Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-19 00:00:00

У липні 2004 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON], в якому просила визнати за Вятохою Ю.О. право власності на 7/20 частин будинку [ADDRESS]; визнати 13/20 частин цього ж будинку спільною власністю подружжя - її та [PERSON]; визнати за нею право власності на &frac12; частину зазначеного будинку та виділити їй в користування прибудову, що складається з кімнат площею 9,1 кв.м. та 11,6 кв.м., ванної кімнати площею 5 кв.м., котельні площею 8,4 кв.м., коридору площею 4,9 кв.м., тамбуру площею 2,7 кв.м., та &frac12; частину сараю, залишивши у користуванні [PERSON] кімнати площею 9 кв.м. та 14,8 кв.м., &frac12; частину сараю, а також визначити порядок користування земельною ділянкою площею 0,17 га між нею та [PERSON] В процесі розгляду справи позивачка уточнила позовні вимоги і зменшила їх, та остаточно просила визнати за нею право власності на 2/3 частини прибудови А-1 до жилого будинку [ADDRESS], що складає 30/100 частин від всього домоволодіння (оскільки 29/100 - це без врахування вартості хвіртки, воріт і огорожі), та виділити їй в натурі коридор 2-1 площею 4,9 кв.м., кімнату 2-2 площею 11,6 кв.м., кухню 2-8 площею 8,4 кв.м., котельню 2-9 площею 4,7 кв.м., частину коридору 2-4 площею 4,7 кв.м., тамбур. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилалась на таке. З жовтня 1988 року до лютого 2003 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]; мають сина [INFO]. У квітні 1993 року [PERSON] та [PERSON] отримали у спадщину зазначений вище будинок по &frac12; частині кожний. Після пожежі, яка сталася у 1997 році, вони відремонтували належну чоловікові частину будинку та зробили прибудову жилих та підсобних приміщень, що значно збільшило вартість будинку. Акт прийому прибудови в експлуатацію від 17 грудня 2002 року та рішення Киїнської сільської ради від 18 грудня 2002 року, яким був затверджений цей акт, визнані незаконними рішенням Чернігівського районного суду від 30 листопада 2004 року. Після цього відповідач [PERSON] навмисно не здає прибудову в експлуатацію. З врахуванням цих обставин вона і зменшує раніше заявлені позовні вимоги. Зважаючи на положення ст. 62 Сімейного кодексу України та на те, що з врахуванням збудованої під час шлюбу прибудови істотно збільшилась вартість частини жилого будинку [PERSON], у неї виникло право на визнання цієї частини будинку об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. З врахуванням інтересів їх неповнолітнього сина [PERSON], який проживає з нею, та тієї обставини, що [PERSON] сплачує аліменти в розмірі, що є недостатнім для забезпечення його фізичного та духовного розвитку, її частка в прибудові має бути збільшена на підставі ч. 3 ст. 70 Сімейного кодексу України. Саме з врахуванням наведеного позивачка вважає, що має право на отримання 2/3 частин прибудови А-1 в натурі. Рішенням Чернігівського районного суду від 18 червня 2008 року позов [PERSON] задоволено частково. За [PERSON] визнано право власності на &frac12; частину незакінченої будівництвом прибудови до жилого будинку по [ADDRESS]. Проведено розподіл вказаної незакінченої будівництвом прибудови відповідно до висновку експертизи за №ЮС-74 від 10.09.2004 року. [PERSON] виділено в натурі із прибудови: коридор 2-1 площею 4,9 кв.м., кімнату 2-2 площею 11,6 кв.м., котельню 2-9 площею 4,1 кв.м., частину коридору 2-4 площею 4,1 кв.м., тамбур а-1 площею 2,7 кв.м., загальною вартістю 8325 грн., та за нею визнано право власності на вказані приміщення. [PERSON] виділено в натурі із прибудови: кімнату 2-3 площею 9,1 кв.м., ванну 2-7 площею 5 кв.м., кухню 2-8 площею 8,4 кв.м., частину коридору 2-4 площею 6,2 кв.