Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-09 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до Приватного підприємства “Таран” с. Почотне, Красноперекопського р-ну про розірвання трудового договору і внесення запису в трудову книжку про звільнення, про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що 17.12.2007 р. вона була прийнята на роботу, згідно трудового договору № 431 від 17.12.2007 р., зареєстрований в Красноперекопському міськрайонному центрі зайнятості, на посаду контролера насосної станції ПП “Таран” с. Почотне, Красноперекопського р-ну. У зв'язку з розірванням договору оренди водоводу питної води і майна між ПП “Таран” і Красноперекопським ВПВКГ , насосна станція, де вона працювала, була передана на баланс ВПВКГ. У зв'язку з передачею насосної станції, відповідач зобов'язаний був її звільнити з даної посади відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України. Але до цього часу відповідач її не звільнив. Окрім того, за період її роботи на посаді контролера станції , відповідач не виплатив її заборгованість по заробітній платі, яка на 01.08.2008 р. склала 2565,87 гр., посилаючись на відсутність коштів, у зв'язку з чим вона змушена звернутись до суду. Оскільки відповідач своєчасно не розірвав з нею трудовий договір і не вніс відповідно запис в її трудову книжку про звільнення, то вона не має можливості до цього часу працевлаштуватись. Несвоєчасна виплата заробітної плати, несвоєчасне розірвання з нею трудового договору, призвело до матеріальних труднощів, втрати нею нормальних життєвих зв'язків, у зв'язку з чим вона перенесла моральні страждання та переживання. Заподіяну їй моральну шкоду оцінює в 1000 гр. У судовому засіданні позивачка частково змінила свої позовні вимоги, уточнивши вимоги в частині розірвання трудового договору з відповідачем на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України, тобто розірвання трудового договору за власним бажанням у зв'язку з невиконанням відповідачем законодавства про працю - невиплата заробітної плати. В іншій частині позовні вимоги підтримує у повному обсязі і наполягає на їх задоволенні. Відповідач [PERSON]. позовні вимоги позивачки визнав у повному обсязі і не заперечує в частині їх задоволення. Представник 3- ї особи Красноперекопського міськрайонного центру зайнятості [PERSON]. проти задоволення позовних вимог позивачки не заперечує. Вислухавши сторони, представника 3- ї особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню частково. Згідно трудового договору № 431 від 17.12. 2007 р. позивачка була працевлаштована в ПП “Таран” с. Почотне, Красноперекопського р-ну на посаду контролера насосної станції. Трудовий договір зареєстрований в Красноперекопському міськрайонному центрі зайнятості. ( а.с. 10,15). У зв'язку з розірванням договору оренди водоводу питної води і майна між ПП “Таран” і Красноперекопським ВПВКГ, насосна станція, де працювала позивачка, була передана на баланс ВПВКГ. У зв'язку з передачею насосної станції, відповідач зобов'язаний був звільнити позивачку з даної посади відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України, чи згідно п. 6 ст.36 КЗпП України. Але на день розгляду справи у суді відповідач позивачку не звільнив. При звільненні відповідач не виплатив позивачці заробітну плату , заборгованість по якій, в зв'язку з несвоєчасною її виплатою, склала на 01.08.2008 р. 2565,87 гр., що підтверджується довідкою ПП “Таран” (а.с.16). Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується робітникам в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше 2-х разів на місяць через промежуток часу, що не перевищує 16 календарних днів. Оскільки відповідач своєчасно не розірвав з позивачкою трудовий договір і не вніс відповідно запис в її трудову книжку про звільнення, то позивачка до цього часу не має можливості працевлаштуватись, що відповідно призвело її до скрутного матеріального становища, втрати нею нормальних життєвих зв'язків, у зв'язку з чим вона перенесла моральні страждання та переживання. Заподіяну моральну шкоду позивачка оцінює в 1000 гр. У судовому засіданні позивачка частково змінила свої позовні вимоги, уточнивши вимоги в частині розірвання трудового договору з відповідачем на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України, тобто розірвання трудового договору за власним бажанням у зв'язку з невиконанням відповідачем законодавства про працю - невиплата заробітної плати. Відповідач згоден з зміненими позивачкою в цій частині позовними вимогами. Оцінивши надані суду докази, суд приходить до висновку, що несвоєчасна виплата заробітної плати позивачці призвела до порушення законодавства про працю, у зв'язку з чим у позивачки є підстави для розірвання з відповідачем трудового договору відповідно до ч.3 ст. 38 КЗпП України і, згідно наданих суду доказів, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Виходячи з наданих суду доказів, розірвання трудового договору за ініціативою позивачки за власним бажанням, у зв'язку з невиконанням відповідачем законодавства про працю, слід вважати з 01.08.2008 р. Підлягають також задоволенню позовні вимоги позивачки в частині стягнення заборгованості , яка склала на 01.08.2007 р. 2565,87 гр. Згідно ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював , то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство повинне виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Оскільки з 01.08.2007 р. і на день розгляду справи в суді позивачка не звільнена і не працевлаштована, відповідно до ст.ст. 116, 117 КЗпП України, відповідач зобов'язаний виплатити їй середній заробіток за весь час затримки по день розгляду справи в суді, а саме з 01.08.2008 р. по 10.11.2008 р. включно. Згідно довідки ПП. “ Таран” середній заробіток позивачки складає 471,50 гр (а.с. 17). Враховуючи скрутне матеріальне становище ПП “Таран”, підлягає частковому задоволенню завдана позивачці моральна шкода, яку суд вважає доцільним стягнути з позивача на користь позивачки у розмірі 300 гр. Таким чином, підлягають задоволенню вимоги позивачки про розірвання трудового договору за ініціативою позивачки за власним бажанням, у зв'язку з невиконанням відповідачем законодавства про працю, з 01.08.2008 р., про стягнення заборгованості по заробітній платі за станом 01.08.2007 р. у розмірі 2565,87 гр., про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку за 3 м-ці і 6 робочих днів ( з 01.08.2008 р. по 10.11.2008 р.) в розмірі 1549,20 гр., про відшкодування моральної шкоди в розмірі 300 гр. Відповідно до ст.ст. 81, 88 КЗпП України підлягають стягненню з відповідача судові витрати по сплаті держмита в розмірі 51 гр., за надання правової допомоги 400 гр. і витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді 30 гр. На підставі викладеного і

Outcome: partial