Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-21 00:00:00

[PERSON] звернулася із вище вказаним позовом до [PERSON], який в судовому засіданні підтримала. Зокрема у позові позивач зазначила, що на підставі рішення Великокардашинської сільської ради народних депутатів від 10.10.1997 року № 90 їй була передана у приватну власність земельна ділянка, площею 0,25 га в межах згідно з планом на території с. Кардашинка. На підставі даного рішення видано Державний акт про право приватної власності на землю за № 839. Через два роки після цього, її сусід [PERSON] самовільно та незаконно захопив частину її земельної ділянки і до теперішнього часу використовує для власних потреб, побудував на ній теплицю, вирощує врожай ранніх овочів, котрі продає на ринку. Вона неодноразово скаржилась на незаконне, самовільне захоплення її земельної ділянки до Великокардшинської сільської ради. Сільською радою вносились приписи [PERSON] про повернення самовільно захопленої частини земельної ділянки власнику земельної ділянки. Але [PERSON] ці приписи не виконувались. В листопаді 2007 року подала до сільської ради чергову заяву про незаконне захоплення її земельної ділянки [PERSON], для розгляду якої 16.11.2007 року до села Кардашинка приїхала земельна комісія. Після обстеження земельної ділянки та звірки з планом земельного відводу відповідно до Державного акту та інших документів, земельна комісія, в склад якої входив інженер-землевпорядник сільської ради [PERSON], прийшла о висновку про самовільне захоплення [PERSON] частини її земельної ділянки площею 26,5х 4,5 м., про що був складений відповідний акт № 20 від 16.11.2007 р. На засіданні постійної депутатської земельної комісії Великокардашинської сільської ради [PERSON] було запропоновано перенести межову огорожу довжиною 26,5 м і шириною 4,5 м, яку він самовільно вигородив, порушуючи попередній припис земельної комісії, та передати частину самовільно захопленої землі її власнику, про що був складений протокол № 4 від 16.11.2007 р. Однак дане рішення Гомоном виконано не було. 14.08.2008 року отримала відповідь сільської ради з пропозицією звернутися за захистом своїх прав до районного суду. Одночасно вимагає стягнути з відповідача компенсацію за завдані збитки та недоотриману вигоду за час користування її земельною ділянкою відповідачем, який використовував її 9 років. Дана земельна ділянка була огороджена 20 бетонними виноградними стовбцями, вартість яких складає 20 грн. кожний, а також пов'язаних до стовбців 30 в'язок очерету в якості огорожі, вартість кожної в'язки складає 5 грн. Всього спричинено шкоду у -2- розмірі 640 грн. Також за час незаконного використання земельної ділянки відповідач отримував протягом 9 років прибуток, за рахунок вирощування вражаю ранніх овочів. Недоотриману вигоду за мінімальними підрахунками оцінює у розмірі 1000 грн. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги і просила задовольнити позов, зобов'язати відповідача повернути самовільно захоплену частину земельної ділянки, яка належить їй, розміром 26,5 х 4,5 м.; стягнути з відповідача спричинену матеріальну шкоду у розмірі 640 грн., та недоотриману вигоду у розмірі 1 000 грн. Відповідач заявлені вимоги не визнав і пояснив, що з 1997 року користується даною земельною ділянкою розміром 0,15 га, сплачує земельний податок, про що свідчать квитанції. На даний час ділянка окультурена, раніше там був смітник. Конфлікт виник із позивачкою декілька років тому назад. Ділянка огороджена не була, тому доводи позивача в цій частині не відповідають дійсності. Рішенням сесії Великокардашинської сільської ради № 79 від 27.12.2006 року йому було надано дозвіл на виготовлення технічної документації на безкоштовну передачу у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0, 25 га по [ADDRESS]. Заслухавши пояснення сторін, спеціаліста із земельних питань сільської ради, свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як свідчить з матеріалів справи, [PERSON] відповідно до Державного акту на землю № 839 від 17.10 1997 року належить на праві приватної власності земельна ділянка розміром 0, 25 га в с. Кардашинка Великокрадашинської сільської Ради для будівництва та обслуговування житлового будинку. В судовому засіданні було з'ясовано, що [PERSON] не має правовстановлюючих документів на виділену спірну земельну ділянку. Позивач неодноразово зверталась до сільської ради для вирішення питання про самовільне зайняття відповідачем її земельної ділянки. З цього приводу земельна комісія сільської ради виїжджала на місце і встановила факт самовільного зайняття [PERSON] земельної ділянки, що належить [PERSON], довжиною 26,5 метрів і шириною 4,5 метрів. Запропоновано [PERSON] перенести межову огорожу, яку він самовільно пригородив, порушуючи попередній припис комісії. Зазначені обставини підтверджуються актом № 20 та протоколом № 4 від 16.11.2007 року засідання постійної депутатської земельної комісії. Запрошений в судове засідання спеціаліст із земельних питань Великокардашинської сільської ради [PERSON] пояснив, що у 1998 році [PERSON] була надана присадибна ділянка розміром 0, 15 га із наявних в сільській раді. На той час у [PERSON] був вже Державний акт на землю. На території, яка входила у Державний акт [PERSON] був смітник. [PERSON] обробив цей пустир. У 2006 році було винесено рішення про надання дозволу [PERSON] на виготовлення технічної документації на безкоштовну передачу у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0, 25 га. Коли виник конфлікт з [PERSON], виїхала земельна комісія і власноруч переміряла земельну ділянку [PERSON] та звірила з її Державним актом на землю. З'ясувалось, що [PERSON] зайняв земельну ділянку [PERSON], про що зазначили в акті орієнтовні розміри зайнятої [PERSON] ділянки, які склали 25,5 х 4,5 м. Коли приймалось рішення по виділу земельної ділянки [PERSON] були впевнені, що виділена ділянка нікому не належить. Підтверджує факт того, що [PERSON] зайняв земельну ділянку, яка належить [PERSON] на праві власності. Правовстановлюючих документів у [PERSON] на цю землю немає. Сільська рада думає надати [PERSON] невистачаючу частину землі за рахунок проходу між ділянками. Дійсність Державного акту про право власності на землю [PERSON] підтвердив. Допитані в судовому засіданні землевпорядник сільської ради [PERSON] та свідки: [PERSON], який є головою земельної комісії Великокардашинської сільської ради, члени земельної комісії [PERSON], [PERSON], підтвердили обставини, зазначені спеціалістом із земельних питань [PERSON] і пояснили, що після перевірки було з'ясовано, що дійсно -3- [PERSON] зайняв земельну ділянку [PERSON], що належить їй на праві власності на 4,5 метри в ширину та на 26,5 метрів у довжину. Запропонували йому погодитись і розібрати теплицю, яка розташована на спірній території. [PERSON] спочатку погодився, але потім передумав. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.2 ст. 152 Земельного Кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Таким чином, з огляду на вище наведене суд приходить до висновку, що відповідачем було порушено право власності позивача на належну їй земельну ділянку. Тому заявлені вимоги в частині повернення самовільно зайнятої земельної ділянки [PERSON] власнику [PERSON] підлягають повному задоволенню, а також судові витрати пропорційно до частини задоволених позовних вимог. Позовні вимоги в частині стягнення недоотриманої вигоди та матеріальної шкоди щодо пошкодження стовбців та очерету задоволенню не підлягають, оскільки належним чином не доведені. Надані позивачем докази у вигляді показів свідків щодо вартості та кількості придбаних стовбців та очерету не можуть бути прийняті судом як належний доказ. Газетні вирізки в якості підтвердження вартості сільгосппродукції на ринку також є неналежним доказом. Крім того, не доведено що саме вирощував відповідач на спірній ділянці, який середній був врожай овочів, розмір отриманого відповідачем в той чи інший рік доходу за продаж цієї продукції. На підставі наведеного та

Outcome: partial