Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Золочівської селищної ради Харківської області про визнання за нею права власності в порядку спадкування після смерті [PERSON], померлої [INFO], на житловий будинок з надвірними будявлями, розташовані [ADDRESS], які належали їй на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на жилий будинок від 28.06.1973 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.11.1970 року. Вказала, що [PERSON] на ім”я її чоловіка 06.08.1976 року склала заповіт, за яким все належне їй майно заповідала йому, але чоловік помер, не встигнувши отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], хоча фактично її прийняв, оскільки до дня її смерті вони проживали в даному домоволодінні. Вона (позивачка) в свою чергу спадщину після смерті чоловіка прийняла, отримавши 23.02.1996 року відповідне свідоцтво про право на спадщину за законом. Представник відповідача - Золочівської селищної ради Андрющенко Ю.С. проти позовних вимог [PERSON] не заперечував. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Зі свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого повторно Золочівською селищною радою 15.03.2005 року, видно, що [PERSON] помер [INFO] в смт.Золочів (а.с.8). [PERSON] померла [INFO]. На підставі свідоцтва про право власності на жилий будинок від 28.06.1973 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.08.1976 року [PERSON] належав житловий будинок з надвірними будівлями, розташовані [ADDRESS] (а.с.7, 14). Згідно ст. 534 ЦК УРСР (1963 року) кожний громадянин може залищити за заповітом все своє майно або його частину одному або декільком особам, які як входять так і не входять до кола спадкоємців за законом. 06.08.1976 року [PERSON] на ім”я [PERSON] склала заповіт, за яким все належне їй майно заповідала йому (а.с.13). Встановлено, що [PERSON] на день смерті [PERSON] проживав з нею, тобто, відповідно до ст.549 ч.1 ЦК УРСР (1963 року), вважається таким, що фактично спадщину прийняв. Хоча на час виникнення спадкових відносин після смерті [PERSON] діяв Цивільний Кодекс УРСР 1963 року, але до 01.01.2004 року спадщина у вигляді домоволодіння не була прийнята ніким із спадкоємців, правовідносини тривають до теперішнього часу, тому до правовідносин, що виникли, необхідно застосовувати правила книги шостої ЦК України. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив. [PERSON] (прізвище змінено на підставі свідоцтва про укладення шлюбу від 25.12.1985 року, а.с.10) є спадкоємицею після смерті [PERSON], про що 23.02.1996 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом. Предметом спадкування був автомобіль ЗАЗ-968 (а.с.12). Спірне домоволодіння до складу спадщини не входило, оскільки [PERSON] нотаріально його прийняття не офоромив. Відповідно до ст.1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому спадщини, крім права на прийняття обов”язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Таким чином, [PERSON] є спадкоємицею на домоволодіння [ADDRESS], в порядку спадкової трансмісії, на підставі ст. 1268 ч.3 ЦК України вважається такою, що фактично спадщину прийняла, оскільки на день смерті [PERSON] та [PERSON] проживала з ними в одному домоволодінні. На відшкодування судових витрат позивачка не наполягає.

Outcome: approved