Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебував у трудових відносинах і [INFO] року його було звільнено у зв»язку із скороченням штату працівників відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України. При звільненні йому виплачено розрахункові суми, які відповідач визначив самостійно. Однак через якийсь час йому стало відомо, що йому не в повному обсязі виплачено матеріальну допомогу відповідно до п.7.8. Колективного договору, яка повинна складати розмір трьох середніх зарплат при стажі роботи не менше трьох років. Проте відповідач виплатив йому матеріальну допомогу в розмірі тільки однієї заробітної плати. А тому просить суд стягнути невиплачену матеріальну допомогу та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. Окрім того, вважає, що внаслідок таких дій він зазнав моральних страждань і моральну шкоду оцінює в 2000 грн. Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Представник відповідача позов не визнала та суду пояснила, що спільне рішення адміністрації ТОВ [INFO] та профкому на підставі якого вирішено внести зміни до колективного договору в т.ч. до п.7.8. про виплату матеріальної допомоги при звільненні працівника це тільки намір і самі зміни повинні бути затверджені додатковою угодою. Адміністрацією відповідача направлялись профспілковому комітету листи про необхідність підписання угоди, однак будь-якої відповіді не було. А тому вважає, що підстав для виплати матеріальної допомоги немає і в задоволенні позову слід відмовити. Суд, заслухавши думку сторін та перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що позивач перебував з відповідачем у трудових відносинах, що стверджує копія трудової книжки (а.с.3). На підставі спільного рішення адміністрації ТОВ [INFO] та профкому від [INFO] внесено зміни до п.7.8. Колективного договору згідно якого при звільненні з роботи за скороченням чисельності або штату працівників здійснювати виплату матеріальної допомоги в розмірі до трьох середніх заробітних плат конкретного працівника додатково до розміру вихідної допомоги, встановленої чинним законодавством. Розмір матеріальної допомоги встановлювати в залежності від стажу роботи. При стажі роботи більше трьох років – три середні зарплати. Відповідно до розпорядження № 557-п від [INFO] року позивач був звільнений з роботи на підставі ст.40 п.1 КЗпП України, у зв»язку з скороченням штату працівників з виплатою матеріальної допомоги в розмірі одномісячної середньої заробітної плати і безперервний стаж роботи на підприємстві становить 32 роки (а.с.4). Таким чином, аналізуючи зібрані докази по справі, суд приходить до висновку, що звільнення позивача з роботи на підставі ст.40 п.1 КЗпП України здійснено за обставин, що надає йому право на отримання матеріальної допомоги з урахуванням стажу роботи понад три роки, передбаченої п.7.8 колективного договору (з внесеними змінами) в розмірі трьох заробітних плат. Крім того, суд вважає, що у відповідності до вимог ст. 117 КЗпП України позивачу слід нарахувати середньомісячний заробіток за час затримки виплати належних йому сум при звільненні , виходячи з середньомісячної заробітної плати в розмірі 446,80 грн. (а.с.2) в загальному розмірі 893,60 грн. Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, то суд вважає, що в судовому засіданні не доведено, яка саме шкода була завдана в чому вона полягає і не наведені докази, які б це підтверджували, а тому в цій частині позов до задоволення не підлягає. Посилання представника відповідача про те, що спільне рішення адміністрації ТОВ [INFO] та профкому на підставі якого вирішено внести зміни до колективного договору в т.ч. до п.7.8. про виплату матеріальної допомоги при звільненні працівника це тільки намір і самі зміни повинні бути затверджені додатковою угодою є безпідставними і судом не приймаються до уваги з наступних підстав. Так, у відповідності до п.1.9 Колективного договору усі зміни та доповнення можуть вноситися за взаємною згодою сторін на підставі рішення постійно діючої погоджувальної комісії. Згідно даної норми договору було прийняте вище досліджене в судовому засіданні спільне рішення на підставі протоколу погоджувальної комісії, адміністрації та профкому, в якому в п.2 зазначено зареєструвати зміни в управлінні праці та соціального захисту населення Калуської районної ради. На виконання даної вимоги профспілковою організацією підприємства були зареєстровані зміни до колективного договору в управлінні праці та соціального захисту населення Калуської міської ради під [NUMBER] від 07.07.2008 року. Будь-яких інших умов у спільному рішенні чи самому колективному договорі про укладення додаткової угоди про внесення змін до колективного договору не зазначено. А тому, суд вважає, що зміни до колективного договору набули чинності з дня їх реєстрації . Намагання відповідача укласти додаткові угоди про внесення змін до колективного договору суд розцінює як намагання відтягнути дату набуття чинності внесених змін до колективного договору з метою невиплати належних працівникам сум при звільненні. На підставі наведеного та

Outcome: partial