Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, де вказала, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом їй належить житловий будинок [ADDRESS] Після одруження сина позивача з [PERSON], в будинок позивача була вселена і прописана [PERSON] з трьома неповнолітніми дітьми: [PERSON]., [INFO], [PERSON]., [INFO]та [PERSON]., [INFO]. З березня 2007 року відповідач з дітьми у будинку позивача не проживають, у зв'язку з припиненням шлюбних відносин з сином позивача. Вони проживають в іншому будинку з чоловіком відповідача, з яким вона створила нову сім'ю. Більше ніж рік відповідач з дітьми будинком не користуються, відповідач не допомагає його утримувати в належному стані, не сплачує комунальні послуги. Позивач бажає розпорядитися своєю власністю та продати будинок, проте реєстрацію відповідача з дітьми не дозволяє його реалізувати. Позивач просила постановити рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсягу та усунути перешкоди у користуванні будинком шляхом скасування реєстрації відповідача з дітьми. В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали у повному обсягу та наполягали на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать два повідомлення про вручення судових повісток. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсягу з наступних підстав. У відповідності зі ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. При цьому на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Як встановлено в судовому засіданні, 15.11.1991 року [PERSON] - позивач по справі отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті свого чоловіка [PERSON] який помер [INFO]у вигляді житлового будинку [ADDRESS] (а.с. 4). Право власності на вказаний будинок було зареєстровано в КП “Криворізьке БТІ” 03.12.1991 року за [PERSON] (а.с. 5). Як пояснили представники позивача в судовому засіданні після укладення шлюбу між сином позивача та відповідачем, остання була вселена та зареєстрована в будинку позивача. В подальшому у вказаному будинку були зареєстровані також діти відповідача та сина позивача. Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 21.12.2007 року укладений шлюб між [PERSON], сином позивача по справі та [PERSON] - відповідачем по справі був розірваний, про що в справі мається виписка з рішення суду (а.с. 8). З пояснень, наданих в судовому засіданні представниками позивача стало відомо, що після розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин, відповідач з дітьми виїхала з будинку позивача. На даний момент проживає в будинку іншого чоловіка, з яким створила нову сім'ю. У відповідності зі ст. 321 ч.1 ЦК України, право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Факт того, що відповідач після розірвання шлюбу з сином позивача. Виїхала з будинку позивача разом з дітьми і на даний момент проживає за іншою адресою підтверджується довідками від 22.02.2008 року, 25.02.2008 року, наданими Лозуватською сільською радою Криворізького району Дніпропетровської області (а.с. 5,6,7). Таким чином дії відповідача по відношенню до позивача, що проявляються в перешкоджанні їй користуватися, шляхом нездійснення відміни своєї та дітей реєстрації, належним їй на праві власності майном, у вигляді домоволодіння[ADDRESS], є неправомірними та такими що порушують її законні права та інтереси, передбачені ст. 41 Конституції України. Крім цього, у відповідності зі ст. ст. 150, 155 ЖК України громадяни, що мають у приватній власності будинок (частку будинку), мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд, та не можуть бути позбавлені права користування житловим будинком. Оскільки відповідач своїми діями порушив законні права та інтереси позивача, то у відповідності зі ст. 391 ЦПК України, позивач як власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користуватися та розпоряджатися своїм майном. Аналізуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити, оскільки неправомірні дії відповідача, яка після розірвння шлюбу та зміни місця свого та її дітей проживання, не відмінила своєї та дітей реєстрації за колишнім місцем проживання, тим самим порушуючи законне право позивача володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, при цьому зобов'язати ВГІРФО Криворізького РВ УМВС України в Дніпропетровській області відмінити реєстрацію відповідача та її дітей за адресою: [ADDRESS] На підставі вище викладеного, ст. 41, 47 Конституції України, ст. ст. 316, 317, 391, ст. 321 ч.1 ЦК України та

Outcome: approved