Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-09 00:00:00

У березні 2008 року [PERSON] звернувся з позовом до ВАТ „Менське АТП-17442”, в якому просив стягнути з останнього щомісячне відшкодування у розмірі 682 грн. 25 коп. з січня 2008 року, мотивуючи свої вимоги тим, що 01.10.1985 року сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої він отримав тяжкі тілесні ушкодження і йому була встановлена перша група інвалідності довічно, з втратою працездатності 100%. Щомісячно він отримує страхові виплати, які стягуються на його користь з відповідача. У зв”язку із збільшенням втраченого позивачем заробітку, стягувана сума на відшкодування шкоди також підлягає збільшенню. Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 07 квітня 2008 року позов [PERSON] задоволено частково: стягнуто з ВАТ „Менське АТП-17442” на його користь одноразово 515 грн. 35 коп. заподіяної шкоди за період з 01 січня по 01 серпня 2008 року та щомісячно по 99 грн. 67 коп., починаючи з серпня 2008 року і безстроково. Стягнуто з ВАТ „Менське АТП-17442” судовий збір на користь держави в розмірі 51 грн. та 30 грн. витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільної справи. В апеляційній скарзі [PERSON] просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким стягнути з ВАТ „Менське АТП-17442” на його користь одноразово 388 грн. 92 коп., а починаючи з березня 2008 року щомісячне відшкодування у розмірі 166 грн. 96 коп. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що рішення суду є незаконним, посилаючись на те, що судом взято до уваги довідку про середню заробітну плату водія мікроавтобуса УАЗ ВАТ „Чернігівавтосервіс” в сумі 525 грн., проте він там ніколи не працював, місцем його роботи, де він отримав каліцтво, було ПМК-1 „Чернігівоблагробуд”, яке було підпорядковано тресту „Чернігівоблагробуд”, а нині це корпорація „Чернігівоблагробуд”. Також в корпорацію входило АТП-2562, а тому для перерахунку щомісячного відшкодування необхідно брати заробітну плату ЗАТ АТП-2562. Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що внаслідок ДТП, що сталося 01.10.1985 року [PERSON] отримав тілесні ушкодження, внаслідок яких він став інвалідом першої групи, безстроково. Винним у скоєнні ДТП було визнано Федотчака М.М., який керував транспортним засобом, який належав відповідачу - ВАТ „Менське АТП-17442”, а тому останній, як володілець джерела підвищеної небезпеки, повинен відшкодувати завдану позивачу шкоду. Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 29.03.2000 року з ВАТ „Менське АТП-17442” на користь позивача стягується по 91 грн. 17 коп. щомісячно, починаючи з 01.03.2000 року, безстроково. Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ст.29 Закону України „Про загальнообов”язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”, перерахування сум щомісячних страхових виплат і витрат на медичну та соціальну допомогу провадиться у разі: підвищення розміру мінімальної заробітної плати у порядку, визначеному законодавством. Перерахування сум щомісячних страхових виплат провадиться також у разі зростання у попередньому календарному році середньої заробітної плати у галузях національної економіки за даними центрального органу виконавчої влади з питань статистики. Таке перерахування провадиться з 1 березня наступного року. При цьому визначена раніше сума щомісячної страхової виплати зменшенню не підлягає. А тому позов задовольнив частково. Даний висновок суду відповідає матеріалам справи та грунтується на вимогах закону. Проте, апеляційний суд не може погодитись з розміром стягнутих сум щомісячних виплат. Визначаючи розмір щомісячних виплат, судом першої інстанції було взято до уваги довідку ТОВ „ПАССЕРВІС-ЛЮКС” про розмір заробітної плати водія мікроавтобусу УАЗ в сумі 525 грн.(а.с.23). Але, як встановлено судом, позивач там ніколи не працював, місцем його роботи, де він отримав каліцтво, було ПМК-1 корпорації „Облагробуду”, яке ухвалою господарського суду Чернігівської області від 24 січня 2002 року ліквідовано. Ні ЗАТ „АТП-2562”, ні корпорація „Чернігівоблагропромбуд” не являлись правонаступниками ПМК-1. Відповідно до довідки ВАТ „Менське АТП-17442” від 22 вересня 2008 року №66, розмір середньої заробітної плати водія другого класу за відпрацьований баланс робочого часу становить 647 грн., і саме з цього розміру апеляційний суд вважає вираховувати розмір заборгованості відповідача перед позивачем за період з 01 березня по 01 серпня 2008 року, що становить 859 грн. 18 коп. та розмір щомісячного відшкодування з серпня 2008 року в сумі 103 грн. Заборгованість в сумі 859 грн. складається: 665 грн. 01 коп. за квітень- червень ( 647 середня зарплата - 425.33 пенсія =221.67 сума відшкодування х 3 місяці =665.01). 103 грн. за липень (647-544 збільшений розмір пенсії = 103). 91 грн. 17 коп. заборгованості за березень 2008 року згідно вказаного рішення суду від 29 березня 2000 року. За січень - лютий 2008 року відповідач перерахував позивачу по 91 грн. 17 коп. З даним позовом [PERSON] звернувся до суду 26 березня 2008 року. Апеляційний суд не може погодитись з вимогами позивача про визначення розміру щомісячного відшкодування, виходячи із середньомісячного заробітку водія 2 класу ЗАТ „АТП № 2562 в сумі 1214 грн.79 коп. та середнього заробітку водія пасажирського автобуса 2 класу Чернігівського тролейбусного управління в сумі 1268 грн.82 коп., оскільки в першому випадку - це заробіток водія вантажного автомобіля, а в другому - заробіток водія іншого за профілем підприємства. Суд також не може погодитись з доводами позивача про середній заробіток водія в АТП -2562 в сумі 710 грн., так як ним не надано належних доказів і такі його твердження спростовуються довідкою вказаного АТП про середній заробіток водія в сумі 1214 грн.79 коп. та довідкою відповідача про середній заробіток водія в сумі 647 грн., який і взято до уваги апеляційним судом при вирішенні даного спору сторін. Зважаючи на викладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - зміні, в частині визначення розміру щомісячного відшкодування та розміру одноразової заборгованості такого відшкодування. Враховуючи наведене та

Outcome: partial