Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-30 00:00:00

[PERSON]. звернулася до суду з позовом до [PERSON]. та просить розділити майно яке належить їм на праві спільної сумісної власності виділивши їй спальній гарнітур, диван, пральну машину “Сатурн”, холодильник “Норд”, а відповідачеві виділити кухонний гарнітур, газовий котел “Атон”, газову плиту “Веко”. Свої вимоги обгрунтовує тим, що вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, а під час розірвання шлюбу питання про розподіл майна не ставилося, оскільки вважала, що це питання вони можуть вирішити в добровільному порядку. В теперішній час їхнє спільне майно знаходиться в[ADDRESS] , де вони проживали з відповідачем у будинку його батька. Відповідач відмовляється в добровільному порядку провести розподіл спільно нажитого майна. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі та посилаючись на викладене просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON]. та його представник [PERSON]. позовні вимоги не визнали посилаючись на те, що зазначене майно не є їх спільною сумісною власністю з [PERSON]., а належить його батьку, тому це майно не підлягає розподілу. Батько давав їм кошти і вони купували зазначене майно. [PERSON]. в свою чергу звернувся до суду з позовом до [PERSON]. та просить визнати автомобіль марки “Fiat Dukato” 1986 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], спільною сумісною власністю подружжя, розділити його залишивши [PERSON]. вказаний автомобіль, та стягнути з неї на його користь грошову компенсацію в розмірі Ѕ частини вартості автомобіля. Свої вимоги обгрунтовує тим, що з вересня 2003 року він проживав однією сім'єю з [PERSON]. і вони разом їздили на заробітки до м.Москва де заробили гроші та купили автомобіль марки “Fiat Dukato” 1986 року випуску, за 3500 доларів США, який зареєстрували на [PERSON]. 05.10.2005 року вони офіційно зареєстрували шлюб і [INFO]у них народився син [PERSON]. 06.02.2008 року шлюб між ними розірвано, автомобіль залишився у [PERSON]. яка добровільно не бажає його розділити посилаючись на те, що автомобіль є тільки її власністю. В судовому засіданні [PERSON]. та його представник [PERSON]. позовні вимоги підтримали та посилаючись на викладене просили позов задовольнити. [PERSON]. в судовому засіданні визнала, що автомобіль є їхньою з [PERSON]. сумісною власністю подружжя і не заперечувала розділити його виділивши їй автомобіль в натурі і стягнути з неї на користь [PERSON]. грошову компенсацію, тільки в розмірі не Ѕ частини від вартості автомобіля, а в розмірі 1/3 частини, відступивши від рівності часток, враховуючи, що з нею проживає дитина батьком якої є [PERSON]., який сплачує аліменти, але розмір аліментів недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Свідок [PERSON]. суду пояснив, що [PERSON]. є його сином і він разом з [PERSON]. проживав у його будинку в [ADDRESS]. Його пенсія складає 600 грн., а в 2005 році складала 480 грн., інших заробітків він не мав. З 1990 року він особисто ніяких дорогих речей не купував. Давав сину гроші і той купував меблі та інші речі, яким вони разом з [PERSON]. користувалися. Вважає, що спальній гарнітур, диван, пральна машина “Сатурн”, холодильник “Норд”, кухонний гарнітур, газовий котел “Атон”, газова плита “Веко”, які знаходяться у його будинку в с.Підгайці Кіровоградського району є його власністю, так як він давав сину гроші на придбання цих речей. Свідок [PERSON]. суду пояснила, що вона є рідною сестрою [PERSON]. і та їй розповідала, що вони разом з [PERSON]. відкладали кошти на які купили меблі, холодильник та інше майно. Це ж саме їй говорив і [PERSON]. Вона також особиста допомагала їм вибрати кухню. Свідок [PERSON]. суду пояснив, що він двоюрідний брат [PERSON]. і він часто спілкувався з сестрою та з її чоловіком [PERSON]. Вони разом працювали у м.