Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-20 00:00:00

прокурор у липні 2008 року звернувся з позовом до відповідачів, в якому просив відібрати від них їхнього малолітнього сина та стягнути з них аліменти на його утримання. Свої вимоги він обгрунтував тим, що вони не займаються вихованням та утриманням дитини, ведуть асоціальний спосіб життя, зловживають спиртними напоями, не приділяють дитині належної уваги та турботи. В даний час дитина знаходиться у Тарутинському притулку-центру соціально-психологічної реабілітації дітей. Під час розгляду справи прокурор позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідачі позов не визнали, заперечували проти відібрання дитини, оскільки вважають, що приділяють достатньо уваги вихованню дитини та належним чином її забезпечують. Представник служби у справах дітей Саратської районної державної адміністрації - Бергер І.А., представник Розівської сільскої ради - Отян Л.Г. та Тарутинського притулку-центру соціально-психологічної реабілітації дітей - Лукашина С.О. позов підтримали, просила відібрати дитину, так як для цього є всі передбачені СК України підстави. Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] з 10 вересня 2007 року навчався у першому класі Розівської ЗОШ, де вона була класним керівником. Відповідачі не займаються його вихованням, не контролюють, не готують з ним домашні завдання, тому він часто пропускав заняття, ходив до школи неохайним, не готував домашні завдання. Вона неодноразово відвідувала його вдома. Належних умов для проживання та навчання дитини у відповідачів немає, у будинку антисанітарія, відсутні елементарні побутові речі. Вони жодного разу школу не відвідували, проблемами дитини не цікавились. Заслухавши прокурора, заперечення відповідачів, представника служби у справах дітей Саратської районної державної адміністрації, представника Розівської сільської ради Саратського району Одеської області та представника Тарутинського притулку-центру соціально-психологічної реабілітації дітей, думку малолітньої дитини - [PERSON], свідка [PERSON], вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. У ст.19 Конвенції про права дитини держави - учасниці, які її підписали ( в т. ч. і Україна), взяли на себе зобов*язання вживати всіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм насильства, образи чи зловживань, відсутності належного піклування чи недоброго і брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої особи. Ст.51 Конституції України та ст. ст. 151, 180 СК України встановлюють для батьків обов*язок виховувати та утримувати дітей до їх повноліття. Ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» зобов*язує батьків виховувати дитину, піклуватись про її здоров*я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя, праці, розвивати її особистість, повагу до прав, свобод людини та громадянина. Відповідно до ч.1 ст.170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків, або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках , передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров*я і морального виховання. У цьому випадку дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органами опіки та піклування. Ст. 164 СК України встановлює, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:…2) ухиляються від виконання своїх обов*язків по вихованню дитини… З копії свідоцтва про народження вбачається, що відповідач є батьком, а відповідачка -матір*ю , малолітнього [PERSON], [INFO] народження (а.с.5). Представник Розівської сільскої ради, Отян Л.Г., пояснила, що ця сім*я перебуває на обліку у Розівській сільській раді, як неблагополучна. сільська рада неодноразово надавала цій сім*ї матеріальну допомогу, влаштували відповідачку на роботу, купували дитині необхідні речі та навчальне приладдя, однак, відповідачі своєї поведінки та ставлення до дитини не змінили. Відповідачка роботу залишила і зараз відповідачі постійної роботи не мають, зловживають спиртними напоями, не приділяють уваги вихованню сина, не забезпечують його належними матеріально-побутовими умовами. У їхньому будинку брудно та неохайно, немає умов для проживання та розвитку дитини. Неодноразово відповідачі залишали дитину без догляду і дитина блукала, одного разу вночі її знайшли у с.Кулевча Саратського району. Представник Тарутинського притулку-центру соціально-психологічної реабілітації дітей - Лукашина С.О. пояснила, що [PERSON] знаходиться у притулку з 21 червня 2008 року. Через те, що батьки з ним не займалися, програму першого класу він засвоїв на середньому рівні, погано читає, пише печатними літерами. За весь час знаходження у притулку відповідачі жодного разу сина не відвідували, його долею не цікавились. Свідок [PERSON] підтвердила, що відповідачі не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, не забезпечують їй належних матеріально-побутових умов. Згідно акту обстеження умов проживання відповідачів (а.с.11), у будинку немає місця для навчання дитини та для її речей, письмового приладдя та навчальних посібників, приміщення будинку знаходиться в антісанітарному стані, город не оброблений. За місцем проживання відповідачі характеризується негативно, ніде не працюють, зловживають спиртними напоями (а.с.9). Згідно письмовому висновку служби у справах дітей Саратської районної державної адміністрації малолітнього [PERSON] потрібно відібрати від відповідачів, так як вони ухиляються від виконання своїх обов*язків по його вихованню, своєю поведінкою погано на нього впливають (а.с.2). В судовому засіданні доведено, що відповідачі не піклуються про дитину, її фізичний і духовний розвиток, її навчання, не забезпечують їй належних матеріально-побутових умов, ухиляються від виконання батьківських обов*язків по вихованню та утриманню дитини, тому суд приходить до висновку, що перебування дитини на утриманні та вихованні відповідачів негативно впливає на розвиток дитини, її психічний та фізичний стан. В інтересах дитини суд вважає необхідним відібрати її від відповідачів, не позбавляючи їх батьківських прав. Оскільки інших осіб, яким може бути передана дитина, немає, то відповідно до ч.1 ст. 170 СК України її слід передати органу опіки та піклування. Твердження відповідачів про те, що вони приділяють достатньо уваги вихованню дитини та належним чином її забезпечують, суд вважає безпідставними, тому що вони спростовуються поясненнями представника Розівської сільської ради та Тарутинського притулку, свідка [PERSON], актом обстеження умов проживання. С цих же підстав суд не може взяти до уваги думку малолітнього [PERSON], який просив залишити його з батьками. Відповідно до ч.4 ст.170, ст. ст. 180-183 СК України суд з відповідачів слід стягнути аліменти на утримання дитини. Визначаючи розмір аліментів суд враховує матеріальне становище дитини та матеріальне становище відповідачів, на утриманні яких немає інших дітей або непрацездатних осіб, і визначає аліменти в розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідачів. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 59 гривень 50 копійок ( 51гривень + 8,5 гривень) та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 гривень.

Outcome: approved