Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-23 00:00:00

11.07.2008 року [PERSON]звернувся до суду з позовом до[PERSON]. про стягнення боргу в сумі 2500 грн. та 1000 грн. відшкодування моральної шкоди, заподіяної неповерненням боргу, вказуючи, що він передав [PERSON] гроші в сумі 2500 гривень, а останній 17.06.2008 року склав письмову розписку про повернення боргу до 25.06.2008 року та надав документи , що посвідчують його особу, як гарантію виконання прийнятого на себе зобов'язання про повернення коштів. В судовому засіданні позивач [PERSON]вимоги позову підтримав, пояснив , що в період з травня 2008 року по 17.06.2008 року позичив[PERSON] гроші на загальну суму 2500 грн., цього ж числа [PERSON]., визнаючи за собою борг на вказану суму, посвідчив своїм підписом письмову розписку про зобов»язання повернути борг до 25.06.2008 року та надав свій паспорт громадянина України для зберігання до повернення боргу, а попередньо складена розписка була знищена. У визначений час зобов»язання [PERSON]. не виконав. Відповідач [PERSON]. вимоги позову не визнав, заперечував отримання грошей в сумі 2500 грн., пояснив, що дійсно 17.06.2008 року він віддав Колодіну документи і написав розписку про отримання грошей, але кошти мали бути передані пізніше. Оскільки в серпні 2008 року він був затриманий під варту за скоєння злочину, то кошти від Колодіна не отримав. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з таких міркувань. Судом встановлено, що між [PERSON] і [PERSON] був укладений договір позики за яким в період травня , червня 2008 року позичальник [PERSON]передав, а [PERSON]. отримав кошти в сумі 2500 грн., про що 17.06.2008 року [PERSON]. дав письмово розписку та зобов'язувався повернути борг позикодавцю до 25.06.2008 року (а.с.6). Наявність письмових доказів про повернення боргу сторони заперечували. Спірні правовідносини регулюються: - ст. 1046 ЦК України за змістом якої за договором позики одна сторона передає другій грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів; - ст.1049 ЦК України, яка визначає , що позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку , що встановлені договором. Оскільки, відповідач [PERSON]. належним чином не виконує умов договору про повернення боргу, то вимоги про стягнення боргу є обґрунтованими. Борг становить 2500грн. і підлягає стягненню примусово. Доводи позичальника[PERSON]. про те , що грошові кошти в сумі 2500 грн. ним насправді не були одержані суд відхиляє, так як вони спростовується його розпискою, достовірність якої не оспорюється, а доказів про те , що вона була складена під впливом обману, насильства чи зловмисної домовленості з позикодавцем не встановлено. Про передачу коштів позичальнику свідчить і той факт, що він передав позикодавцю свої особисті документи в забезпечення виконання зобов»язання. Також з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по оплаті державного мита , витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи та правову допомогу. Вимоги позову про відшкодування моральної шкоди не ґрунтуються на законі , тому не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial