Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-25 00:00:00

В червні 2008 р. [PERSON] звернувся з позовом до Менської виправної колонії № 91 Чернігівської області, Державного казначейства України про стягнення заробітної плати, вартості невиданого йому молока та відшкодування моральної шкоди, завданої адміністрацією МВК-91 в Чернігівській області . Позов мотивує тим , що відбуває покарання в Менській виправній колонії № 91 Чернігівської області. З 15.01.2008 року по 15.04.2008 року працював підмінним на котельній установи. Молоко йому не видавали незважаючи на шкідливість умов праці. Виконану ним роботу він оцінює в 2000 гривень щомісячно. На його звернення до адміністрації, отримав відповідь що заробітна плата йому нараховується, бухгалтерія її видає. Позивач вважає, що заробітна плата йому не видавалася і він не мав змоги придбати предмети першої необхідності. В результаті цього він зазнав переживань та отримав моральну шкоду, яку оцінює в 5000 гривень. В судове засідання позивач [PERSON]не прибув , хоча був вчасно відповідно до вимог чинного законодавства повідомлений про час та місце судового розгляду . Позивач відбуває покарання в Менській виправній колонії № 91 Чернігівської області і не має можливості вільно пересуватися по території України , факт відсутності позивача в судовому засіданні суд визнає з поважних причин і вважає за можливе справу розглянути без його участі , за наявних у справі доказів . Представник відповідача Менської виправної колонії № 91 в судове засідання не з'явився будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, причини неявки неповідомив, але у заяві заперечив проти позовних вимог та надав підтверджуючі документи. Представник Державного казначейства України в судове засідання не прибув , хоча вчасно відповідно до вимог чинного законодавства був попереджений про час та місце розгляду справи, але надав свої заперечення стосовно позову, в яких вказав, що Державне казначейство України з позивачем немає жодних відносин, він не надав жодних документів, що підтверджують його право на відшкодування моральної шкоди, обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди завданої невиплатою заробітної плати несе власник чи уповноважений ним орган. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлені у встановленому порядку. Про причину неявки відповідачі не повідомили. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенню ст.224 ЦПК України. Дослідивши всі наявні в справі докази , суд приходить до висновку , що в позові [PERSON] слід відмовити. Судом встановлено , що залучення засуджених до праці , визначається ст. 118, 119 КВК України , Інструкцією з оплати праці засуджених до обмеження та позбавлення волі , затвердженої Наказом № 191 від 4.10.2004 р. Державного Департаменту України з питань виконання покарань. Частиною 5 ст. 118 КВК України визначено , що засуджені можуть залучатися без оплати праці лише до робіт з благоустрою колоній і прилеглих до них територій , а також поліпшення житлово - побутових умов засуджених або до допоміжних робіт по забезпеченню колонії продовольством. Відповідно до п.1 Інструкції з оплати праці засуджених до обмеження та позбавлення волі , затвердженого Наказом № 191 від 4.10.2004 р. Державного Департаменту України з питань виконання покарань , засуджені до позбавлення волі повинні працювати в місцях і на роботах , які визначаються адміністрацією установи. Як встановлено в судовому засіданні , позивач відбуває покарання в Менській ВК -91 УДДУПВП у Чернігівській області . Згідно довідки про працю та нараховану заробітну плату засуджений [PERSON]працював підсобним робітником на підміні на котельні установи з 25.01.08 року по 07.04.08 року. Протягом січня-квітня 2008 року йому була нарахована заробітна плата у розмірі 179,06 гривень. Відповідно до розділу 111 Інструкції , праця осіб, засуджених до позбавлення волі, оплачується відповідно до її кількості і якості. Форми і системи оплати праці , норми праці та розцінки встановлюються нормативно-правовими актами Департаменту. У ході відбування покарання у виді позбавлення волі засуджені залучаються до праці . За своїми характеристиками праця засуджених є різновидом суспільної праці взагалі , а основні відмінності полягають в підпорядкуванні праці засуджених мети кримінально-виконавчого законодавства . Стаття 6 КВК України визначає працю серед основних засобів виправлення і ресоціалізації засуджених . Праця - є важливим та сильним засобом впливу на особу , її свідомість та спосіб життя .Залучення до праці спрямоване , насамперед , на приучення засуджених ставитися до праці , як до позитивної та необхідної складової їх життя , у тому числі й подальшого життя на волі . Таким чином в судовому засіданні не було доведено позивачем фактів порушень з боку відповідача його прав . Заробітна плата нараховувалась відповідачу згідно діючого законодавства. На підставі ст.118, 119 КВК України , Інструкції з оплати праці засуджених до обмеження та позбавлення волі , затвердженого Наказом № 191 від 4.10.2004 р. Державного Департаменту України з питань виконання покарань ст. 60, 208 , 209 , 212-215 ЦПК України, суд

Outcome: dismissed