Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що в 1999 році, він переніс інсульт, три інфаркти в зв'язку з чим за висновком медико-соціальної (експертної) комісії від 04.02.2000 року його визнано інвалідом першої групи по загальному захворюванню безтерміново і особою, що потребує постійної сторонньої допомоги. На протязі всього періоду з 1999 року по даний час позивач прикутий до ліжка, позбавлений можливості підніматись, пересуватись, сидіти і самостійно себе обходити, а тому за ним постійно здійснюється догляд його дружиною [PERSON] , 1943 року народження, пенсіонеркою, яка також страждає на ряд захворювань. В листопаді 2002 року син позивача [PERSON] і невістка [PERSON] , які на той час проживали в [ADDRESS] , запропонували йому спільне проживання і надання по життєвого догляду та необхідної, по мірі потреби, матеріальної допомоги у випадку, якщо позивач погодиться на переоформлення житлового будинку [ADDRESS] , що належав йому на підставі свідоцтва [NUMBER] на право особистої власності на житловий будинок, виданого виконкомом Кинашівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області [INFO] року, на ім'я відповідача. 19 листопада 2002 року позивач дав своїй невістці [PERSON] доручення на право представництва його інтересів в різних органах та установах і [INFO] року, вона уклала від його імені договір дарування названого домоволодіння на ім'я [PERSON] , який був посвідчений Тульчинською державною нотаріальною конторою (реєстр [NUMBER] ). Спочатку відповідач і його дружина взяті на себе зобов'язання виконували. Вони по мірі потреби допомагали його дружині здійснювати за позивачем догляд, зробили в коридорі ремонт, газифікували будинок і підключили опалення, за наші кошти купували ліки і продукти харчування. Однак, приблизно з середини 2006 року їх відношення змінилось. Невістка і син практично перестали спілкуватись з ними, надавати будь-яку допомогу, почали настроювати проти них онуків. [PERSON] , користуючись підтримкою відповідача, стала забороняти двом іншим дітям позивача - [PERSON] і [PERSON] відвідувати його, неодноразово виганяла їх з будинку, попрікала та принижувала, влаштовувала скандали з різних дріб'язкових приводів, забороняла розпоряджатись їхнім же майном, тощо. В середині червня 2008 року син і невістка вибули з будинку. При цьому вони демонтували конвектори опалення, електровимикачі і розетки та зняли в коридорі вагонку, якою він був облицьований. В зв'язку з цим позивач звернувся до суду та просить договір дарування житлового будинку [ADDRESS] серії [NUMBER] , укладений між [PERSON] і [PERSON] та посвідчений Тульчинською державною нотаріальною конторою [INFO] року, реєстр [NUMBER] , визнати недійсним . В судовому засіданні представник позивача, що діє від його імені по дорученню позов підтримала, на задоволенні наполягла. Відповідач позов визнав. Вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив: Згідно копії договору дарування будинку, [PERSON] діюча на підставі доручення, посвідченого [INFO] сільською радою [INFO] року за реєстром [NUMBER] від імені [PERSON] , подарувала [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] . Враховуючи позицію позивача, а також вимоги ст. 130 ЦПК України, в разі визнання відповідачем позову, суд вправі ухвалити судове рішення у попередньому судовому засіданні . В зв'язку з цим, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні ( обдарованому) безоплатне майно (дарунок) у власність. Згідно ст. 651 ЦК України, договір може бути розірвано за спільною згодою сторін . Правовідносини, що виникли між сторонами регламентуються ст. ст. 651, 717 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачем підлягає зарахуванню в прибуток держави.

Outcome: approved