Москва і на разом зароблені кошти купували меблі, холодильник, пральну машину та інше майно. [PERSON]. та [PERSON]. самі розповідали про купівлю нових речей. Про те, що на покупку речей їм хтось давав кошти вони не говорили. Суд, заслухавши показання сторін, представника відповідача, свідків, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що [PERSON]. та [PERSON] . з вересня 2003 року проживали однією сім'єю у будинку батька відповідача в [ADDRESS]. 05.10.2005 року сторони зареєстрували шлюб і [INFO] у них народився син [PERSON]. Сторони разом їздили на заробітки до м.Москва і на спільно зароблені кошти в 2005 році купили автомобіль марки “Fiat Dukato” 1986 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], який зареєстрували на позивачку на її дошлюбне прізвище [PERSON]. Згідно висновку №1988/26 від 30.05.2008 року, судової автотоварознавчої експертизи ринкова вартість цього автомобіля складає 12 371,06 грн. Крім того, суд приходить до висновку, що під час перебування в зареєстрованому шлюбі сторони також купили спальній гарнітур, диван, пральну машину “Сатурн”, холодильник “Норд”, кухонний гарнітур, газовий котел “Атон”, газову плиту “Веко”, тому це майно також є спільною сумісною власністю подружжя, відповідно до ст.60 СК України і сторони мають право на його поділ, що передбачено ст.69 СК України. Сторони дійшли згоди між собою про вартість вказаного майна, а саме, що вартість спального гарнітуру - 2600 грн., кухонного гарнітуру - 1900 грн., дивана - 1350 грн., пральної машини “Сатурн” - 670 грн., газового котла “Атон” - 1200 грн., газової плити “Веко” - 1350 грн., холодильника “Норд”- 500 грн., а тому не бажають призначати товарознавчу експертизу щодо вартості цього майна. Визнаючи вказане майно спільною сумісною власністю подружжя, суд виходить з того, що батько [PERSON]. - [PERSON]. отримуючи пенсію в середньому 600 грн. на місяць і не маючи інших доходів, що він і показав в судовому засіданні, не міг купити це майно. Навіть, якщо він і давав сину кошти то це могли бути незначні кошти і суд розцінює це як батьківська допомога дітям. Те, що це спільне майно [PERSON]. та [PERSON]. підтвердили також допитані в судовому засіданні свідки [PERSON]. і [PERSON]. Визначаючи часту сторін у спільному майні, суд не знаходить підстав відступити від рівності часток, як того просила позивачка. Відповідно до ст.70 СК України, при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Позивачка отримує від [PERSON]. аліменти у середньому 670 грн. на місяць, що більше встановленої мінімальної заробітної плати. Крім того дитина досягла майже трьох років і позивачка в змозі самостійно працювати та отримувати кошти. Вирішуючи спір про поділ спільного майна подружжя, суд також керується вимогами ст.71 СК України, 356,358,364 ЦК України. Визнаючи автомобіль спільною сумісною власністю подружжя, суд керується вимогами ст. 74 СК України, відповідно до якої якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, або в будь-якому іншому шлюбі, майно набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності. Таким чином, суд вважає, що [PERSON]необхідно виділити автомобіль марки “Fiat Dukato” 1986 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], вартістю 12371,06 грн, який зареєстрований на її ім'я та знаходиться у її володінні, а [PERSON]спальній гарнітур вартістю 2600 грн., кухонний гарнітур вартістю 1900 грн., диван вартістю 1350 грн., пральну машину “Сатурн” вартістю 670 грн., газовий котел “Атон” вартістю 1200 грн., газову плиту “Веко” вартістю 1350 грн., холодильник “Норд” вартістю 500 грн., а всього майна на суму 9570 грн., яке знаходиться у його володінні. В рахунок компенсації необхідно стягнути з [PERSON]. на користь [PERSON]. 2801,06 грн., проти чого та не заперечувала. На підставі ст.ст.60,69,70,71,74 Сімейного кодексу України, ст.ст.356,358,364 ЦК України,

Outcome: approved