Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-16 00:00:00

що позивачка звернулася до суду з даним позовом і в його обґрунтування пояснила, що з 14.09.2007р. вона перебувала у трудових відносинах з відповідачем, працюючи на посаді бухгалтера. Згідно наказу № 36/1 від 30.04.2008р. позивачка була звільнена. При звільненні з позивачкою не був зроблений повний розрахунок, тобто не була виплачена заробітна плата у сумі 4207,75грн. У зв'язку з тим, що позивачу при розрахунку не була виплачена заробітна плата, вона змушена звернутися до суду з даним позовом і просить стягнути з відповідача на її користь заробітну плату і моральну шкоду 5000грн., яку вона обґрунтовує тим, що відповідач порушив трудове законодавство, позбавив її можливості реалізувати свої життєві потреби. У судовому засіданні позивачка змінила позовні вимоги і просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 4207,75грн. Також просить стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 2500грн., оскільки вважає, що діями відповідача їй заподіяні моральні страждання, що виразилися в тому, що вона не мала змоги розпоряджатися своїми коштами, був порушений її нормальний стан життя. Представник відповідача позовні вимоги визнав частково і згодний на стягнення на користь позивачки заборгованості по заробітній платі у розмірі 4207,75грн. і моральної шкоди у сумі 2500грн. Вислухавши пояснення позивачки, пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Стаття 43 Конституції України у відповідності зі ст. 23 Загальної декларації прав людини проголосила право кожного на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Як видно з матеріалів справи, згідно наказу № 30 від 14.09.2007р. позивачка була прийнята на посаду бухгалтера. Згідно наказу № 36/1 від 30.04.2008р. позивачка була звільнена за ст..38 КЗпП України. Згідно ст.47 КЗпП України власник чи уповноважений їм орган зобов'язаний у день звільнення видати працівнику належним чином оформлену трудову книжку і зробити з ним розрахунок у терміни, встановлені в ст.116 даного кодексу. Цю саму вимогу містить і ст. 12 Конвенції №95 Міжнародної Організації Праці про охорону заробітної плати, згідно з якою при припиненні дії трудового договору з працівником проводиться остаточний розрахунок із виплатою всієї належної йому заробітної плати. Борг по заробітній платі позивачки складав на день звільнення 4207,75грн., що підтверджується довідкою № 204 від 10.07.2008р., наданою відповідачем. Заробітна плата позивачу на день розгляду справи не виплачена повністю. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки заборгованість по заробітній платі у сумі 4207,75грн. Крім того, позивачка просить стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в розмірі 2500грн., посилаючись на те, що їй були заподіяні моральні страждання, викликані тим, що вона була позбавлена джерела існування, була вимушена позичати гроші в борг у своїх знайомих, що принижувало її людську гідність та спричинило психологічні страждання. Стаття 237-1 КЗпП України закріплює право працівника вимагати відшкодування моральної шкоди, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до роз'яснень, даних в п.5 постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995р. № 4 “Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди”, обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спорів про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Відповідач не довів відсутність вини в несвоєчасні виплаті позивачу заробітної по заробітній платі, що є його обов'язком відповідно до засад змагальності процесу за ст. 10 ЦПК України. При цьому суд створив всі умови для змагального процесу, роз'яснив відповідачеві його права та обов'язки. Суд вважає, що в частині стягнення моральної шкоди вимоги позивача підлягають частковому задоволенню в розмірі 2500грн.

Outcome: partial