Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-05 00:00:00

24.10.2007 року [PERSON]. звернувся до суду з позовом до [PERSON]., про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо - транспортною подією. Свої вимоги мотивував тим, що 12.12.2006 року 07 годин 40 хвилин на вулиці Красноармійська, 80 у м. Сімферополь відповідач, керуючи автомобілем марки «ВАЗ-2106», державний номер [NUMBER], не враховуючи дорожню обстановку, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив наїзд на стоячий автомобіль марки «ВАЗ-2107», державний номер [NUMBER], що належить позивачеві на праві приватної власності на підставі свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER]. В результаті дорожньо-транспортної пригоди з вини відповідача, його автомобіль марки «ВАЗ-2107», отримав механічні пошкодження, сума матеріального збитку від яких визначено висновком спеціалісту в сумі 5480 грн. Згідно заявці - наряду № 002 та актом виконаних робіт від 25.01.2007 року, складеними приватним підприємцем [PERSON]., вартість ремонту його автомобіля становить 5975 грн. Позивач вказував, що він зазнав додаткових витрат: на сплату телеграми по виклику відповідача на проведення експертної оцінки пошкодженого автомобілю у сумі 10 грн. 92 коп., за складення висновку авто товарознавчого дослідження у сумі 336 грн. Таким чином, загальна сума майнової шкоди, завданої йому внаслідок ДТП, становить 6321,92 грн. Позивач вважає, що йому спричинена і моральна шкода, оскільки він зазнав душевних страждань, у зв'язку із пошкодженням його майна, тому просить суд стягнути з відповідача в рахунок відшкодування його моральних страждань 10000 грн. В обґрунтування моральної шкоди позивач вказував, що він зареєстрований Сімферопольською районною державною адміністрацією АР Крим, як фізична особа - підприємець. 08.12.2006 року між ним та ТОВ „ІнтерСтиль” був складений договір підряду № 8/12-06, згідно якого позивач (підрядник) мав обов'язок виконати по завданню Замовника рід робіт. Відповідно до договору, підрядник мав приступити к роботам 11.12.2006 року та закінчити їх виконання до 12.01.2007 року. Однак внаслідок ДТП, він не зміг виконати договірні зобов'язання, тому що його автомобіль знаходився на ремонті з 03.01.2007 року до 25.01.2007 року, у зв'язку з чим, він як приватний підприємець, не одержав доходу у сумі 3588. На підставі викладеного, позивач просив суд стягнути на його користь з відповідача 6321,92 грн. матеріальної шкоди, 10000 грн. моральної шкоди та судові витрати в сумі 93,22 грн. У судовому засіданні позивач дав пояснення згідно вищевикладеного, просив позов задовольнити з мотивів та підстав, викладених у позові. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся за адресою реєстрації, причини неявки суду не відомі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача, так як мається достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, справи про адміністративне правопорушення № 3-386/2007 та інші докази, надані в порядку ст. 60 ЦПК України, суд дійшов висновку, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судовим розглядом встановлено, що 12.12.2006 року 07 годин 40 хвилин на вуліці Красноармійська, 80 у м. Сімферополь відповідач, керуючи автомобілем марки «ВАЗ-2106», державний номер [NUMBER], не врахувавши дорожню обстановку, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив наїзд на стоячий автомобіль марки «ВАЗ-2107», державний номер [NUMBER], що належить позивачеві на праві приватної власності на підставі свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER]. Постановою Київського районного суду м. Сімферополь від 12.01.2007 року відповідач був притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 68 грн. (а.с.19). Відповідно до ч.5 ст.124 Констітуції України, п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року „Про незалежність судової влади”, судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянути компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльність судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбачених процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом. Крім того, згідно до частини 4 статі 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанова суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Оскільки, постанова Київського районного суду м. Сімферополь від 12.01.2007 р. не скасована відповідним судом у порядку, визначенному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вона ухвалена, тому суд визнає провину відповідача в ДТП встановленою та не потребуючий доказуванню. У результаті дорожньо-транспортної пригоди з вини відповідача, автомобіль позивача отримав механічні пошкодження, розмір яких визначено у висновку № 624 авто товарознавчого дослідження від 16.12.2006 року і відповідно до якого, сума матеріальної шкоди, спричиненої володільцю автомобіля марки «ВАЗ-2106», державний номер [NUMBER], 2003 року випуску, дорівнює 5480,70 грн. (а.с.8). Право власності позивача на автомобіль марки «ВАЗ-2106», державний номер [NUMBER], підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.с.36). Відповідно до вимог части 1 статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробить для відновлення свого порушеного права /реальні збитки/ (п.1 ч.2 ст.22 ЦК України ). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч.3 ст.22 ЦК України). Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч.1 ст.1166 ЦК України). Крім того, частиною 2 статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно наданим доказам встановлено, що позивачем витрачено на відновлення свого автомобілю після ДТП 5975 грн., а тому саме ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, виходячи з принципу повного відшкодування завданої шкоди. Разом з тим, виходячи з матеріалів справи, суд вважає недоведеним недоотримання позивачем доходів в сумі 3588 грн. у зв'язку з невиконанням ним зобов'язань відповідно до договору підряду № 8/12-06 від 08.12.2006 року саме із-за ДТП. Статтею 23 ч. 1 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, заданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, завдяки, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна (п.3.ч.2 ст.23 ЦК України). Суд полягає доведеним спричинення позивачу моральної шкоди, яка полягає в його душевних стражданнях і хвилюваннях, у зв'язку із пошкодженням його автомобіля, позивач був вимушений безпідставно витрачати свій час на ремонт автомобіля, давати пояснення в суді, мали місце вимушені зміни у його життєвих стосунках. Але, враховуючи роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, даних у п.9 постанови від 31 березня 1995 року № 4 “Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди” (зі змінами), виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості стягує з відповідача на користь позивача 2000 грн. моральної шкоди. Позивачем заявлені вимоги щодо відшкодування витрат на оплату авто товарознавчого дослідження, але відповідно до ст.79 ЦПК України вони не віднесені до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи і до таких витрат не застосовуються правила гл.8 ЦПК України, а отже вони не підлягають відшкодуванню. Відповідно до ст.88 ЦПК України, якщо позов задоволений частково, судові витрати присуджуються пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в Київському районному суді м. Сімферополь в сумі 30 грн., поштові витрати у сумі 10 грн. 92 коп., та стягнути з [PERSON]в дохід держави судовий збір в сумі 13 грн. 55 коп. На підставі ст.ст.22, 23, 1187 ЦК України, п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року „Про незалежність судової влади”, п.9 постанови від 31 березня 1995 року № 4 “Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди” (зі змінами),

Outcome: partial