overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-05 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого [INFO] у них народилася дочка - [PERSON]. Дочка знаходиться на утриманні та виховується позивачкою одноособово. Батько дитини, відповідач по справі ухиляється від утримання дитини, добровільно матеріальної допомоги не надає. Позивачка просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав і не заперечував проти стягнення з нього аліментів на користь позивачки на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 130 ЦПК України ухвалення рішення в попередньому судовому засіданні у разі визнання позову проводиться в порядку встановленому ст.174 ЦПК України. За ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO] народження є сторони по справі. Дитина проживає разом з позивачкою та знаходяться на її повному утриманні, батько дитини, відповідач по справі, добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд врахував, що позивачка утримує дитину одноособово, відповідач є працездатним, проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини не заперечує. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-05 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого [INFO] у них народився син - [PERSON]. Син знаходиться на утриманні та виховується позивачкою одноособово. Батько дитини, відповідач по справі ухиляється від утримання дитини, добровільно матеріальної допомоги не надає. Позивачка просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав і не заперечував проти стягнення з нього аліментів на користь позивачки на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 130 ЦПК України ухвалення рішення в попередньому судовому засіданні у разі визнання позову проводиться в порядку встановленому ст.174 ЦПК України. За ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO] народження є сторони по справі. Дитина проживає разом з позивачкою та знаходяться на її повному утриманні, батько дитини, відповідач по справі, добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд врахував, що позивачка утримує дитину одноособово, відповідач є працездатним, проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини не заперечує. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-05 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого [INFO] у них народилася дочка - [PERSON]. Дочка знаходиться на утриманні та виховується позивачкою одноособово. Батько дитини, відповідач по справі ухиляється від утримання дитини, добровільно матеріальної допомоги не надає. Позивачка просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав і не заперечував проти стягнення з нього аліментів на користь позивачки на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 130 ЦПК України ухвалення рішення в попередньому судовому засіданні у разі визнання позову проводиться в порядку встановленому ст.174 ЦПК України. За ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO] народження є сторони по справі. Дитина проживає разом з позивачкою та знаходяться на її повному утриманні, батько дитини, відповідач по справі, добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд врахував, що позивачка утримує дитину одноособово, відповідач є працездатним, проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини не заперечує. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від вказаного шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. На даний час сім'я розпалася, причиною є те, що чоловік не брав участі у ведені домашнього господарства, не надавав матеріальної допомоги сім»ї, проявляв неповагу до позивача, вчиняв сварки, зловживав спиртними напоями, на тривалий час зникав не пояснюючи причини своєї відсутності. Сумісне життя і збереження шлюбу стали неможливими, шлюбні відносини фактично припинилися з січня 2008 року. Позивач в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, просив шлюб розірвати, про що подав суду письмову заяву. Відповідно до ст. 130 ЦПК України ухвалення рішення в попередньому судовому засіданні у разі визнання позову проводиться в порядку встановленому ст.174 ЦПК України. За ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Згідно з вимогами ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так, з матеріалів справи вбачається, що сторони зареєстрували шлюб 10 серпня 2002 року в відділі реєстрації актів громадянського стану Білоцерківського міського управління юстиції Київської області. Від вказаного шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. На даний час сім'я розпалася, причиною є те, що чоловік не брав участі у ведені домашнього господарства, не надавав матеріальної допомоги сім»ї, проявляв неповагу до позивачки, вчиняв сварки, зловживав спиртними напоями, на тривалий час зникав не пояснюючи причини своєї відсутності. Шлюбні відносини фактично припинилися з січня 2008 року, сім'я розпалась остаточно і подальше перебування сторін у шлюбі суперечить їх інтересам та інтересам дитини. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Суд вважає можливим стягнути з відповідача державне мито 8,50 грн. та 17 грн. на користь держави при оформленні розлучення в органах РАГС. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-05 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого[INFO] у них народився син - [PERSON]. Син знаходиться на утриманні та виховується позивачкою одноособово. Батько дитини, відповідач по справі ухиляється від утримання дитини, добровільно матеріальної допомоги не надає. Позивачка просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав і не заперечував проти стягнення з нього аліментів на користь позивачки на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 130 ЦПК України ухвалення рішення в попередньому судовому засіданні у разі визнання позову проводиться в порядку встановленому ст.174 ЦПК України. За ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що батьками [PERSON],[INFO] народження є сторони по справі. Дитина проживає разом з позивачкою та знаходяться на її повному утриманні, батько дитини, відповідач по справі, добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд врахував, що позивачка утримує дитину одноособово, відповідач є працездатним, проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини не заперечує. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від вказаного шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. На даний час сім'я розпалася, причиною є те, що спільне життя з відповідачем не склалося, з різних причин виникали сварки. Проживають окремо більше року, спільного господарства не ведуть та припинили сімейно-шлюбні стосунки. Позивач в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, просив шлюб розірвати, про що подав суду письмову заяву. Відповідно до ст. 130 ЦПК України ухвалення рішення в попередньому судовому засіданні у разі визнання позову проводиться в порядку встановленому ст.174 ЦПК України. За ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Згідно з вимогами ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так, з матеріалів справи вбачається, що сторони зареєстрували шлюб 28 квітня 2001 року в виконкомі Володимирівської сільраді Таращанського району Київської області. Від вказаного шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. На даний час сім'я розпалася, причиною є те, що спільне життя не склалося, з різних причин виникали сварки. Проживають окремо більше року, спільного господарства не ведуть та припинили сімейно-шлюбні стосунки. Сім'я розпалась остаточно і подальше перебування сторін у шлюбі суперечить їх інтересам та інтересам дитини. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Суд вважає можливим стягнути з відповідача державне мито 8,50 грн. та 17 грн. на користь держави при оформленні розлучення в органах РАГС. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-05 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернувся прокурор Бородянського району Київської області в інтересах неповнолітніх [PERSON], [INFO]та [PERSON],[INFO] до [PERSON], мотивуючи її тим, що батьки неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] рішенням Бородянського районного суду від 18.07.2007 року позбавлені батьківських прав, а їх неповнолітні діти були направлені у Васильківську спеціальну загальноосвітню школу-інтернат, які перебувають на повному утриманні держави, яким батьки не надають матеріальної допомоги. А тому, прокурор просить суд стягнути з відповідачів на користь неповнолітніх дітей -[PERSON], [INFO]та [PERSON],[INFO] аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму. Щомісячно до їх повноліття. Прокурор заявлений позов підтримав і викладене підтвердив. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з”явилися, хоча судоми належним чином повідомлялися про час та місце слухання справи. Представник третьої особи -служби у справах неповнолітніх Бородянської райдержадміністрації Рибка М.Н.заявлений позов визнала Третя особа -Васильківстка спеціальна загальноосвітня школа-інтернат до суд свого представника не направила. Матеріалами справи встановлено, що 18.07.2007 року рішенням Бородянського районного суду Київської області [PERSON] та [PERSON]позбавлені батьківських прав відносно їх неповнолітніїх дітей-[PERSON], [INFO]та [PERSON],[INFO]. Як вбачається з довідки Васильківської спеціальній загальноосвітній школі-інтернату за № 105 та № 106 від 19.11.2007 року неповнолітні[PERSON] та [PERSON]. навчаються у другому класі Васильківській спеціальній загальноосвітній школі-інтернаті м. Васильківа Київської області , вул.. Рози Люксембург,1. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов”язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов”язку щодо утримання дитини. Оглянувши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовну заяву задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від вказаного шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На даний час сім'я розпалася, причиною є те, що люди різних характерів та поглядів на сімейне життя, між ними постійно виникають конфлікти, втратили взаєморозуміння, внаслідок чого склалися такі стосунки, що в подальшому збереження сім»ї стало неможливим. Позивач в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, просив шлюб розірвати, про що подав суду письмову заяву. Відповідно до ст. 130 ЦПК України ухвалення рішення в попередньому судовому засіданні у разі визнання позову проводиться в порядку встановленому ст.174 ЦПК України. За ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Згідно з вимогами ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так, з матеріалів справи вбачається, що сторони зареєстрували шлюб 07 серпня 1993 року в Михайлівській сільській Раді Білоцерківського району Київської області, від вказаного шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На даний час сім'я розпалася, причиною є те, що люди різних характерів та поглядів на сімейне життя, між ними постійно виникають конфлікти, втратили взаєморозуміння, внаслідок чого склалися такі стосунки, що в подальшому збереження сім»ї стало неможливим. Сім'я розпалась остаточно і подальше перебування сторін у шлюбі суперечить їх інтересам та інтересам дитини. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Від сплати державного мита сторони звільнені у відповідності до ДКМУ «Про державне мито». На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-05 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають малолітніх дітей сина [PERSON] [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. Діти знаходяться на утриманні та виховується позивачкою одноособово. Батько дитини, відповідач по справі ухиляється від утримання дітей, добровільно матеріальної допомоги не надає. Позивачка просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку з дня подачі позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав і не заперечував проти стягнення з нього аліментів на користь позивачки на утримання дітей в розмірі 1/3 частки всіх видів його доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Відповідно до ст. 130 ЦПК України ухвалення рішення в попередньому судовому засіданні у разі визнання позову проводиться в порядку встановленому ст.174 ЦПК України. За ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] є сторони по справі. Діти проживають разом з позивачкою та знаходяться на її повному утриманні, батько дитини, відповідач по справі, добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд врахував, що позивачка утримує дітей одноособово, відповідач є працездатним, проти стягнення з нього аліментів на утримання дітей не заперечує. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-05 00:00:00

У липні 2008 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним право власності на сарай під літ. «Б», сарай під літ. «В», сарай під літ. «Ж», які розташовані на земельній ділянці [ADDRESS]. В обґрунтування позову, позивач вказав на те, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.09.1988 року, та договору дарування від 05.04.2000 року, йому належить житловий будинок з будівлями та спорудами, які розташовані на земельній ділянці [ADDRESS]. На цій земельній ділянці його батько самовільно побудував сарай під літ. «Б» розміром 3,98х3,83 м. вартістю 1159 грн., сарай під літ. «В» розміром 9,60х3,93 м. вартістю 3854 грн., сарай під літ. «Ж» розміром 2,0х1,5 м. вартістю 174 грн. Згідно висновку управління містобудування та архітектури м. Павлограда Дніпропетровської області №55 від 21.05.2008 року, самочинне будівництво може бути узаконено і рекомендовано заінтересованою особою з питання визнання права власності на самочинне будівництво звернутися до суду. У зв'язку з цим позивач вимушений звернутися до суду. У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі, просив позов задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві. Представник відповідача Виконавчого комітету Павлоградської міської ради Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про день і час слухання справи, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ч.1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Як встановлено в судовому засіданні власником житлового будинку разом з будівлями та спорудами, які розташовані на земельній ділянці [ADDRESS] є [PERSON]. На цій земельній ділянці його батько самовільно побудував сарай під літ. «Б» розміром 3,98х3,83 м. вартістю 1159 грн., сарай під літ. «В» розміром 9,60х3,93 м. вартістю 3854 грн., сарай під літ. «Ж» розміром 2,0х1,5 м. вартістю 174 грн. Згідно висновку управління містобудування та архітектури м. Павлограда Дніпропетровської області №55 від 21.05.2008 року, самочинне будівництво може бути узаконено. Тому, суд вважає за можливе визнати за позивачем [PERSON] право власності на сарай під літ. «Б» розміром 3,98х3,83 м. вартістю 1159 грн., сарай під літ. «В» розміром 9,60х3,93 м. вартістю 3854 грн., сарай під літ. «Ж» розміром 2,0х1,5 м. вартістю 174 грн., які розташовані на земельній ділянці [ADDRESS]. На підставі викладеного і

Outcome: approved