Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-30 00:00:00

В липні 2008 року позивач звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до відповідача Територіальної громади Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради, третя особа Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора про визначення часток у спільній сумісній власності. В судовому засіданні позовні вимоги були уточнені в обґрунтування своїх позовних вимог позивач в позовній заяві і в судовому засіданні посилався на те, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 16 січня 1998 року [PERSON], [PERSON],[PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] в м. Дніпропетровську. Право власності зареєстровано в МБТІ. [PERSON] помер [INFO], [PERSON] померла [INFO]. Шоста дніпроптеровська державна нотаріальна контора відмовилася видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки в свідоцтві про право власності на житло, яке видане 16.01.1998 року управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської Ради право власності на квартиру визначено, як спільна сумісна власність. Просив припинити спільну сумісну власність в квартирі[ADDRESS] в м. Дніпропетровську та визначити частки в спільному майні квартирі [ADDRESS]: за [PERSON] - 1/3 частини квартири, за померлим [PERSON] - 1/3 частини квартири, за померлою [PERSON]- 1/3 частини квартири. Відповідач в судове засідання не з'явився. Відповідно до листа від 27.08.2008 року позовні вимоги визнали та просили слухати справу без представника відповідача та ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Третя особа в судове засідання не з'явилася. Відповідно до листа від 20.08.2008 року № 1050 позовні вимоги визнали та просили слухати справу без представника третьої особи та ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Суд, заслухавши позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що уточнений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 16 січня 1998 року, виданого управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської Ради, квартира [ADDRESS] в м. Дніпропетровську, загальною площею 31,5 кв. м. належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] ( а.с.13). Згідно до ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного із них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно до ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ст.372 ЦК України майно, що є спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. [PERSON] помер [INFO], [PERSON] померла [INFO] і здійснити виділ частки не можливо. Як показав в судовому засіданні позивач після смерті батька та матері він звернувся в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, однак Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора відмовила в видачі свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування за законом, оскільки в свідоцтві про право власності на житло право власності на квартиру [ADDRESS] в м. Дніпропетровську визначено, як спільна сумісна власність. Відповідно до п.224 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті одного із учасників спільної сумісної власності лише після виділення ( визначення) частки померлого у спільному майні. Відповідно до ч.1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. При таких обставинах суд вважає за можливим припинити спільну сумісну власність [PERSON], [PERSON], [PERSON] на квартиру [ADDRESS] в м. Дніпропетровську, та встановити спільну часткову власність і визначити частки за [PERSON] - 1/3 частини квартири, за померлим [PERSON] - 1/3 частини квартири, за померлою [PERSON] - 1/3 частини квартири. Згідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін.

Outcome: approved