overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-12 00:00:00

31 листопада 1998 року сторони зареєстрували шлюб. Мають неповнолітню дочку [PERSON] 09.08.1999 року народження, яка проживає з позивачкою [PERSON]. і знаходиться на її утриманні. [PERSON] звернулась в суд з позовом до[PERSON]., про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітньої дочки. В заяві та судовому засіданні стверджує, що відповідач [PERSON] в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, в зв'язку з чим вона звернулась в суд з даним позовом і просить постановити рішення суду, яким стягувати з відповідача [PERSON]. аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] 09.08.1999 року народження в розмірі 1/4 частини її заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Відповідач [PERSON] позов визнав і не заперечує проти його задоволення. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки, згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а відповідач [PERSON] в добровільному порядку не надає позивачці Загородній Т.І. матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини, тому з нього слід стягувати аліменти на користь [PERSON]. на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] 09.08.1999 року народження в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-12 00:00:00

29.09.2008 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу в якому вказала, що 05 червня 1993 року уклала шлюб з відповідачем, зареєстрований відділом ЗАГС Гуляйпільської районної адміністрації Запорізької області, актовий запис № 58, свідоцтво [NUMBER]від 05.06.1993 року. Від шлюбу народились діти: [PERSON], [INFO]та [PERSON], [INFO]. Спільне проживання з відповідачем не склалося, між сторонами зникли почуття любові та взаємоповаги в зв”язку з тим, що відповідач зловживає спиртними напоями, шлюбні відносини припинено, примирення з відповідачем не можливе, збереження сім”ї не має сенсу, оскільки сім”ї вже не існує. Спільне господарство між сторонами не ведеться, спору про поділ майна у сторін не виникло, з питання щодо утримання та виховання дітей спору не має. Тому позивач прохає суд розірвати шлюб між ним та відповідачем по справі. В судовому засіданні позивач наполягає на задоволенні заявлених позовних вимог, оскільки сім”ї вже не існує. Відповідач в судове засідання не з”явився, подав суду заяву, прохає справу розглянути без його участі, проти позову не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши позивача, приходить до слідуючого: в судовому засіданні було встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 05 червня 1993 року зареєстрований відділом ЗАГС Гуляйпільської районної адміністрації Запорізької області, актовий запис № 58, свідоцтво [NUMBER]від 05.06.1993 року. Від шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO]та [PERSON], [INFO]. Сторони втратили почуття любові та взаємоповаги. Разом не проживають та припинили шлюбні відносини. Тому на підставі вищевикладеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом в судовому засіданні встановлено, що що подружні стосунки між сторонами склалися такі, що подальше спільне проживання та збереження сім”ї суперечило б їхнім інтересам, що має істотне значення, а тому шлюб їх необхідно розірвати, поклавши витрати при розірванні шлюбу на відповідача, позивачку звільнити від сплати держмита на користь держави, так як на її утриманні знаходяться неповнолітні діти.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 05 грудня 1997 року і проживала з ним однією сім'єю до квітня 2007 р. Зазначила, що їх шлюбне життя не склалося по причині постійних сімейних скандалів, оскільки відповідач зустрічається з іншою жінкою. На даний момент спільне господарство не ведеться, сторони спільно не проживають. Подальше збереження шлюбу не можливе. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причини неявки суду не відомі, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи у його відсутності на адресу суду не надходили. Суд на підставі ст.224 ЦПК України вважає за необхідне провести заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони однією сім'єю не проживають, шлюбне життя не склалося по причині постійних сімейних скандалів, оскільки відповідач зустрічається з іншою жінкою. На даний момент спільне господарство не ведеться, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не можливе, оскільки суперечить інтересам позивача. Згідно з вимогами ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати понесені позивачем підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Суд вважає необхідним стягнути з відповідача державне мито 17 грн. при отриманні в органах РАЦСу свідоцтва про розірвання шлюбу. Згідно з п. 18 ст. 4 Декрету КМУ "Про державне мито", позивач підлягає звільненню від сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення на її користь аліментів в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, щомісячно на утримання повнолітнього сина-студента [PERSON], 27.04.1990 року народження. Свій позов мотивувала тим, що після виповнення синові 18 років його батько -[PERSON] перестав надавати матеріальну допомогу на його утримання. Син навчається в Одеському державному аграрному університеті на денному відділенні економічного факультету на контрактній формі навчання. Самій їй дуже важко матеріально утримувати сина.. У судовому засіданні позивач позов підтримала і наполягала на стягненні з відповідача аліментів на її користь для утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку до досягнення ним 23 річного віку на період навчання, але не менше 30 % прожиткового мінімуму. Відповідач по справі [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково: не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання сина на період навчання в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку, мотивуючи це тим, що в нього на утриманні перебуває непрацююча дружина та малолітня дочка. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню із наступних підстав: У судовому засіданні встановлено, що позивач і відповідач є батьками[PERSON] [PERSON] Олександровича,[INFO] про що свідчить копія свідоцтва про народження. Згідно довідки Одеського державного аграрного університету від 03.09.2008 р.[PERSON] є студентом 1 курсу денного відділення економічного факультету вказаного університету, контрактна форма навчання. Термін навчання закінчується 31.08.2012 р. З наданих відповідачем копій свідоцтва про народження та копії трудової книжки дружини вбачається, що у нього є ще дочка[PERSON], [INFO] дружина не працює. Відповідач працює слюсарем по ремонту автомобілів у приватного підприємця [PERSON]., що підтверджується довідкою за №93 від 10.10.2008 р. Згідно ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Враховуючи те, що відповідач фізично здоровий, працює, на його утриманні знаходиться малолітня дочка, суд приходить до висновку, що він може надавати матеріальну допомогу на утримання сина на період навчання в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-12 00:00:00

02.07.2008року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що з відповідачем по справі сімейні стосунки припинені з 2006року, спільне життя не склалося через різні погляди на життя, що призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного. Тому вважає, що подальше сумісне життя і збереження сім’ї з відповідачем не можливо. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з [INFO] року, мають неповнолітнього сина - Дениса, [INFO] р.н. Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. Пояснив, що спору майнового характеру та спору щодо місця проживання неповнолітньої дитини між ними не має, дитина буде проживати з матір’ю. Витрати по сплаті держмита просив покласти на нього. Відповідач в судове засідання з’явилася,позов визнала в повному обсязі,не заперечувала проти його задоволення.Витрати по сплаті держмита просила покласти на позивача. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання, так як відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України, при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, або інтересам їх неповнолітньої дитини. При цьому суд також враховує, що рішення сторін прийнято з усвідомленням його наслідків. Таким чином, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем пред’явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд вважає необхідним покласти витрати по сплаті держмита на позивача, так як на утриманні відповідача залишається неповнолітня дитина.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-12 00:00:00

Прокурор Вінницького району звернувся до суду з заявою про визнання [PERSON] посилаючись на те, що проведеною прокуратурою району перевіркою встановлено, що [PERSON],[INFO] є жителькою смт.Вороновиця, вона являється інвалідом ІІ групи , має діагноз F 20,0 та перебуває на обліку в ВПНД Вінницької обласної психоневрологічної лікарні ім. ак. Ющенко з 1981 року з приводу психічного захворювання. У [PERSON] є неповнолітня дочка -[PERSON],[INFO], вихованням якої займається її бабуся -Пацалюк Анастасія Яківна. На даний час дитина проживає з бабусею, часто хворіє та потребує оздоровлення, визначення її юридичного статусу надасть пільги, що передбачені державою для дітей, позбавлених батьківського піклування. Через хворобу [PERSON] не може розуміти значення своїх дій, керувати ними і потребує опіки. Тому прокурор Вінницького району просить винести рішення, яким [PERSON] недієздатною та призначити їй опікуна її матір. У судовому засіданні представник прокуратури Вінницького району Каменяр С.В. заяву підтримала повністю та просить визнати [PERSON] недієздатною та призначити її опікуном її матір [PERSON] Представник служби у справах дітей Вінницької РДА в судовому засіданні не заперечує проти задоволення даної заяви. Зацікавлена особа [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що її дочка [PERSON] являється інвалідом ІІ групи і з 1981 року перебуває на обліку у психоневрологічній лікарні ім. Ак. Ющенко. Вихованням її неповнолітньої дитини [PERSON] займається вона. Дитина хворіє і потребує лікування, а вона саме не має можливості надати їй ефективне лікування . Суд заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно консультативного висновку Вінницької обласної психоневрологічної лікарні ім. акад.Ющенко О.І. вбачається, що [PERSON] страждає на психічне захворювання з 1981 р. і потребує стороннього догляду та оформлення опіки (а.с.7) Згідно довідки [NUMBER] [PERSON] являється інвалідом ІІ групи (а.с.10) Як вбачається з акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи №147 від 10.07.2008 р. Вінницької обласної психоневрологічної лікарні ім. акад. Ющенка О.І. [PERSON] страждає на хронічне психічне захворювання у вигляді шизофренії, параноїдної форми, внаслідок свого захворювання не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с.20-21) Відповідно до ч.1 ст. 241 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклувальника або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Згідно ч. 2 ст. 240 ЦПК України судові витрати, пов'язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною відносяться на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON]. про визнання втратившою право на користування житлом та знаття з реєстрації, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно свідоцтва про право власності №296 від 19.06.2008 року їй належить житловий будинок з прибудовами ,господарськими будівлями та спорудами[ADDRESS] Відповідачка [PERSON]. зареєстрована в належному їй на праві власності будинку, однак там не проживає, плату за комунальні послуги не вносить, місце проживання її не відоме. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю посилаючись на обставини викладені в позову, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON]. в судове засідання не з'явилась по невідомим суду причинам, хоча про день , час та місце розгляду справи була повідомлена судом належним чином. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволення. Як вбачається із матеріалів [PERSON] на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS] Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Мізяківсько-Хутірської сільської ради №1111 вбачається, що в будинку [ADDRESS] є зареєстрованою [PERSON]. (а.с.9) Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 30.07.2008 р. вбачається, що в будинку позивачки [PERSON]по [ADDRESS] є зареєстрованими її дочка [PERSON]. та онук, які з липня 2007 року не проживають в даному будинковолодінні (а.с.12) Встановленим в суді фактам відповідають правовідносини, що виникли із користування жилим приміщенням в будинках державного та громадського житлового фонду, права власності, захист права власності, які регулюються Житловим кодексом України, Цивільним кодексом України. Дані правовідносини регулюються: - ст. 319 ЦК України, згідно якої власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд; - ст. 391 ЦК України, згідно якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користуватись та розпоряджатись своїм майном ; - ст.72 ЖК України , згідно якої визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщення внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. Враховуючи вищевикладене, оцінюючи досліджені в ході судового розгляду докази заявлених вимог, суд дійшов висновку про підставність вимог позивачки [PERSON] Оскільки в судовому засіданні безспірно встановлено той факт, що [PERSON]. з липня 2007 року по теперішній час , тобто більше шести місяців, не проживає в будинковолодінні[ADDRESS] залишається бути зареєстрованим за даною адресою, а позивач в зв'язку з її реєстрацію позбавлена повною мірою володіти, користуватись та розпоряджатись зазначеним вище будинком, чим обмежується її право як власника згаданого об'єкта нерухомості , то суд задля захисту її майнового права, забезпечення в повній мірі їх реалізації , суд вважає за необхідне вимоги [PERSON]задоволити шляхом визнання відповідачки такою, що втратила право користування житлом та зняття її з реєстрації.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-12 00:00:00

17.09.2008 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу в якому вказав, що 14 грудня 1985 року уклав шлюб з відповідачкою, зареєстрований відділом Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 199, свідоцтво [NUMBER] від 14.12.1985 року. Від шлюбу народився син [PERSON],[INFO] року народження. Як вказав в заяві позивач спільне проживання з відповідачкою не склалося, так як між ними постійно виникали сварки по різним причинам, після чого зникли почуття любові та взаємоповаги, шлюбні відносини припинено, тому їх подальше спільне проживання та збереження шлюбу стало неможливим. Спільне господарство між сторонами не ведеться, спору про поділ майна у сторін не виникло. Тому позивач прохає суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою по справі. В судовому засіданні позивач наполягає на задоволенні заявлених позовних вимог. Відповідач в судовому засіданні проти позову не заперечує, вважає, що сім'ю зберегти не можливо. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, приходить до слідуючого: в судовому засіданні було встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 14 грудня 1985 року, який зареєстрований відділом Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 199, свідоцтво [NUMBER] від 14.12.1985 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] року народження, який проживає разом з відповідачкою. Сторони втратили почуття любові та взаємоповаги, проживають окремо та припинили шлюбні відносини. Тому на підставі вищевикладеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом в судовому засіданні встановлено, що подружні стосунки між сторонами склалися такі, що подальше спільне проживання та збереження сім'ї суперечило б їхнім інтересам, що має істотне значення, а тому шлюб їх необхідно розірвати, поклавши витрати при розірванні шлюбу на позивача, відповідачку звільнити від сплати держмита на користь держави, так як на її утриманні знаходиться малолітній син.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-12 00:00:00

до суду звернулась [PERSON] з позовом до Гадяцької територіальної громади про визнання права власності. У своїй позовній заяві позивачка вказує, що вона разом з чоловіком, [PERSON] та його батьками, [PERSON] та [PERSON], проживали в [ADDRESS]. Їхнє будинковолодіння на праві особистої приватної власності належало [PERSON].[INFO] він помер, спадщину після його смерті фактично отримали його дружина, [PERSON] та син, [PERSON]. [INFO] померла [PERSON]. [INFO] помер чоловік, [PERSON], заповіт від його імені не посвідчувався. Для оформлення спадщини після смерті чоловіка позивачці необхідно надати в Гадяцьку нотаріальну контору правовстановлюючий документ на вказане домоволодіння, але такого документу вона не оформляла, тому вимушена звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності на спадкове майно. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, просила суд їх задовольнити. Представник Гадяцької міської ради в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Представник Гадяцької державної нотаріальної контори в судовому засіданні проти позовних вимог позивачки не заперечує. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши докази, вважає, що позовні вимоги [PERSON] до Гадяцької територіальної громади про визнання права власності, підлягають до задоволення, з таких підстав. Відповідно до довідки, виданої Гадяцьким відділом РАГС, [PERSON]помер[INFO], [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть. Вони, згідно свідоцтва про народження, являлись батьками [PERSON]. [INFO] помер [PERSON], який відповідно до свідоцтва про одруження був чоловіком позивачки, [PERSON]. Відповідно до довідки Гадяцької державної нотаріальної контори, після смерті [INFO] [PERSON], із заявою про прийняття спадщини звернулась позивачка [PERSON]. Пунктом 11 частини 1 статті 346 ЦК України передбачено, що право власності припиняється у разі смерті власника. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за законом має право прийняти спадщину.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-12 00:00:00

до суду звернувся [PERSON]. з позовом до територіальної громади в особі Сватківської сільської про визнання права власності на спадкове майно. У своїй позовній заяві позивач вказує, що останні десять років проживав з матір`ю, [PERSON], по [ADDRESS]. Домоволодіння матері відносилось до типу колгоспного двору, єдиним власником якого була вона. [INFO] мати, [PERSON], померла, після своєї смерті залишила заповіт, в якому належний їй будинок з господарськими приміщеннями заповіла сину, [PERSON]. Для оформлення спадщини після померлої матері позивачу необхідно надати в Гадяцьку нотаріальну контору правовстановлюючий документ на вказане домоволодіння, але такого документу він не оформляв, тому змушений був звернутися до суду з позовом про визнання за ним права власності на спадщину, на яку відсутня технічна документація. В судовому засіданні позивач [PERSON]. позовні вимоги підтримав повністю, просив суд їх задовольнити. Представники Сватківської сільської ради та Гадяцької державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явилися, направили до суду заяви про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази, вважає, що позовні вимоги [PERSON].. до територіальної громади в особі Сватківської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, підлягають до задоволення, з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до довідки виданої виконавчим комітетом Сватківської сільської ради, будинковолодіння в [ADDRESS], згідно господарської книги № 5, особовий рахунок № 237, станом на 1 липня 1990 року відносилося до типу колгоспного двору. Членом колгоспного двору станом на 1 липня 1990 року була [PERSON] - голова двору. 2 лютого 1994 року [PERSON] на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження, за яким належний їй будинок з допоміжними будівлями, що знаходиться в с. Сватки, Гадяцького району, Полтавської області заповіла позивачу, який відповідно до свідоцта про народження являється її сином. [INFO] [PERSON] померла. Згідно довідки Гадяцької державної нотаріальної контори - після смерті [INFO] [PERSON], 10 червня 2008 року видавалися свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я її сина,[PERSON]. Статтею 346 ч. 1 п. 11 ЦК України передбачено, що право власності припиняється у разі смерті власника. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець має право прийняти спадщину.

Outcome: approved