Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-29 00:00:00

Позивач звернувся до Ялтинськогоміського суду АРК із зазначеною позовною заявою в порядку процесуальних вимог цивільного судочинства і просить суд : - Зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди у здійсненні права користування [PERSON] земельною ділянкою площею 0.1207 га, яка розташована в районі житлового будинку [ADDRESS], шляхом знесення самочинно збудованого гаражу; - Зобов'язати [PERSON]. привести земельну ділянку у придатний для використання стан. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що [PERSON]. є користувачем зазначеної земельної ділянки на підставі договору оренди, на земельній ділянці розташований самочинно споруджений гараж, користування яким здійснює відповідач. Це порушує право [PERSON]. на користування земельною ділянкою, яку було надано для будівництва і обслуговування жилого будинку. Представник відповідача заперечував проти позовних вимог, посилаючись на те, що його довіритель є власником квартири багатоквартирного будинку, поруч з яким розташований самочинно споруджений гараж, отже, на його думку, це визначає законність користування гаражем. У судовому засіданні представник відповідача заявив клопотання про зупинення розгляду цієї справи до вирішення цивільної справи 2-4822/2008 р. про визнання договору оренди, на підставі якого позивач набув право користування земельною ділянкою, недійсним. Суд відмовив у задоволенні такого клопотання, оскільки справу можливо вирішити на підставі наданих сторонами доказів (п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України). Особи, які беруть участь у справі, не заявили у суді, що факти, які мають значення для справи, їм відомі особисто, тому не вирішувалось питання про їх допит в якості свідків згідно зі ст. 184 ЦПК України. Вислухавши пояснення представників сторін, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з таких підстав. [PERSON]. є користувачем земельної ділянки площею 0.1207 га, наданої на підставі договору оренди від 16 вересня 2003 року для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] Позивачу 27 липня 2006 року наданий дозвіл на виконання будівельних робіт з будівництва жилого будинку на зазначеній земельній ділянці, який був продовжений 17 червня 2008 року. Представники сторін з підстав ч. 2 ст. 61 ЦПК України визнали, що відповідач [PERSON]. утримує і використовує самочинно споруджений гараж, розташований на земельній ділянці, яка була відведена у користування [PERSON]. Суду не було надано доказів, які б підтверджували прийняття споруди гаражу в експлуатацію, реєстрацію права власності та видачу свідоцтва про право власності на нерухомість. Відповідно до ст. 152 ч. 2 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків. Розташування на земельній ділянці, яку надано у користування позивача, самочинної споруди та її використання, порушує право [PERSON] на користування землею, підлягає захисту у спосіб, визначений ним, шляхом знесення споруди. При цьому суд у відповідності до ст. 217 ЦПК України визначає строк і спосіб виконання рішення суду. Доводи представника відповідача про те, що право його довірителя на користування гаражем виникло як за власником квартири багатоквартирного будинку, є хибними, адже гараж є окремим самочинно спорудженим об'єктом, право власності і користування на який не виникає (ст. 376 ЦК України). Щодо позовної вимоги про приведення земельної ділянки у придатний у використання стан, то така не може бути задоволена, зважаючи на те, що земельна ділянка була відведена у користування позивача у такому самому стані, знесення споруди само по собі достатньо повно відновлює право [PERSON]. Питання про розподіл судових витрат вирішується відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: partial