Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-17 00:00:00

Відповідач позовні вимоги не визнав. Позивач [PERSON] , допитана в судовому засіданні 01.10.07 року, суду пояснила, що 2 березня 2005 року її мати - [PERSON] уклала договір довічного утримання з відповідачем. Просить визнати правочин недійсним, оскільки остання не розуміла значення своїх дій. Крім того, відповідач примусив її це зробити. В день свого народження, 27 лютого 2005 року, [PERSON] сказала, що хоче щоб будинок залишися всім дітям. 02 березня 2005 року вона дізналася, що будинок вже належить відповідачу. Відразу після 27 лютого 2005 року відповідач зателефонував їй та сказав, щоб вони забирали матір. Коли [PERSON] виїздив за межі Кривого Рогу, то з мамою сиділи [PERSON] чи [PERSON] . Мати проживала у своєму будинку разом з відповідачем. Перед Новим 2005 роком вона викликала лікаря, який сказав, що [PERSON] страждає старчим склерозом. Інколи мати навіть не впізнавала її. До матері вона з братом [PERSON] та сестрою [PERSON] приходили часто, оскільки відповідач міг деякий час не проживати вдома (від'їзжав на курорти, жив у своєї знайомої подруги). Мати остані 6 місяців перед смертю не піднімалася, тому за нею потрібен був постійний догляд. Вважає, що під тиском відповідача, а також із-за стану здоров'я [PERSON] буд укладений договір довічного утримання. Позивач [PERSON] , допитаний в судовому засіданні 01.10.07 року, суду пояснив, що мама останні 6 місяців перед смертю була прикута до ліжка. Вона не раз просила його захистити від брата [PERSON], який її, скаржилася на відповідача. [PERSON] проживав разом з матір'ю в її будинку, жив за її рахунок, оскільки не працював, інколи застосовував до неї фізичну силу. На день народження [PERSON] повідомила, що в неї є бажання залишити свій будинок усім чотирьом дітям, тобто йому, [PERSON] , [PERSON] та відповідачу. Однак, після 27 лютого 2005 року він дізнався, що мати уклала з відповідачем договір довічного утримання. Вважає, що [PERSON] не розуміла значення своїх дій при підписанні правочину, оскільки останнім часов вона хворіла, інколи дещо забувала, не впізнавала навіть своїх дітей. Просить договір довічного утримання визнати недійсним. Позивач [PERSON] , допитана в судовому засіданні 01.10.07 року, суду пояснила, що мати проживала в своєму будинку разом з відповідачем. Оскільки [PERSON] часто хворіла, то потребувала постійного догляду. Відповідач часто від'їзжав на море, або навіть проживав у своєї знайомої жінки, тому вона, чи [PERSON] , чи [PERSON] у цей час проживали з мамою. [PERSON] знущався над матір'ю, бив її, відбирав пенсію. Похованням займалася вона, оскільки відповідач не вважав за необхідне це робити, він часто їздив у відпустку, а коли потрібно були виходити на роботу, то брав лікарняний і знову десь від'їзжав. Вважає, що договір довічного утримання слід визнати недійсним з таких підстав: по-перше - під час його складання мати була хвора і тому не розуміла значення своїх дій, по-друге - [PERSON] хотіла, щоб будинок залишився їй, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідач суду пояснив, що мати добровільно та усвідомлюючи свої дії уклала договір довічного утримання з ним, оскільки знала, що він не має житла. За життя [PERSON] [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] купила по квартирі, тому вважала за необхідне залишити йому будинок. Позивачі дуже рідко навідували матір, за нею доглядав постійно він, а коли був на роботі, то просив свою співмешканку, або сусідів приглянути за матір'ю. [PERSON] потребувала постійного догляду, оскільки він це робив сам, тому будинок мати переписала на нього. Оформили договір довічного утримання, так як це було дешевше ніж договір дарування. Через 2-3 дні після підписання договору довічного утримання, він зателефонував позивачам та повідомив про наявність такого правочину, на що вони ніяк не відреагували, а коли мати померла, то подали позовну заяву до суду. Вважає угоду дійсною, оскільки вона укладалася [PERSON] добровільно. Вислухав пояснення сторін, показання свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідив письмові докази, суд вважає встановленими такі обставини. 02 березня 2005 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір довічного утримання, за умовами якого [PERSON] передала у власність [PERSON] належний їй житловий будинок з господарчими будівлями та земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] , а [PERSON] зобов'язався прийняти у власність зазначений будинок з господарчими будівлями і земельною ділянкою та довічно повністю утримувати [PERSON] ., надавати їй довічно матеріальне забезпечення в натурі у вигляді житла, харчування, догляду та необхідної допомоги, зберегти в її довічному безоплатному користуванні кімнати 1-4, 1-6. Вартість матеріального забезпечення (харчування, одягу, догляду та необхідної допомоги) сторонами визначена у розмірі 300 гривень на місяць. [PERSON] ., 1922 року народження будь-якими психічними захворбваннями не страждала, в момент складання та підписання договору довічного утримання, будь-яких розладів психіки, що виключають можливість розуміти значення нею своїх дій та керувати ними не виявляла, тому могла розуміти значення своїх дій та керувати ними. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що витікають із договору довічного утримання. Згідно з ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов'язок доказування цивільно-правове законодавство покладає на сторони та інших осіб, які беруть участь у справі. Надані позивачами докази не підтверджують обставин, що покладені в підставу позову. У зв'язку з цим, судом не встановлено, що [PERSON] під час укладення договору довічного утримання, що є предметом спору, не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Отже, позовні вимоги є недоведеними, задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed