Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-17 00:00:00

[PERSON]. звернувся до суду з цим позовом до ВАТ «Луганськгаз» в особі філії Райгородського міжрайонного управління з експлуатації газового господарства (далі за текстом - ВАТ «Лганськгаз», в якому просив: визнати недійсним договір № 31 від 24.06.05 р. про реструктуризацію боргу за спожитий газ в сумі 3638,74 грн., укладений між ним і відповідачем; визнати неправомірними дії відповідача щодо нарахування боргу по сплаті за спожитий газ в сумі 5035 грн. та зобов'язати ВАТ «Луганськгаз» списати цей борг; стягнути з відповідача на його користь 1283,02 грн. - суму сплачену у рахунок безпідставно нарахованої заборгованості за споживання природного газу за період з 2005 року по 14.11.07 р. та 114 грн. - поверння сплати за підключення газопостачання у зв'язку з незаконним відключенням, а всього 1397,02 грн.. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON]. посилається на наступні обставини: Він зі своєю сім'єю у складі 3 людини до вересня 2002 року і з вересня 2002 року - 2 людини, постійно проживає в житловому будинку[ADDRESS] і фактично знаходиться з ВАТ «Луганськгаз» у договірних стосунках з поставки та споживання природного газу. З 1969 року по 1991 року позивач був робітником міліції і на даний час є пенсіонером МВС України, тому згідно ст. 22 Закону України «Про міліцію» він та члени його сім'ї мають право на 50% пільгу по сплаті комунальних послуг, в тому числі і послуг з газопостачання. Відповідно постанови КМУ № 879 від 01.08.1996 р. «Про встановлення норм користування житлово-комунальними послугами громадян, які мають пільги з їх оплати», йому та його сім'ї встановлена пільга 50% по сплаті газопостачання в опалювальний період 613 м&sup3;, в неопалювальний період - 36 м&sup3;. Він щорічно надавав ВАТ «Луганськгаз» довідки про склад родини та про те, що він є пенсіонером МВС України за вислугою років і регулярно щомісячно сплачував послуги з газопостачання з урахуванням пільг, не маючи заборгованості. 17 червня 2005 року, при оформленні субсидії по сплаті комунальних послуг, була проведена звірка з ВАТ «Луганськгаз» по сплаті послуг з газопостачання. Після неї відповідач нарахував йому заборгованість за минулі роки в сумі 3380 грн. Нарахування заборгованості робітники абонентського відділу відповідача пояснили тим, що йому не надавалася пільга, а саме у 2000-2004 роках через те, що він надав довідки про те, що він є пенсіонером МВС України. Під впливом працівників ВАТ «Луганськгаз», які погрожували відключенням будинку позивача, він всупереч своєї волі 24.06.05 року уклав з відповідачем договір № 31 на погашення заборгованості в сумі 3638,74 грн., щомісячно по 151,61 грн.. 24 червня 2005 року, під впливом тих же обставин, що відповідач відключив його будинок від газопостачання, він, будучи не згодним з сумою боргу заплатив відповідачу у погашення боргу 698 грн., після чого, через тиждень, ВАТ «Луганськгаз» поновило газопостачання. Сплачуючи споживання газу з урахуванням пільги, в строки встановлені п. 17 Правил надання населенню послуг з газопостачання за лічильником і, не маючи заборгованості за поточні платежі, позивач борг за договором від 24.06.05 р. не погашав, а запропонував відповідачу звірити розрахунки. 18.11.05 р. він направив на ім'я начальника Райгородського МУЕГГ розрахунки за лічильником газу, згідно яких на 01.11.05 року оплата авансом склала 243,96 грн. та запропонував відповідачу вирішити спір у суді, однак його заяви залишилися без розгляду. На початку 2007 року ВАТ «Луганськгаз» надіслало йому повідомлення про те, що за споживання газу у 2006 році в обсягу 7172 м&sup3;, він у 2007 році повинен оплачувати газ за тарифом 980 грн. за 1000 м&sup3;. На повідомлення позивач з'явився у ВАТ «Луганськгаз» з квитанціями і представив там відомості, що за 2006 рік він спожив газу в обсязі 4875 м&sup3;. Однак відповідач відмовився приймати його відомості та донарахував йому борг за 2007 рік, після чого 14.11.07 р. без попередження повторно відключив його будинок від газопостачання. Залишившись з сім'єю в опалювальний сезон без газопостачання, позивач вимушений був сплатити 300 грн. у рахунок погашення боргу та 114 грн. за підключення газопостачання, після чого відповідач поновив газопостачання. Вважаючи такі дії ВАТ «Луганськгаз», яке є монополістом з газопостачання, відповідно до ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесною підприємницькою практикою він вимушений був звернутись за судовим захистом порушених своїх прав. Під час розгляду справи по суті [PERSON]., після проведення звірки розрахунків, не змінюючи підстав та предмету позову зменшив та змінив свої позовні вимоги, а саме просив: визнати недійсним договір № 31 від 24.06.05 р. про реструктуризацію боргу за спожитий газ, укладений між ним і відповідачем; визнати неправомірними дії відповідача щодо нарахування боргу по сплаті за спожитий газ в сумі 3475,87 грн. та зобов'язати ВАТ «Луганськгаз» списати цей борг; зобов'язати відповідача провести перерахунок оплати за спожитий газ за період часу з 01.05.06 р. по теперішній час з урахуванням сплаченою ним суми у 1355,96 грн., що складається зі сплаченої безпідставно нарахованої заборгованості у 998 грн., 114 грн. - витрати за підключення до газопостачання та 243,96 грн. - авансом переплаченої суми за спожитий газ. В свою чергу ВАТ «Луганськгаз» звернулося до суду до [PERSON]. з зустрічним позовом, в якому вимагало стягнути з нього заборгованість з газопостачання в сумі 3475,87 грн., посилаючись на не виконання останнім в повному обсязі своїх зобов'язань по сплаті послуг за спожитий газ та не виконання зобов'язань за договором про погашення заборгованості № 31 від 24.06.05 р., зазначаючи, що цей договір був укладений за письмовою заявою самого [PERSON].. В судовому засіданні [PERSON]. та його представник [PERSON]. свій позов підтримали, а позов ВАТ «Луганськгаз» не визнали. За позивача пояснення суду давав його представник, який крім обставин викладених в позовній заяві [PERSON]. суду додав, що хоча нарахована заборгованість його довірителю є незаконною, він просив до позовних вимог ВАТ «Луганськгаз» застосувати строк позовної давності. Представник ВАТ «Луганськгаз» позов [PERSON]. не визнав, вказуючи, що заборгованість була нарахована законно, свій позов про стягнення заборгованості з [PERSON]. вважав обґрунтованим, просив його задовольнити. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов [PERSON]. до ВАТ «Луганськгаз» в особі філії Райгородського МУЕГГ про захист прав споживачів та позов ВАТ «Луганськгаз» в особі філії Райгородського МУЕГГ до [PERSON]. про стягнення заборгованості з газопостачання такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що між сторонами існують правовідносини з газопостачання та газоспоживання через приєднану мережу газопостачальника. Зазначені правовідносини регулюються ст. 714 ЦК України та Правилами надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою КМУ № 2246 від 09 грудня 1999 року із внесеними змінами. З аналізу нарахувань і оплати за спожитий природний газ за адресою: [ADDRESS], особистий рахунок 2990 відкритий на [PERSON]., виконаного майстром Станично-Луганської дільниці Райгородського МУЕГГ вбачається, що до 1998 року у [PERSON]. існувала заборгованість перед газопостачальною організацією в сумі 1324,77 грн., природа виникнення якої невідома. Що стосується заборгованості, яка виникла у [PERSON]. за період часу з 1998 року по 2005 рік, то як видно зі вказаного аналізу, вона крім заборгованості за 1999, 2000 рік, без урахування пільги як пенсіонеру МВС. З 2005 року до 15.02.08 р., після встановлення нового лічильника газу, заборгованість за спожитий газ у [PERSON]. перед ВАТ «Луганськгаз» складає 390,67 грн., яка виникла через помилки [PERSON]. при обрахуванні пільги з урахуванням тарифів, які змінювались. В своєму позові ВАТ «Луганськгаз» просить стягнути з [PERSON]. борг за весь період часу, наведеному вище аналізі в сумі 3475,87 грн.. Однак, враховуючи, що представник [PERSON]. -[PERSON]. в інтересах свого довірителя просить застосувати позовну давність до вимог ВАТ «Луганськгаз», яка відповідно до ст. 267 Цивільного Кодексу України (в ред.. 2003 р.) застосовується за заявою сторони і є підставою для відмови у позові, суд вважає в силу ст. 257 Цивільного кодексу України (в ред. 2003 р.), що не суперечить положенням ст. ст. 71, 80 Цивільного кодексу України (1963 р.), які повинні застосовуватись до правовідносин, що виникли до 2004 року - набрання чинності новим Цивільним кодексом України, задовольнити позов ВАТ «Луганськгаз» в межах строку позовної давності, а саме з 2005 року, де заборгованість [PERSON]. складає 390,67 грн.. Що стосується позовних вимог [PERSON]., то як видно з того ж аналізу нарахування та оплати послуг за спожитий газ, що ніхто в судовому засіданні не оспорював, заборгованість у [PERSON]. виникла через незастосування газопостачальником пільг, а не через несплату послуг за спожитий газ, тому за таких обставин, суд вважає, що відключення 24 червня 2005 року житлового будинку [PERSON]. є незаконним і проявом, в порушення ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», нечесної агресивної підприємницької практики, у зв'язку з чим, суд погоджується з доводами [PERSON]., що він на момент укладення договору на погашення заборгованості знаходився під впливом тяжких обставин. Відповідно до ст. 233 Цивільного кодексу України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. При визнанні такого правочину недійсним застосовуються наслідки, встановлені статтею 216 цього Кодексу. Сторона, яка скористалася тяжкою обставиною, зобов'язана відшкодувати другій стороні збитки і моральну шкоду, що завдані їй у зв'язку з вчиненням цього правочину. Таким чином, виходячи з наведеного, позовні вимоги [PERSON]. про визнання договру про погагашення заборгованості № 31 від 24.06.05 р. слід задовольнити. Також суд вважає проявом нечесної і агресивної практики стосовно до [PERSON]. з боку ВАТ «Луганськгаз» при відключенні його будинку через заборгованість від газопостачання 14 листопада 2007 року, що підтверджується актом -претензією, з якого вбачається, що відключення будинку проведено без попередження про це споживача, як це передбачено п. 19 Правил надання населенню послуг з газопостачання, оскільки суду ВАТ «Луганськгаз» не представлені докази своєчасного попередження [PERSON]. про припинення газопостачання.. З огляду на те, що до позовних вимог ВАТ «Луганськгаз» про стягнення заборгованості в сумі 3284,48 грн. судом судом застосований строк позовної давності і в цій частині позов не підлягає задоволенню, суд вважає позовні вимоги [PERSON]. про списання заборгованості в сумі 3475,87 грн. такими, що підлягають частковому задоволенню на суму заборгованості до якої застосована позовна давність. Враховуючи, що [PERSON]. згідно ст. 233 Цивільного кодексу України має право вимогати стягнення збитків у зв'язку з укладанням договору під впливом тяжкої обставини, а також шкоди за неправомірне відключення 14.11.07 р. будинку [PERSON]. відповідно до умов ст. 1166 Цивільного кодексу України, однак на їх стягненні не наполягає, а просить суд зобов'зати ВАТ «Луганськгаз» провести перерахунок вже сплачених ним витрат за підключення та витрат в рахунок сплати заборгованості на загальну суму 1355,96 грн., що не протирічить вимогам ст. 601 Цивільного кодексу України, ці вимоги теж підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 71,80 ЦК України (1963 р.), ст.ст. 233, 257, 267, 601, 714, 1166 ЦК України, ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів», п. 19 Правил надання послуг з газопостояння, затверджених постановою КМУ № 2246 від 09 грудня 1999 року.

Outcome: partial