Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-21 00:00:00

01 вересня 2008 року [PERSON] звернулася в суд з позовом про визнання права власності на земельну ділянку, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Вимоги мотивує тим, що 16 квітня 2008 року було придбано у відповідача житловий будинок з господарськими спорудами за вищевказаною адресою, згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 16.04.2008 року. 01 липня 2008 року право власності позивача на нерухоме майно було зареєстроване у КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації». Відповідач по справі є попереднім власником житлового будинку [ADDRESS], яким він володів на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07.06.2007 року. Крім того, відповідно до вказаного свідоцтва, відповідач успадкував і земельну ділянку по вул. Пархоменка в с. Жовтневому м. Нововолинська. Відповідач не одержав Акта про право приватної власності на землю, та не зареєстрував своє право власності на землю після отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а 16 квітня 2008 року між сторонами було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS], і не було укладено договору купівлі-продажу земельної ділянки біля будинку. На даний час укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки неможливе через те, що власником будинку є позивач, що виключає можливість отримання державного акта на право приватної власності на землю відповідачем, державний акт на право приватної власності на землю оформлений на іншого власника, який помер. Позивач придбавши будинок, одночасно набула і право власності на земельну ділянку площею 0,15 га, яка розміщена під будинком за адресою [ADDRESS], тому просить визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю[NUMBER], виданий на ім'я [PERSON] та визнати право власності позивача на земельну ділянку, яка розміщена за адресою [ADDRESS]. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просять постановити рішення, яким визнати за позивачем право власності на земельну ділянку, яка розміщена за адресою [ADDRESS] та визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю[NUMBER], виданий 13 жовтня 1997 року на ім'я [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Представник третьої особи не з'явився в судове засідання, подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності. Заслухавши пояснення позивача, її представника, дослідивши письмові докази справи в їх сукупності, суд встановив, що за [PERSON] слід визнати право власності на земельну ділянку, яка розміщена за адресою [ADDRESS] та визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю [NUMBER], виданий 13 жовтня 1997 року на ім'я [PERSON]. Згідно Державного акта на право приватної власності на землю [NUMBER], виданого 13 жовтня 1997 року (а.с.6) земельна ділянка розташована на території [ADDRESS] передана [PERSON] у приватну власність для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства. Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO](а.с.8). Як вбачається з свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07 червня 2007 року ( а.с.10) спадкоємцем майна [PERSON] є [PERSON], спадкове майно складається з земельної ділянки площею 0,15 га розташованої на території [ADDRESS], яка передана для обслуговування житлового будинку та ведення підсобного господарства. [PERSON] передав у власність [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 16 квітня 2008 року (а.с.9), витягом з Державного реєстру правочинів (а.с.11). Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок від 26.06.2008 року (а.с.16-21), витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.12) [PERSON] належить на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 16.04.2008 року житловий будинок [ADDRESS]. Згідно статті 125 Земельного Кодексу України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Як зазначено в статті 377 ЦК України, до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Враховуючи наведене, суд вважає, що позов задовольнити в повному об'ємі та визнати за [PERSON] слід визнати право власності на земельну ділянку, яка розміщена за адресою [ADDRESS] та визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю[NUMBER], виданий 13 жовтня 1997 року на ім'я [PERSON].

Outcome: approved