Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-05 00:00:00

29 листопада 2007 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутаціїї, стягнення матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на те, що вони разом працюють вчителями Новоіванівської загальноосвітньої школи 1-Ш ступінів, відповідно вчителями фізики та «Харківщинознавства». 26 вересня 2007 року о 9.40., тобто на другому уроці відповідачка викликала її з кабінету, де проходив урок в 10-му класі, стала ображати, звинувачувала в тому, що вона начебто вдарила її сина, який навчається в восьмому класі цієї ж школи, а потім вдарила її кулаком в обличчя із значною силою. Від удару вона вдарилася головою об стіну, отримала черепно-мозкову травму - струс мозку, з приводу чого знаходилася на стаціонарному лікуванні 23 дні - з 27 вересня по 18 жовтня 2007 року. З приводу конфлікту позивачка зверталася до Лозівського МВС України в Харківській області, за її заявою була проведена перевірка, за за результатами якої відповідачка отримала офіційне попередження, оскільки в її діях вбачаються ознаки злочинів, передбачених ст.ст. 129, 296 КК України, але в порушенні кримінальної справи відносно неї відмовлено. Даний факт був також предметом розгляду коміссії з розслідування нещасного випадку. Позивачка вказала, що на лікування, придбання медикаментів, нею було витрачено1130 грн. Ці кошти відповідачка їй в добровільному порядку не бажає відшкодувати. Крім того, позивачка вважає, що [PERSON] своїми неправомірними діями принизила її честь, гідність та ділову репутацію вчителя, оскільки ці події відбулися в сільській школі, на виду у всіх дітей та педколективу, в неї погіршилися відносини, як з учнями, так і з де-якими колегами. Також позивачка вважає, що неправомірними діями відповідачки їй спричинено моральну шкоду, а саме : вона тривалий час учбого року не працювала, була позбавлена можливості викладати свій предмет учням. В зв`язку з побиттям відчувала приниження, фізичний біль, нервовий стрес, вимушена була лікуватися в умовах Харківської обласної лікарні, тому всі життєві зв`язки були порушені; неповнолітній син, який потберує догляду, залишився без її опікування. З сімейного бюджету були вилучені певні кошти на лікування, але це позбавило сім`ю повноцінно харчуватися, забезпеяувати гідне існування. Розмір моральної шкоди позивачка оцінила в 5000 грн. Крім того, просить визнати дії [PERSON], а саме її побиття, розповсюдження чуток про її некомпетентність та негідну поведінку такими, що принижують її честь, гідність та ділову репутацію та просить зобов`язати відповідачку принести свої вибачення в колективі школи. Також стягнути з відповідачки на її користь судові витрати, які нею сплачені при здачі позову до суду, а саме : судовий збір в розмірі 51 грн. та 30 грн. інформаційно-технічні витрати на забезпечення розгляду справи В судовому засіданні позивачка наполягала на задоволенні позовних вимог та пояснила, що між мешканцями села [PERSON] поширює чутки про те, що вона не компенента, як вчитель, ображає та б`є дітей на своїх уроках, що є неправдою. Позивачка вважає, що відповідачка розповсюдила про неї відомості , які не відповідають дійсності та порочать її честь та гідність. По відношенню до себе [PERSON] вважає поведінку [PERSON] зневажливою, такою, що порушила її право честі та гідності. В судових дебатах позивачка зменшила свої позовні вимоги в частині відшкодування матеріальних збитків, понесених нею на лукавання, а саме просила стягнути з відповідачки 1029 грн.97 коп., оскільки решта коштів була нею витрачена на проїзд до обласної лікарні, але проїздні документи на збереглися. Також позивачка виключила з числа позовних вимог суму 110 грн, сплачену нею у благодійний фонд «Спас» Харківської ОКБ. На решті позовних вимог позивачка наполягала в повному обсязі. Крім того, на протязі розгляду справи позивачка не виключала можливості завершити справу мировою угодою, але відповідачка відхиляла її пропозиції. Відповідачка в перших судових засіданнях позовні вимоги визнавала частково, тобто не заперечувала відшкодувати позивачці кошти, витрачені нею на придбання ліків та медикаментів, частково визнавала моральну шкоду, не конкретизуючи суму. В судових дебатах відповідачка позовні вимоги не визнала в повному обсязі і заявила, що при згаданому конфлікті [PERSON] також нанесла їй удар, але вона своєчасно не звернулася до лікаря. В судовому засіданні також відповідачка пояснила, що причиною конфлікту стало те, що напередодні [PERSON], викладаючи фізику у її сина в 8-му класі, образила його, обізвала грубими словами та вдарила по щоці та вусі. Коли син повернувся додому зі школи, щока та вухо його були червоними і він їй зізнався про інцендент з вчителькою фізики. В судовому засіданні [PERSON] заявила, що всі учні знають, що [PERSON] може на уроці образити, принизити, навіть підняти руку на учнів. Перевіривши матеріали справи, вислухавши доводи сторін, свідків, суд вважає, що позовні вимоги підляають частковому задоволенню, а саме : в частині визнання дій [PERSON] щодо побиття [PERSON], розповсюдження чуток про її некомпетентність та негідну поведінку такими, що принижують її честь, гідність та ділову репутацію та відшкодування матеріальних витрат на лікування та придбання медичних препаратів, відшкодування судових витрат - в повному обсязі, в частині стягнення моральної шкоди - частково. В судовому засіданні встановлено, що в вересні 2007 року як позивачка, так і відповідачка працювали вчителями Новоіванівської загальноосвітньої школи 1-Ш ступінів Лозівського району Харківської області: позивачка - продовжує трудову діяльність на посаді вчителя фізіки по цей час, відповідачка працювала вчителем «Харківщинознавства» за контрактом, термін якого сплинув (а.с.14, 123). Як пояснила позивачка та не заперечувала відповідачка, 26 вересня 2007 року, під час другого уроку, біля 9.40., [PERSON], яка не мала в той день уроків, прийшла до приміщення Новоіванівської загальноосвітньої школи, викликала з занять [PERSON], яка проводила урок фізики в 10 класі, нанесла їй удар рукою по обличчу та почала її голосно ображати. Факт нанесення удару [PERSON] підтвердила [PERSON] в своїх поясненнях в ході судового засідання та при дачі письмових пояснень, які залучені до матеріалу № 2770 про відмову в порушенні кримінальної справи по заяві [PERSON] (аркуш матеріалу 5, 13). В судовому засіданні відповідачка також пояснила, що причиною конфлікту стало те, що [PERSON] під час уроку фізики, який проводила в класі її сина, без причини вдарила його рукою по щоці та вусі. З розповідей сина їй відомо, що такі інценденти між ним та вчителькою траплялися і раніше. Також син їй постійно жалівся на те, що вчителька постійно його ображає, принижує перед класом, через що він дуже переживав. Згідно висновку акту судово-медичного дослідження (обстеження) від 26 вересня 2008 року № 026529 на підставі даних судово-медичного огляду [PERSON], з урахуванням даних з наданої медичної документації, в неї мала місце закрита черепно-мізкова травма у вигляді струсу головного мозку з лікворно-гепертензійним синдромом, вегетоссудинною дистонією по гіпертоничному типу та астено-невротичним синдромом, яка витворилася від дії тупого предмету, або при ударі об такий, можливо в строк та при обставинах, викладений [PERSON]. ( а.м. 15-16). Оскільки вищевикладені події відбулися на території школи, в учбовий час, вони стали предметом вивчення комісії по розслідуванню нещасного випадку, яка дійшла висновку, що винною особою, яка допустила порушення вимог законодавства про охорону праці, є відповідачка (а.с.28-33). Крім того, позивачка звернулася до Лозівського МВ ГУМВС України в Харківській області з заявою про прийняття до [PERSON] заходів впливу за вказаними подіями. 4 жовтня 2007 року органами досудового слідства винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи відносно неї. Але з нею було проведено бесіду профілактичного характеру та винесене офіційне попередження про недопустимість антигромадської поведінки в побуті (а.с.34,35, матеріал № 2770). Після вищевикладених подій позивачка була вимушена звернутися до лікарняного закладу, була направлена для лікування в умовах Харківської обласної лікарні, де лікувалася з 27 вересня по 18 жовтня 2007 року в стаціонарі, тобто 23 доби (а.с. 13,20-27). Судом були допитані свідки як з боку позивачки, так з боку відповідачки. Свідки з боку [PERSON] ([PERSON]- вчитель іноземної мови, [PERSON] - вчитель біології та хімії, [PERSON] - завуч, [PERSON] - мати учениці) пояснили, що безпосередніми учасниками конфлікту вони не були, але характеризували позивачку з позитивної сторони як хорошого педагога, знають про конфлікт між сторонами, який виник, чули, як [PERSON] недобре озивається про [PERSON], як про вчителя; свідки з боку [PERSON] ([PERSON] - колишня учениця, [PERSON] та [PERSON]- батьки учеників) пояснили, що [PERSON] допускала на уроках грубі вислови на адресу ученіків, могла вдарити їх зошитом, обізвати, принизити. Ці факти їм також розповідала [PERSON] Предметом вивчення в судовому засіданні були особистості кожної з сторін, в результаті чого було з`ясовано, що [PERSON] працює у вказаній школі з 1992 року, характеризується в цілому позитивно, але не з всіми учнями та батьками знаходить спільну мову як класний керівник; емоційна, не завжди прислухається до думки колег, не схильна до самокритики, не відступає від своєї думки, навіть якщо вона хибна. За місцем колишньої роботи характеризується виключно позитивно (а.с.14,142). [PERSON] працювала у вказаній школі з вересня 2006 року по травень 2008 року за контрактом, звільнена за сплином його терміну. Характеризується за місцем роботи посередньо, оскільки почала конфліктувати з вчителем фізики [PERSON] щодо свого сина, учня 8 класу. За місцем проживання [PERSON] також характеризується задовільно (а.с. 121-123). Заяву [PERSON] про те, що у відповідь на її удар, [PERSON] їй нанесла удар у відповідь, суд вважає безпідставною, оскільки з такою ж заявою вона зверталася до Лозівського МВ ГУМВС України в Харківській області і вона була перевірена належним чином та за результатами перевірки винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи за ознаками ст. 296 КК України відносно [PERSON], оскільки в її діях відсутні ознаки складу цього злочину, громадський порядок нею в ході конфлікту порушений не був. Зе медичним оглядом [PERSON] не зверталася (а.с.124, 125). Ст. 297 ЦК України визначає, що кожен має право на повагу до його честі та гідності. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Згідно ст. 277 ЦК України спростування недостойної інформації здійснюється особою, яка її поширювала. На цій підставі суд вважає необхіднім зобов`язати [PERSON] в присутності педколективу Новоіванівської загальноосвітньої школи принести вибачення перед [PERSON] Суд вважає, що позовні вимоги, які стосуються відшкодування матеріальної шкоди, завданої [PERSON] лікуванням в результатті отримання черепно-мізкової травми, такими, що підлягають повному задоволенню. Тому суд стягує з [PERSON] на користь позивачки 1029 грн. 97 коп., які вона витратила на придбання лікарських препаратів (а.с.17-19), оскільки як передбачає ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями, чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізічної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Крім того, згідно вимог ст. 1195 ч.1 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому в т.ч. додаткові витрати, викликані придбанням ліків, що стосується даного випадку. Позовні вимоги стосовно відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню. В судовому засіданні було встановлено, що неправомірними діями [PERSON] позивачці було завдано моральну шкоду, а саме : вона заподіяла шкоду її здоров`ю, через що позивачка певний час не виконувала свої професійні обов`язки, перебувала на стаціонарному лікуванні в умовах обласної лікарні, була позбавлена можливості виховувати та піклуватися за неповнолітнім сином, в цілому за сім`єю, виконувати селянську домашню роботу, тобто її життєві зв`язки були порушені.. [PERSON] перенесла фізичний біль, стрес, почуття приниження. Але суд вважає, що заявлена позивачкою сума моральної шкоди в розмірі 5000 грн. не відповідає характеру завданої моральної шкоди і тому задовольняє ці вимоги в розмірі 500 грн., тобто частково (а.с. 10).В решті позову відмовляє. Підлягають задоволенню позовні вимоги щодо відшкодування позивачці судових витрат, які вона сплатила при подачі позову до суду (а.с. 1,2), а саме : суд стягує з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 51 грн. та інформаційно-технічні витрати в розмірі 30 грн. Таким чином, суд стягує з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 1029 грн.97 коп., моральну шкоду в розмірі 500 грн., судові витрати в розмірі 81 грн., а всього 1610 грн.97 коп. В решті позову відмовляє.

Outcome: partial