м., загальною вартістю 8765 грн. Кожну із сторін зобов'язано провести відповідні переобладнання. З [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто 220 грн. грошової компенсації для порівняння ідеальних часток домоволодіння, 675 грн. судових витрат та 1000 грн. витрат на правову допомогу. Суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги в іншій частині задоволенню не підлягають, в зв'язку з їх недоведеністю. В судовому засіданні апеляційного суду позивач та його представник підтримали апеляційну скаргу [PERSON], та не визнали апеляційну скаргу [PERSON], інші учасники судового розгляду підтримали апеляційну скаргу [PERSON], та не визнали апеляційну скаргу [PERSON] Позивачка [PERSON] в апеляційній скарзі просить рішення Чернігівського районного суду від 18 червня 2008 року змінити, збільшивши її частку в спільній сумісній власності подружжя з &frac12; до 2/3 частин, визнавши за нею право власності на 2/3 частини прибудови А3-1та виділити її в натурі, а саме коридор 2-1 площею 4,9 кв.м., кімнату 2-2 площею 11,6 кв.м., котельню 2-9 площею 4,1 кв.м., частину коридору 2-4 площею 4,1 кв.м., тамбур а-1 площею 2,7 кв.м., кухню 2-8 площею 8,4 кв.м., тобто вирішити спір в межах заявлених нею позовних вимог, та стягнути судові витрати витрати в повному обсязі - в сумі 2173 грн. В обґрунтування скарги зазначала, що суд першої інстанції безпідставно не застосував нору матеріального права - ч.3 ст.70 Сімейного кодексу України та п.30 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. „Про практику застосування судами законодавства при розгляді судами справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя”, та не врахував інтереси неповнолітнього сина, який проживає з нею, відступивши від засад рівності часток подружжя. Також місцевий суд не врахував, що відповідач умисно пошкодив прибудову, знизивши її готовність зі 100% до 84%, чим завдав їй матеріальних збитків. Відповідач [PERSON] в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову [PERSON] відмовити, посилаючись на допущені судом порушення норм матеріального права. Зокрема, порушені вимоги ст.331 ЦК України, оскільки спірна прибудова має 84% готовності, не здана в експлуатацію, право власності на неї не реєструвалось, а тому вона не підлягає поділу. Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, суд вважає, що апеляційна скарга [PERSON] підлягає відхиленню, а апеляційна скарга [PERSON] підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову, в зв'язку з порушенням судом першої інстанції норм матеріального права. Виходячи з положень ст. 331 Цивільного кодексу України та Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 7/5 від 07.02.2002 р., набуття права власності на будівлі виникає лише після завершення будівництва, прийняття будівлі до експлуатації та реєстрації права власності на нерухоме майно - з моменту проведення реєстрації. Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що спірне нерухоме майно є прибудовою до жилого будинку [ADDRESS]. На час вирішення спору дана прибудова незакінчена будівництвом, має 84 відсотки готовності, та не здана в експлуатацію. Зазначені обставини визнаються сторонами та підтверджуються висновком додаткової судової будівельно-технічної експертизи № С-8524 від 17 квітня 2008 р. (а.с.282-295), рішенням Чернігівського районного суду від 30 листопада 2004 року, яким визнано незаконними акт здачі в експлуатацію спірної прибудови від 17.12.2002 р. та рішення виконкому Киїнської сільської ради від 18.12.2002 р. в частині затвердження вказаного вище акту (а.с.109-111). Таким чином, правові підстави для визнання за [PERSON] на теперішній час права власності на частину прибудови до жилого будинку відсутні, а заявлені нею вимоги є передчасними. Враховуючи наведене та межі оскарження, рішення суду першої інстанції в оскарженій частині належить скасувати, та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання права власності на 2/3 частини прибудови та виділ цієї частини в натурі.

Outcome: dismissed