Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, мотивуючи позов тим, що відповідач не приймає участі в матеріальному забезпеченні неповнолітньої дитини. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю і пояснила, що відповідач не приймає участі в утриманні сина з травня 1999 року. Відповідач у попередньому судовому засіданні позов визнав повністю і пояснив, що не заперечує виплачувати аліменти на утримання своєї дитини в розмірі, заявленому позивачкою. Враховуючи вище викладене, суд приходить до переконання, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 23 лютого 1986 року сторони зареєстрували шлюб у Котелевському відділі ЗАГС Полтавської області. Від шлюбу мають одну дитину: сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим повторно відділом реєстрації актів громадянського стану Котелевського районного управління юстиції Полтавської області 16 березня 2000 року (а.с. 3). 11 травня 1999 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу [NUMBER], виданим Котелевським відділом реєстрації актів громадянського стану Полтавської області цього ж числа (а.с. 2). Згідно з довідкою виконавчого комітету Котелевської селищної ради Полтавської області від 10 вересня 2008 року за вих. №3817, позивачка проживає за адресою: [ADDRESS], де й зареєстрований неповнолітній [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Відповідач не приймає участі у матеріальному забезпеченні сина, що ставить позивачку у скрутне матеріальне становище, так як вона утримує дитину сама. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи вище викладене, відповідачем порушено право неповнолітнього [PERSON] на утримання до досягнення ним повноліття. Враховуючи, що відповідач інших утриманців, крім неповнолітнього сина не має, та згоден сплачувати аліменти в розмірі, заявленому позивачкою, з нього слід стягувати аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка відповідно до п.5 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України „Про державне мито” та п.4 ч.3 ст. 81 ЦПК України звільнена від сплати судового збору та витрат за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а тому згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягти судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 51,00 грн. та на користь УДК у Котелевському районі Полтавської області витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в розмірі 7,5 грн. П.1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України встановлено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved