Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-10 00:00:00

03.03.2008 року позивач звернувся до суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства "Облтеплокомуненерго" про стягнення витрат за тимчасове проживання в квартирі [ADDRESS] (далі по тексту - квартира 1) в розмірі 661 грн 12 коп., придбання путівки для санаторно-курортного лікування вартістю 3500 грн, відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000 грн та зобов"язання ліквідувати причини стороннього шуму в квартирі [ADDRESS], в якій він постійно проживає (далі по тексту - квартира 2). Ухвалою суду від 09.04.2008 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача Комунальне підприємство "Деснянське" Чернігівської міської ради. У судовому засіданні позивач збільшив позовні вимоги в частині розміру моральної шкоди і просив стягнути на його користь 7000 грн. Решту вимог підтримав і наполягав на їх задоволенні. В обґрунтування позову зазначив, що з лютого 2006 року постійно проживає в квартирі 2, в якій весь час прослуховуються сторонні шуми від роботи внутрішніх мереж гарячого водопостачання будинку. Він є інвалідом війни ІІІ групи і має протипоказання щодо фізичних і психоемоційних перевантажень. Наявність сторонніх шумів, призводять до погіршення стану його здоров"я і роблять неможливим проживання в квартирі 2. Він неодноразово звертався до відповідача з вимогою ліквідувати сторонні шуми, однак усі звернення залишилися без задоволення. Зазначене змусило його тимчасово проживати в квартирі 1, що належить дочці. У зв'язку з чим, просить відшкодувати майнову шкоду в розмірі 661 грн 12 коп., заподіяну необхідністю оплати вартості тимчасового проживання в квартирі 1, зобов'язати відповідача придбати йому путівку для санаторно-курортного лікування вартістю 3500 грн, через погіршення стану здоров"я, а також відшкодувати завдану моральну шкоду та ліквідувати причини стороннього шуму в квартирі 2. Представник відповідача позов не визнав. Він пояснив, що відповідач здійснює обслуговування внутрішньобудинкової системи теплопостачання на підставі договору укладеного зі співвідповідачем від 15.03.2006 року № 290 (далі по тексту - Договір). За час дії Договору співвідповідач жодного разу не висловлював претензій з приводу його виконання. Позивач не є стороною Договору, а тому не має право заявляти претензії до відповідача з приводу якості обслуговування внутрішньобудинкової системи теплопостачання. Представник співвідповідача позов також не визнав. Вважає, що відповідальність за надання послуг неналежної якості повинен нести відповідач, який на підставі Договору здійснює безпосереднє обслуговування внутрішньобудинкової системи теплопостачання. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Позивач є наймачем і проживає в квартирі 2. Приєднаними до справи протоколами досліджень шумової характеристики Чернігівської міської санепідемстанції (а.с. 6, 7), підтверджується, що рівні шуму при роботі внутрішньобудинкових інженерних мереж гарячого водопостачання в квартирі 2 перевищують гранично допустимі на 7 - 9 дБА. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання і споживання житлово-комунальних послуг визначаються Законом України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004 року № 1875-ІV (далі по тексту - Закон). Відповідно до його положень визначення виконавця житлово-комунальних послуг віднесено до компетенції органів місцевого самоврядування (пункт 4 частини 1 статті 7 Закону). Порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якість та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства (частина 1 статті 16 Закону). Споживач має право одержувати житлово-комунальні послуги відповідної якості, і на відшкодування збитків, завданих його майну, а також шкоди, заподіяної його життю або здоров'ю, внаслідок неналежного надання чи ненадання житлово-комунальних послуг (пункти 1, 3 частини 1 статті 20 Закону). Рішенням Чернігівської міської ради від 31.07.2006 року № 181, співвідповідача визначено виконавцем послуг з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем водопостачання та теплопостачання, а також встановлено розмір плати за надання вказаних послуг (а.с. 72). За викладених обставин, саме співвідповідач несе відповідальність за надання позивачеві житлово-комунальних послуг неналежної якості, що є підставою зобов'язати його ліквідувати причини стороннього шуму в квартирі 2. При цьому суд не приймає до уваги посилання співвідповідача на Договір, як на підставу звільнення від відповідальності, оскільки позивач не його стороною, а тому Договір не створює для відповідача обов"язків перед позивачем. Відповідно до частини 3 статті 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивач зазначені вимоги не виконав, і не надав суду жодного доказу на підтвердження тимчасового проживання в квартирі 1 і сплати за це 661 грн 12 коп. Він також не довів суду, що наявність в квартирі 2 сторонніх шумів негативно впливає на стан його здоров"я і потребує додаткових витрат на санаторно-курортне лікування в розмірі 3500 грн. За таких обставин позов в цій частині не підлягає задоволенню. В силу статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, і в межах заявлених ними вимог. Вимагаючи відшкодування моральної шкоди, позивач визначає в якості підстави стягнення на його користь 7000 грн статтю 50 Конституції України. Проте, як було зазначене вище, спірні правовідносини регулюються не Конституцією, а Законом. Оскільки суд не вправі на власний розсуд змінювати підставу позову, вимога про відшкодування моральної шкоди також не підлягає задоволенню. Виходячи з вимог статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито", постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення судових процесів, пов'язаних з розглядом цивільних та господарських справ" від 21.12.2005 року № 1258, у зв'язку із задоволенням лише позовних вимог немайнового характеру зі співвідповідача на користь позивача слід стягнути 8 грн 50 коп. у відшкодування сплаченого судового збору та 7 грн 50 коп. у відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього 16 грн.

Outcome: approved