Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-14 00:00:00

10 жовтня 2007 року позивачі звернулися до суду з позовом до відповідачів про встановлення порядку користування земельною ділянкою по [ADDRESS] шляхом надання [PERSON] у володіння і користування 12/25 ( 537,6 кв.м.) частини земельної ділянки та [PERSON] 8/25 (358,4 кв.м.) частини земельної ділянки. У судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник підтримали позовні вимоги та пояснили суду, що погоджуються з будь-яким варіантом встановлення користування земельної ділянки по [ADDRESS] з відповідачами відповідно до часток у праві володінні будинком. Позивачка [PERSON] позов підтримала та просила встановити порядок користування земельною ділянкою з відповідачами шляхом виділення частини земельної ділянки відповідно до частки домоволодіння. Відповідач [PERSON] та її представник позов не визнали та просили встановити порядок користування земельної ділянки відповідно по фактичному землекористуванні, який продовжується на протязі 40 років. Представник відповідача [PERSON] просив відмовити в задоволенні позову та встановити порядок по фактичному користуванні земельної ділянки, оскільки відсутні підстави для його зміни. Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, право власності на житловий будинок[ADDRESS] зареєстровано за громадянами: [PERSON] - 1/10 частина житлового будинку на підставі свідоцтва про право власності від 18.02.1986 року; [PERSON] - 1/10 частина житлового будинку на підставі свідоцтва про право власності від 18.02.1986 року, [PERSON] - 12/25 частин житлового будинку на підставі договору дарування від 18.09.1991 року; [PERSON] - 8/25 частин житлового будинку на підставі договору дарування від 24.12.2004 року. Згідно генерального плану технічного паспорту ЧМБТІ від 17.04.1981 року, площа земельної ділянки домоволодіння становить 1120 кв.м., в тому числі надлишкова 25 кв.м.. Таким чином, узаконена площа земельної ділянки складає 1095 кв.м. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 1610-1611-ц від 28.02.2008 року ( а.с. 33 - 43 ), як зазначає експерт у висновку на момент обстеження фактичне користування земельною ділянкою на місцевості зафіксовано між сторонами, відповідно до якого в [PERSON], [PERSON] у фактичному користуванні знаходиться земельна ділянка в розмірі 555,0 кв.м., в тому числі під забудовою - 107,0 кв.м., під садом та городом - 448,0 кв.м., квартира № 2 [PERSON] - 339,7 кв.м., в тому числі під забудовою - 96,8 кв.м., під двором спільного користування з кв. № 1 33,0 кв.м., під садом та городом - 209,9 кв.м., , квартира № 3 [PERSON] - 225,3 кв.м., в тому числі під забудовою - 53,8 кв.м., під двором спільного користування з кв. № 2 - 33,0 кв.м., під садом та городом - 138,5 кв.м. При цьому, в судовому засіданні сторонами не заперечувався, що саме такий порядок землекористування склався на протязі 40 років та постійно існує. Відповідно до п. 2 ст. 120 Земельного кодексу України, якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то в разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені та частиною ділянки, яка необхідна для обслуговування. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» ( далі - Постанови ), при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 01.01.2002 року, до набувача від відчужувача переходить належне йому право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Оскільки між сторонами визначений порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, який існує на протязі більше 40 років, а в судовому засіданні позивачами не надано доказів та підстав для зміни встановленого порядку користування земельною ділянкою, тому у відповідності до п. 22 Постанови, якщо при вирішенні спору суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Таким чином, суд приходить до висновку про встановлення порядку користування земельною ділянкою по [ADDRESS] шляхом виділення в користування [PERSON] земельної ділянки площею 339,7 кв.м., в тому числі під забудовою 96,8 кв.м, під двором спільного користування з кв. №1 - 33,0 кв.м., під садом та городом 209,9 кв.м., [PERSON] земельної ділянки площею 225,3 кв.м., в тому числі під забудовою 53,8 кв.м, під двором спільного користування з кв. № 2 - 33,0 кв.м., під садом та городом 138,5 кв.м., [PERSON], [PERSON] земельної ділянки площею 555,0 кв.м., в тому числі під забудовою - 107,0 кв.м., під садом та городом 448,0 кв.м.

Outcome: partial