Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-23 00:00:00

[PERSON]. звернувся до суду з позовом до [PERSON]., [PERSON]. і [PERSON]., який згідно ч.2 ст.31 ЦПК України було уточнено в письмовій формі, а.с.3,41,49,89, та в усній формі у судовому засіданні 24.10.08р.: про відшкодування в солідарному порядку матеріальної шкоди в сумі 52.000гр. і моральної шкоди в сумі 5.000гр. Позов мотивований тим, що він є власником земельної ділянки, на якій займається фермерським господарством, а саме вирощує зернові культури. Відповідачі мають в особистому господарстві коней, крупний рогатий скот і овець, які пасуться на полях безконтрольно з їх боку. У зв'язку з цим, в період з 2001р. по липень 2004р., скотина відповідачів, періодично, заходила на його поле, де було посіяно зернові культури, і потравило їх. У зв'язку з цим в липні 2004р. від зібрав врожай значно менше ніж було заплановано, а саме, втрата врожаю зерна вівса склала 2.400кг., на загальну суму 1.440гр., виходячи з ціни вівса 0.60гр. за 1кг. на ринку, втрата врожаю зерна ячменю склала 1.000кг., на загальну суму 800гр., виходячи з ціни ячменю 0.80гр. за 1кг. на ринку, а всього на 2.240гр. у зв'язку з цим, в цей період, він неодноразово звертався в адміністративну комісію сільради і до ДІМ Сакського МРВ із письмовими заявами про притягнення відповідачів до відповідальності, у чому йому було відмовлено та пропоновано звернутися до суду. На звернення до адміністративної комісії і в міліцію він витратив 100 годин свого робочого часу, загальна вартість якого склала 1.200гр., а також 180гр. на поїздки на автомобілі в Сакський МРВ. Через зазначені протиправні дії відповідачів, він припинив займатися підприємницькою діяльністю, у зв'язку з чим, є безробітним протягом останніх трьох років, у зв'язку з чим, втратив зарплату виходячи з 500гр. на місяць. Для відновлення його трудової діяльності йому потрібно 19.600гр. Крім того, за весь цей час потрібно заплатити податки в місцевий бюджет, загальна сума яких склала 14.400гр. Загальна сума зазначених витрат складає 52.000гр. Зазначеними протиправними діями йому було заподіяно і моральну шкоду. У судовому засіданні позивач підтримав зазначені позовні вимоги, які просив задовольнити. Відповідач [PERSON]. проти позову заперечував з тих підстав, що на період 2004р. в його особистому господарстві була тільки одна кобила, яка не паслася на полі позивача. Представник відповідача проти позову заперечував з тих підстав, що позивач не доказав факт заподіяння йому матеріальної і моральної шкоди, а також факт потрави його посівів худобою відповідача [PERSON]. Відповідачка [PERSON]., залучена до участі у справі як співвідповідач, а.с.65, в судове засідання не з'явилася з поважних причин, про що повідомив у судовому засіданні відповідач [PERSON]. Відповідачка [PERSON]., залучена судом до участі у справі як правонаступник [PERSON]., який був її чоловіком і помер [INFO]., а.с.60, яка про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, що підтверджено поштовим повідомленням про отримання судової повістки, в судове засідання не з'явилася, причину неявки суду не повідомила. Заслухавши пояснення сторін, представника відповідача, допитавши свідків, вивчивши і дослідивши матеріали справи і надані документи, суд дійшов висновку про необхідність задовольнити позов частково з наступних підстав. 1. Вирішуючи позов в частині права позивача на відшкодування матеріальної шкоди, суд дійшов наступного. З пояснень сторін і матеріалів справи, а.с.35-37, судом встановлено, що позивач є власником земельної ділянки на території Молочненської сільради АРК., на якій займається фермерським господарством, а саме, вирощує зернові культури. В акті від 17.07.04р. зазначено, що через потраву посівів худобою позивач зібрав врожай значно менше ніж було заплановано, а саме, втрата врожаю зерна вівса склала 2.400кг., втрата врожаю зерна ячменю склала 1.000кг., а.с.6. На підставі зазначеного вище суд дійшов висновку, що позивач має право на відшкодування заподіяної йому матеріальної шкоди тому, що у відповідності до ст.1166 ЦК України - шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі. На підтвердження своїх доводів про розмір завданих збитків позивач надав суду: -акт від 17.07.04р., підписаний депутатом Молочненської сільради АРК. і свідками, в якому зазначено, що через потраву посівів худобою позивач зібрав врожай значно менше ніж було заплановано, а саме, втрата врожаю зерна вівса склала 2.400кг., на загальну суму 1.440гр., виходячи з ціни вівса 0.60гр. за 1кг. на ринку, втрата врожаю зерна ячменю склала 1.000кг., на загальну суму 800гр., виходячи з ціни ячменю 0.80гр. за 1кг. на ринку, а всього на 2.240гр., а.с.6; -довідку Сакського РайПО, в якій зазначено, що на період 21.07.04р. на Сакському центральному ринку вартість вівса складала 0.80гр., а вартість ячменю - 1.20гр., а.с.7. Але суд не може прийняти до уваги зазначений акт, як безспірний доказ заподіяної позивачеві шкоди, з наступних підстав: -Відповідно до п.2 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою КМ України від 19.04.93р. №284, - розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських рад. Судом встановлено, що позивач не звертався до зазначеної комісії з приводу визначення розміру заподіяної йому шкоди, а також у судовому засіданні 08.10.08р. відмовився від призначення у справі судової-товарознавчої експертизи; -Згідно п.4 зазначеного Порядку - розміри збитків визначаються в повному обсязі відповідно до реальної вартості майна на момент заподіяння збитків, проведених витрат на поліпшення якості земель (з урахуванням ринкової або відновної вартості). Але позивач не довів суду той факт, що міг зібрати врожай зернових культур саме у тому розмірі, який зазначено в акті від 17.07.04р., чим не виконав вимоги ст.10 ЦПК України, згідно яким кожна сторона по справі повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. А судом таких обставин не встановлено при розгляді справи. Також позивач визначив суму заподіяної йому шкоди без урахування вартості тих витрат, які б він затратив на збір врожаю, на оплату праці робітників, залучених до цієї роботи, на зберігання цього врожаю, без урахування витрат вражою від погодних умов тощо. Крім того, з пояснень позивача і свідка [PERSON]. судом встановлено, що, потрава посівів на полі позивача сталася як через випас худоби відповідачів, так і через випас худоби других мешканців с. Абрикосовка. -На підставі зазначеного суд дійшов висновку про неможливість прийняти до уваги надані позивачем докази на підтвердження розміру заподіяних йому збитків. * Також, суд визнає необґрунтованими і не підтвердженими належними доказами позовні вимоги позивача про відшкодування витрат 100 годин свого робочого часу і 180гр., витрачених на поїзди в міліцію, про відшкодування втраченої зарплати через припинення підприємницької діяльності у зв'язку з потравою посівів, про виплату 19.600гр., потрібних йому для відновлення трудової діяльності, та про виплату 14.400гр., які він повинен сплатити до місцевого бюджету як податки від заняття підприємницькою діяльністю. 2. Вирішуючи питання про осіб, відповідальних за матеріальну шкоду, заподіяну позивачу, суд дійшов наступного. З пояснень позивача і матеріалу про відмову у порушенні кримінальної справи №1562/2004р., який оглядався у судовому засіданні, судом встановлено, що позивач звертався в Сакський МРВ при ГУ МВС України із заявами від 24.06.04р. і від 02.07.04р. про притягнення до відповідальності [PERSON]. і [PERSON]., які з 24.06.04р. по 08.07.04р. випасали на його земельній ділянці свій скот, у зв'язку з чим, потравили посіви. За цими заявами ДІМ Сакського МРВ проводив перевірку, в ході якої встановив, що домашня худоба, яка належить мешканцям с. Абрикосівки [PERSON]. і [PERSON]., систематично роблять потраву посівів на полях [PERSON]., чим йому було заподіяно матеріальну шкоду, про що зазначено у постанові про відмову у порушенні кримінальної справи від 17.07.04р. У судовому засіданні відповідач [PERSON]. пояснив, що не оскаржував цю постанову. З пояснень сторін і довідок, а.с.55,56, судом встановлено, що на період 2004р. [PERSON]. мав у підсобному господарстві корів, телиць, коней та овець, а [PERSON] мав у підсобному господарстві корів, телиць, кози та овець. Також, з пояснень позивача і довідки, а.с.5, судом встановлено, що [PERSON]. звертався в адміністративну комісію Молочненської сільради АРК. із скаргою на потраву посівів на його земельній ділянці худобою, яка належить мешканцям с. Абрикосівки [PERSON]. і [PERSON]., які не були притягнуті до відповідальності через неявку в комісію, але продовжували випасати свій скот на полі [PERSON]. Свідки [PERSON]., [PERSON]. і [PERSON]. підтвердили, що були свідками багатьох випадків, як літом 2004р. на полі, де [PERSON]. посіяв овес і ячмінь, паслися коні, телята і вівці, які належали [PERSON]. і [PERSON]. Цими діями було заподіяно шкоду врожаю зернових культур [PERSON]. Свідок [PERSON]. підтвердив, що в період 2006р.-2007р. [PERSON]. випасав своїх овець на його земельній ділянці, чим здійснив потраву посівів. В первинних поясненнях, які [PERSON]. дав ДІМ Сакського МРВ, що знаходяться в матеріалі про відмову у порушенні кримінальної справи №1562/2004р., зазначено, що він не зміг належним образом слідкувати за своєю худобою, через що, вони паслися на полі, де [PERSON]. посіяв овес і ячмінь. В первинних поясненнях, які [PERSON]. дав ДІМ Сакського МРВ, що знаходяться в матеріалі про відмову у порушенні кримінальної справи №1562/2004р., зазначено, що він не зміг належним образом слідкувати за своїми конями, через що, вони паслися на полі, де [PERSON]. посіяв овес і ячмінь. У судовому засіданні відповідач [PERSON]. не довів суду той факт, що його худоба не паслася на полі позивача, чим не виконав вимоги ст.10 ЦПК України, згідно яким кожна сторона по справі повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. А судом таких обставин не встановлено при розгляді справи. * Крім того, з пояснень відповідача і матеріалів справи, а.с.54,65, судом встановлено, що в період з 2001р. по 2005р. [PERSON] та його дружина [PERSON]. мали підсобне господарство: корів, телиць, кози та овець. Так згідно ч.6 ст.7 СК України - жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах. Частиною 1 ст.15 цього Кодексу передбачено, що сімейні обов'язки є такими, що тісно пов'язані з собою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу. Відповідно до ч.1 ст.60 цього Кодексу - майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Згідно ч.1 ст.61 цього Кодексу - об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно. Відповідно ч.1 ст.65 цього Кодексу - дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. На підставі зазначеного суд визнає, що відповідачі [PERSON]. і його дружина [PERSON]. в рівних частках несуть відповідальність за дії своєї худоби, яка їх спільною сумісною власністю. * З документів спадкової справи судом встановлено, що [INFO]. [PERSON]. помер, а.с.75. Після його смерті до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернулася його дружина [PERSON]., а.с.72-86. Але до теперішнього часу відповідачка [PERSON].Є. не зверталася до нотаріальної контори з приводу отримання свідоцтва про прийняття спадщини. Факт не отримання до теперішнього часу відповідачкою [PERSON]. свідоцтва про прийняття спадщини після смерті спадкодавця [PERSON]., на думку суду, не має правового значення для вирішення спору у теперішній справі, з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленому статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч.1 ст.1270 цього Кодексу - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст.1272 цього Кодексу передбачено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Так з документів спадкової справи, а.с.72-86, судом встановлено, що [PERSON]. своєчасно звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті свого чоловіка [PERSON]., і не відмовлялася від її прийняття. Крім того, на період відкриття спадщини [PERSON]. постійно проживала разом зі своїм чоловіком [PERSON]. На підставі зазначеного суд визнає [PERSON]. такою, що прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON]. У зв'язку з цим, а також враховуючи той факт, що [PERSON]. помер в той час, коли в провадженні Сакського міськрайсуду знаходилася цивільна справа за позовом [PERSON]. до [PERSON]. про відшкодування шкоди, суд дійшов висновку, що [PERSON] . навмисно не отримує у нотаріальній конторі свідоцтво про прийняття спадщини після смерті свого чоловіка [PERSON]. з метою зберегти спадкове майно від можливої конфіскації у відшкодування шкоди. Відповідно до ч.2 ст.1281 ЦК України - кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців. Так з пояснень позивача і матеріалів справи, а.с.34,49,46-48, судом встановлено, що під час розгляду теперішньої цивільної справи в суді, а саме в листопаді 2007р., позивачеві стало відомо про відкриття спадщини після смерті відповідача [PERSON]., відносно якої заявила свої права його дружина [PERSON]. У зв'язку з цим, 01.02.08р. позивач і пред'явив позовні вимоги до кредитора [PERSON]. відносно відшкодування заподіяної йому шкоди, зазначив її відповідачкою у своїй позовні заяві. Також, згідно ч.1 ст.1282 цього Кодексу - спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Так з документів спадкової справи вбачається, що спадкове майно [PERSON]. складається з 1/5 частки кв.[ADDRESS] і грошових вкладів, а.с.72-86. Крім того, з пояснень сторін і довідки, а.с.55, судом встановлено, що на період 2004р. [PERSON]. мав підсобне господарство: корів, телиць, коней та овець. На той період [PERSON]. перебував у шлюбі з [PERSON]., а.с.77. Приймаючи до уваги зазначене суд визнає, що відповідачка [PERSON]., як дружина [PERSON]. і як спадкодавець його майна, несе відповідальність за дії своєї худоби, яка була спільною сумісною власністю її з чоловіком [PERSON]. На підставі зазначеного вище суд дійшов висновку, що саме відповідачі [PERSON]., [PERSON]. і [PERSON]. повинні відповідати перед позивачем за шкоду, заподіяну йому потравою посівів їхньою худобою в період 2004р. тому, що у відповідності до ст.1166 ЦК України - шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. * Судом встановлено, що протягом 2004р. на полі позивача, періодично, паслася худоба, яка належить відповідачем [PERSON], і періодично паслася худоба, яка належить відповідачам [PERSON]. У судовому засіданні позивач пояснив, що [PERSON] і [PERSON] є родичами і тому вирощування крупного рогатого скота, коней і овець є їхнім спільним бізнесом. Факт родинних відносин з [PERSON] не заперечував і відповідач [PERSON]. Враховуючи зазначене, а також фізичну неможливість відокремити потраву посівів, здійснену худобою, яка належить відповідачем [PERSON], і худобою, яка належить відповідачам [PERSON], та визначити ступень їхньої особистої провини, суд визнає, що [PERSON]. повинна нести відповідальність перед позивачем за заподіяну йому шкоду в солідарному порядку з [PERSON]. і [PERSON]., які між собою відповідають у рівних частках, тому, що: -відповідно ч.1 ст.1190 ЦК України - особи, спільними діями яких було заподіяно шкоди. Несуть солідарну відповідальність перед потерпілим; -згідно вимог ст.ст.7,15,60,61,65 СК України - подружжя мають рівні права і обов'язки. Вирішуючи позов в частині відшкодування позивачеві моральної шкоди, суд дійшов наступного. З матеріалів справи про відмову у порушенні кримінальної справи №1562/2004р., довідки адміністративної комісії Молочненської сільради, судом встановлено, що протягом 2004р. худоба відповідачів неодноразово паслася на полі позивача і травила посіви. Свідки [PERSON]. і [PERSON]. підтвердили, що були свідками більш 10 випадків, коли худоба відповідачів паслася на полі позивача і травила посіви. Судом встановлено, що потравою посівів було заподіяно матеріальну шкоду позивачеві, яку відповідачі відмовилися відшкодувати у добровільному порядку. Але звернення позивача за допомогою в міліцію і до адміністративної комісії не дали результатів тому, що постановою ДІМ Сакського МРВ було відмовлено у порушенні кримінальної справи відносно відповідачів по факту навмисного пошкодження чужого майна з підстав малозначності суми заподіяної матеріальної шкоди, а.с.4, а адміністративна комісія не притягнула відповідачів до адміністративної відповідальності через їх неявку до адміністративної комісії, а.с.5. На підставі зазначеного вище суд дійшов висновку, що позивач випробовував моральних страждання у зв'язку з вищезазначеними неправомірними діями відповідачів, і тому відповідачі зобов'язані відшкодувати позивачеві моральну шкоду тому, що: -у відповідності до ч.1 ст.1167 ЦК України - моральна шкода, заподіяна фізичній особі неправомірними діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, що заподіяла його, за наявності його вини; -згідно ст.23 ГК України - особа має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної в результаті порушення його прав. Моральна шкода полягає: в душевних стражданнях, які фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою відносно його самої і у зв'язку із знищенням або пошкодженням його майна. Приймаючи до уваги зазначені вище обставини заподіяння позивачу матеріальної шкоди, суд визнає обґрунтованою суму грошової компенсації в 5.000гр., яку позивач зазначив у позові, яка, на думку суду, відповідна сумі матеріальних збитків, заподіяних позивачу, ступені його моральних страждань і ступені вини відповідачів, які знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, оскільки згідно ч.3 ст.23 ГК України - розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від глибини фізичних і душевних страждань, ступені вини особи, що заподіяла моральну шкоду, якщо вини є підставою для відшкодування збитку, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. * Враховуючи зазначене, а також згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивачів понесені по справі судові витрати згідно квитанцій, а.с.1. Також, відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів, в дольовому порядку, судовий збір по справі у розмірі 8гр.50коп. за розгляд позову в частині відшкодування моральної шкоди, що передбачено пп. «д» п.1 ст.3 Декрету КМ України «Про державне мито» від 21.01.93р. №7-93. * На підставі ст.ст. 1166,1167,1190 ЦК України, ст.ст. 7,15,60,61,65 СК України, і

Outcome: partial