Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом до відповідача про розподіл спільно нажитого майна подружжя. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилалася на те, що за час спільного проживання із відповідачем вони за спільні кошти придбали у приватну власність житловий будинок, який знаходиться [ADDRESS]. Також позивачка пояснила, що оформленням документів стосовно купівлі-продажу житлового будинку займався її колишній чоловік, тобто, відповідач по справі. Відповідачем було оформлено договір дарування вказаного житлового будинку, згідно зі яким відповідач набув права власності на будинок. Позивачка зазначає, що право власності на даний будинок відповідач набув під час спільного проживання разом із нею. На час придбання вартість даного житлового будинку згідно звідного акту вартості споруд і будов складала 27 110 (двадцять сім тисяч сто десять) гривень. За період проживання із відповідачем ними спільно було здійснено переобладнання житлового будинку, здійснено добудову та ремонтні роботи, побудовано огорожу, гараж. На теперішній час вартість перебудованого та добудованого цього ж житлового будинку згідно із технічним паспортом на житловий будинок, складає 111 502 (сто одинадцять тисяч п'ятсот дві) гривні. Також та за спільні кошти ними також був здійснений внутрішній та зовнішній капітальний ремонт житлового будинку, в результаті чого житлова площа будинку була значно збільшена і на даний час становить 60,4 кв.м. Позивачка вважає, що оскільки вартість житлового будинку на споруд істотно збільшилася внаслідок спільних трудових та грошових затрат, тому таке майно є їх спільною сумісною власністю подружжя. Позивачка просить суд визнати житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований [ADDRESS] - об'єктом спільної сумісної власності подружжя, а також розділити житловий будинок з надвірними будівлями, в рівних ідеальних частках між нею, [PERSON] та відповідачем, [PERSON], тобто по &frac12;, без його реального поділу, залишивши нерухоме майно у їх спільній частковій власності. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, зазначив, що житловий будинок з надвірними будівлями йому було подаровано їх сусідом [PERSON], 01 квітня 2003 року було оформлено договір дарування. Він отримав даний будинок в дар для проживання в ньому його сім'ї. Також відповідач пояснив, що дійсно за час спільного проживання із позивачкою спільними коштами та працею ними було переобладнано та добудовано житловий будинок, споруджено огорожу, гараж, стан будинку і надвірних споруд значно покращився. Однак, вважає, що він особисто вніс більший внесок, так як його заробіток перевищував заробіток позивачки, вважає, що його внесок становить 70%, а внесок позивачки 30 %. Не заперечував проти визнання за позивачкою 1\2 права власності на надвірні споруди, житловий будинок вважає своєю особистою власністю, оскільки набув права власності на нього на підставі договору дарування. Із досліджених судом письмових доказів - копії паспорту позивачки, свідоцтва про розірвання шлюбу, встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі із 25 квітня 1987 року до 06 березня 2008 року. Із договору дарування від 01 квітня 2003 року, який було укладено між [PERSON], що діяв від імені [PERSON] та відповідачем [PERSON], встановлено, що відповідач набув права власності на житловий будинок, який розташовано [ADDRESS]. Із довідки комунального підприємства «Ямпільське районне бюро технічної інвентаризації» №470 від 24.04.2008 року встановлено, що за період з 01.04.2003 року відбулися наступні перебудови житлового будинку розташованого [ADDRESS] - знесено веранду; побудовано добудову до житлового будинку, сходи, гараж та огорожу. Із технічного паспорту на житловий будинок станом на 22 квітня 2008 року встановлено, що загальна площа житлового будинку становить 86.0 кв.м., житлова 60.4 кв.м. дійсна вартість даного будинку становить 111 502 гривень. Із технічного паспорту на житловий будинок станом на 20 березня 2002 року встановлено, що вартість житлового будинку становила 27 110 гривень. Із погосподарської книги по домогосподарству [ADDRESS] та довідки, виданої виконкомом Русавської сільської ради №134 від 25 березня 2008 року встановлено, що [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Оцінюючи всі зібрані докази в їх сукупності, суд виходить із суті позовних вимог, наданих доказів, що є в матеріалах цивільної справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення із наступних підстав. Судом встановлено, що перебуваючи у зареєстрованому шлюбі із позивачкою відповідач прийняв у дар житловий будинок, що розташований [ADDRESS]. Як пояснив сам відповідач, даний житловий будинок він отримав для проживання у ньому разом із позивачкою та дитиною. Відповідач не заперечував ту обставину, що вони із позивачкою спільними коштами та працею суттєво збільшили у вартості житловий будинок та надвірні споруди, покращили житлові умови. Вказана обставина також підтверджується і довідкою КП «ЯРБТІ» №470 від 24 квітня 2008 року та технічними паспортами на житловий будинок станом на момент його придбання та на даний час. Суд вважає недоведеною ту обставину, на яку посилається відповідач, що його внесок складає 70%, а внесок позивачки 30%, оскільки будь-якого належного та достовірного доказу в підтвердження цієї обставини відповідач не надав. Також суд не приймає як належний доказ - надану позивачкою ксерокопію розписки, оскільки викладені в ній обставини як не підтверджують, так і не спростовують обставин, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог. Відповідно до ст.62 Сімейного Кодексу України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. З урахуванням викладеного, суд має достатні підстави для визнання об'єктом спільної сумісної власності подружжя спірний житловий будинок, на який відповідач набув право власності на підставі договору дарування. Відповідно до ч.1 ст.70 Сімейного Кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частка майна дружини та чоловіка є рівними. А тому суд має достатні підстави розділити житловий будинок із надвірними будівлями в рівних ідеальних частках по &frac12; між позивачкою, та визнати за кожним із сторін право власності по 1\2 кожному, залишивши нерухоме майно у їхній спільній частковій власності. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані ст.ст.60-71 СК України. Оскільки позовні вимоги задоволено, суд в порядку ст.88 ЦПК України має підстави присудити позивачці із відповідача понесені нею та документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved