Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просив стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] заборгованість за теплову енергію в сумі 2 313,42 грн., судовий збір та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що він надає відповідачам послуги по теплозабезпеченню та гарячому водопостачанню за адресою [ADDRESS], однак відповідачі за період з 01.01.1997 р. по 30.11.2007 р. заборгували за надані послуги зазначену вище суму. В подальшому позивач уточнив свої позовні вимоги і просив суд стягнути суму боргу лише з відповідача [PERSON], виключивши з числа відповідачів [PERSON] Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 04.08.2008 року в задоволенні позовних вимог ВАТ „Облтеплокомуненерго” відмовлено. В апеляційній скарзі ВАТ „Облтеплокомуненерго” просить скасувати рішення суду від 04.08.2008 р. та постановити нове рішення про задоволення його позовних вимог. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд безпідставно відмовив у задоволенні позову, оскільки успадкувавши квартиру [ADDRESS] відповідач успадкував і обов'язок сплатити борг за надані комунальні послуги по теплопостачанню. Письмові пояснення чи заперечення на апеляційну скаргу відповідач не надавав. В судовому засіданні відповідач заперечував доводи апелянта і просив апеляційну скаргу позивача відхилити, надавши ті ж самі пояснення що і в суді першої інстанції. Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вона підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з постановленням нового рішення, виходячи з наступного: Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд першої інстанції вірно встановив, що власником квартири [ADDRESS] була [PERSON], яка померла [INFO] Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 24.10.2006 р. був визнаний недійсним заповіт [PERSON], за яким вона заповідала все своє майно, в тому числі і квартиру №54, [PERSON]. Остання виселена з квартири [ADDRESS]. За [PERSON] визнано право власності на зазначену квартиру в порядку спадкування. Право власності на нерухоме майно [PERSON] зареєстрував 16.04.2007 р. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції послався на ч.2 ст.331 ЦК України та зазначив, що оскільки [PERSON] не був квартиронаймачем квартири [ADDRESS] то норми ст. 68 ЖК УРСР не можуть застосовуватися до спірних правовідносин. Після укладення [PERSON] договору від 15.03.2007 р. з позивачем на надання послуг з централізованого опалення та водопостачання він є споживачем послуг, які вчасно оплачує, про що свідчать квитанції на а.с. 24-27. Проте з таким висновком не можна погодитися за таких підстав: Відповідно до ч.1 ст. 1218 та ч.5 ст.1268 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Прийнявши спадщину після смерті матері, [PERSON] набув право на квартиру [ADDRESS] з часу відкриття спадщини, тобто з [INFO] Таким чином, відповідач з моменту відкриття спадщини набув об'єкт спадкування з сукупністю прав та обов'язків. Права та обов'язки, які існували до цього, переходять в порядку спадкування. Права та обов'язки, що виникли після цього в порядку розвитку прав та обов'язків, що складають спадщину, після відкриття спадщини, є правами і обов'язками спадкоємця, що прийняв спадщину. Одним з обов'язків є внесення плати за комунальні послуги, що надавалися позивачем в успадкованій квартирі. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З листа - розрахунку на а.с.3-5 вбачається, що борг по теплозабезпеченню зазначеної вище квартири в сумі 2 313,42 грн. виник в період з січня 1997 року по грудень 2007 року включно. Згідно з ст. 257 ЦК України, загальна позовна даність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна заява подана позивачем 27.03.2008 р. (а.с.2). Відповідно до ч.3,4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З аудіозапису судового засідання від 04.08.2008 р. вбачається, що про застосування позовної давності відповідач заявив під час судових дебатів. Таким чином стягненню з відповідача підлягає борг за теплопостачання за період з 27.03.2005 р. по 01.03.2007 р. - 841,25 грн. (2005 р. - 237,17 грн.; 2006 р. - 475 грн.; 2007 р. - 129,06 грн. (237,17+475+129,06 = 841,25)). В період з березня 2007 року по листопад 2007 р. (включно) відповідачем послуги з теплопостачання оплачувалися, про що свідчать копії квитанцій на а.с. 24-27. Вимоги позивача, щодо стягнення на його користь витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи підлягають задоволенню. Їх сплата підтверджується платіжним дорученням №657 (а.с.1). За змістом статті 88 ЦПК України, судові витрати розподіляються пропорційно до розміру задоволених позовних вимог та пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Як зазначалося вище, позивачем заявлялися позовні вимоги в розмірі 2 313,42 грн. Позов задоволений на суму 841,25 грн., що становить 36,36% від заявленої суми. Судовий збір у даній справі становить 51 грн. Позивач ці витрати не ніс. Сплата судового збору була позивачеві відстрочена до вступу рішення в законну силу рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 19.02.2008 р. №41 (а.с.8). Таким чином з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 18,54 грн., а з позивача судовий збір - 32,46 грн.

Outcome: partial