Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Тузлівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, у якому просить визнати за ним право власності на самочинно збудовану споруду, посилаючись на слідуючі обставини. 24 березня 2006 року позивач отримав у довгострокову оренду від Тузлівської сільської ради Татарбунарського району земельну ділянку площею 0,020 га, розташовану у рекреаційній зоні Тузлівської сільської ради Татарбунарського району, для індивідуального дачного будівництва. Позивач та ТОВ «Мирило» уклали договір на виконання проекту будівництва дачного будинку і в жовтні 2006 року[PERSON] почав будівництво будинку відпочинку. На теперішній час будівництво вказаного будинку закінчено, його можна здавати в експлуатацію. Оскільки ТОВ «Мирило», яке мало погодити будівництво з відповідними службами, було ліквідовано, і, відповідно, не виконало своє зобов'язання, то зазначений вище дачний будинок є самочинною спорудою, з цієї підстави позивач не може отримати свідоцтво право власності на побудований дачний будинок. Позивач вважає, що за ним може бути визнано право власності на будинок відпочинку, оскільки це не порушуватиме прав та інтересів інших осіб. Крім того, згідно висновку спеціаліста про технічний стан, будинок відпочинку відповідає будівельним нормам та правилам і може бути зданий в експлуатацію. Позивач направив до суду заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності у попередньому судовому засіданні, повністю підтримуючи позовні вимоги. Представник Тузлівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області у судове засідання не з'явився, згідно надісланої до суду заяви голова сільської ради позовні вимоги визнала, просила справу розглянути без участі представника сільської ради. Представник третьої особи у судове засідання не з'явилась, надіслала заяву, в якій позовні вимоги визнала, просила слухати справу без її участі. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. З матеріалів справи (а.с.7-8) видно, що 24.03.2006 року між Тузлівською сільською радою в особі її голови та [PERSON] укладено договір оренди земельної ділянки строком на 25 років, згідно якого позивачу передано у користування 0,020 га земель рекреаційного призначення для індивідуального дачного будівництва, що підтверджується актом приймання-передачі земельної ділянки за договором оренди земельної ділянки від 24.03.2006 року, а також актом встановлення в натурі меж земельної ділянки (а.с.10). На а.с.5-6 міститься договір №46 від 10.07.2006 року про створення (передачу) науково-технічної продукції, де зазначено, що ТОВ «Мирило» на замовлення[PERSON] зобов'язується виготовити проект будівництва дачного будинку з дотриманням вимог законодавства на земельній ділянці, яка розташована в с.Лебедівка на території Тузлівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області. Із довідки КП «Татарбунарського бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» від 09.07.2008 року вбачається, що вартість будинку відпочинку зі спорудами по [ADDRESS] складає 317954 грн. (а.с.20). З висновку про технічний стан будинку відпочинку у [ADDRESS] на території Тузлівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області (а.с.26-38), вбачається, що новий трьохповерховий будинок, загальною площею 296,3 кв.м, знаходиться у задовільному технічному стані та придатний для послідуючої експлуатації за своїм функціональним призначенням відповідно до будівельних, санітарних, протипожежних та природоохоронних норм. Є технічна можливість для визнання за замовником ([PERSON]) права власності на вказаний об'єкт. Згідно ч.1 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Відповідно до ч.5 ст.376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Згідно ч.3 ст.376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. У судовому засіданні з достовірністю встановлено, що будинок відпочинку, розташований по [ADDRESS], є самочинною спорудою. Однак згідно висновку експерта даний об'єкт зведений без порушень будівельних норм і правил, не порушує права інших осіб, та позивачу надано земельну ділянку у довгострокову оренду у встановленому законом порядку. За таких обставин, суд вважає, що за [PERSON] може бути визнано право власності на будинок відпочинку, розташований у [ADDRESS].

Outcome: approved