Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-15 00:00:00

Позивач 11.09.2008 року звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на своє утримання. В своєму позові позивач зазначив, що народився [INFO] і являється рідним сином відповідачки. Його батьком являється [PERSON] . Батьки розлучилися. З 1998 року він проживав зі своїми дідусем [PERSON] та бабусею [PERSON] в їх будинку, по [ADDRESS] окремо від відповідача. Весь цей час мати не приділяла йому належної уваги, його вихованням та утриманням займались дідусь та бабуся і він був на їх повному матеріальному утриманні, а мати всі ці роки отримувала на нього аліменти від батька і витрачала їх на власний розсуд. Посилаючись на те, що він не працює, навчається в 9 класі середньої школи, хворіє, потребує матеріальної допомоги, а також на те, що відповідачка працює, отримує стабільну заробітну плату, аліментів нікому не платить, інших утриманців не має, та її обов'язок утримувати своїх дітей і, що вона добровільно таке матеріальне утримання йому не надає, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь на своє утримання аліменти в розмірі 1/3 частки заробітку(доходу) відповідачки щомісяця. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, просить суд їх задовольнити повністю, стягнувши з відповідачки на свою користь аліменти в розмірі 1/3 частки її доходу щомісяця. Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала. Не заперечуючи свого обов'язку по утриманню своєї дитини, але посилаючись на безпідставність позовних вимог, так як вважає, що постійно займалась вихованням та утриманням сина, просить суд йому в позові відмовити. Вислухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку що позов підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, позивач народився [INFO] . Його батьками являються [PERSON] та відповідач по справі - [PERSON] . Батьки позивача розлучені. З 1998 року позивач проживає окремо від відповідача зі своїми дідусем [PERSON] та бабусею [PERSON] в їх будинку, спочатку по [ADDRESS] , а з липня 2007 року в будинку по [ADDRESS] . Ці вищезазначені обставини визнаються сторонами, не оспорюються відповідачем, а тому приймаються судом як докази, які відповідно до вимог ст. 61 ч.1 ЦПК України не підлягають доказуванню. Крім того, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи вбачається, що відповідач, як мати не надавала позивачу належної матеріальної допомоги. Постійним вихованням та утриманням позивача займались дідусь та бабуся і він був на їх повному матеріальному утриманні. Відповідач, як мати, всі ці роки отримувала на утримання позивача від свого колишнього чоловіка - батька хлопчика аліменти, які періодично: час від часу витрачала на утримання свого сина. Вказані обставини підтверджуються показаннями допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON] , [PERSON] , які суду заявили, що їх дочка - відповідач по справі не займалась утриманням свого сина - позивача по справі, який постійно проживав з ними, окремо від відповідачки і був на їх повному утриманні, що мати не надавала йому належної матеріальної допомоги. Той факт, що позивач постійно проживав окремо від своєї матері і знаходився на повному утриманні бабусі і дідуся підтверджується також показаннями допитаних свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] Свідки [PERSON] , [PERSON] підтвердили факт періодичного отримання аліментів позивачем, які він отримував від свого батька, як самостійно, так і через бабусю [PERSON] , з дозволу [PERSON] Свідок [PERSON] підтвердила факт передачі незадовго до судового розгляду справи аліментів відповідачем позивачу під розписку в класі в присутності учнів. Свідок [PERSON] показала про існування конфлікту у відповідачки з батьками та підтвердила факт постійного проживання позивача з бабусею та дідусем, та те, що відповідачка проживала окремо від сина і ходила до батьків, надавала їм допомогу. Проаналізувавши та оцінивши дослідженні докази, суд не приймає до уваги доводи та заперечення відповідача проти позову, невизнання нею позовних вимог, так як посилання відповідача на те, що вона як мати займалась належним чином утриманням свого сина, постійно надавала йому матеріальну допомогу, повністю заперечуються дослідженими в судовому засіданні вищенаведеними доказами, які навпаки підтверджують пояснення позивача та зазначені ним в позові підстави. Також в судовому засіданні встановлено, що починаючи з 01 січня 2004 року, в порушення вимог абзацу другого ч.1 ст.179 СК України, позивач не брав активної участі у розпорядженні аліментами, які відповідач одержувала на його утримання від батька позивача. Позивач в даний час навчається в 9 класі [INFO] , хворіє, потребує матеріальної допомоги. Ці обставини також являються беззаперечними, такими, що визнаються сторонами, а тому відповідно до ст.61 ч.1 ЦПК України приймаються судом, як такі, що не підлягають доказуванню. Суд зазначає, що у відповідності з вимогами ст. 180 Сімейного Кодексу України відповідач, як мати позивача, зобов'язана особисто утримувати свою дитину - позивача по справі до досягнення ним повноліття. З досліджених же в судовому засіданні обставин справи вбачається, що між сторонами не досягнуто ніякої домовленості щодо можливих способів та форми виконання свого батьківського обов'язку відповідачкою по утриманню позивача. Відповідачем не надано суду на цей рахунок ніяких доказів. Позивач просить суд винести рішення про стягнення з відповідача на свою користь на своє утримання аліментів в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку(доходу) відповідачки, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення ним повноліття. Відповідачка працює, отримує стабільну заробітну плату, аліментів нікому не платить, інших утриманців не має. Позивач навчається в середній школі, хворіє, самостійного заробітку, доходу не має. Враховуючи, що відповідач працездатна, має роботу, отримує заробітну плату, та приймаючи до уваги, встановлений законодавством України її обов'язок утримувати своїх дітей і, що сторони не досягли між собою домовленостей щодо способів та форми матеріального утримання позивача, то суд, приймаючи до уваги викладене, на підставі цього та враховуючи вимоги абзацу 3 ч.2 ст. 179 СК України, п.1 ч.1 ст.32 ЦК України, приходить до висновку, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача аліментів у частці від його доходу відповідно до ст.ст.183 СК України підлягають задоволенню. У відповідності з вимогами ст.191 СК України аліменти підлягають стягненню з відповідача з моменту подачі до суду позову, тобто з 11 вересня 2008 року. Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць відповідно до ст.367 ЦПК України підлягають обов'язковому негайному виконанню. У відповідності до вимог ст.ст.80,88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати по справі в сумі 81 гривні, які складаються з 51 гривні державного мита та 30 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Outcome: approved