Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-11 00:00:00

У січні 2008 року позивач [PERSON]. звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання його наймачем жилого приміщення - квартири [ADDRESS], що належить на праві власності підприємству ЗАТ "БМФ "Азовстальбуд", посилаючись на наступні обставини. [INFO] помер його батько [PERSON] що за життя являвся наймачем зазначеної квартири, в якій позивач проживав з дитинства і був зареєстрований до часу виїзду у м. Краматорськ на навчання. Після завершення навчання і повернення до м. Маріуполя продовжував проживати в цій квартирі, в тому числі і після смерті батька. Напередодні смерті батька останній звертався до адміністрації підприємства-наймодавця із заявою про реєстрацію сина в займаному жилому приміщенні. Незважаючи на це звернення, а також безпосереднє звернення позивача, йому відмовляють у визнанні за ним права на це житло і визнанні наймачем за раніше укладеним із батьком, що помер, договором найму жилого приміщення, де він і мешкає по сьогодення. Просив задовольнити його позов. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги в повному обсязі і надав пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві. Пояснив, що виписка його зі спірного помешкання тимчасово на період навчання була пов"язана із зайвим обтяженням батька щодо оплати комунальних послуг у його фактичну відсутність. У лютому 2007 року він повернувся з місця навчання до м. Маріуполя до спірної квартири, де проживає там 19 років. Наймодавець не побажав зареєструвати його в спірному помешканні через утворені по квартирі борги з комунальних послуг внаслідок звільнення батька з роботи. 24.10.2007р. він направив лист батька, написаний тим за життя, з проханням зареєструвати його як сина в спірному помешканні, проте, його так і не зареєстрували. Будь-якої спадщини від батька не залишилось, іншого житла він не має. Представники відповідача ЗАТ "БМФ "Азовстальбуд" [PERSON] і [PERSON]., що діють за довіреністями, заперечуючи проти позову, пояснили, що спірна квартира розташована в належному на праві власності підприємству будинку [ADDRESS] внаслідок його придбання за договором купівлі-продажу, укладеним із регіональним відділенням Фонду державного майна України. У серпні 1995р. [PERSON]. був прийнятий на роботу на підприємство-відповідача і у січні 1997р. йому була виділена для проживання кімната № 14 у вказаному будинку. У серпні 2002р. працівник [PERSON]. був звільнений з підприємства за власним бажанням, а [INFO] він помер. Його син - позивач [PERSON]. з 15.01.1997р. був зареєстрований в цьому жилому приміщенні, 08.09.2003р. знятий з реєстраційного обліку, однак ніяких документів щодо направлення на навчання не надавав, заяви про бронювання жилого приміщення на період навчання не подавав, в трудових правовідносинах з підприємством не перебував. Посилаючись на ст. 106 ч. 3 ЖК України, що не допускає визнання новим наймачем члена сім"ї вибувшого наймача з підстав знаходження спірного жилого приміщення в будинку підприємства найважливіших галузей народного господарства, просили в задоволенні позову відмовити. Заслухавши позивача, представників відповідача, свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обгрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Рішенням виконкому Маріупольської міської ради № 126 від 19.04.2000р. жилі приміщення № 1-53, в тому числі і спірна квартира[ADDRESS], який має статус гуртожитку, по [ADDRESS] переведені в ордерні (а.с. 12). Цим же рішенням ухвалено відділу з обліку і розподілу житлової площі міськради видати ордери за списками ЗАТ "БМФ "Азовстальбуд". На підставі договору купівлі-продажу [NUMBER] від 29.04.1994р., укладеного з Фондом державного майна України, посвідченого Четвертою маріупольською державною нотаріальною конторою 13.05.1994р. за реєстр. № 1-1654, акту приймання-передачі від 30.06.1994р. і переліку нерухомого майна, ЗАТ "БМФ "Азовстальбуд" набув права власності на будинок [ADDRESS] (а.с. 13, 23-28). Як встановлено матеріалами справи, кімната № 14 в зазначеному будинку була надана [PERSON] як працівнику ЗАТ "БМФ "Азовстальбуд" (а.с. 13). З довідки ПП "Альянс-Гіс" вбачається, що в квартирі № 14 в будинку [ADDRESS] проживають і зареєстровані з 15.01.1997р. наймач [PERSON]. (помер [INFO]) і його син [PERSON]., який 08.09.2003р. виписаний на навчання (а.с. 38). Родинні стосунки син-батько між [PERSON]. і [PERSON]. відповідно підтверджені свідоцтвом про народження позивача (а.с. 8). Зі свідоцтва про смерть, виданого Жовтневим відділом РАЦС Маріупольського міського управління юстиції Донецької області 11.10.2007р., вбачається, що батько позивача -[PERSON] помер [INFO], про що вчинено актовий запис за [NUMBER] (а.с. 9). За даними довідково-адресного бюро, [PERSON]. 02.09.2003р. був знятий з реєстраційного обліку з жилого приміщення - квартири № 14 в будинку [ADDRESS] в м. Маріуполі у зв"язку з виїздом на навчання у м. Краматорськ (а.с. 10, 46). Інформацією ВГІРФО Орджонікідзевського РВ Маріупольського МУ ГУ УМВС України в Донецькій області підтверджено факт зняття [PERSON]. з реєстраційного обліку до м. Краматорська на навчання (а.с. 65-66). Свідок [PERSON], що працює паспортистом ПП "Альянс-Гіс", в судовому засіданні пояснила, що позивач був зареєстрований в спірному помешканні з батьками, у 2003 році позивачем подана заява на виписку, де він написав на період навчання у м. Краматорську. Крім того, наведені у паспорті позивача дані щодо реєстрації з 05.10.2004р. за місцем навчання у м. Краматорську по вулиці Парковій, гуртожиток 62 з поміткою "на період навчання" по 16.10.2007р., коли його знято з реєстраційного обліку за даною адресою, підтверджують факт виїзду[PERSON]зі спірного помешкання на період певної події - навчання. На момент смерті батька [INFO] він зберігав тимчасове місце реєстрації в місці навчання у м. Краматорську. Об"єктивно строковість відсутності[PERSON]в місці постійного проживання за поважних причин підтверджується довідками учбового закладу, з яких вбачається, що в період з 29.08.2003р. по 30.06.2006р. і з 01.09.2006р. по 28.02.2008р. [PERSON]. навчався в Краматорському вищому професійно-будівельному училищі, за наслідками якого отримав 30.06.2006р. і 28.02.2008р. відповідні дипломи щодо здобуття кваліфікації штукатура, лицювальника-плиточника, лицювальника-мозаїчника (а.с. 44-45). Як встановлено, до спливу строку тимчасової реєстрації за місцем навчання, позивач, зважаючи на характер навчання, прибуває до м. Маріуполя у лютому 2007 року і продовжує проживає у місті постійного мешкання в спірній квартирі, як вважає суд, не втрачаючи право на його користування, в тому числі і після смерті батька, і це право не оспорено у встановленому законодавством порядку наймодавцем жилого приміщення - ВАТ "БМФ "Азовстальбуд". 30.01.2007р. за життя [PERSON], йому як наймачеві, було вручено попередження адміністрації ЗАТ "БМФ "Азовстальбуд" з пропозицією виселитись зі спірної квартири в строк до 10 лютого 2007 року з мотивуванням припинення трудових відносин із підприємством (а.с. 49). Однак, до пред"явлення даного позову[PERSON]у січні 2008 року підприємство не позивалось до [PERSON], який припинив трудові відносини із відповідачем, з 2002 року або позивача, після смерті його батька, з вересня 2007 року - з вимогами про позбавлення тих житлових прав на спірну квартиру. Допитана в судовому засіданні у якості свідка [PERSON]., що є дружиною позивача (а.с. 47), пояснила, що у лютому 2007р. вона приходила із чоловіком, ще в період його навчання, до представника відповідача [PERSON]. з приводу реєстрації[PERSON]у спірному помешканні, однак йому сказали довчитись і погасити заборгованість по комунальних платежах. Незважаючи на погашення боргів в кінці 2007р.-на початку 2008р., позивача не реєстрували у кв. № 14, хоча відправили по пошті адміністрації підприємства погодження на його реєстрацію батька [PERSON] Отримання 26.10.2007р. погодження батька [PERSON] на реєстрацію в спірному помешканні сина[PERSON](а.с. 14) не спростовували представники відповідача в судовому засіданні. Отже, ознак небажання наймача [PERSON] за його життя надання синові - позивачу [PERSON]рівних з ним прав і обов"язків, що виникають з договору найму жилого приміщення, в сенсі ст.ст. 64-65 ЖК України, і погодження реєстрації останнього у спірному помешканні судовим розглядом не здобуто. За наслідками роботи комісії житлової організації ПП "Альянс-Гіс", на обслуговуванні якого знаходиться даний будинок, складено акт від 03.12.2007р., яким засвідчено проживання[PERSON]спільно із батьком [PERSON]. у спірному помешканні з 15.01.1997р. по 02.09.2003р., виписку на навчання у м. Краматорськ, повернення позивача після навчання в цю квартиру і подальше ведення із батьком спільного господарства з грудня 2006р. по день смерті [PERSON] і проживання по теперішній час (а.с. 11). Доводи позивача щодо відсутності у його власності чи в користуванні іншого, окрім спірного, жилого приміщення відповідачем не спростовані. З відомостей БТІ м. Слов"янська за батьком позивача [PERSON]. не зареєстровано будь-якого нерухомого майна (а.с. 73). Отже, [PERSON]., маючи в сенсі ст.ст. 64-65 ЖК України статус члена сім"ї наймача [PERSON], якому квартира № 14 була надана у зв"язку з трудовими відносинами, у встановленому законодавством порядку набув право на спірне житло, не втрачав зв"язку з цим жилим приміщенням, продовжуючи здійснювати комунальні платежі, і не втратив такого статусу і на момент смерті батька. Пленум Верховного Суду України в п. 15 постанови від 01.11.1996р. № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» роз"яснив, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім"ї наймача приміщення, або ж для відмови їй у цьому. А тому суд вважає, що не можна покласти факт відсутності реєстрації позивача за місцем постійного мешкання в основу рішення про відмову в задоволенні позову. Доводи відповідача, що підприємство "Азовстальбуд" віднесено до найважливіших галузей народного господарства, що виключає застосування до спірних правовідносин правил ч. 1 ст. 106 ЖК України, суд вважає не доведеними. Посилання ВАТ "БМФ "Азовтсальбуд" в обгрунтування заперечень відсутності заяви[PERSON]на бронювання жилого приміщення на період навчання, суд не вважає достатньо переконливими, оскільки бронювання передбачено лише у випадку ст. 73 ЖК України, що регламентовано і Постановою Ради Мінстрів Української РСР від 09.09.1985р. № 342. "Про затвердження Правил бронювання жилих приміщень в Українській РСР", до числа передбачених вказаним законодавством випадків не відноситься бронювання жилого приміщення на випадок виїзду на навчання. Відповідно до ст. 106 ч. 1 ЖК України повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача. За ч. 2 ст. 106 ЖК України у разі відмови наймодавця у визнанні члена сім'ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку. Зважаючи на безпідставну відмову ЗАТ "БМФ "Азовстальбуд" відновити житлові права позивача шляхом визнання його наймачем спірного жилого приміщення замість попереднього наймача [PERSON] внаслідок смерті останнього, беручи до уваги сукупність вищеперелічених обставин, суд доходить до висновку про обгрунтованість звернення позивача до суду із даним позовом. У зв"язку з цим, із врахуванням положень ст. 9 ЖК України, задовольняючи позов про визнання[PERSON]наймачем за раніше укладеним договором найму спірного приміщення замість попереднього наймача [PERSON] в порядку відновлення порушених житлових прав позивача, вбачає обов"язок наймодавця ВАТ "БМФ "Азовстальбуд" укласти із позивачем договір найму спірного жилого приміщення. На підставі ст. 106 ч.ч. 1, 2 ЖК України,

Outcome: approved