Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-27 00:00:00

[PERSON] у травні 2007 року звернулась до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 17 жовтня 2006 року між нею та товариством з обмеженою відповідальністю (ТОВ) «Житловий альянс» укладені договори №007173 та №007174 про надання послуг, за якими відповідач зобов'язався надати комплекс послуг, направлених на придбання нею житла. Позивачка вважає, що вказані угоди не відповідають вимогам, додержання яких згідно з законодавством України необхідно для чинності правочину і такі правочини слід визнати недійсними, оскільки, відповідно до положень ст. 230 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Такі засади суспільства, на думку позивачки, визначені у ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», що забороняє включення до договорів із споживачами умов, які є несправедливими. Позивачка вважає, що договори укладені з нею, цілком складаються з несправедливих умов. В статті 9 додатків №2 до Договорів встановлена відповідальність лише для споживача, виконавець послуг не несе ніякої відповідальності, що є порушенням п.п.2 п.3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до цих договорів встановлені великі штрафи в розмірі 10 та 20% від суми заборгованості, а також одностороння відмова виконавця від виконання договорів. До споживача можуть бути застосовані штрафні санкції за несплату відсотків за кредитом, при тому, що кредит ним ще не отриманий, що порушує на думку позивачки вимоги п.п.3 п.3 ст. 18 Закону. Згідно з п. 8.4 ст. 8 додатків №2 до договорів споживачу в разі дострокового розірвання договору, повертається лише частка чистих платежів, а решта платежів залишається у власності виконавця, що є несправедливою умовою відповідно до п.п. 4, 7 п.3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Договори передбачають можливість того, що при виконанні обов'язків споживачем він не обов'язково отримує послугу. Підпункт б) п. 11.4 ст. 11 додатків №2 до договорів передбачає можливість того, що послуга так і не буде надана, при цьому для виконавця не настає відповідальності та він, навіть, не повинен повернути грошові кошти, отримані за свої невиконані послуги. Такі умови є несправедливими згідно із п.п. 16 п.3 ст. 18 Закону. Договори складені однобічно, всі умови викладені на користь відповідача, для відповідача в договорах не встановлено ніякої відповідальності. Крім того, позивачка зазначила, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. ТОВ «Житловий альянс» через рекламну діяльність та своїх представників, що безпосередньо спілкувались з нею під час укладення договорів, ввели її в оману. Вони обіцяли низькі відсотки за кредит, але з урахуванням додаткових платежів, що необхідно сплатити для отримання права на купівлю житла, ці відсотки стають неймовірно високими. Їй обіцяли, що для отримання кредиту не треба буде сплачувати додаткові платежі. Але з'ясувалося, що без сплати додаткових платежів взагалі не можна говорити про те, що вона отримає кредит. Її завіряли, що в разі, якщо вона не отримає кредит, їй повернуть всі сплачені нею грошові кошти, але, коли вона звернулась представника відповідача із вимогою розірвати договори та повернути кошти, їй було відмовлено в цьому. Відповідач шляхом підміни юридичних понять, шляхом заперечення наявності обставин, знаючи про які вона б не підписала договори та шляхом замовчування обставин, існування яких істотно впливають на договори, ввів її в оману щодо суттєвих умов договорів. Це призвело до того, що вона підписала угоди, які не відповідають її внутрішній волі. На виконання цих договорів позивачкою було перераховано на користь ТОВ «Житловий альянс» 26 008,88 гривень. Позивачка посилаючись на ст.ст. 203, 216, 230 ЦК України, ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» просить суд визнати недійсними договори №№007173, 007174 від 17 жовтня 2006 року із додатками №№1,2, укладені між нею та ТОВ «Житловий альянс» із застосуванням двосторонньої реституції, стягнути з ТОВ «Житловий альянс» на її користь сплачені за цими договорами грошові кошти в сумі 26 008,88 гривень, судові витрати, що складаються з витрат на надання юридичної допомоги в сумі 2600,00 гривень, державного мита в сумі 290,00 гривень та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30,00 гривень. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримада, просила суд позов задовольнити у повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача позов не визнав, просив суд відмовити в задоволенні позову [PERSON] та у своїх запереченнях пояснив суду, що між позивачкою та відповідачем були укладені договори №007173 та №007174 від 17 жовтня 2006 року. ТОВ «Житловий альянс» запровадило в Україні систему послуг, спрямованих на придбання товару високої вартості, в тому числі нерухомості. Дана система послуг названа системою «Альянс» і відома під назвою «купівля в групах» чи «система консорціум». Подібна система продажу полягає у створенні групи покупців, які бажають придбати товар високої вартості, наприклад, квартиру чи іншу нерухомість, і які стають учасниками системи. Система встановлює відповідні механізми, які забезпечують придбання кожним із учасників товару шляхом сплати його ціни невеликими щомісячними внесками протягом декількох років. Суть «придбання в групі» полягає в тому, що особи, в яких не вистачає коштів для придбання товару самостійно одноразовим платежом, об'єднують свої фінансові можливості, здійснюють взаємне фінансування. Придбання недорогого товару може здійснюватись за участю невеликої кількості осіб. Придбання товару високої вартості, наприклад квартири чи автомобіля, потребує участі в групі великої кількості осіб, які практично зібратись самостійно не можуть, тому вони уповноважують об'єднати їх фінансові можливості посереднику, які укладають з такими клієнтами відповідні договори про здійснення діяльності групи. Запроваджуючи систему «Альянс» ТОВ «Житловий альянс» базує свою діяльність на ряді норм ЦК України та ГК України, які гарантують свободу договору та свободу підприємницької діяльності, яка не заборонена законом, вільний вибір видів підприємницької діяльності та самостійне формування програми діяльності, підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України та визначають те, що особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Таким чином, договори, які укладаються з клієнтами системи «Альянс», повністю відповідають чинному законодавству України. ТОВ «Житловий альянс» був розроблений стандартний договір про надання послуг системою альянс, спрямованих на придбання товару високої вартості, в тому числі нерухомості. Позивачці були запропоновані його умови - зроблена «оферта». [PERSON] беззастережно прийняла всі його умови та підписала Договори №№ 007173, 007174 від 17 жовтня 2006 року - здійснила акцепт. Будь-яких застережних умов, щодо яких додатково між сторонами мала бути досягнута згода в момент підписання зазначених договорів позивачем не заявлялось. Всі запропоновані умови позивачку влаштовували. Таким чином, договори №007173 та №007174 є укладеними. Вважає, що вимога позивачки про визнання вищевказаних договорів недійсними є безпідставною та надуманою, оскільки, відповідно до ст. 8 договору підписання цього договору, а також додатків до нього є свідченням того, що сторони повністю зрозуміли усі визначення, умови та зміст договору та додатків до нього. Відповідно до п. 12.2 ст. 12 договору, учасник заявляє, що отримав усі коректно викладені пояснення від консультанта фірми, уважно прочитав та зрозумів договір та усі додатки до нього, що засвідчує своїм підписом. З метою рівності всіх учасників системи «Альянс» відповідач укладає з усіма клієнтами типовий договір. В п. 8.1 додатку №2, сторони передбачили можливість розірвання договору при якій сплачений реєстраційний платіж буде повернутий учаснику. Учасник мав право розірвати договір протягом 10-ти днів з моменту його підписання і йому були б повернуті всі сплачені кошти. Пунктом 8.2 передбачено, що якщо договір буде розірвано після встановленого пунктом 8.1 терміну, фірма не відшкодовує учаснику системи сплачений ним реєстраційний платіж. Пунктом 8.4 чітко вказано, порядок розірвання договору за ініціативою учасника системи з моменту присвоєння йому порядкового номера у відповідній групі та після проведення першого розподілу фонду групи, але до отримання права на купівлю товару регулюється наступним чином: учаснику системи повертається сума чистих платежів за мінусом одного чистого платежу договору протягом 30 днів після закриття групи, а, отже, вимоги позивачки про повернення сплачених коштів - реєстраційного платежу, є безпідставними. Вважає, що все вищевикладене доводить лише те, що при встановленні і здійсненні правовідносин з позивачкою, відповідачем не було допущено неправомірних і незаконних дій. При укладенні договорів, а також у подальших відносинах з позивачкою, відповідач діяв в межах закону та керувався умовами договорів, тому відсутні правові підстави стягнення з відповідача сплачених позивачкою грошових коштів. Суд, вислухав пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Між позивачкою та відповідачем 17 жовтня 2006 року були укладені договори №007173 та № 007174 з відповідними додатками. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст. 627 цього Кодексу сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, розумності та справедливості. Зміст договору, згідно ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 1 цих договорів їх предметом є надання Учаснику системи послуг, спрямованих на придбання товару, зазначеного в додатку №1 до договору, через систему «Альянс», організовану фірмою, опис діяльності якої відображено в умовах діяльності системи «Альянс». У статті 2 цих договорів зазначено які саме послуги зобов'язується надати фірма, спрямовані на придбання товару, зазначеного в додатку №1 до договору, на умовах діяльності системи «Альянс» (а.с. 5). ТОВ «Житловий альянс» запровадило систему послуг спрямованих на придбання товару високої вартості (в т.ч. нерухомості) - система «Альянс», відома під назвою «купівля в групах» чи «система консорціум». Подібна система продажу полягає у створені групи покупців, які бажають придбати товар високої вартості, і які стають учасниками системи. Система встановлює відвідні механізми, які забезпечують придбання кожним із учасників товару шляхом сплати його ціни невеликими щомісячними внесками протягом декількох років. Суть «придбання в групі» полягає в тому, що особи, в яких не вистачає коштів для придбання товару самостійно одноразовим платежем, об'єднують свої фінансові можливості (здійснюють взаємне фінансування). Відповідно до укладених договорів та умов діяльності системи «Альянс» відповідач взяв не себе зобов'язання надати послуги щодо організації та здійснення взаємного фінансування учасниками системи у тому числі надати такі послуги і позивачу. Як передбачено ст.ст. 638, 639 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони у належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договори укладені між сторонами у письмовій формі з викладенням у них істотних умов договору про предмет договору. Відповідно до ч. 1 ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач посилається на ст.230 ЦК України, зазначає, що ТОВ «Житловий альянс» через рекламну діяльність та діяльність своїх представників ввели її в оману, приховавши від неї шляхом замовчування обставини, існування яких істотно вплинуло на її розуміння суттєвих умов договорів і вона підписала угоди які не відповідали її внутрішній волі. Досліджуючи обставини справи стосовно доводів позивача про обман з боку відповідача, з посиланням на використання недостовірної реклами, суд дійшов висновку, що за змістом договорів та додатків до них, кожен з яких був підписаний позивачем, будь-якого обману з боку відповідача не встановлено. Відповідно до п.12.2 ст.12 договорів та п.16.3 ст.16 додатків №2 до них, учасник заявляє, що отримав усі коректно викладені пояснення від консультанта фірми, уважно прочитав та зрозумів договір та усі додатки до нього, що засвідчує своїм підписом. У самих договорах вказано їх предмет - надання послуг, спрямованих на придбання товару, сформування груп, розподіл фонду групи, здійснення оплати товару у позику учаснику системи та інші права та обов'язки сторін. У додатках №1 до кожного з договорів позивач, як сторона договору, названий учасником системи, є графи про номер групи і порядковий номер. У додатках №2 про умови діяльності системи «Альянс» у ст.1 надається визначення всіх термінів, у тому числі «групи учасників системи», та «права на купівлю товару». У ст. 4 за назвою «розподіл фонду групи» вказується про порядок отримання права на купівлю товару. Іншими статтями передбачаються всі умови та порядок дії механізму здійснення обов'язків по договору обома сторонами. Посилання позивача на рекламні оголошення, які, як вказує позивач, разом з діяльністю представників відповідача що укладали з нею угоди, призвели до обману з боку відповідача не можуть бути прийняті до уваги, оскільки позивач підписував договори та додатки до них і повинен був незалежно від рекламних оголошень ознайомитись з цими документами, які навіть за візуальним оглядом їх змісту вказують на суть договору про надання послуг, спрямованих на придбання товару, в тому числі нерухомості, за системою «Альянс», яка передбачає надання кожному із учасників послуг у придбанні відповідного товару відповідно до визначених механізмів, що передбачають отримання необхідної суми на придбання товару кожним із учасників у визначеному порядку шляхом сплати щомісячних внесків до погашення отриманої суми. Крім того, вже після підписання договорів позивач мала можливість досконально вивчити умови договорів, порадитись з юристами, і в разі, якщо б її не задовольнили умови договорів, розірвати їх. Таке право позивача передбачене статтею 8 додатку №2 до договору. В п. 8.1 додатку №2, сторони передбачили можливість розірвання договору при якій сплачений реєстраційний платіж буде повернутий учаснику. Учасник мав право розірвати договір протягом 10-ти днів з моменту його підписання і йому були б повернуті всі сплачені кошти. Позивач протягом 10 днів після укладення договорів не виявив бажання розірвати їх, тобто був погоджений з його умовами. Пунктом 8.2 передбачено, що якщо договір буде розірвано після встановленого пунктом 8.1 терміну, то фірма та учасник системи звільняються від своїх зобов'язань щодо виконання договору та умов, фірма не відшкодовує учаснику системи сплачений ним реєстраційний платіж. Пунктом 8.4 зазначений порядок розірвання договору за ініціативою учасника системи з моменту присвоєння йому порядкового номера у відповідній групі та після проведення першого розподілу фонду групи, але до отримання права на купівлю товару. Він регулюється наступним чином: учаснику системи повертається сума чистих платежів за мінусом одного чистого платежу договору протягом 30 днів після закриття групи. Суд не погоджується з думкою позивача що умови укладених ним з відповідачем договорів є несправедливими і договір необхідно визнати недійсним у цілому на підставі ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» в зв'язку з порушенням вимог п.п.2, 3, 4, 7, 16 п.3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Так, позивач вважає що у ст.9 додатків №2 до договорів встановлена відповідальність лише для споживача, однак, як вбачається із ст. 7 договорів сторони домовились про відповідальність сторін у разі невиконання ними своїх зобов'язань згідно умов діяльності системи «Альянс», а у випадках не обумовлених умовами діяльності системи «Альянс» сторони несуть відповідальність згідно чинного законодавства України. У ст. 9 додатків до договорів передбачена відповідальність споживача лише за несплату повних платежів і разом з тим передбачена можливість повернення учаснику системи якому не надано право на купівлю товару у разі дострокового припинення дії договору в односторонньому порядку сплачених ним чистих платежів з вирахуванням двох чистих місячних платежів, як домовилися сторони, після закриття групи учасників системи. Відповідно до ст. 9 додатків до договорів штрафи для споживача передбачені лише у випадку якщо такий споживач вже отримав товар (зокрема нерухомість), не сплативши за нього кошти у повному обсязі відповідно до умов договору, а не як вказує позивач, що штрафні санкції застосовуються за несплату відсотків за кредитом, при тому, що кредит споживачем ще не отриманий, що не відповідає змісту ст. 9 додатків до договорів, і, як вбачається з укладених договорів, про кредит у них не йдеться. Не погоджується суд також із твердженням позивача про несправедливість умов договору щодо неповернення чистих платежів споживачу у разі дострокового розірвання договору. Ці обставини передбачені у ст. 8 додатків до договорів і наведені вище, зокрема, відповідно до п. 8.4 ст. 8 додатку №2 до договорів у разі розірвання договору з моменту присвоєння учаснику системи порядкового номеру у відповідній групі та після проведення першого розподілу фонду групи але до отримання права на купівлю товару, учаснику системи повертається сума чистих платежів за мінусом суми одного чистого платежу договору протягом 30 днів після закриття групи. Відповідно до п.п.б) п.11.4 ст. 11 додатку до договорів №2 кошти які можливо залишаться у фонді групи після закриття групи будуть призначені на виплату чистих платежів учасникам системи, які не отримали право на купівлю товару та які відмовились або були виключені з системи - що суперечить твердженням позивача, що відповідно до умов договорів у разі не надання послуги відповідач не повинен повернути грошові кошти - саме так сторони домовились при укладенні договору і погодились на ці умови підписавши договори та додатки до них. На виконання зазначених договорів [PERSON] було перераховано на користь ТОВ «Житловий альняс» 26 008,88 гривень, що підтверджується банківськими квитанціями (а.с. 13-19). Вимоги позивача щодо стягнення з відповідача внесених нею платежів на виконання умов договорів не підлягають задоволенню, оскільки ці питання регламентовані п.п. 8.1 - 8.4 ст. 8 додатку №2 до договорів і повинні вирішуватися відповідно до умов на які погодились сторони укладаючи вищезазначені договори. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Суд приходить до висновку, що позивачем не надано доказів на підтвердження заявлених вимог щодо укладення спірних договорів під впливом обману, оскільки договори укладалися сторонами вільно, умови договорів визначались сторонами на їх розсуд та ними погоджені, а відтак відповідно до ст.ст. 627, 628 ЦК України умови договору є обов'язковими для виконання. Вимоги позивачки про визнання договорів недійсними є необґрунтованими, недоведеними і задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed