому засіданні 01.07.2008 року [PERSON] пояснив, що він не пам'ятає, чому зазначена в заповіті ст.1307 ЦК України, а нові зразки заповітів він отримав пізно. Однак, в судовому засіданні встановлено, що зміни до Інструкції надійшли ще у квітні 2005 року. Крім того, у судовому засіданні від 04.09.2008 р. [PERSON] додав, що вимоги ст. 1307 ЦК України він просто роз'яснив, тому це не має ніякого значення. Крім того, суд також вважає, що при складанні нотаріусом [PERSON] вище зазначеного заповіту ним порушені вимоги п.157 “Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій”, а саме: заповіт має бути складений у письмовій формі, підписаний особисто заповідачем, із зазначенням місця і часу складення заповіту. Нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним, про що заповідачем зазначається перед його підписом. В заповіті мається лише підпис [PERSON], що дійсно викликає сумнів суду в тому, що волевиявлення заповідача було вільним та відповідало його волі, як того вимагає ч.2 ст.1257 ЦК України. У зв'язку з наведеним, суд вважає, що показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про те, що [PERSON] при житті зловживав спиртними напоями, а його поведінка при цьому була неадекватною, є ще одним підтвердженням вищезазначеного висновку суду. Крім того, в порушення вимог “Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій” та вимог ст. 1248 ЦК України в заповіті відсутнє посилання : “На моє прохання заповіт виготовлено нотаріусом за допомогою загальноприйнятих технічних засобів”. Відповідно до Інструкції виправлення та приписки повинні бути оговорені спадкодавцем та нотаріусом. В даному випадку заповіт виготовлено за допомогою загальноприйнятих технічних засобів (тобто комп'ютера), візуально вбачається, що шрифт на титульній стороні заповіту є крупнішим чим на зворотної стороні, в зв'язку з чим витікає, що шрифт на титульній стороні заповіту, та на його зворотній стороні нанесений неодноразово. Як пояснила позивачка [PERSON] у судовому засіданні 01.07.2008 р., виправлення у заповіті від 16.06.2006 р. зроблені після смерті заповідача. Зокрема вона пояснила, що у січні 2007 року Шоста держнотконтора не прийняла заповіт від 16.06.06р, так як він зроблений з порушеннями, тому вона звернулась до нотаріуса [PERSON] і він зробив виправлення на обох заповітах, що також свідчить про порушення норм чинного законодавства. У судовому засіданні 04.09.2008 р. приватний нотаріус [PERSON] пояснював, що відповідно до інструкції він мав право робити виправлення. У даному випадку він помилився та оформив заповіт по старій формі. Пізніше він написав заповіт правильно. Нові зразки заповіту надійшли до нього приблизно через місяць після укладення спірного заповіту. Заповідача він до себе не викликав та не пропонував йому зробити виправлення в заповіті. В даному випадку він порушив інструкцію. З урахуванням наведеного, суд вважає, що у січні 2007 року приватному нотаріусу [PERSON] було свідомо звісно про смерть заповідача [PERSON], але він, незважаючи на це зробив вищезазначені виправлення у заповіті . Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнанні сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. На підставі наведеного суд вважає, що заповіт від 16.06.2006 року укладеного [PERSON]. на ім'я [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом [PERSON], слід визнати недійсним. В судовому засіданні встановлено, що на день смерті ([INFO]) [PERSON] фактично був власником 2/3 частин (1/3+1/9+2/9) спірної квартири, тобто до його частки - 1/3 добавилось: 1/9 після смерті сина - [PERSON] та 2/9 після смерті дружини - [PERSON] Відповідно до ст.1276 ЦК України, якщо спадкоємець за законом або за заповітом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти у встановлений законом строк, право на прийняття належної йому частки спадщини, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). В даному випадку, в зв'язку з тим, що заповіт на ім'я позивачки визнається судом недійсним, спадщину у вигляді 2/3 частин спірної квартири після померлих: [PERSON], [PERSON], [PERSON] повинна отримати єдина спадкоємиця - онука [PERSON], яка фактично вже мала 1/3 (1/9+2/9) частку після смерті батька - [PERSON] (1/9) та після смерті бабусі [PERSON] (2/9). Відповідно до ч.1 ст.1266 ЦК України, саме внуки спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім батькам, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. На підставі наведеного, суд вважає, що у позовних вимогах [PERSON], потрібно відмовити на підставі ч.4 ст. 25, п.11 ч.1 ст.346 ЦК України, оскільки цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. На підставі викладеного та

Outcome: approved