Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-20 00:00:00

Позивач [PERSON]. звернувся до суду з позовом до Харківської обласної дирекції Національної акціонерної страхової компанії “Оранта” ( ХОДНАСК ) про стягнення одноразової грошової допомоги у розмірі 2975 грн., моральної шкоди -7000 грн., посилаючись на те, що його звільнено з посади старшого оперуповноваженого ВКР Орджонікідзевського РВ ХМУ при ГУ МВСУ в Харківській області 12.12.2006 р. Згідно наказу Головного Управління МВС України в Харківській області № - 191 о\с за ст. 65 п. “А” . Згідно ст. 23 Закону України “Про міліцію” “державне страхування та відшкодування шкоди у разі загибелі або каліцтва працівника міліції, працівник міліції підлягає обов'язковому державному страхуванню на суму десятирічного грошового утримання за останньою посадою, яку він займав, за рахунок коштів відповідних бюджетів, а також коштів, що надходять на підставі договорів від міністерств, відомств, підприємств, установ і організацій. Порядок та умови страхування працівників міліції встановлюються Кабінетом Міністрів України ”. Під час проходження служби він втратив 35 % професійної працездатності, у зв'язку з отриманою під час виконання службових обов'язків травмою. При зверненні до Головного Управління МВС України в Харківській області про виплату страхових сум, йому було відмовлено, оскільки на час звільнення існував договір між МВС України та ВАТНАСК “Оранта”, щодо обов'язкового страхування осіб рядового, начальницького та вільнонайманого складу, його вважає за необхідне стягнення проводити з відповідача. Але 12.12.2006 року, коли він звільнявся діяла Постанова Кабінету Міністрів від 19 листопада 1992 року № - 627, і на цей час була угода між МВС та страховою компанією ХОДНАСК “Оранта”. Позивач звертається до ХОДНАСК “Оранта” і просить стягнути з відповідача страхову компенсацію у зв'язку з утратою здоров'я. Однак йому було відмовлено у виплаті страхової суми у зв'язку з тим, що між ними та МВС України не має угоди на страхування співробітників МВС після 31.12.2006 року. Але позивач вважає дії страхової компанії ХОДНАСК “Оранта” такими, що не відповідають вимогам Закону, так як страхова подія настала вперше 25.01.2003 року, вдруге 23.12.2004 року та втретє 24.11.2006 року, тому на той час, коли наступила страхова подія, між компанією ХОДНАСК “Оранта” та МВС України була угода про страхування співробітників МВС України, та діяли норми Законів, які надавали йому право на отримання коштів, так як висновки результатів службового розслідування по кожному випадку є і це підтверджується документально. Він мав право отримати кошти - страхову компенсацію, але її не отримав не по його вині. Постанова Кабінету Міністрів України № - 707 від 12 травня 2007 року набирає чинність з 1 січня 2007 року, а він був звільнений у 2006 році, тому дія цієї постанови на нього розповсюджується. Позивач вважає, що страхова компанія ХОДНАСК “Оранта” порушила його права, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Згідно висновку експертної комісії МСЕК відповідно акту № 419 від 13.04.2007 року позивачу назначена ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 35 % без встановлення групи інвалідності, що пов'язано з травмою під час проходження служби у внутрішніх військах МВС. Враховуючи, що при 100 % втраті професійної працездатності підлягають виплаті гроші у сумі 8500 грн., згідно Закону України “Про Державний бюджет”, то при 35 % втраті професійної працездатності ця сума складає 2975 грн.. Позивач також вважає, що діями страхової компанії ХОДНАСК “Оранта”, пов'язаними з невиплатою йому одноразової грошової допомоги, йому нанесено моральну шкоду, оскільки їх дії не дали йому можливості продовжувати лікування, оскільки він не мав змоги придбати необхідні ліки та пройти санітарно-курортне лікування в умовах санаторію. Надані державою гарантії матеріального і соціального захисту відносно його були обмежені діями компанії ХОДНАСК “Оранта” і він повинен доводити свої права у різних інстанціях, він вважає, що це є підставою для компенсації йому моральної шкоди, яку він оцінює в розмірі 7000 грн.. Позивач наполягає у задоволенні його позивних вимог у повному обсязі. Відповідач, представник Харківської обласної дирекції Національної акціонерної страхової компанії “Оранта” ( ХОДНАСК ), проти позову заперечує, так як стверджує, що позивач звільнився з органів внутрішніх справ 12.12.2006 року, а втрату працездатності йому було встановлено 13.04.2007 року. Договір №-4 від 24 липня 2006 року, який було укладено між МВС та ВАТ НАСК “Оранта”, згідно з п. 7 зазначеного Договору термін його дії закінчився 31.12.2006 року. На час настання страхового випадку відповідно позивача не існувало закону, який би зобов'язав НАСК “Оранта” виплатити страхову суму у вигляді компенсації за втрату здоров'я. Просить в позові відмовити. Перевіривши матеріали справи, вислухавши доводи учасників процесу, вивчивши інші докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню і у суду є всі правові підстави для задоволення позову [PERSON]. При цьому суд виходить з того, що [PERSON] працював в органах МВС України в Харківській області на посаді старшого оперуповноваженого ВКР Орджонікідзевського РВ ХМУ при УМВСУ ГУМВСУ в Харківській області. 12.12.2006 року, згідно наказу Головного Управління МВС України в Харківській області № 193 його звільнено у відставку за ст. 65 п. “А”. У період проходження служби в ОВС України він втратив 35% професійної працездатності, оскільки отримував травми під час виконання службових обов'язків, що підтверджується документально. Вперше страхова подія настала 25.01.2003 року, вдруге - 23.12.2004 року, втретє - 24.11.2006 року. Тому на час, коли наступила страхова подія, між компанією ХОДНАСК “Оранта” та МВС України була угода про страхування співробітників МВС України та діями норм законі, які надавали[PERSON] право на отримання грошової компенсації за втрату здоров'я. Але не по вині [PERSON] гроші йому виплачені не були. Згідно ст. 23 Закону України “Про міліцію” “державне страхування та відшкодування шкоди у разі загибелі або каліцтва працівника міліції, працівник міліції підлягає обов'язковому державному страхуванню на суму десятирічного грошового утримання за останньою посадою, яку він займав, за рахунок коштів відповідних бюджетів, а також коштів, що надходять на підставі договорів від міністерств, відомств, підприємств, установ і організацій. Порядок та умови страхування працівників міліції встановлюються Кабінетом Міністрів України ”. У висновку експертної комісії прямо вказано, що втрата 35% професійної працездатності пов'язана з травмою, отриманою під час проходження служби[PERSON] Таким чином можна зробити висновок, що при 100 % втраті професійної працездатності, страхова компанія “Оранта” повинна виплатити гроші у сумі 8500 грн., згідно Закону України “Про Державний бюджет”, то при 35 % втраті професійної працездатності ця сума складає 2975 грн.. Беззаперечно і очевидно, що Дробицький отримав травми в ході проходження служби в органах МВС, що підтверджується документально і суд оглядав висновки за результатами перевірки по факту отримання ним шкоди здоров'ю з 2003 по 2006 рік. Але за цей час “Оранта” ніяких компенсацій йому не виплатила, при тому, що діяв Договір від 24 липня 2006 року “Про державне обов'язкове особисте страхування осіб рядового, начальницького та вільнонайманого складу органів внутрішніх справ України” і були всі підстави для виплати йому грошової компенсації. Але цього не відбулось. На момент звільнення з органів МВС діяла постанова Кабінету Міністрів від 19.11.1992 року № 627 і на цей час була угода між МВС та страховою компанією “Оранта”. У зв'язку з цим суд не може погодитись з доводами представника відповідача “Оранти”, що не було згоди між МВС України та “Орантою”. Крім того згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 707 від 12.05.2007 року вона набуває чинності з 01.01.2007 року, а [PERSON] звільнився з органів МВС 12.12.2006 року. У зв'язку з цим можна зробити висновок, що це Положення до [PERSON] не може бути застосовано. Суд вважає, що[PERSON] діями страхової компанії “Оранта” була спричинена моральна шкода, яка виразилась через його переживання та страждання. Йому не були своєчасно виплачені кошти і він не мав можливість своєчасно полікуватися, придбати необхідні ліки, працювати в органах МВС з повною віддачею. Надані державою гарантії матеріального і соціального захисту відносно його були обмежені діями страхової компанії “Оранта”. Він був змушений звертатись у різні інстанції органів суду, МВС, прокуратури, при тому, що його право гарантовано діючим законодавством. Даючи оцінку всім доказам суд вважає, що Дробицький має право на компенсацію моральної шкоди, але не у тому розмірі, в якому він прохає. Суд вважає за можливе стягнути з “Оранти” компенсацію на користь [PERSON] з урахуванням дійсної моральної шкоди у розмірі 1000 грн., яка, як вважає суд, знайшла своє підтвердження з урахуванням негативних наслідків як для нього, так і для членів його сім'ї у порядку ст. ст. 23; 1167 ЦК України. Суд вважає , що сукупність представлених доказів дає підстави суду зробити висновок , що позовні вимоги позивача законні і обґрунтовані. Згідно ст. 81 ЦПК стягнути з “Оранти” кошти за сплату державного мита та інформаційно-технічне забезпечення. Держ. мито у розмірі 51 грн., інформаційно-технічне забезпечення - 30 грн; всього - 81 грн.. На підставі викладеного і

Outcome: partial