Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-02 00:00:00

В липні 2008 року до суду звернулася [PERSON] з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] на її користь на утримання повнолітньої доньки [PERSON], яка навчається, аліментів у розмірі 500 гривень щомісячно, мотивуючи тим, вона не в змозі сама нести всі затрати, яких потребує навчання дочки. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала повністю і пояснила, що відповідач матеріальної допомоги у добровільному порядку на утримання дочки не надає. Дочка [PERSON], [INFO] народження, навчається в Чернігівському державному інституті економіки і управління на 2-му курсі. Дочці необхідно щомісяця виділяти кошти для оплати вартості проживання, харчування та облаштування щоденного побуту. В даний час дочка перебуває повністю на її утриманні. Проте сама позивачка утримувати дочку не в змозі, оскільки працює, але отримує заробітну плату, якої недостатньо для належного забезпечення дочки. Крім того, позивачка пояснила, що дочка часто хворіє і перебуває на “Д” обліку у Варвинський ЦРЛ, що також вимагає додаткових затрат. Відповідач позов визнав частково, а саме, що він згоден платити аліменти на дочку у розмірі 200 гривень або у процентах до заробітної плати, мотивуючи тим, що він проживає і працює в м. Чернігові, наймає там житло, а тому не може сплачувати аліменти у розмірі, які вимагає позивач. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з таких підстав. Згідно ст. 199 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що сторони від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO] народження (а.с.3-4). Згідно поданої довідки (а.с.6), дитина навчається в Чернігівському державному інституті економіки і управління і термін закінчення навчання - 30 червня 2011 року. Згідно довідки Варвинської селищної ради [PERSON] перебуває на утриманні своєї матері - позивачки по справі [PERSON]. (а.с.7). Суд вважає, що дочка позивача та відповідача [PERSON] потребує матеріальної допомоги на період навчання. Крім того, згідно довідки Варвинської ЦРЛ (а.с.9) [PERSON] перебуває на диспансерному обліку з приводу захворювання, що також потребує додаткових витрат на лікування. Відповідач [PERSON] працює і має постійний заробіток, тому суд вважає, що відповідач [PERSON] повинен сплачувати аліменти на доньку Віту до досягнення нею 23 років в період її навчання. Проте суд вважає, що аліменти відповідач [PERSON] повинен сплачувати не у твердій грошовій сумі, як цього вимагає позивач, а у частці від заробітної плати, оскільки, згідно довідки ТОВ “Пассервіс - Люкс” відповідач [PERSON] працює водієм і одержує щомісячну заробітну плату, яка становить близько 1050 гривень. При цьому суд враховує матеріальне становище позивача та відповідача, стан здоров”я дитини, а також те, що відповідач [PERSON] за рішенням суду уже сплачує відповідачці аліменти на сина [PERSON], тому вважає, що розмір аліментів, які слід стягнути з відповідача на утримання дочки Віти, повинен становити одну четверту частину заробітної плати, але не менше 30 відсотків встановленого законом прожиткового мінімуму громадян. Суд не може погодитися з вимогами позивачки в об”ємі, заявленими в позові, оскільки позивач має невисоку заробітну плату, потребує облаштування особистого життя, та сплачує аліменти на сина, а тому приходить до переконання про задоволення позову частково. Судові витрати слід покласти на відповідача.

Outcome: partial