Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-02 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду, в якому просить стягнути з відповідача заробітну плату за виконання ним іншої роботи, не обумовленої трудовим договором, за період часу з 01.09.2007 року по 01.04.2008 року в загальній сумі 12600 грн, посилаючись на те, що з серпня 2007 року був прийнятий на посаду молодшого оператора лінії по виробництву солода, але при цьому керівництво вимагало від нього виконання іншої роботи, як то відібрання проб зерна та відправлення його в лабораторію, що відповідно до Довідника кваліфікаційних характеристик професій робітників є роботою пробовідбірника, погрузкою та вигрузкою залізничних вагонів, що кваліфікується як робота вантажника, після вигрузки машини прибирати відходи та виносити його, що кваліфікується як робота прибиральника. Вважає, що за виконання кожної з робіт повинно оплачуватися додатково в розмірі 525 грн. на місяць, а саме за роботу вантажника - 4200 грн, за роботу прибиральника - 4200 грн, за роботу пробовідбірника - 4200 грн. Одночасно просить суд заборонити відповідачу в подальшому вимагати від нього виконання цих робіт. В судовому засіданні позивач наполягав на заявлених позовних вимогах, в тому числі і на вимозі заборонити відповідачу вимагати від нього виконання роботи пробовідбірника, вантажника, прибиральника, не дивлячись на спроби суду уточнити ці позовні вимоги. Представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги позивачем. Представник відповідача проти позову заперечував. Не оспорював, що робота, перелікована позивачем в позовній заяві та в своїх поясненнях, ним виконувалася, але зазначає, що виконання цих робіт входить в коло обов'язків молодшого оператора лінії в виробництві харчової продукції, які визначені в посадовій інструкції, з якою позивач ознайомлений. Заробітна плата молодшого оператора встановлена підприємством виходячи з кола посадових обов'язків. Суд, вислухавши сторони, представника позивача, перевіривши матеріали справи та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного: Відповідно до ст..21 КзпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним органом чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до ст..31 КзпП України власник або уповноважений ним орган не має права вимагати від працівника виконання роботи, не обумовленої трудовим договором. Судом встановлено, що 29.08.2007 року позивач був прийнятий на роботу в ТОВ «Східно-Українська компанія «Малтюроп» на посаду молодшого оператора лінії в виробництві харчової продукції /підработка/. Позивач при прийомі на роботу у відповідності зі ст..29 КзпП України був ознайомлений з посадовою інструкцією молодшого оператора лінії у виробництві харчової продукції /підработка/./а.с.34-35/,йому визначено робоче місце - елеватор, він пройшов інструктаж з охорони праці, пожежної безпеки, був ознайомлений з умовами праці на підприємстві, наявності на робочому місці небезпечних та шкідливих умов, наслідки їх впливу, право на гарантії та компенсації в таких умовах /а.с.36/. Ці факти підтверджуються не тільки письмовими доказами, які приведені вище, але й підтверджуються поясненнями позивача, які він дав в судовому засіданні при дослідженні цих письмових доказів з його підписами про ознайомлення, які спростовують викладені ним же в позовній заяві протилежні обставини. Як встановлено в судовому засіданні і не оспорюється сторонами по справі, то позивач виконував роботу, яка була визначена в посадовій інструкції. Таким чином, доводи позивача про те, що він виконував іншу, не обумовлену трудовим договором, роботу, не відповідає дійсності. Разом з тим, суть спору полягає в тому, що позивач вважає ряд виконуваних ним робіт, які визначені посадовою інструкцією молодшого оператора лінії з виробництва харчової продукції /підработка/ не притаманними цій посаді, а притаманними посаді пробовідбірника, вантажника та прибиральника, виконання робіт за якими він не повинен виконувати, а оскільки він її виконував, то вони повинні оплачуватися додатково. Ці доводи позивача не ґрунтуються на законі, оскільки відповідно до загальних положень Випуску №1 Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 29.12.2004 року №336 конкретний перелік посадових обов'язків визначається посадовими інструкціями, які розробляють та затверджують на основі Довідника роботодавці, враховуючи конкретні завдання, обов'язки, права, функції, відповідальність працівників цих груп та особливості штатного розпису підприємства. Якщо виникає необхідність, то коло завдань чи обов'язків окремих працівників може бути розширене з дорученням їм робіт, передбачених для різних груп, посад, рівних за складністю, виконання яких не потребує іншої спеціалізації, кваліфікації. Так як Довідник не містить кваліфікаційних характеристик такої посади, як оператор лінії у виробництві харчової продукції для солодового виробництва або елеватора, та з урахуванням технологічного процесу цього виробництва були розроблені та затверджені функціональні обов'язки молодшого оператора лінії у виробництві харчової продукції /підработка/, які включають в себе тільки окремі обов'язки таких посад, як пробовідбірник, вантажник та прибиральник, в якості допоміжних і виконання цих обов'язків не потребує іншої спеціальності чи кваліфікації. Ця посада внесена до штатного розпису відповідача, що сторонами не оспорюється. Основна заробітна плата молодшого оператора визначена відповідачем виходячи з його посадових обов'язків, включаючи виконання всіх, передбачених посадовою інструкцією робіт. Стосовно позовних вимог позивача про заборону ТОВ “Східно-українська компанія “Малтюроп” вимагати від нього виконання другої роботи, як то погрузка та вигрузка залізничних вагонів, прибирання виробничих приміщень, відбора проб продукції , саме на яких наполягав позивач, не дивлячись на спроби суду уточнити суть цих позовних вимог, то вони не можуть бути задоволені також і з тих підстав, що це не буде способом захисту прав позивача у відповідності до ст..16 ЦК України, так як способом захисту цивільних прав є припинення конкретної дії, що порушує право. Так як суд відмовляє позові позивачу, що звільнений від сплати держмита та судово-інформаційного збору, то вони приймаються на рахунок держави.

Outcome: dismissed