Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-09 00:00:00

[PERSON]. звернувся до суду з позовом до [PERSON]. про розподіл спільної сумісної власності подружжя, в якому зазначив, що він знаходився у шлюбі з [PERSON] з 20.07.1996року до 20.07.2007року. За період шлюбу у них народилося двоє дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. За час шлюбу вони придбали квартиру за адресою [ADDRESS], автомобіль VOLKSWAGEN державний номер [NUMBER], 1992року випуску, шасі [NUMBER]. Загальна вартість квартири згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 12.07.2004року № 4113283 становить 22490грн. Автомобіль було куплено давно. Автомобіль було передано в заставу банку в забезпечення кредитного договору. Заставна вартість автомобіля була визначена 23500грн. Просив розподілити зазначене майно, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Під час розгляду справи позивач надав уточнений позов, де додатково зазначив, що крім квартири та автомобіля під час шлюбу було придбане ще таке майно: меблі прихожа, вартістю 900грн, меблі гостинна, вартістю 500грн, меблі спальня, вартістю 700грн; меблі дитяча, вартістю 6300грн; меблі кухня, вартістю 7500грн; меблі диван та крісло, вартістю 2700грн; телевізор «Філіпс» вартістю 3500грн; телевізор «Філіпс» вартістю 2000грн; холодильник вартістю 3500грн; морозильна камера НОРД, вартістю 1500грн; кухонний стіл з чотирма стільцями, вартістю 900грн; велотренажер, вартістю 3500грн; пральна машинка, вартістю 2500грн; просив розподілити майно наступним чином: квартиру в рівних частках, оскільки інше не встановлено домовленістю; автомобіль відходить [PERSON]., оскільки є неділимою часткою майна; меблі та побутова техніка, а саме прихожа, гостинна, спальня, дитяча, кухня, диван крісло, телевізори, холодильник, морозильна камера, кухонний стіл зі стільцями, велотренажер та пральна машинка - [PERSON]. (а.с.26-27). В подальшому позивач знову уточнив вимоги, де просив розподілити майно, а саме квартиру і машину, визнавши за ним та за [PERSON] право власності на Ѕ частку квартири та машини кожному. Від поділу іншого вищезазначеного майна відмовився. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги і просив визнати за ним право власності на Ѕ частку квартири, на 1/2частку машини і за відповідачем визнати право власності на Ѕ частку квартири і на Ѕ частку машини, оскільки вважає, що це є майно, яке нажито ними під час шлюбу, є їх спільним, сумісним і відповідно до закону їхні частки в цьому майні є рівними. Відповідач [PERSON]. позовні вимоги визнала частково. Пояснила, що вона згода на розподіл майна, але не в таких частках, як пропонує позивач. Визнає факт того, що зазначені квартира та машини є їхнім спільним майном, яке придбане під час шлюбу. Не заперечує проти визнання права власності на машину в частках, які пропонує позивач по Ѕ кожному. Але вважає, що за нею можливо визнати право власності на 2/3 квартири, оскільки вона залишилася проживати в цій квартирі з двома малолітніми дітьми. Донька [PERSON], є інвалідом другої групи. З позивача стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 від його доходу, що є недостатнім для забезпечення розвитку дітей і лікування дитини інваліда. Фактично утримання дітей знаходиться на ній. Позивач також не надає допомоги на утримання квартири, хоча є її власником. В квартирі він не мешкає. Тому всі комунальні послуги по квартирі сплачує вона. Не заперечує проти визнання права власності на машину по Ѕ частки кожному із них, а щодо квартири, просить визнати право власності за позивачем на 1/3 частку, а за нею - 2/3 частки. Суд, дослідивши докази по справі вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON]. підлягають частковому задоволенню. Згідно статті 60 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог. Згідно ст. 60 Сімейного Кодексу України, майно, набуте подружжя за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Судом встановлено, що сторони по справі знаходилися у шлюбі з 20 липня 1996року по 20 липня 2007року. Під час шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] народження та [PERSON], [INFO] народження. Донька [PERSON] є інвалідом 2 групи. Дані обставини підтверджуються поясненнями сторін та посвідченням [NUMBER]. Під час шлюбу на ім'я [PERSON] було придбане наступне майно: квартира [ADDRESS]та автомобіль марки VOLKSWAGEN, державний номер [NUMBER], 1992року випуску, шасі [NUMBER], що підтверджується поясненнями сторін та договором купівлі продажу квартири від 04.08.2004року, свідоцтвом про реєстрацію транспортного транспорту [NUMBER] від 07.02.2004р. (а.с. 8-11). Таким чином суд вважає встановленим, що зазначені квартира і машина, відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України є спільною сумісною власністю сторін по справі [PERSON]. Згідно статті 69 Сімейного Кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної власності. Згідно статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Таким чином суд вважає, що кожному із подружжя [PERSON] належить право власності на Ѕ частку автомобіля марки VOLKSWAGEN і на Ѕ частку квартири [ADDRESS]. Оскільки кожна сторона не заперечує проти визнання права власності на автомобіль за кожним із них по Ѕ частки, то суд вважає можливим визнати за [PERSON]. право власності на Ѕ частку зазначеного автомобіля і за [PERSON] визнати право власності на 1/2частку цього автомобіля. Згідно цієї ж статті, за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Суд вважає встановленим, що в спірній квартирі фактично мешкає відповідачка з двома доньками [PERSON] та [PERSON]. При цьому [PERSON] є інвалідом 2 групи. Позивач мешкає в м. Краматорськ. З позивача на користь відповідача на утримання дітей були стягнуті аліменти в розмірі 1/3 від його доходу. Фактично утримання дітей і квартири знаходиться на відповідачеві [PERSON]. Ці обставини підтверджуються поясненнями відповідача [PERSON] і визнаються позивачем. При таких обставинах, суд вважає можливим відступити від засади рівності часток подружжя і збільшити частку майна відповідача [PERSON]. визнавши за позивачем право власності на 1/3 частку спірної квартири, а за відповідачем [PERSON] - на 2/3 частки цієї квартири. Питання про поділ майна в натурі і розподіл судових витрат по справі позивачем не ставиться.

Outcome: partial