overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-04 00:00:00

21.07.2008 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом про стягнення коштів на її утримання, посилаючись на те, що після народження сина [PERSON], з 02.05.2008 року та до теперішнього часу, вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, відповідач матеріальної допомоги не надає. Позивачка просить стягнути з відповідача кошти на її утримання у розмірі 300 грн. до досягнення сином трьохрічного віку. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухав пояснення сторін, вважає, що позов необхідно задовольнити з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 28.04.2007 року, сімейно-шлюбні відносини між сторонами припинені. Від шлюбу мають сина [PERSON],[INFO]. На даний час позивачка не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років, оскільки відповідач є батьком дитини, зобов'язаний надавати матеріальну допомогу у цей період, він має можливість надавати таку допомогу, однак добровільно надавати її не бажає. У відповідності зі ст. 84 ч. 2 СК України дружина, з якою мешкає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача аліменти на утримання позивачки у судовому порядку, починаючи стягнення з моменту звернення позивачки до суду, та до досягнення дитиною 3-х років, оскільки таку допомогу він має можливість надавати, так як є працездатним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з дійсним позовом та в обґрунтування позовних вимог пояснив, що 08.01.2008р. між ним та [PERSON] у простій письмовій формі був укладений договір купівлі-продажу будинку готовністю 49%, що розташований за адресою: [ADDRESS] за яким позивач передав продавцю 5000 грн. Після цього позивач фактично вступив в користування та управління зазначеним будинком. З метою реєстрації на своє ім”я права власності на придбане майно позивач звернувся до БТІ УЖКГ міськвиконкому, але йому було відмовлено у зв”язку з тим, що договір купівлі- продажу не посвідчений нотаріально. Умови договору купівлі - продажу ним виконано в повному обсязі, а продавець, який після укладення угоди виїхав за межі країни, ухиляється від нотаріального посвідчення, посилаючись на те, що не має можливості приїхати через відсутність коштів та вільного часу. Тому позивач звернувся до суду та просить визнати договір купівлі-продажу дійсним та визнати за ним право власності на придбаний будинок. В попередньому судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі та надав пояснення аналогічні викладеним в позовної заяві. Представник відповідача в попередньому судовому засіданні пояснив, що, згідно діючого законодавства, договір купівлі- продажу нерухомого майна повинен бути посвідчений нотаріально. Не заперечує проти визнання права власності на зазначений будинок за позивачем. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України, при визнанні позову у попередньому судовому засіданні, суд ухвалюється судове рішення в порядку встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вислухавши сторон, вивчивши матеріали справи, вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі з таких підстав. Згідно договору, що укладений у простій письмовій формі у присутності свідків [PERSON]. та [PERSON], позивач придбав у [PERSON]. будинок готовністю 49%, що розташований за адресою: [ADDRESS]Зазначений будинок [PERSON] збудував на земельній ділянці, що, на підставі договору від 07.04.1982 р. була надана йому виконкомом Краснолуцької міськради в безстрокове користування для будівництва житлового будинку. На підставі ст.227 ЦК України договор купівлі-продажу нерухомого майна повинен бути нотаріально посвідчений. Дана вимога не була виконана у зв”зку з ухиленням продавця. Згідно ст.220 ч.1 ЦК України недотримання нотариальной форми посвідчення угоди тягне за собою недійсність угоди, однак, якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, вимагаючу нотариального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотариального посвідчення, суд вправі, за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною ( ст. 220 ч.2 ЦК України). На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-04 00:00:00

В позові та судовому засіданні заявник [PERSON] просила встановити факт про те , що [PERSON] і [PERSON]є однією і тією ж особою. Посилається на те, що [INFO] померла її мати [PERSON], після якої залишилась спадщина, однак вона не може прийняти спадщину, поскільки при видачі довідки про її народження було вказано [PERSON] народилась [INFO], тобто помилково її ім'я вказано як [INFO], тоді як вона за всіма іншими документами значиться як [INFO]. Вказана помилка не дає їй права на прийняття спадщини, що залишилась після смерті матері. Можливо вказана помилка виникла при перекладі з російської мови на українську імен [INFO] і [INFO]. Представник зацікавленої особи - Озерської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області в судове засідання не з'явився , подавши письмову заяву про визнання заяви [PERSON]., її задоволення та слухання справи у відсутності представника сільської ради а.с. 16 - 17 Суд, вислухавши заявника, дослідивши матеріали справи , вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно довідки відділу РАЦС [PERSON]народилась в с. Подорожнє Світловодського району Кіровоградської області 15 січня 1955 року і її батьками були [PERSON] і [PERSON] а.с. 5 Згідно довідки РАЦС та рішення Онуфріївського районного суду від 11.04.1991 року 01.11.1975 року зареєстровано шлюб між [PERSON] і [PERSON]. Після реєстрації присвоєно прізвище подружжя [PERSON]. - 2 - 11.04.19891 року вказаний шлюб розірвано. Після розірвання шлюбу, яке зареєстровано 23.03.1994 року прізвище гр. - ки [PERSON]. залишено [PERSON]. а.с. 6 - 8 Паспорт гр. - ки України, виданий 05.12.2001року Онуфріївським РВ УМВС на ім'я [PERSON][INFO] народження, уродженки с. Подорожнє Світловодського району. а.с. 4. В свідоцтві про народження [PERSON], що народилась[INFO] її батьками є [PERSON] та [PERSON]. а.с. 18 В інших документах : Рішенні Онуфріївського районного суду від 02.07.2002 року, посвідченнях інваліда та ветерана праці, наданих заявником, вона значиться як [PERSON] а.с. 9, 11 - 13. Таким чином, в судовому засіданні знайшов підтвердження факт про те, що [PERSON]і [PERSON] є одна і та ж особа і даний факт необхідно встановити. На підставі викладеного ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-04 00:00:00

[PERSON]. звернулась до суду з вищезазначеною заявою, посилаючись на наступне. Вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. з 24.02.1996р., від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON][INFO], який проживає з нею і находиться на її утриманні. З 2005р. [PERSON]. находиться в розшуку за несплату аліментів, до цього часу місце находження чоловіка не відомо. Визнання батька дитини безвісно відсутнім їй необхідно для оформлення соціальної допомоги на сина. У судовому засіданні заявниця доводи заяви підтримала. Заінтересована особа-Управління праці та соціального захисту населення Лутугинської районної державної адміністрації просить слухати справу за відсутності свого представника, проти задоволення заяви не заперечує. Суд, заслухавши пояснення заявниці, перевіривши матеріали справи, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про одруження ( а.с.6) заявниця перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON]., від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON][INFO]. (а.с.7). Згідно зі ст.43 ЦК України фізична особа може бути судом визнана безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Факт відсутності відомостей про місце перебування [PERSON]. підтверджується зібраними у справі доказами. Відповідно до довідки Лутугинського РВ УМВС ( а.с.5 ) [PERSON] . розшукується органами міліції, відомостей про нього немає з 2005р. Задоволення заяви [PERSON] . має для неї юридичне значення, тому що це необхідно для отримання дитиною соціальної допомоги. Відповідно до ч.2 ст.43 ЦК України у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Оскільки матеріали справи свідчать про те, що останні відомості про [PERSON]. були в 2005р., то початком його безвісної відсутності слід вважати 01 січня 2006 р. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-04 00:00:00

01.08.2008 року ТОВ «Шосткінське підприємство «Харківенергоремонт» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги. Свої позовні вимоги мотивують тим, що ТОВ ШП „Харківенергоремонт” забезпечувало тепловою енергією на опалення підприємства, організації та населення м.Шостка, у тому числі і відповідача по справі. Однак він вказані послуги не оплачував і тому виникла заборгованість в сумі 1125,80 грн. У судовому засіданні представник позивача юрисконсульт Ярошевська Н.О., вимоги підтримала в повному обсязі, а також судові витрати в сумі 35,10 грн. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи та заперечень проти позову не надав, а тому суд вважає за можливе розглядати справу без його участі, у порядку заочного провадження з дотримання вимог, встановлених законом. Представник позивача проти цього не заперечує. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 67, 68 ЖК України наймач та члени його сім`ї зобов'язані оплачувати надані послуги в установлені строки. У судовому засіданні встановлено, що відповідач зареєстрований в [ADDRESS] (а.с.4), користувався послугами позивача з 15.10.2006 року по 16.07.2008 рік, але за послуги не сплачував, згідно разрахунку, борг складає 1125,80 грн.( а.с.5). При подачі позову до суду позивачем сплачені судові витрати в сумі 35,10 грн.( а.с.1, 2). Відповідно ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача судові витрати в сумі 45 грн. 90 коп. на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-04 00:00:00

Позивач [PERSON] свої позовні вимоги до [PERSON] ,3-я особа виконком Шосткинської міської ради- про визнання права власності на гараж мотивує тим, що рішенням міськвиконкому № 205-е від 9 червня 1971 р. йому, батькові його дружини [PERSON] та його сину [PERSON] була надана у користування земельна ділянка під будівництво гаражу розміром 4х6 м по [ADDRESS]. Через кілька місяців [PERSON] та [PERSON] відмовились будувати гараж,а тому він вирішив побудувати його сам. За власний кошт він побудував гараж розміром 6.20 х 4.15 м., вийшовши за межі дозволеного розміру, і почав користуватись ним. Гаражу було присвоєно № 61 та йому видано посвідчення власника. Вирішивши зареєструвати гараж на себе та отримати документ про право власності на нього, він звернувся до БТІ, але там йому відмовили, оскільки земельна ділянка була виділена на 3-х. Крім того він показав, що дозволу на будівництво не брав. Посилаючись на ч.5 ст. 376 та 392 ЦК України просить визнати його право власності на гараж. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з`явився надав заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги визнає та просить розглянути справу у його відсутності. Представник виконкому Шосткинської міської ради ТИТОВИЧ Т.О. в судовому засіданні показала, що гараж збудовано не самочинно, оскільки земельна ділянка виділена саме під гаражне будівництво, вважає що право позивача не порушено , відсутній спір і [PERSON] не позбавлений права оформлення свого права власності . Заслухавши сторони, дослідивши докази по справі суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Суд виходить зі слідуючого : Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав чи інтересів. Як видно з рішення міськвиконкому ( а.с. 5) позивачеві, [PERSON] та [PERSON] дозволено будівництво гаражу в районі [ADDRESS]. Для будівництва необхідно отримати проект будівництва. Щодо того, що зазначений гараж вже збудований свідчить посвідчення власника гаражу ( а.с. 6) згідно якого власником є [PERSON] Згідно копії свідоцтва про смерть ( а.с. 7) [PERSON] - помер [INFO]р. Його право на цей гараж спадкоємці не оспорювали. Щодо розмірів гаража, то з рішення міськвиконкому не вбачається якого розміру він мав бути , оскільки про це в ньому не зазначено. Згідно ст. 376ч.5 ЦК України на вимогу власника ( користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб . Право позивача ніким не оспорюється , тому у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-04 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов`язаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, що потребує значного часу, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини. Повне рішення буде проголошено 10.09.2008 р. о 16-00 годин.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом з тих підстав, що відповідачі засуджені Кіровським міським судом, відбувають покарання у місцях позбавлення волі і не надають матеріальну допомогу на утримання свого неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який перебуває під опікою позивачки на підставі рішення виконавчого комітету Кіровської міської ради від 16 липня 2008 №358 «Про призначення опіки над малолітнім [PERSON]».Просила стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі ј всіх видів заробітків (доходу) відповідачів щомісяця, починаючи з 04 серпня 2008 року і до припинення опіки. На попередньому судовому засіданні позивачка позов підтримала. До початку попереднього судового засідання відповідачі надали суду письмові заяви, в яких повністю визнали позов. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 с. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що відповідачі є батьками дитини [PERSON], [INFO], що проживає з позивачкою, призначеною її опікуном відповідно до рішення виконкому Кіровської міської Ради від 16 липня 2008 року. Відповідачі [PERSON], 1985 року народження, засудження Кіровським міським судом до позбавлення за ст.296 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі і відбуває покарання в Приазовській ВК м. Маріуполя, [PERSON], 1980 року народження, засуджений Кіровським міським судом за ст.296 ч.1,4 до 4 років позбавлення волі і відбуває покарання у КВК №33 м. Кіровське. Добровільно сторони не дійшли згоди про участь відповідачів в утриманні дитини. Відповідачі працездатні, на їх утриманні нема інших осіб, фізично здорові. Дитина також фізично здорова, її утримання не потребує значних додаткових матеріальних витрат. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, розмір аліментів визначається судом з урахуванням матеріального становища дитини та платника аліментів, а також з урахуванням стану здоров'я, наявності у нього інших осіб, яких він повинен утримувати. Відповідно до ст. 179 ч. 2 п. 2 СК України опікун має право розпоряджатися аліментами, які одержані для утримання малолітньої дитини. У зв'язку з задоволенням позову підлягають стягненню з відповідачів на користь держави судові витрати згідно ст.. 81,88 ЦПК України. Відповідно до ст.ст. 179 ч.2, 180, 182,183,191 Сімейного кодексу України, ст. 130, 174, 209, 213-215, 367 ЦПК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-04 00:00:00

Позивач [PERSON], звернувшись до суду із даним позовом, просить визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування квартирою [ADDRESS], посилаючись на те, що він є наймачем вказаної квартири, в якій зареєстровані їх двоє дітей та відповідачка, яка не проживає в цій квартирі без поважних причин більше шести місяців. Факт непроживання відповідачки по місцю реєстрації підтверджується актом обстеження від 04.06.2008 року. Він вважає, що оскільки відповідачка не проживає в його квартирі більше шести місяців, то її необхідно визнати такою, що втратила право на користування житловим приміщенням у відповідності до ст. 71 ЖК України. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, обгрунтувавши свої вимоги вищенаведеними обставинами. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов визнала і пояснила, що вона дійсно проживає окремо від позивача, з яким розірвала шлюб із-за його неправомірної поведінки. На даний час вона проживає в іншій сім'ї. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є наймачем квартири [ADDRESS], що підтверджується довідкою Богуславської ЖЕК №191 від 09.06.2008 року. Квартира ним не приватизована. Із акту обстеження від 04 червня 2008 року складеного депутатом Богуславської міської ради вбачається, що [PERSON] не проживає в квартирі [ADDRESS] протягом 12 місяців. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача чи членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Суд вважає, що оскільки відповідачка більше шести місяців не проживає по місцю реєстрації без поважних причин, то її необхідно визнати такою, що втратила право на користування квартирою [ADDRESS]. Визнання відповідачем даного позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-04 00:00:00

27 травня 2008 року [PERSON] звернулась до Іллічівського міського суду Одеської області з позовом (а.с.2-3) до [PERSON] в якому просила: - визнати [PERSON] втратившим право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та пояснила, що їй на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. В квартирі вона мешкає разом із чоловіком - [PERSON]. На прохання відповідача, який приходиться братом її чоловіка, вона зареєструвала його в своїй квартирі. [PERSON] в спірній квартирі не мешкає та відмовляється в добровільному порядку знятися з реєстрації чим порушує право [PERSON], як власника квартири. У судове засідання не з'явився відповідач, який був належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, тому суд ухвалює заочне рішення, так як позивач не заперечував проти такого вирішення справи. Суд вислухавши пояснення позивача, дослідивши та перевіривши докази встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Позивачу на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], що підтверджується копією договору купівлі-продажу (а.с. 10), реєстраційним посвідченням (а.с.11). В квартирі разом з позивачем мешкає її чоловік - [PERSON], який приходиться братом відповідачу. На прохання [PERSON] позивач зареєструвала його в квартирі [ADDRESS], що підтверджується поясненнями позивача та довідкою ЖЕД -4 (а.с. 6). Відповідач в спірній квартирі ніколи не проживав та ухиляється в добровільному порядку знятися з реєстрації. Згідно ст. 42 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. При таких обставинах позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно ч.1 статті 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або члена його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК України, особа визнається такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлений строк. При таких обставинах позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-04 00:00:00

02 липня 2008 року до Іллічівського міського суду Одеської області звернулась [PERSON] з позовом (а.с. 4-5) до [PERSON]., в якому просила: - визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS]; Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та пояснила, що в 1987 році зареєструвала шлюбу з [PERSON] у якого від першого є син [PERSON]. 15.01.1992 році за проханням [PERSON] у квартирі [ADDRESS] був зареєстрований [PERSON]. але фактично в зазначеній квартирі він не проживав. Всі комунальні послуги сплачує позивач. Відповідач позов визнав. Суд вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши та перевіривши докази встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (а.с.8), який від попереднього шлюбу має сина [PERSON], що підтверджується поясненнями сторін. 15 січня 1992 року у квартирі [ADDRESS] був зареєстрований [PERSON]. але фактично жодного дня за зазначеною адресою не проживав. Всі витрати по утриманню квартири несе позивач. Згідно ч.1 статті 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або члена його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК України, особа визнається такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлений строк. Згідно ст.. 132 ЖК України працівників підприємств, установ , організацій, які поселились в гуртожитку в зв язку з роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення. При таких обставинах позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved