Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-07 00:00:00

Позивач вимагає стягнути на її користь з відповідача аванс в сумі 17 500,00 грн. за Угодою про намір укласти договір купівлі-продажу об'єкта нерухомості від 24 лютого 2007 року, укладеною між відповідачем [PERSON] та [PERSON], який помер [INFO], а також стягнути з відповідача на її користь 8 750,00 грн. у відшкодування моральної шкоди, посилаючись на наступні обставини. Вона та її чоловік [PERSON] мали намір придбати у відповідача [PERSON] квартиру [ADDRESS], у зв'язку з чим 24 лютого 2007 року між її чоловіком [PERSON] і [PERSON], при посередництві приватного підприємця - фізичної особи [PERSON], була укладена Угода про намір укласти договір купівлі-продажу об'єкта нерухомості, згідно з якою [PERSON] одержала від [PERSON] у якості передоплати за вказану вище квартиру аванс в сумі 17 500,00 грн. Відповідно до умов зазначеної Угоди про намір укласти договір купівлі-продажу об'єкта нерухомості від 24.02.2007 року, датою укладання договору купівлі-продажу квартири було визначено 26.03.2007 року. Проте на початку березня 2007 року вона та її чоловік [PERSON] довідалися, що санвузол в квартирі [ADDRESS] улаштований самовільно, наявний в квартирі каналізаційний стояк не приєднаний до мережі міської каналізації, внаслідок чого відбувається підмивання фундаменту будинку, що, в свою чергу, загрожує обвалом, у зв'язку з чим вони втратили бажання придбати цю квартиру, про що 26.03.2007 року її чоловік [PERSON] повідомив відповідачу. Крім того, 31.03.2007 року її чоловік [PERSON] через ПП-ФО [PERSON] подав на ім'я [PERSON] заву про відмову від укладення договору з нею, і одночасно в цій заяві виклав вимогу до відповідача про повернення одержаної нею від нього суми авансу, але відповідач відмовилася повернути суму авансу, посилаючись, що укладення договору купівлі-продажу було зірвано з вини [PERSON], а передана ним їй грошова сума є завдатком та не підлягає поверненню. Такими неправомірними діями відповідача їй завдано моральну шкоду, яка полягає у її душевних стражданнях, пов'язаних з неможливістю розпоряджатися власними грошима. До того ж, по-перше, грошова сума, яку відповідач відмовляється повернути, є для неї значною, а відсутність цих коштів порушує її нормальний життєвий уклад, і, по-друге, їй, як людині похилого віку, яка ніколи не зверталася до суду, доставляє багато хвилювань судовий процес, оскільки від рішення суду залежить чи отримає вона належні їй гроші. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] і [PERSON] підтримали позов своєї довірительки і наполягали на задоволені позовних вимог позивача в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та її представники [PERSON] і [PERSON] не визнали позов, вказуючи, що 24.02.2007 року між [PERSON] і [PERSON] була укладена угода про забезпечення виконання зобов'язання щодо укладенні між ними договору купівлі-продажу належної відповідачеві квартири, і відповідно до умов цієї угоди [PERSON] зобов'язався у строк до 26.03.2007 року купити у відповідача квартиру [ADDRESS] та оформити такій договір купівлі-продажу належним чином. На підтвердження свого зобов'язання і на забезпечення його виконання, [PERSON] у рахунок належних з нього за договором платежів була видана відповідачці грошова сума у розмірі 17 675 грн., що, в свою чергу, підтверджується угодою від 24.02.2007 року та договором до цієї угоди від того ж дня, які разом за змістом формою становлять собою правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, що передбачений ч.1 ст.547 ЦК України. Умови, передбачені укладеним між [PERSON] і [PERSON] правочином про забезпечення виконання зобов'язання, тотожні правовим наслідкам порушення або припинення зобов'язання, забезпеченого завдатком, які передбачені ст.571 ЦК України. Проте [PERSON], не дивлячись на передбачену угодою відповідальність, відмовився від виконання взятих на себе обов'язків, чим порушив своє зобов'язання щодо купівлі належної відповідачеві квартири, що призвело до того, що відповідач понесла значні матеріальні збитки, так як не змогла придбати собі іншу квартиру і втратила переданий нею третій особі завдаток в сумі 22 725 грн. Третя особа приватний підприємець - фізична особа [PERSON] повністю підтримала позов [PERSON] і просила розглянути справу за її відсутністю, про що подала суду свою письмову заяву від 08.09.2008 року, яка приєднана до матеріалів справи. Дослідивши матеріали справи і вислухавши пояснення представників сторін, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом установлено, що подружжя [PERSON] і [PERSON] мали намір придбати у [PERSON] квартиру [ADDRESS], у зв'язку з чим 24.02.2007 року між [PERSON] і [PERSON], при посередництві ПП-ФО [PERSON], було укладено в простій письмовій формі Угоду про намір укласти договір купівлі-продажу об'єкта нерухомості. Як вбачається з цієї Угоди, [PERSON] передав [PERSON] у рахунок вартості вказаної вище квартири гроші в сумі 17 675, 00 грн. і зобов'язався виплатити відповідачеві решту суду вартості квартири у розмірі 421 675 грн. в день нотаріального оформлення договору, який за згодою сторін мав бути вчинений 26.03.2007 року. Факт отримання [PERSON] грошей в сумі 17 675,00 грн. від [PERSON] повністю підтверджується укладеним між ними при посередництві ПП-ФО [PERSON] Договором до Угоди про намір укласти договір купівлі-продажу об'єкта нерухомості від 24.02.2007 року Проте в подальшому подружжя [PERSON] і [PERSON] відмовилися від купівлі у [PERSON] квартири [ADDRESS], про що 26.03.2007 року [PERSON] в усній формі повідомив відповідачу. 31.03.2007 року [PERSON] через ПП-ФО [PERSON] подав заву про відмову від укладення договору з відповідачем, виклавши в цій заяві вимогу про повернення [PERSON] одержаної нею від нього грошової суми за квартиру. Але відповідач відмовилась повернути [PERSON] гроші, посилаючись, що укладення договору купівлі-продажу було зірвано з вини [PERSON], а передана ним їй грошова сума є завдатком та не підлягає поверненню. Вирішуючи даний спір, суд виходить з того, що по-перше, згідно ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, по-друге, ч.1 ст.635 ЦК України встановлено, що попередній договір укладається у формі, встановленої для основного договору, по-третє, згідно з ч.1 ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такій договір є нікчемним і відповідно до ч.2 ст.215 ЦК України визнання такого правочину, тобто нікчемного, недійсним судом не вимагається, і, по-четверте, відповідно до ст.570 ЦК України завдатком є грошова сума або нерухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання, а якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Таким чином, договір про завдаток є невід'ємною складовою майбутнього договору і повинен бути укладений у формі, встановленої для основного договору, а договір авансу лише посвідчує факт передачі грошей, і аванс підлягає обов'язковому поверненню у всіх випадках невиконання сторонами майбутнього договору незалежно від вини сторін. Виходячи з викладеного, суд доходить висновку, що фактично між [PERSON] і [PERSON] був укладений не договір завдатку, а договір авансу, отже правові наслідки, передбачені ст.571 ЦК України, не можуть бути застосовані до правовідносин за укладеними між ними Угодою від 24.02.2007р. і Договором до Угоди від 24.02.2007р. За таких обставин, посилання відповідача та її представників на положення ст.547 ЦК України є неспроможним. Вирішуючи дану справу, суд також бере до уваги, що [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 08.10.1988 року, а і згідно ст.22 КпШС УРСР та ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Крім того, згідно ст.23 КпШС УРСР і ст.65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної власності подружжя, за взаємною згодою. Відтак, аванс в сумі 17 675, 00 грн., який був переданий [PERSON] відповідачці [PERSON] за Угодою про намір укласти договір купівлі-продажу об'єкта нерухомості від 24.02.2007 року, є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] і [PERSON] Одночасно судом установлено, що [PERSON] помер [INFO], а єдиним його спадкоємцем є його дружина - позивач [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 15 травня 2008 року, виданим Сьомою одеською державною нотаріальною конторою за р.№ 3-1497, зареєстрованим в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 20.05.2008 року. Також суд ураховує, що згідно ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Фактично відповідач зобов'язана повернути [PERSON] аванс в сумі 17 675,00 грн., але позивач просить суд стягнути з відповідача аванс в сумі 17 500,00 грн., а згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог, - отже суд не може виходити за межі заявлених позивачем позовних вимог щодо розміру авансу. Крім того, оскільки одержана [PERSON] від померлого [PERSON] грошова сума у якості авансу за Угодою про намір укласти договір купівлі-продажу об'єкта нерухомості від 24.02.2007 року є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] і [PERSON], а тому суд погоджується з доводами позивача стосовно того, що через відмову відповідача повернути ці гроші їй завдано моральну шкоду, яка полягає у її душевних стражданнях, пов'язаних з неможливістю розпоряджатися власними грошима у значному розмірі, та стосовно того, що, по-перше, відсутність цих коштів порушує її нормальний життєвий уклад, і, по-друге, їй, як людині похилого віку, яка ніколи не зверталася до суду, доставляє багато хвилювань судовий процес, оскільки від рішення суду залежить чи отримає вона належні їй гроші. Враховуючи глибину і тривалість моральних страждань, які зазнала позивач [PERSON], ступінь вини відповідача у спричиненні моральної шкоди позивачу, на думку суду, відшкодування моральної шкоди у розмірі 8 750 ,00 грн. буде цілком відповідати засадам розумності, виваженості й справедливості та вимогам ч.3 ст.23 ЦК України. Вирішуючи дану справу, суд бере до уваги, що заявлені [PERSON] позовні вимоги до відповідача в частині стягнення авансу в сумі 17 500,00 грн. тотожні позовним вимогам в цій частині, заявленим первісним позивачем у даній справі - померлим [PERSON], правонаступником якого є [PERSON] Таким чином, і в первісному позові померлого [PERSON] і в позові [PERSON] йдеться про одну і ту ж суму авансу. Задовольняючи позов [PERSON], суд також стягує з відповідача на користь позивача понесені нею і документально підтверджені судові витрати в сумі 213,50 грн., пов'язані зі сплатою позивачем судового збору та оплатою витрат на ІТЗ судового розгляду справи. На підставі викладеного і

Outcome: approved