Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Кореїзської селищної ради № 28 від 06 березня 2008 року, стягнути на її користь моральну шкоду у розмірі 5000 гривень. Позовні вимоги мотивовані тим, що вона є власником земельної ділянки, на якій вона збудувала гараж. Але відповідач прийняв рішення про знос гаражу, і другий поверх гаражу був демонтований. Це все привело до її моральних страждань. Представник відповідача проти позову заперечував, так як спірне рішення було відмінено. Вивчивши матеріали та обставини справи, дослідивши письмові докази, вислухавши сторони, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У відповідності зі ст.6 Конвенції про захист прав людини й основних свобод від 04 листопада 1950 року ратифікованою Верховною Радою України 17 липня 1997 року кожний при рішенні питання про його цивільні права й обов'язки має право на відкритий і справедливий судовий розгляд незалежним і безстороннім судом, установленим законом. Складовою частиною справедливого судочинства, зокрема, є доступ до процедури з усіма атрибутами контролю, тобто право на судовий контроль органів державної влади. Ч. 2, 3 ст.55 Конституції України визначають, що права та свободи громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суд рішень, дій або бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Згідно ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів місцевого самоврядування за мотивами їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними у судовому порядку. Судом встановлено, що позивачці на підставі договору купівлі-продажу від 14 лютого 2006 року реєстровий № 3-80 на праві приватної власності належить земельна ділянка, що розташована за [ADDRESS], нижче санаторію «Буревісник» і на підставі цієї угоди [PERSON]. був отриманий державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯБ № 451509, цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування індивідуального гаражу. Позивачкою на зазначеній земельній ділянці була вибудувана двоповерхова споруда -гараж, що сторонами не оспорюється. 06 березня 2008р. виконавчим комітетом Кореїзської селищної ради було прийнято рішення за № 28 від 06 березня 2008 р. про демонтаж аварійної споруди в районі ділянки [ADDRESS] Рішенням Кореїзської селищної ради № 865 від 30 травня 2008 року рішення виконавчого комітету Кореїзської селищної ради було скасовано, але на той час другий поверх споруди був зруйнований. У судовому засіданні представник відповідача пояснив, що встановити певну особу, яка зробила зруйнування, неможливо, але про рішення щодо демонтажу споруди було відомо невизначеному, широкому колу осіб. Суд вважає, що рішення виконавчого комітету Кореїзської селищної ради № 28 від 06 березня 2008 року було прийнято незаконно з наступних підстав. [PERSON] самовільно на належній їй земельній ділянці збудувала гараж. Але відповідно до ч.7 ст.376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану. Тобто як вбачається з вказаного, підставою для зносу є тільки рішення суду, органи державної влади чи органи місцевого самоврядування не мають повноважень щодо прийняття рішень про знос самовільно збудованого нерухомого майна. Згідно ч. 3 цієї статті, позивачка мала право звернутися до суду щодо визнання права власності за собою на збудовану споруду, але незаконно була полишена цього права відповідачем. Як встановлено ст. 154 ЗК України органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування без рішення суду не мають права втручатись у здійснення власником повноважень щодо володіння, користування і розпорядження належною йому земельною ділянкою або встановлювати непередбачені законодавчими актами додаткові обов'язки чи обмеження. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування несуть відповідальність за шкоду, заподіяну їх неправомірним втручанням у здійснення власником повноважень, щодо володіння, користування і розпорядження земельною ділянкою. Так як рішення, що оскаржується, було відмінено, у цій частині позов не може бути задоволеним. Згідно до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, що встановлено ст. 1167 ЦК України. Моральна шкода, заподіяна позивачці, виявляється в щиросердечних стражданнях, які вона перетерпіла у зв'язку з втратою майна, необхідністю докладати додаткові зусилля по відміні оскаржуваного рішення та витрачати додатковий час і кошти на це. Визначаючи розмір підлягаючої відшкодуванню моральної шкоди, суд ураховує сам характер правопорушення, глибину щиросердечних страждань позивачки, яка законно придбала ділянку, заплатила за нєї кошти, їй необхідно було докладати додаткові зусилля по організації життя, вона виховує малолітню дитину, та бере до уваги інші обставини в справі. Також судом прийняті до уваги вимоги розумності та справедливості. Тому суд вважає за потрібне позов в частині стягнення моральної шкоди задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивачки 3000 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: partial