Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-03 00:00:00

В позовній заяві [PERSON] вказує, що [INFO] помер її батько - [PERSON] , який мешкав в селі Приморське Василівського району Запорізької області, по [ADDRESS] . Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді земельного паю на території Приморської сільської ради Василівського району Запорізької області розміром 3, 25 га, що належить спадкодавцю, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, виданого Приморською сільською радою Василівського району Запорізької області від 26 грудня 2001 року ІІ -ЗП № 065636. Після смерті батька вона є єдиною спадкоємицею. Коли вона звернулася до Василівської державної нотаріальної контори з проханням видати свідоцтво про право на спадщину, їй було відмовлено у зв'язку з пропуском шестимісячного строку з дня смерті спадкодавця. Фактично вона вступила в управління майном, оскільки продовжила термін дії договору оренди спадкового паю. Позивачка просить суд надати їй додатковий термін для прийняття спадщини після смерті батька. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, а також доповнила, пояснивши, що про смерть батька вона дізналася тільки навесні 2008 року від його родичів, які на сьогоднішній день також померли. Батько проживав в с.Веселянка зі [PERSON] . Вона та батько зареєстровані за різними адресами, у неї відсутні правоустановчі документи на спадкове майно. Спадковим земельним паєм ніхто не користується до теперішнього часу. Доказів того, що вона з поважних причин пропустила шестимісячний строк для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, вона надати суду не може. Крім паю, іншого спадкового майна після смерті батька, немає. Про те, що є спадкоємець за заповітом після смерті батька, вона дізналася навесні 2008 року коли звернулася до нотаріальної контори для оформлення спадщини. В судовому засіданні представник позивачки в особі [PERSON] також позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові, просить суд їх задовольнити. В судовому засіданні [PERSON] позов не визнала, пояснивши, що з 2002 року проживала у цивільному шлюбі з батьком позивачки. Батько з дочкою були у поганих відносинах, не спілкувалися, дочка не цікавилася здоров'ям батька. Він за життя не бажав, щоб його спадкове майно, яке складалося з земельного паю, перейшло у власність дочки, а тому й склав заповіт. Вона наполягає на тому, що позивачка знала про смерть батька, оскільки його родичі, які проживають з нею в одному селі, знали про це та ніхто з них не приїхав навіть на похорони. Документи за спадковий земельний пай знаходяться у неї. Спадковим земельним паєм ніхто не користується до теперішнього часу. Вважає, що позивачка без поважних причин пропустила строк звернення до нотаріальної контори, а також вважає, що саме вона є єдиною спадкоємицею, оскільки має заповіт. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, прийшов до висновку про те, що позовна заява не підлягає задоволенню, так як: як було встановлено в судовому засіданні та як видно з матеріалів справи, [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, копія якого є у справі; позивачка є донькою померлого, що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого є у справі; після смерті [PERSON] . залишилося спадкове майно, яке складається з земельної ділянки площею 3,25 га, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю, копія якого є у справі; після смерті спадкодавця позивачка, яка є спадкоємцем першої черги, не звернулася у передбачений законом шестимісячний строк з заявою про прийняття спадщини; після смерті спадкодавця у передбачений законом шестимісячний строк з заявою про прийняття спадщини звернулася відповідачка [PERSON] , яка є спадкоємицею за заповітом, що підтверджується довідкою Василівської державної нотаріальної контори, яка є у справі. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст. 1223 ЦК України, право на спадщину мають особи, визначені у заповіті, або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно ст. 1236 ЦК України, заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать а момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Згідно ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування позачергово. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст..1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Згідно до ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно ст.58 ч.1 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст.59 ч.2 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.64 ЦПК України, письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про те, що позивачка та її представник в судовому засіданні не надали жодного доказу на підтвердження своїх позовних вимог, а саме: пропуску передбаченого законом шестимісячного строку для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини; відповідачка заперечує проти визначення позивачці додаткового терміну для прийняття спадщини, а тому позов задоволенню не підлягає. Посилання позивачки на той факт, що вона дізналася про смерть батька тільки навесні 2008 року не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки вона не надала докази на підтвердження даного факту. В судовому засіданні також не знайшов свого підтвердження факт фактичного вступу в управління спадковим майном позивачки, оскільки, як вона сама пояснила в судовому засіданні, зареєстровані та проживали вони з батьком за різними адресами, спадковим паєм вона не користується, правоустановчі документи на спадкове майно у неї відсутні. Крім того, спадкоємець залишив заповіт, згідно якого спадкоємицею його майна є відповідачка Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed