Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-07 00:00:00

4.04.2007 року позивач звернувся до відкритого акціонерного товариства « Металургійний комбінат «Азовсталь» з позовними вимогами щодо захисту права інтелектуальної власності, посилаючись на наступне. В жовтні 2005 року позивач в співавторстві з ведучим електриком доменного цеху ВАТ «МК "«Азовсталь» [PERSON] подав у відділ оптимізації виробництва доменного цеху ВАТ «МК Азовсталь», а в листопаді 2005 року впровадив раціоналізаторську пропозицію « Зміна технології демонтажу ділянки « гарячого» повітропроводу від повітронагрівача № 9 до п/н № 10 без демонтажу кабельних комунікацій діючого п/н № 10 ДП-3» . Раціоналізаторська пропозиція була прийнята до розгляду, зареєстрована в Журналі реєстрації пропозицій 21 жовтня 2005 року під № 02-1045, отримала позитивну оцінку фахівців та керівників підрозділів ВАТ «МК «Азовсталь», схвалена інститутом «Азовдіпромез». По пропозиції було прийняте рішення «Прийняти в розробку», а також підтверджений факт його впровадження. Позивач неодноразово звертався до керівництва ВАТ «МК «Азовсталь» з проханням виплатити йому авторську винагороду за вказану раціоналізаторську пропозицію та видати авторське свідоцтво, але отримував відмову з посиланням на те, що затвердженим стандартом підприємства такі дії не передбачені. Вважає дії керівництва ВАТ «МК «Азовсталь» незаконними, оскільки у відповідності з пунктом 35 розділу V Тимчасового Положення про правову охорону об'єктів промислової власності та раціоналізаторських пропозицій, затвердженого Указом Президента України від 18 вересня 1992 року № 479/92 підприємство, яке прийняло до розгляду заяву на раціоналізаторську опозицію, зареєструвало її, прийняло щодо неї рішення мас видати свідоцтво на раціоналізаторську пропозицію. У відповідності з пунктом 38 розділу Y та пунктом 53 розділу IX цього Положення співавторам раціоналізаторської пропозиції виплачується винагорода, розмір якої не може бути менше 10 відсотків одержуваного доходу. Одноразовий дохід, отриманий ВАТ «МК «Азовсталь» у 2005 році від впровадження раціоналізаторській пропозиції, був визнаний у розмірі 2 150 000 гривень. У наступному році розмір одержаного доходу був перерахований без участі авторів пропозиції і знижений до 1 928 000 гривень, що не відповідає дійсному доходу, оскільки в розрахунку визнана , але не врахована вартість втрат від зниження продуктивності доменної печі в обсязі 4 тисяч тонн чавуну, які б мали місце без впровадження пропозиції. Вважає, що сума винагороди, яку відповідач зобов'язаний сплатити на його користь складає 107 500 гр. 00 коп . (2 150 000 гр - сума визнаного одноразового доходу ВАТ «МК' «Азовсталь»/ х 0,1 /10 відсотків від доходу - мінімальний розмір городи за раціоналізаторську пропозицію, передбачений Законодавством України/ : 2 частина винагороди одного з двох співавторів/. У зв'язку з безпідставним ігноруванням його авторського права відчуває душевне хвилювання, яке після кожної чергової відмови на його усні та письмові запити до відповідача зростає, і остаточно порушило його душевну рівновагу. Він відчуває гіркоту і образу за відверту зневагу до нього як до автора пропозиції , яка принесла відповідачеві значні прибутки. Відмова у виплаті йому авторської винагороди з урахуванням того, що пропозиція була належним чином зареєстрована та впроваджена у виробництво зі значним економічним ефектом є проявом правового свавілля відповідача в частині Конституційних прав на інтелектуальну власність. Внаслідок протиправних дій відповідача йому була завдана велика моральна шкода, розмір якої він оцінює у 50000 гривень. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі та дав пояснення, аналогічні викладеним у позовної заяві. Поза межами судових засідань, 23.01.2008 року позивач надавав заяву про збільшення позовних вимог , проте, до обговорення даного питання у судовому засіданні, відкликав дану заяву 27.05.2008 року. ( а.с. 159-161) Прокурор , здійснюючи у суду представництво інтересів позивача у порядку статті 45 ЦПК України, вважає позов обґрунтованим та таким який відповідає вимогам діючого законодавства. Поросить задовольнити позовні вимоги [PERSON], визнати його порушене та невизнане право інтелектуальної власності, відшкодувати збитки та моральну шкоду. Представник відповідача Маєвська В.М., діюча за довіреністю , позов не визнала та пояснила наступне. В ході виробництва робіт по реконструкції доменної печі № 2 виникла необхідність в перенесенні кабельних комунікацій повітронагрівача (далі -ПН) №10 доменної печі № 3 у зв'язку з демонтажем частини повітропроводу між ПН № 10 і ПН № 9.Произвести перенесення і перемикання необхідно було без зупинки роботи устаткування. Проектні інститути і підрядчики не змогли вирішити питання перемикання без зупинки. Це завдання було покладене на доменний цех і, зокрема, на провідного інженера, цеха - [PERSON] Для вирішення поставленого питання [PERSON] залучив позивача та зацікавив його можливістю одержати винагороду за рішення виниклої технічної проблеми. 21.10.05 р. у відділ оптимізації комбінату до фахівця [PERSON] звернувся [PERSON] з пропозицією по перемиканню ПН № 10. [PERSON] зареєстрував цю пропозицію за № 02-1045 , вніс його в електронну базу даних як пропозицію по оптимізації виробництва, а також вніс дані автора відповідно до СТП 232-132-2005. Дана пропозиція була розглянута на нараді у директора по стратегії і інвестиціям по розгляду пропозицій ТОП про що свідчить протокол від 25.10.05 р. На підставі вказаного протоколу було направлене звернення на ім'я гл. інженера [PERSON] про впровадження технічної пропозиції [PERSON] в робочому порядку, яка була впроваджена , у зв'язку з чим МК « Азовсталь» отримав економічний ефект 1928000 грн. Вважає, що відповідачем [PERSON] була надана саме пропозиції по оптимізації виробництва, оскільки розглядалося звичайне технічне рішення виниклого питання, а не рацпропозиція, в заяві відсутнє рішення, прийняте керівником підприємства по рацпропозиції. Тобто, відповідач не визнавав спірну пропозицію раціоналізаторською, і не міг визнати її такою, оскільки діяв у межах СТП 232-132-2005, відповідно до п. 2.2 якого, право внесення пропозицій по оптимізації виробництва надане тільки працівникам комбінату. Вважаючи дії МК « Азовсталь» такими, які проведені в рамках правового поля та які не порушували права Позивача, не бачить підстав для задоволення позовних вимог , зокрема , і стягнення моральної шкоди. Відповідач [PERSON] позов визнав та пояснив, що у 2005 році він, як провідний інженер МК « Азовсталь», займався електромонтажними роботами на доменній печі № 2, яка стояла на реконструкції. У червні 2005 року з'явилася потреба в перенесенні кабельних комунікацій повітронагрівача № 10 доменної печі № 3 у зв'язку з демонтажем частини « « гарячого» повітропроводу, що знаходиться між 9-м і 10-м повітронагрівачами. 9-й повітронагрівач відносився до доменної печі № 2. На ремонтних нарадах головного інженера з червня по жовтень велися розмови про перемикання повітронагрівача № 10 без зупинки, оскільки виконання ремонтних робіт із зупинкою привели б до великих витрат для доменного цеху. 18 жовтня 2005 року на нараді у головного інженера комбінату йому було дане завдання визначитися з об'ємом робіт про перенесення повітронагрівача до 20 жовтня 2005 року, що зазначене в протоколі даної наради. Він почав шукати фахівця для вирішення цього технічного завдання. В цей час [PERSON], якого він знав як хорошого фахівця, працював на підставі договору підряду на реконструкції доменної печі № 2 комбінату . Він запропонував йому придумати варіант : як без демонтажу кабельних трас перемкнути повітронагрівач на іншу піч. Спільними зусиллями вони з [PERSON] розробили це технічне рішення, на розробку і впровадження якого були одержані відповідні дозволи. Раціоналізаторська пропозиція була упроваджена, а підприємство одержало економічний ефект у розмірі 2150000 грн., який згодом без узгодження з авторами був зменшений до 1928000 грн. Раціоналізаторська пропозиція « Зміна технології демонтажу ділянки « гарячого» повітропроводу від повітронагрівача № 9 до п/н № 10 без демонтажу кабельних комунікацій діючого п/н № 10 ДП-3» та автором якої були вказані [PERSON] та [PERSON] була оформлена на звичайному бланку про раціоналізаторську пропозицію та 21 жовтня 2005 року зареєстрована у відділі оптимізації комбінату МК « Азовсталь» . 13.11.2005 року він був премійований на суму 18750 грн., проте, [PERSON] відмовили у отриманні винагороди. Як відповідач визнає за [PERSON] авторське право на раціоналізаторську пропозицію « Зміна технології демонтажу ділянки « гарячого» повітропроводу від повітронагрівача № 9 до п/н № 10 без демонтажу кабельних комунікацій діючого п/н № 10 ДП-3» . Заслухавши сторони, свідків, дослідивши докази по справі суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] мають бути задоволені частково з наступних підстав. У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, використовувати та розпоряджатись своєю власністю , результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. ЦК України та інші нормативні акти розвинули ці положення і встановили досить широкий перелік прав інтелектуальної власності. Складова цивільного права , що захищає право власності на результати творчої діяльності , є правом інтелектуальної власності , яка містить в собі право промислової власності, авторське право і суміжні справа, право на раціоналізаторську пропозицію та інше. ( ст 420 ЦК України). Згідно ст. 481 ЦК України раціоналізаторською пропозицією є визнана юридичною особою пропозиція, яка містить технологічне ( технічне) або організаційне рішення у будь якій сфері її діяльності. За змістом даної статті раціоналізаторськими можуть бути визнані такі пропозиції , як технологічні, технічні або організаційні рішення. Рацпропозиція має бути спрямована на створення або зміну організаційного заходу, конструкції виробу, технології виробництва та має містить конкретне рішення задачі, новизну на певний момент часу та в межах юридичних осіб, яким вона подається та корисність. У судовому засіданні встановлено та не оспорюється сторонами факт прийняття, реєстрації, розгляду, впровадження технічної пропозиції, яка містила технічне рішення при здійсненні демонтажних робіт ДП № 2 та отримання внаслідок цього доходу. У судовому засіданні сторонами оспорюється питання- про те якою була ця пропозиція, а саме : чи була вона раціоналізаторською, чи це була «пропозиція з оптимізації». Так, у відповідності до зареєстрованої Заяви на раціоналізаторську пропозицію за підписом двох співавторів, а саме [PERSON] та [PERSON], дана заява була прийнята , їй був присвоєний реєстраційний номер та прийняття у розробку. Довідка про реєстрацію за № 02-1045 була видана [PERSON] спеціалістом [PERSON], який прийняв подану заяву і підтвердив це в якості свідка на судовому засіданні 08.10.07р. ( а.с. 8, 9, 10, 47,137) Свідки [PERSON], [PERSON] , [PERSON] також підтвердили у судовому засіданні ці факти. У відповідності до ст. 482 ЦК України до заяви на раціоналізаторську пропозицію були приложені відповідний опис та креслення. В подальшому відповідач мав справу саме з цією рацпропозицією, поданою на типографському бланку типової форми № Р-1, затвердженої Мінстатом України та на якої зроблені письмові висновки фахівців. У відповідності до листа від 25.10.2005 року зам. директора по стратегії і інвестиціям - начальник ВОП [PERSON] докладає головному інженеру МК « Азовсталь» , що в ВОП ( відділ оптимізації підприємства) ведучим інженером [PERSON] надана пропозиція по оптимізації виробництва щодо зміни технології демонтажу гарячого газу повітронагрівача № 9 в доменом цеху та яке спрямоване на те, щоб уникнути втрат матеріальних ресурсів при проведенні даних робіт. Дана пропозиція обговорювалась на нараді у директора по стратегії та інвестиціям та на якому прийнято рішення рекомендувати впровадження у робочому порядку. ( а.с. 110) Факт впровадження технічної пропозиції , яка містить технічне корисне рішення технічної проблеми, підтверджується заявкою на розробку інвестиційної пропозиції, в якій дане технічне рішення було описане, зроблене обґрунтування фінансових та нефінансових переваг даного проекту ( технічного рішення) та розрахований на листопад 2005 року економічний ефект від впровадженої технічної пропозиції у розмірі 1928000 грн. ( а.с. 97-106, 107, 108) Таким чином , судом встановлено, що [PERSON] з [PERSON] була надана саме раціоналізаторська пропозиція, оскільки містила технічне рішення у сфері діяльності МК « Азовсталь» та відповідала усім вимогам ст. 481 ЦК України ( конкретне рішення задачі, новизна на певний момент часу та в межах юридичної особи, якої вона надана, та корисність.) Разом з цим, факт впровадження технічної ідеї позивача із [PERSON] підтверджується довідкою начальника доменного цеху, узгоджену із зам. Головного інженера комбінату [PERSON], відповідно до якої саме виконання заходів по пропозиції ТОП № 02-1045 надало можливості уникнути вимикання ПН -10 та демонтажу його кабельних зв'язків. ( а.с. 94) Таким чином, суд вважає, що відповідач МК « Азовсталь» фактично визнав дану пропозицію, оскільки впровадив її у виробництво та отримав значний економічний ефект. Посилання відповідача на те, що дана технічна ідея є технічною думкою з оптимізації підприємства не суперечить вимогам ст. 481 ЦК України, оскільки корисність ( економіко- доцільне рішення) є складовою раціоналізаторської пропозиції . Крім того, у зв'язку з тим, що предметом судового розгляду є рацпропозиція, а не «пропозиція з оптимізації» всі посилання на відомчі нормативні документи, які регулюють відносини у сфері «пропозицій з оптимізації» не мають правового відношення до предмету розгляду справи і не приймаються судом до уваги. Оскільки у відповідності зі ст. 423 ЦК України особистими немайновими правами інтелектуальної власності є право на визнання людини творцем ( автором , виконавцем, винахідником тощо) об'єкта права інтелектуальної власності , суд вважає за необхідне зобов'язати відкрите акціонерне товариство « Металургійний комбінат» Азовсталь» видати [PERSON] свідоцтво на раціоналізаторську пропозицію « Зміна технології демонтажу ділянки « гарячого» повітропроводу від повітронагрівача № 9 до п/н № 10 без демонтажу кабельних комунікацій діючого п/н № 10 ДП-3». Порядок видачі свідоцтва на раціоналізаторську пропозицію регламентується ст. 2, 35 Тимчасового Положення про правову охорону об'єктів промислової власності та раціоналізаторських пропозицій в України , затвердженого Указом Президента України від 18 вересня 1992 року № 479/92 , відповідно до якого обов'язок видання свідоцтва на раціоналізаторську пропозицію покладається на підприємство, установу , організацію, яке прийняло заяву на раціоналізаторську пропозицію. Крім того, у відповідності до ст. 53 вищезгаданого Положення автор( співавтори) раціоналізаторської пропозиції має право на винагороду, яка має бути не менш як 10 відсотків доходу, одержуваного щорічно підприємством від використання раціоналізаторської пропозиції. Оскільки у судовому засіданні доведений факт впровадження раціоналізаторської пропозиції позивача спільно з [PERSON] МК « Азоавсталь» та встановлений розмір економічного ефекту від впровадженої технічної пропозиції у розмірі 1928000 грн., суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ВАТ МК « Азовсталь» на користь позивача суму винагороди у розмірі 96400 гривень 00 коп. (1928000 :10% : 2 ) Суд не бере до уваги доводи позивача, що розмір винагороди має бути розрахований із розміру 2150000 гривень оскільки дана сума була умовною, тобто передбачуваною і після рішення технічної проблеми свого підтвердження не знайшла. ( а.с. 11) Розглядаючи позовні вимоги про стягнення моральної шкоди суд виходить з наступного. У відповідності до ст. 431 ЦК України порушення права інтелектуальної власності , в тому числі невизнання цього права чи посягання на нього, тягне за собою відповідальність , встановлену цим Кодексом, іншим законом чи договором, а згідно до ст. 432 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права інтелектуальної власності відповідно до ст. 16 ЦК України. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів особи може бути як визнання його права так і відшкодування моральної( немайнової) шкоди. ( с. 16 ЦК України) Суд враховує глибину моральних страждань позивача , переживань автора від порушення його авторського права , зокрема, невизнання права на інтелектуальну власність та нехтування майнових прав [PERSON] та визначає до стягнення з відповідача ВАТ « МК « Азовсталь» на його користь 1000 гривень у рахунок моральної шкоди. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача ВАТ « МК Азовсталь» на користь позивача мають бути стягнені судові витрати на інформаційно - технічне забезпечення у розмірі 30 гривень та на користь держави сума судового збору у розмірі 974 гривні. (97400 х 1%) На підставі ст. 54 Конституції України, ст.ст. 16, 22,23, 423, 431, 432, 481, 482, 483, 484 ЦК України, ст. 2, 10, 20, 35, 53 Тимчасового Положення про правову охорону об'єктів промислової власності та раціоналізаторських пропозицій в України, затверджене Указом Президента України від 18 вересня 1992 року , № 479/92, ст. 10, 11, 60, 79, 88, 209 , 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд -

Outcome: partial