Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до приватного підприємця [PERSON] про стягнення заробітної плати посилаючись на те, що з 29.10.2007року по 02.04.2008року він працював водієм у відповідача, та при звільненні йому не виплатили заробітну плату за січень-березень 2008року, в зв'язку з чим він звернувся до суду з даним позовом. Уточнивши свої вимоги, позивач просив також стягнути на його користь з відповідача компенсацію за невикористану відпустку за роботу в період з жовтня 2007 року по 02.04.2008 року, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні та 1000грн у відшкодування завданої моральної шкоди. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд стягнути з відповідача на його користь 1380грн. заробітної плати з розрахунку по 460гон за 1 місяць, як зазначено в трудовому договорі за період з 01.01.2008 року по 02.04.2008 року, компенсацію за невикористану відпустку, середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні та 1000грн.завданої моральної шкоди. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що позивачу щомісячно виплачувалася заробітна плата, а розрахунок з ним був проведений 19.04.2008року, при цьому йому в повному обсязі була виплачена заробітна та компенсація за невикористану відпустку, про що в платіжних відомостях маються його підписи. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: Згідно копії трудової книжки [PERSON] дійсно працював у ПП [PERSON]. в якості водія з 29.10.2007 року та був звільнений за власним бажанням 02.04.2008року (а.с.5,6). Згідно Трудового договору між позивачем та відповідачем від 29.10.2008року заробітна плата позивачу встановлена в розмірі 460грн. на місяць (а.с.3). Згідно копій платіжних відомостей за січень-березень 2008 року позивачу була виплачена заробітна плата, про що маються його підписи (а.с.34,37,40), при цьому суд не може взяти до уваги посилання позивача на те, що він у відомостях розписався, а коштів не отримав, оскільки ним не надані докази на підтвердження цих обставин. Як вбачається з наданої відповідачем довідки, позивачу була нарахована компенсація за невикористану відпустку та заробітна плата за 4 відпрацьовані дні в березні 2008 року, але ці кошти йому були виплачені 19 квітня 2008 року, тобто затримка розрахунку при звільненні склала 13 днів (а.с.33,66). Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При таких обставинах, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково. Враховуючи, що середньоденний заробіток [PERSON] становив 22грн.57коп, а затримка повного розрахунку - 13 днів, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 293грн.41коп. середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні. Суд вважає, що несвоєчасним проведенням розрахунку позивачу завдана моральна шкода, оскільки він не міг в повній мірі розпорядитися своїми коштами, вимушений був звертатися до суду за захистом своїх прав, але заявлений розмір її відшкодування суд вважає необґрунтованим та вважає необхідним стягнути її в розмірі 100грн., що буде відповідати засадам розумності та справедливості. На підставі ст.81 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи на користь держави. На підставі ч.3 ст.88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача судовий збір на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial