overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, просить розірвати зареєстрований між ними шлюб, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось, протягом тривалого часу вони проживають окремо./а.с.3,4/ В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, посилаючись на викладені в позові обставини, зазначивши, що шлюб існує формально, подружні відносини між ними припинено з 1995 року, проти ухвалення судового рішення в попередньому судовому засіданні не заперечувала. Відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти розірвання шлюбу в попередньому судовому засіданні не заперечував. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановивши, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, вважає можливим ухвалити у попередньому судовому засіданні судове рішення про задоволення позовних вимог у порядку, встановленому ст.174 ЦПК України, виходячи з наступного. Згідно матеріалів справи, сторони знаходяться в шлюбі, зареєстрованому 24 березня 1984 року Відділом реєстрації актів громадянського стану м. Раменського Московської області, актовий запис № 147. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], повнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. /а.с.6,7/. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами втрачене взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя та збереження шлюбно-сімейних відносин між сторонами неможливе і суперечить інтересам подружжя та дітей. Виходячи з вище зазначеного, суд вважає, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-07 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] знаходились в зареєстрованому шлюбі та від сумісного життя мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON] [INFO]року народження та [PERSON] [INFO] року народження. Представник позивача просить суд стягнути з відповідачів аліменти на утримання неповнолітніх [PERSON] [INFO]року народження та [PERSON] [INFO] року народження вказуючи, що відповідачі є батьками дітей, добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надають. Згідно свідоцтв про народження дітей батьками неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.11) Рішенням Бахчисарайського районного суду від 28 січня 2008 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] були позбавлені батьківських прав стосовно неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] (а.с.3). Згідно листа Голови Бахчисарайської райдержадміністрації на теперішній час [PERSON] [INFO]року народження знаходиться в Чернишевському дитячому будинку, а [PERSON] мешкає у родички у м. Дніпропетровськ, яка оформлює над ним опіки (а.с.4) Відповідачі у судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, про день судового засідання сповіщались належно, письмові заперечення проти позову з посиланням на докази, якими обґрунтовуються ці заперечення не надали. Суд, дослідивши обставини і докази у справі, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку по утриманню дитини. Відповідачі не бере участі в утриманні дитини. Беручи до уваги вказані обставини у сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-07 00:00:00

Заявник [PERSON] просить встановити факт належності їй договору купівлі-продажу квартири, що знаходиться в [ADDRESS], посвідченого 24 липня 1992 року секретарем Димитрівської селищної ради м.Олександрії. В судовому засіданні її представник [PERSON] пояснила, що 24 липня 1992 року [PERSON] викупила квартиру у житлово-експлуатаційної контори №7, в якій проживала до цього за договором найму жилого приміщення. В договорі купівлі-продажу квартири неправильно вказано прізвище покупця - [INFO] замість [INFO], як зазначено в паспорті. Через невідповідність в документах заявник позбавлений можливості здійснити відчуження квартири, яке має за мету на даний час. Іншого шляху для доведення належності заявникові договору купівлі-продажу квартири немає. Заінтересована особа - Олександрійське комунальне міжміське бюро технічної інвентаризації просить розглядати справу за відсутності його представника, що суд визнав можливим. Вислухавши пояснення представника заявника та його доводи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження, що зазначені в документі, не збігається з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Факт належності заявникові договору купівлі-продажу квартири від 24 липня 1992 року підтверджується доказами: даними договору купівлі-продажу квартири стосовно місця проживання покупця: [ADDRESS]; даними паспорта [PERSON], які свідчать про те, що вона зареєстрована в [ADDRESS]; З огляду на викладене суд дійшов висновку, що правовстановлюючий документ - договір купівлі-продажу квартири належить саме заявникові.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-07 00:00:00

26.08.2008 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з відповідачем в справі вона з 23.08.2003 р. перебуває у шлюбі і під час шлюбу народила доньку [PERSON], [INFO] народження. Позивач поставила питання про стягнення з відповідача на свою користь аліментів на дитину в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, оскільки відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, дитина знаходиться на її повному утриманні. Відповідач позов визнає повністю. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав. Згідно зі ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. При ухиленні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дітей стягуються з них в судовому порядку. Зі свідоцтва про народження, виданого відділом РАГС Барвінківського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 55, видно, що [PERSON] є батьком дитини [PERSON], яка народилася [INFO] у [PERSON]. Відповідач, який є батьком дитини, зобов'язаний матеріально утримувати свою дитину. Згідно з довідкою виконавчого комітету Барвінківської міської ради Харківської області від 19.08.2008 р., дитина [PERSON], [INFO] народження, дійсно проживає з матір'ю [PERSON] і знаходиться на її утриманні. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує обставини, вказані в ст. 182 СК України, і приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше неоподатковуваного мінімуму доходу громадян. Аналізуючи наведені докази в їх сукупності, суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-07 00:00:00

Заявник [PERSON] просить встановити факт належності йому довідки №13/29 від 22 травня 1986 року, виданої Міністерством вугільної промисловості УРСР, яка свідчить про те, що в період з 15 травня по 21 травня 1986 року [PERSON] працював в звідному загоні в м.Чорнобиль Київської області по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. В судовому засіданні [PERSON] пояснив, що Олександрійська геологорозвідувальна експедиція, де він працював водієм, відрядила його до м.Чорнобиль Київської області. Там в період з 15 травня по 21 травня 1986 року він автомобілем підвозив воду до самого реактора, де відбувалося буріння свердловин. На даний час він, як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, вправі претендувати на отримання пенсії відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи», за умови, що доведе факт перебування в зазначеній зоні, однак перепоною цьому є те, що в довідці, яка посвідчує зазначений факт, вказані лише його прізвище та ініціали. Заінтересована особа - Управління Пенсійного фонду України в м.Олександрія просить розглянути справу за відсутності його представника, що суд визнав можливим. Вислухавши пояснення та доводи заявника, показання свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Факт належності заявникові довідки, згідно якої [PERSON] виконував роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, підтверджується доказами: посвідченням учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорія 2, [NUMBER]), яке видано 25 листопада 1992р.; даними трудової книжки [PERSON] про те, що він з 15 травня по 21 травня 1986 року приймав участь в ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, в зв'язку з чим має заохочення;. показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] про те, що вони в зазначений термін часу разом з заявником приймали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС: [PERSON] на службовому автомобілі підвозив воду до бурильної дільниці, робітники якої бурили свердловини біля реактора атомної станції. З огляду на наведене суд вважає, що заявник довів свої вимоги, а факт, про встановлення якого він просить, має місце.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-07 00:00:00

Позивач звернулась в суд із позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. На обгрунтування вимог зазначає, що з 06 вересня 1986 року перебувала із відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу дітей не мають. Під час шлюбу 10 серпня 1988 року ними був придбаний житловий будинок з господарськими будівлями, розташованого по [ADDRESS] на ім"я відповідача, в якому вони проживають після розірвання шлюбу з січня 2003 року по даний час. Посилаючись на те, що зазначений житловий будинок є спільною сумісною власністю подружжя і частки її та відповідача є рівними, просить поділити його, визнавши за нею право власності на &frac12; його частину . Відповідач в попередньому судовому засіданні позов визнав в повному обсязі, про що надав суду письмову заяву ( а.с. 15). Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. З 06.09.1986 року по 03.01.2003 року сторони в справі перебували в зареєстрованому шлюбі ( а.с. 6-7). Від шлюбу дітей не мають. Сторони в справі не укладали угоду ( шлюбний контракт) про майнові права і обов"язки. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини ( навчання, ведення домашнього господарства, догляду за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку. Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Як встановлено судом і підтверджено матеріалами справи, житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по [ADDRESS] був придбаний 10.08.1988 року на ім"я відповідача [PERSON] по договору купівлі-продажу під час перебування сторін в зареєстрованому шлюбі ( а.с. 5; 8-9). Оскільки, позивач тільки просить поділити спірний житловий будинок, визнавши за нею право власності на &frac12; його частину , то суд вважає, що її вимога підлягає задоволенню. Таким чином, визнання відповідачем пред”явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. В порядку ст.88 ЦПК України судові витрати суд залишає по фактично понесеним витратам стороною позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, зазначивши, що з відповідачем знаходиться в шлюбі з 13 квітня 1991 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] народження. Відповідач вихованням доньки не займається, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Дитина знаходиться виключно на утримання позивачки. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, зазначивши, що в даний час самостійно виховує доньку, від відповідача матеріальної допомоги не утримує, просила суд стягнути з відповідача аліменти в розмірі &frac14; частини з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, зазначивши, що в подальшому буде належним чином виконувати свої батьківські обов'язки. Заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка відповідачем знаходиться в шлюбі з 13 квітня 1991 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] народження, що підтверджується копією свідоцтва про народження ([NUMBER] від 14 березня 1992 року). Відповідач вихованням доньки не займається, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Дитина знаходиться виключно на утримання позивачки. Відповідач, всупереч ст. 180 Сімейного кодексу України, яка вказує на те, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, ухиляється від утримання доньки, добровільно матеріальної та фінансової допомоги не надає. Тому, на підставі ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України, де визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, а також враховуючи матеріальний стан відповідача, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти в розмірі &frac14; частини з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-07 00:00:00

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15 червня 2006 року, актовий запис №13. Від шлюбу є дитина - син [PERSON], [INFO]. Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти, мотивуючи вимоги тим, що він як батько зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В попередньому судовому засіданні позивачка настоює на позовних вимогах про стягнення аліментів. В попередньому судовому засіданні відповідач позовні вимоги про стягнення аліментів визнав в повному обсязі. Заслухавши сторони, ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню із постановленням в порядку ч.4 ст.174 ЦПК України по справі рішення суду, так як визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі (актовий запис про одруження), від якого згідно актового запису про народження є неповнолітня дитина, яка за довідкою селищної Ради перебуває на утриманні позивачки. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів судом враховуються обставини, передбачені ст.182 СК України і суд вважає за можливе в порядку ч.3 ст. 181 СК України стягнути з відповідача аліменти у частці від доходу. Витрати по справі в порядку п.3 ч.1 ст.80, п.4 ч.3 ст.81 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 350 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] підтримала свої вимоги та просила їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги визнав частково, пояснивши, що відповідач в змозі виплачувати аліменти у розмірі 250 грн. Вислухавши сторони, перевіривши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню як такі, що знайшли своє часткове підтвердження в ході судового розгляду з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 13.04.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Чугуївського міського управління юстиції Харківської області між сторонами розірвано шлюб, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 61 ( а. с. 6 ), від цього шлюбу згідно копії свідоцтва про народження [NUMBER] мають сина - [PERSON], [INFO] ( а. с. 3 ), який згідно наданої суду довідки Чугуївського КЖРЕП № 660 від 3.06.2008 року проживає з батьком ( а. с. 4). Мати дитини - відповідач по справі - рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 25.04.2007 року позбавлена батьківських прав ( а.с. 11 ) Як вбачається з наданої в судовому засіданні довідки, [PERSON], [INFO], знаходиться на диспансерному обліку в дитячій консультації і є інвалідом дитинства ( а.с. 45 ). Відповідно до вимог ст. ст. : 180 СК України - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; 181 ч. 3 СК України - кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і ( або ) у твердій грошовій сумі; 191 СК України - аліменти на дитину за рішенням суду присуджуються від дня пред'явлення позову. В силу ст. 166 ч 2 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти у розмірі 250 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати по оплаті держмита в дохід держави в сумі 51 грн., та на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 7,50 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що [INFO]померла його рідна тітка [PERSON], яка заповіла йому належне їй право на земельну частку (пай), про що 16.01.2003 року складено відповідний заповіт, посвідчений цього ж дня секретарем виконкому Грицівської селищної Ради. При звернені в нотаріальну контору по питанню оформлення спадщини, в її оформлені відмовлено із-за пропуску шестимісячного терміну для подачі заяви про прийняття спадщини та відсутності спільної реєстрації місця проживання з спадкодавцем. Вважає, що строк пропустив з поважних причин, оскільки під час отримання свідоцтва про смерть спадкодавця у Грицівській селищній Раді йому повідомили, що спадщину може оформити в будь-який час, оскільки являється спадкоємцем за заповітом, в силу правової необізнаності не знав порядку та строків подачі заяви про прийняття спадщини. Просить визначити додатковий строк в один місяць, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позов, підтвердила обставини, викладеній в позовній заяві, та пояснила, що спадкодавець є рідною тіткою позивача і заповіла йому право на земельну частку (пай), яке успадкувала після смерті свого чоловіка. Позивач здійснив поховання [PERSON], робив поминальні обіди. Інших спадкоємців за законом чи заповітом не має. Відповідач до суду не з'явився, направив до суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, позов визнає. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [INFO]померла [PERSON], спадкоємцем майна якої за заповітом, посвідченим секретарем виконавчого комітету Грицівської селищної Ради Шепетівського району 16 січня 2003 року є [PERSON], який не подав заяви про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний термін, оскільки в силу правової необізнаності, отримання невірної консультації в Грицівській селищній Раді, не знав процедуру її прийняття. Позивач здійснив поховання спадкодавця, зробив поминальні обіди, що визнається судом вступом в управління спадковим майном. Спадкове майно складається з належного спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину від 14.03.2000 року права на земельну частку (пай) в спілці селян «Мрія» смт. Гриців, розміром 3,1 умовних кадастрових гектари. Оскільки позивач відразу після смерті спадкодавця фактично вступив в управління спадковим майном, але помилково вважав, що в нотаріальну контору за прийняттям спадщини може звернутись в будь-який час, оскільки є спадкоємцем за заповітом, суд вважає дані причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини поважними і за можливе встановити додатковий термін для її поданя. На підставі ст. 1272 ч.3 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON]про стягнення суми попередньої оплати, посилаючись на те, що 29.01.2007 року між нею та відповідачкою було досягнуто угоди про купівлю квартири, розташованої в [ADDRESS]. На виконання договору позивачка передала відповідачці 5080 гривень як перший внесок, про що було складено розписку. Однак здійснити умови договору не вдалося з вини відповідачки, яка в подальшому відмовилася продавати квартиру. Просила стягнути з [PERSON] 5080 гривень одержаних в рахунок попередньої оплати на виконання правочину купівлі-продажу квартири та судові витрати в сумі 81 гривня. В судовому засіданні позивачка наполягала на задоволенні заяви з підстав, зазначених у ній. Представник відповідачки [PERSON] у судовому засіданні позов визнала , суду пояснила що дійсно відповідачка отримала від [PERSON] гроші в сумі 5080 гривень в травні 2007 року для подальшого оформлення договору купівлі-продажу. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим задоволенню. Згідно ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу квартири укладається в письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Відповідно до ч.3, ч.4 ст. 334 ЦК України право власності за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Згідно ст. 220 ЦК України, у раз недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору, такий договір є нікчемним. Відповідно до ч.2 ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно зі ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконанні цього правочину. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Судом встановлено, що в січні 2007 року [PERSON] передала [PERSON] 5080 гривень першого внеску в рахунок купівлі квартири, що розташована в [ADDRESS] (а.с. 4). В подальшому [PERSON]відмовилася продавати квартиру. За таких обставин слід стягнути з [PERSON] 5080 гривень отриманих нею в рахунок попередньої оплати за виконання правочину купівлі-продажу квартири. Відповідно до ст.ст. 215, 216 ЦК України

Outcome: approved