Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-12 00:00:00

Позивач звернувся з позовом, в якому просив поновити пропущений ним місячний строк звернення до суду з даним позовом, визнати незаконним наказ від 17.12.2007 року про звільнення його з посади заступника начальника Ніжинської нафтогазорозвідувальної експедиції (надалі Ніжинська експедиція) у зв'язку з ліквідацією експедиції та стягнути на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що був звільнений у зв'язку із ліквідацією підприємства, однак мала місце реорганізація, він не був попереджений про звільнення, йому не була запропонована робота в інших структурних підрозділах, наказ про його звільнення підписаний особою, яка не мала повноважень на видачу такого наказу. В судовому засіданні позивач підтримав позов, уточнивши свої вимоги та просив стягнути на його користь 21 564 гривні середнього заробітку за час вимушеного прогулу, пояснивши, що з вересня 1972 року працював на підприємстві, з 1991 року займав посаду заступника начальника Ніжинської нафтогазорозвідувальної експедиції. Наказом від 17.12.2007 року був звільнений у зв'язку із ліквідацією експедиції. Наказ вважає незаконним так як його звільнено у зв'язку із ліквідацією, хоча мала місце реорганізація підприємства, йому пропонувалась робота з якою він погодився і навіть почав приймати товарно-матеріальні цінності. Однак Начальником Ніжинської НГРЕ було видано наказ про його звільнення, хоча останній не мав повноважень на звільнення, бо це компетенція керівника об'єднання. Термін звернення до суду за поновленням порушених прав ним пропущено, тому що він є юридично не обізнана особа, не бачив документів що передували його звільненню, у січні 2008 року він консультувався що-до законності свого звільнення, однак остаточно зрозумів, що його звільнили незаконно лише в серпні 2008 року. Просив поновити пропущений термін. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала просила в задоволенні позову відмовити та пояснила, що Ніжинська НГРЕ була одним із семи відокремлених структурних підрозділів ДП НАК « Надра України» «Чернігівнафтогазгеологія»(далі Підприємство), і юридичною собою не являлась. На виконання наказу «Про реорганізацію підприємства» було здійснено ліквідацію трьох структурних підрозділів в тому числі й Ніжинської експедиції. Позивач був у складі ліквідаційної комісії, тривалий час займав посаду заступника Ніжинської НГРЕ, тому розумів значення і наслідки реорганізаційних заходів, які проводились підприємством. Йому була запропонована робота заступника начальника цеха з кріплення свердловин в Ніжинській НГРЕВС, однак позивач відмовився від запропонованої посади відповідної заяви не подав, тому наказом від 17.12.2007 року його було звільнено. Позивач був ознайомлений з наказом про звільнення в день звільнення, погодився із ним, отримав розрахункові, не оскаржував, тому на думку представника поважних причин для поновлення терміну на його оскарження немає. Третя особа на стороні відповідача, генеральний директор ДП НАК «Надра України» «Чернігівнафтогазгеологія» позов не визнав та пояснив, що позивач був звільнений законно, наказ про його звільнення правомірно підписано Начальником Ніжинської НГРЕ, так як згідно положення саме він має право призначати та звільняти заступника начальника та головних спеціалістів Експедиції. Питання звільнення [PERSON], в разі відмови від запропонованої роботи, особисто з ним було погоджено. Заслухавши пояснення позивача його представника, представника відповідача, третьої особи, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд приходить до слідуючих висновків. Наказом № 276 від 08.07. 1991 року [PERSON] був призначений заступником начальника Ніжинської нафтогазорозвідувальної експедиції. На підприємстві працює з вересня 1972 року. (а.с. 11-12). Наказом № 287 К від 17.12.2007 року позивач був звільнений з роботи по ст.. 40 п.1 КЗпП України у зв'язку з ліквідацією експедиції. Відповідно до ст. 233 КЗпП України працівник може звернутись до суду з заявою про вирішення трудового спору у справі про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Позивач звернувся до суду через вісім місяців після минування передбаченого законом терміну. Хоча стаття 234 КЗпП України передбачає можливість поновлення пропущеного строку, однак поважних причин його пропуску в судовому засіданні не встановлено. Посилання позивача, на ту обставину, що він не розумів, що мала місце реорганізація підприємства, а вважав, що відбувається ліквідація, і дізнався про це лише в серпні 2008 року , на думку суду не заслуговують на увагу. В матеріалах справи ( а.с. 25) є письмова пропозиція підприємства з запропонуванням позивачу іншої посади, з якою він був ознайомлений і погодився, таким чином позивач розумів, що підприємство в цілому не ліквідується, а відбувається реорганізація. Крім того він був членом ліквідаційної комісії(а.с. 5), яка була створена в Ніжинській експедиції на виконання наказу про реорганізацію підприємства(а.с. 7), знайомився з наказом №107 від 26.09.2007 року, яким передбачено проведення реорганізації . Посилання позивача на пропуск терміну звернення до суду за вирішенням трудових спорів з тих підстав, що він був юридично не обізнаний, не розумівся на розмежуванні термінів ліквідація та реорганізація, та не мав документів про фактичні обставини свого звільнення не можуть бути прийняті судом до уваги, так як працюючи на посаді заступника начальника Ніжинської НГРЕ, позивач був ознайомлений з низкою наказів в який мова йшла про реорганізацію, шляхом ліквідації структурного підрозділу. Після звільнення позивач ніяким чином не претендував на зайняття запропонованої йому посади, не звертався за поновленням порушених як на його думку прав, хоча таку можливість мав, його фізичний та розумовий стан не перешкоджали йому оскаржити наказ про звільнення. Навпаки отримавши розрахунок позивач погодився із звільненням, з чого суд робить висновок, що він розумів, погоджувався та визнавав правомірність свого звільнення, і оскаржувати його намірів не мав. Звернення позивача за захистом своїх прав, у вересні 2008 року до центрального комітету професійної спілки працівників геології, мало місце після пред'явлення позову до суду, коли минуло дев'ять місяців після звільнення, тому вплинути на поважність причини пропуску терміну на оскарження дане звернення не може. Вищевикладені обставини дають суду підстави вважати, що позивачем пропущений місячний термін звернення до суду з позовом, і поважних причин для його поновлення суд не вбачає. З огляду на законність звільнення позивача суд вважає п.13 наказу від 17.12.2007 року таким, що відповідає нормам трудового законовавсва, при його винесенні порушень не встановлено. Відповідно до «Положення про Ніжинську нафтогазорозвідувальну експедицію Дочірного підприємства Національної акціонерної компанії «Надра України» «Чернігівнафтогазгеологія» , Ніжинська експедиція - є відокремленим структурним підрозділом ДП НАК «Надра України» «Чернігівнафтогазгеологія», і не є юридичною особою(а.с. 50-52). Право створювати чи закривати відокремлені структурні підрозділи належить юридичній особі (відповідно до п. 7.2 Статуту а.с.35) . Повідомлення до єдиного реєстру про закриття Ніжинської НГРЕ від 03.12.2007 року є внесенням змін до відомостей про юридичну особу. Тому посилання позивача, що він був звільнений 17.12.2007 року з підприємства, якого не існувало на момент звільнення є безпідставними. Хоча в судовому засіданні позивач стверджував, що звільнити його міг лише генеральний директор Підприємства, а не начальник експедиції, яким підписано наказ про звільнення, однак згідно п.8.7 «Положення» повноваження по звільненню заступника начальника структурного підрозділу покладені на начальника експедиції(а.с.51). Статтею 40 пунктом 1 КЗпП передбачено розірвання трудового договору з ініціативи адміністрації у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства підприємства, скорочення чисельності або штату працівників. Позивача було звільнено у зв'язку із реорганізацією Підприємства , яка відбувалась шляхом ліквідації трьох структурних підрозділів, зокрема і Ніжинської експедиції., тому зазначена в наказі причина звільнення позивача за п. 1 ст. 40 КЗпП України не суперечить чинному законодавству. Відповідно до засідання групового комітету профспілки ДП НАК «Чернігівнафтогазгеологія» «Надра України» було дано згоду на проведення реорганізації підприємства з суворим дотриманням чинного законодавства і використанням всіх можливостей щодо працевлаштування працівників, посади яких скорочуються. Позивач був ознайомлений з попередженням про своє звільнення 12 жовтня 2007 року (а.с.49), доказом чого є його підпис. Посилання позивача, про порушення його прав у зв'язку з не ознайомленням його з наказом про звільнення від 17.12.2007 року також не знайшли підтвердження, так як в наданій відповідачем копії наказу в пункті 13 мається підпис позивача з власноручно поставленою датою ознайомлення. Таким чином суд не знаходить підстав для поновлення позивачу передбаченого законодавцем терміну на оскарження наказу про звільнення та задоволення позовних вимог.

Outcome: dismissed