Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути на його користь грошову компенсацію за частину будинку, що знаходиться в [ADDRESS] в сумі 20 290 грн. Свої вимоги мотивував тим, що з 27 січня 2001 року по 08 липня 2003 року перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі. Не зважаючи на розірвання шлюбу вони продовжували проживати однією сім'єю до жовтня 2006 року. У період спільного проживання з 2003 по жовтень 2006 року сторони будували будинок по [ADDRESS]. За висновком спеціаліста вартість будинку, збудованого відповідачкою самостійно становить 69 346 грн., вартість будівельних робіт, що виконувались сторонами спільно становить 41 840 грн. Таким чином, вклад у будівництво [PERSON]. складає 90 266 грн., або 4/5 частини будинку, [PERSON]. -20 920 грн., або 1/5 частини будинку. Посилаючись на ст. 74 СК України зазначає, що розподіл спільного майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності здійснюється, як між подружжям. Оскільки будинок недобудований, просить стягнути на його користь грошову компенсацію в рахунок його частки. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Суду показав, що починаючи з 2003 року почав проводити будівельні роботи в будинку. З вересня- жовтня 2003 року заговляв ліс, виготовляв рами для вікон. Підтверджуючих документів цьому не має. У 2004 році робив підбивку стелі другого поверху, штукатурку всіх стін кімнат будинку. З відповідачкою обговорювали, які роботи проводити. Зазначив, що будівельні роботи виконувались за його рахунок. Штукатурні роботи виконували [PERSON], [PERSON], стяжку на першому поверсі виконував [PERSON]. У 2005 році купляв плитку, наймав людей, усе оплачував позивач. Також проводив світло, розводку, у 2006 році робив туалет, двері, стяжку підлоги, прибивав коньки на горищі, з братом робили паркан, фундамент, спуск до гаража. Освітлення проводили наймані працівники. У грудні 2006 року позивач дізнався про розлучення, з цього моменту перестав виконувати будівельні роботи. Зазначив, що всі роботи організовував та виконував він, відповідачка готувала обіди. Зазначив, що у 2003 - 2006 роках працював вахтовим методом, в міжвахтовий період проживав з відповідачкою. Іншого спільного майна не має. Зазначив, що не погоджується з висновком експертизи в частині обсягу та вартості виконаних спільно будівельних робіт. Основні роботи по будівництву виконувались у 2005 - 2006 роках. Відповідачка позов не визнала у повному обсязі та суду показала, що укидку позивач почав робити в 2005 році. У 2003 році будівництво взагалі не велось, оскільки позивач зловживав спиртним. Вона дізналась, що позивач має намір заволодіти її майном, почав вивозити заготовлений матеріал, тому вона не дозволяла йому виконувати ніяких робіт, два рази міняла замки, викликала міліцію. Стверджувала, що будівельні матеріали купувала сама, відповідач грошей не давав. Будівельні матеріали були затовлені ще з першим чоловіком, доска та шалівка лежали в сараї, в гаражі. Визнала в судовому засіданні, що позивач зробив лише три вікна з матеріалу, який уже був у неї в наявності. Зазначила, що позивач, якщо якісь роботи і виконував, то самовільно, з нею не узгоджував, вона навпаки забороняла виконувати йому будь-які будівельні роботи. Стверджувала, що після розірвання шлюбу за рішенням суду, сімейних відносин вони не підтримували. Відповідач проживав у її квартирі, бо йому належала &frac14; її частина. Зазначила, що на момент їх одруження були повністю зведені два поверхи, зроблені центральні перегородки, пеноблок, лежала доска, була послана підлога, всі будівельні матеріали були заготовлені першим чоловіком. Заперечувала, що будинок будували за спільні кошти, а також заперечувала перебування з позивачем у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу. Представник відповідачки [PERSON] позов не визнав та зазначив, що будівельні роботи виконувались у два етапи, перший етап з першим чоловіком, другий - після 2005 року. Роботи [PERSON] були виконані неякісно, відповідачка не дозволяла йому виконувати роботи. Підтверджуючих документів на купівлю будівельних матеріалів позивач не надав. Представник відповідачки [PERSON] позов не визнав, зазначив суду, що шлюб між сторонами розірвано 08.07.2003 року, добудова будинку велась у 2005- 2006 роках, предмет спору, спільне сумісне майно, відсутній. Після розірвання шлюбу сторони не перебували у фактичних шлюбних відносинах, загальне господарство не велось. Зазначений будинок не є спільною власністю подружжя. Заробітна плата позивача, отримувана у той період, не є доказом внесення його вкладу в будівництво та не є підставою для стягнення компенсації. Показами, допитаних у судовому засіданні свідків [PERSON]., [PERSON], [PERSON],[PERSON]., [PERSON], [PERSON]., [PERSON], [PERSON]., [PERSON]., [PERSON] встановлено, що вони з позивачем приймали участь у будівництві спірного будинку. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідачки, її представників, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 27 січня 2001 року. Рішенням Чернігівського районного суду від 08 липня 2003 року шлюб між сторонами розірвано. Рішенням виконавчого комітету Чернігівської районної ради № 265 від 15.11.1989 року надано дозвіл [PERSON] на будівництво житлового будинку в [ADDRESS], на виділеній земельній ділянці, площею 700 кв.м. на підставі рішення загальних зборів членів колгоспу № 124 від 10.10.1989 року. 05 листопада 2007 року [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 0, 2429 га у межах згідно з планом на території [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. За висновком спеціаліста С-7812 від 14.08.2007 року вартість незакінченого будівництвом будинку в цінах станом на 01.07.2007 року становить 69 346 грн. з урахуванням ПДВ. Вартість будівельних робіт, що виконувались [PERSON]. спільно з [PERSON]. в період з 2003 року до жовтня 2006 року в цінах, станом на 01.07.2007 року становить 41 840 грн. з урахуванням ПДВ. Вклад [PERSON]. у вартості недобудованого житлового будинку складає 20 920 грн. Не погодившись з цим висновком позивачка ініціювала питання про призначення по справі судової будівельно- технічної експертизи, за висновком якої дійсна реальна вартість недобудованого домоволодіння по[ADDRESS] на момент проведення експертизи становить 141 982 грн. Відсоток будівельної готовності недобудованого будинку складає 78,48%. Поділ житлового будинку можливий, але через відсутність технічного паспорта МБТІ не можливо визначити варіанти його поділу.Обсяг будівельних робіт, які виконано після січня 2006 року встановити неможливо. Зі слів відповідача з 1997 по 2001 рік роботи по будівництву не виконувались. У період з 2005 року до 2007 року обсяг та вартість будівельних робіт становить: виконано штукатурні роботи в житловому будинку 1-го та 2-го поверху на суму 3 135 грн., встановлено 3 вікна вартість 2810 грн., зроблена стяжка підлоги 1-го поверху на суму 1513 грн., послана дощана підлога на 2-му поверсі на суму 6 539 грн., виконано облицювання стін на кухні на суму 1946 грн., закладена електропроводка на суму 1405 грн., на 2-му поверсі підшита стеля гіпсокартон, на суму 1351 грн. Всього за цей період виконано робіт на суму 18 699 грн. Довідка про заробітну плату [PERSON]. в Корпорації „Укртрансбуд” з 14.06.2004 року по 29.03.2005 року та з 17.05.2005 року по 05.12.2006 року бетонщиком 3 розряду, згідно якої заробітна плата за цей час складає 31 566, 99 грн. ( а.с.19), не є належним доказом вкладення коштів у будівництво спірного будинку. Встановлено, що шлюб між сторонами розірвано 08 липня 2003 року за рішенням Чернігівського районного суду. На час розірвання шлюбу діяв Кодекс про шлюб та сім”ю України. Відповідно до ст. 44 цього кодексу шлюб вважається розірваним з моменту розірвання його в органах РАЦСу. Свідоцтво про розірвання шлюбу відповідачкою отримане 16 грудня 2006 року. Будівельні роботи в спірному будинку виконувались в 2005-2006 роках. Постановою Пленуму Верховного суду України „ Про практику застосування судами норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів” встановлено, що відповідно до п.2 розділу 7 „ Прикінцевих та перехідних положень Сімейного кодексу України норми законодавства, які регулювали шлюбно- сімейні правовідносини, втратили чинність із 01 січня 2004 року. Згідно ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Сімейний кодекс вступив у силу 01.01.2004 року. Таким чином з цього часу шлюб між сторонами вважається розірваним за рішенням суду. Згідно статті 60 СК України майно, набуте подружжя за час шлюбу, є спільною сумісною власністю, а оскільки сторони на момент проведення будівельних робіт уже не були подружжям, то зазначена норма до цих правовідносин не може бути застосована. Відповідно до статті 74 СК України, якщо жінка або чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На таке майно поширюються положення глави 8 цього кодексу. Відповідачка у судовому засіданні заперечувала, що з моменту розірвання шлюбу за рішенням суду, вони підтримували шлюбні відносини, стверджувала, що позивач проживав у її квартирі лише тому, що мав частку в квартирі &frac14;, спільне господарство ними не велось, тобто факт перебування сторін у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу за рішенням суду не доведено. Позивачем у цій частині позовні вимоги не заявлені. Відповідно до ст. 11 СК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За таких обставин, позивачем не доведено, що будівництво спірного будинку велось в період перебування сторін у фактичних шлюбних відносинах, а тому на ці правовідносини не можуть поширюватись положення ст. 74 СК України. З інших підстав позовні вимоги не заявлялись. Тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити за недоведеністю. Судові витрати та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи, сплачені позивачем при звернення до суд, покладаються на нього у зв'язку з незадоволенням позовних вимог, відповідно до ст. 88 ЦПК України. Витрати за проведення судової будівельно- технічної експертизи відповідно до положень ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з позивача на користь відповідачки, у зв'язку з відмовою в задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved