Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-13 00:00:00

Позивачка в своїй позовній заяві просить суд розділити майно, яке є їх з відповідачем загальною власністю в рівних долях, виділивши кожному з них по &frac12; частині домобудівлі яка складається з будинку та надвірних приміщень. Крім того просить відступити від рівності часток та виділити їй 2/3 частини домобудівлі. Позовні вимоги позивачки грунтуються тим, що двоє неповнолітніх дітей мешкають разом з нею в одній кімнаті, тоді як відповідача у своїй кімнаті мешкає сам. Позивачка у судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги та суду пояснила, що за час сумісного проживання вони з відповідачем по справі придбали домобудівлю. Гроші на придбання домобудівлі у розмірі 6 тисяч гривень давав її батько, але ніяких документів які б підтвердили це у неї не має. Вважає, що їй необхідна більша площа для проживання ніж відповідачеві, так як діти мешкають з нею в одній кімнаті. Проводити будівельно- архітектурну експертизу для встановлення можливості розподілу домобудівлі з виділом її долі у натурі не згодна. Відповідач з позовними вимогами позивачки не погодився та суду надав такі пояснення. Домобудівлю вони з позивачкою придбали за час сумісного проживання у шлюбі за сумісні кошти, а тому й вважає, що їх долі з позивачкою однакові. Тобто він не заперечує проти визнання за кожним з них права власності на 1\2 частину домобудівлі. Категорично заперечує, що на придбання домобудівлі батько позивачки давав гроші. Категорично заперечує проти проведення будівельно - архітектурної експертизи. Третя особа, РКП «Мар*їнське БТІ» не заперечує проти позовних вимог та справу просить розглянути у відсутність їхнього представника. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, свідка, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних причин. Так, згідно ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин самостійного заробітку. Судом же встановлено, що домобудівля була придбана сторонами за час шлюбу, а тому і є їх спільною сумісною власністю. Суд не може прийняти до уваги посилання позивачки на ч. 3 ст. 70 СК України, та задовольнити її позовні вимоги у частині виділу їй 2/3 часток, так як сторони мешкають в одному будинку і діти знаходяться як з позивачкою, так і з відповідачем. Інших же доказів необхідності надання їй більшої частини з спільної сумісної власності, нею у судовому засіданні надано не було. Не може суд прийняти до уваги і пояснення свідка [PERSON], в тій частині, що він давав 6 тисяч гривень дочці на придбання спірного будинку, так як ці ствердження у судовому засіданні не знайшли свого підтвердження документально. Крім того свідок [PERSON], вказав, що він дав дочці гроші для придбання будинку в той час, коли вона була в шлюбі з відповідачем, тобто він покращував умови життя дітей і не зобов*язував сторони в подальшому повернути йому ці гроші. Згідно до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. У судовому ж засіданні встановлено, що позивачка просить суд розділити домобудівлю з надвірними побудовами і при цьому вказує, що ця домобудівля є їх спільною сумісною власністю, не просячи при цьому виділу її частки у натурі. Згідно ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Сторони ж до іншої домовленості відносно часток не дійшли. На підставі ст. 60,70 СК України, ст. ст. 368, 372 ЦК України,

Outcome: partial