Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-07 00:00:00

09 липня 2008 року, позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що [INFO]року помер її чоловік, [PERSON]. Після його смерті залишилось спадкове майно: житловий будинок, розташований за а[ADDRESS], вартість якого становить 28681,00 гривень, згідно довідки Лозівського бюро технічної інвентаризації. Позивач та її діти - відповідачі по справі, [PERSON] та [PERSON]., являються спадкоємцями померлого. [PERSON], в установлений законом термін подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, а відповідачі - заяви про відмову від своєї частки в спадщині на її користь. Позивач вказала, що в 1957 році, її чоловік, побудував вищевказаний будинок на підставі Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку. В 2002 році він приєднав до цього будинку, існуючу літню кухню на підставі рішення виконкому від 27 червня 2002 року. В цьому ж році, [PERSON]. одержав акт державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом житлового будинку до експлуатації. Після чого, [PERSON]. повинен був зареєструвати в БТІ право власності на вищевказаний будинок, але за своє життя, цього не встиг зробити, оскільки в жовтні 2007 року, помер. В зв'язку з цим, нотаріальна контора не може оформити позивачу свідоцтво про право власності на спадщину. На підставі викладеного, позивач прохає суд: визнати за нею [PERSON], право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] померлого [INFO]року. У судовому засіданні, позивач підтримала свій позов та обставини, які в ньому викладені і подала до суду письмову заяву, якою прохала не стягувати з відповідачів на її користь, понесені нею при зверненні до суду судові витрати. Відповідачі по справі - [PERSON] та [PERSON], не заперечували проти задоволення позову і вказали, що померлий [PERSON], це їх батько. Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку, що розташований за а[ADDRESS]. Оскільки вони, є спадкоємцями першої черги, на спадкове майно, яке залишилося після смерті їх батька, вони відмовилися письмово в нотаріальній конторі від своє частки у спадковому майні на користь своєї матері - позивача по справі. Представник третьої особи - Лозівської державної нотаріальної контори - Остроницина О.Б., що діє на підставі довіреності від 04 серпня 2008 року, пояснила, що знаходить позов позивача таким, що підлягає задоволенню, оскільки дійсно, позивач своєчасно звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, а відповідачі по справі, написали заяву про відмову від своєї частки у спадковому майні, спадщина на яке відкрилася після смерті [PERSON]., померлого, [INFO]року. Третьою особою - Лозівським бюро технічної інвентаризації Харківської області, не забезпечено явку свого представника у судове засідання, тоді як про день, час та місце слухання справи судом повідомлені своєчасно та належним чином, про що свідчить наявна в матеріалах справи, розписка про отримання судової повістки. Про причини неявки суду не повідомлено і заяв про слухання справи за їх відсутності, до суду не подано. Оскільки відповідачі позов позивача визнали у повному обсязі, то в порядку ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Із наданого до матеріалів справи позивачем ксерокопії свідоцтва про смерть на [PERSON], вбачається, що станій, помер [INFO]року, про що в Книзі реєстрації смертей, зроблено актовий запис №659 (а.с.№17). Відповідно до довідки Виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області від 07 липня 2008 року, спадкодавець - [PERSON]., до дня своєї смерті - [INFO]року, проживав за [ADDRESS] (а.с.№29) разом з [PERSON]., - позивачем по справі. У своїй позовній заяві (а.с.№3-4), та у поясненнях у судовому засіданні 08 серпня 2008 року, позивач вказала, що перебувала у шлюбі з спадкодавцем по справі , про що свідчить ксерокопія свідоцтва про одруження (а.с.№18) і що вона, будучи спадкоємцем першої черги за законом, а також враховуючи те, що їх спільні діти - відповідачі по справі - [PERSON] та [PERSON]., написали заяви про відмову від своєї частки в спадщині на її користь, вона має намір прийняти спадщину, яка є відкритою, після смерті її чоловіка. Дійсно, із ксерокопії свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.№18), вбачається, що позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з [INFO] Григорієм Тимофійовичем, з 26 квітня 1952 року, про що Домашанським сільським РАГС Лозівського району Харківської області, зроблено актовий запис №08. Судом було з&acute;ясовано, що відповідачі по справі, дійсно є дітьми померлого [PERSON]., про що свідчать ксерокопії свідоцтв про народження (а.с.№19,21.). Відповідач [PERSON], вказала, що своє дівоче прізвище - «[INFO]», вона змінила на «[INFO]» у зв&acute;язку з тим, що 26 вересня 1970 року, зареєструвала шлюб з [PERSON]., про що свідчить ксерокопія свідоцтва про одруження (а.с.№20). Відповідач [PERSON]., вказала, що своє дівоче прізвище «[INFO]» вона змінила на «[INFO]» у зв&acute;язку з тим, що 10 лютого 1978 року, вона зареєструвала шлюб з громадянином [PERSON], про що свідчить ксерокопія свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.№22). Судом встановлено, що зв»язку зі смертю спадкодавця, позивач дійсно має право на прийняття спадщини, оскільки згідно до положення частини 1 ст. 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається в наслідок смерті особи або оголошення її померлою. Необхідно зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Оскільки судом встановлено, що позивач дійсно знаходилася у зареєстрованому шлюбі з спадкодавцем, то відповідно до статті 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя та народжені після його смерті, той із подружжя, який його пережив, та батьки. У судовому засіданні 08 серпня 2008 року, судом було оглянуто спадкову справу № 898\2007 року, заведену після смерті [PERSON]., померлого [INFO]року. В даній спадковій справі дійсно наявні письмові заяви від [PERSON], та [PERSON]., про відмову від своєї частки у спадковому майні на користь [PERSON] Відповідно викладеного необхідно зазначити, що згідно до ч.1 ст.1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріально контори за місцем відкриття спадщини. Крім того, відповідно до ч.2 ст.1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Позивач у своєму позові посилалася на те, що після смерті свого чоловіка вона має намір прийняти спадщину, у вигляді спадкового майна - таке як житловий будинок, що розташований за [ADDRESS] Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. Відповідно до Довідки - характеристики від 10 червня 2008 року за номером - 50 (а.с.№30), виданої Лозівським бюро технічної інвентаризації Харківської області, житловий будинок, розташований за[ADDRESS], зареєстровано в Лозівському бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі № 22 під реєстровим № 3617. Згідно ксерокопії договору надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку від 24 квітня 1957 року (а.с.№23-24), а також згідно рішення № 573/198 від 28 жовтня 1997 року Про передачу в приватну власність земельної ділянки (а.с.№27), було встановлено, що [PERSON] була надана земельна ділянка, розташована по вулиці Тимірязєва, міста Лозова та передана йому безкоштовно у приватну власність. Також судом було достовірно встановлено, що згідно рішення Виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області від 28 серпня 2002 року за № 979 (а.с.№26), житловий будинок громадянина [PERSON] розташований за[ADDRESS], був прийнятий в експлуатацію, і було вирішено зареєструвати право приватної власності на житловий будинок, оформити та видати свідоцтво про право власності на ім'я [PERSON] Виходячи з вищевикладеного, на підставі наявних у справі матеріалів, суд знаходить позивача таким, що підлягає задоволенню. Згідно до п.6 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Із матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до суду було сплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи на суму 30 гривень 00 копійок, про що надано квитанцію (а.с.№2), та судовий збір (державне мито) на суму в 287 гривні 00 копійок, що підтверджується квитанцією (а.с.№ 1). Проте, як вже вище було вказано, у судовому засіданні 08 серпня 2008 року, позивачем було подано письмову заяву, якою вона прохала суд, не стягувати з відповідачів на її користь понесені нею при зверненні до суду судові витрати (а.с.№49). Положенням ч. 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичний осіб, поданих відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених ними позовних вимог, і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Outcome: approved