Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-22 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до закритого акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про відшкодування заподіяної матеріальної та моральної шкоди. В обгрунтування позову посилається на те, що у 2004 році вона підписала договір з Ізяславьким відділенням Хмельницької філії ЗАТ «ПриватБанк» на отримання зарплатної картки. Інших заяв відповідачу вона не подавала, а також договорів не підписувала. З вини відповідача сторонній особі було вручено договори та кредитні картки на картки на ім.»я позивачки. [PERSON] зазначила, що неправомірними діями відповідача їй заподіяно матеріальну та моральну шкоду, які позивачка просила стягнути із відповідача у розмірі 5000 грн. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримала та збільшила позовні вимоги. Вважає, що відповідач має відшкодувати заподіяну їй матеріальну шкоду у зв»язку з хворобою та її ускладненнями, витратами на юридичну допомогу, ксерокопії документів. Розмір морального відшкодування позивачка збільшила до 50 000 грн. Відповідач свого представника до суду не направив, заперечень щодо позову не надіслав, про дні та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Заслухавши пояснення [PERSON], дослідивши матеріали цивільної справи, а також кримінальної справи по обвинуваченню [PERSON] № 1-9-2007 р., суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно матеріалів кримінальної справи № 1-9-2007 [PERSON] було визнано винною у вчиненні злочину за ст. 190 ч. 1 Кримінального кодексу України та звільнено від кримінальної відповідальності за зміною обстановки. Підставою для притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності стало те, що вона 19 жовтня 2005 року назвалась для працівника ПриватБанку Грубіян М.Г. прізвищем своєї співробітниці [PERSON], підписалась її прізвищем у заяві та кредитному договорі. [PERSON] отримала від Грубіян М.Г. кредитні картки «Приват-аванс» та «Товари у розстрочку», які попередньо були виготовлені на ім»я [PERSON] Пізніше з даних карток [PERSON] отримувала гроші в банкоматі і купувала продукти у магазині. В подальшому із зарплатної кредитної картки [PERSON] гроші автоматично списувалися на погашення заборгованості по кредитних картках «Приват-аванс» та «Товари у розстрочку», і тому [PERSON] не змогла отримувати заробітну плату. Відповідно до ст. 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов»язків. Згідно п.2 ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з протиправною поведінкою поведінкою щодо неї самої , членів її сім»ї чи близьких родичів. Однією з умов, що сприяли вчиненню [PERSON] злочину стало те, що працівник ПриватБанку Грубіян М.Г. неналежно виконуючи свої службові обов»язки, не пересвідчилась, хто підписав заяви та кредитний договір під іменем [PERSON], видала кредитні картки, виготовлені на ім»я [PERSON], іншій особі і тим самим допустила службову недбалість. Однак у порушенні кримінальної справи за ознаками злочину, передбаченого ст. 367 Кримінального кодексу України (службова недбалість) відносно Грубіян М.Г. було відмовлено, оскільки істотна шкода за зазначеною статтею вважається такою, якщо вона в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, а в даному випадку заподіяна шкода була меншою. Статтею 23 Цивільного кодексу України визначено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Суд враховує, що у даному випадку [PERSON] була позбавлена можливості розпорядитися своєю заробітною платою, переносила душевні страждання у зв»язку з висловленою недовірою до неї та членів її сім»ї працівниками Приватбанку, розслідуваною правоохоронними органами кримінальною справою, розглядом справи у суді. Також істотними обставинами суд вважає поведінку відповідача, який, затягуючи розгляд справи, неодноразово не з»являвся у судові засідання, у зв»язку з чим вони відклалися, і через це позивачка додатково несла моральні переживання. Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, розмір відшкодування моральної шкоди позивачу суд визначає у 4000 гривень. Щодо стягнення з відповідача матеріальної шкоди, на думку суду позивачем не надано належних доказів, що можуть бути підставою для такого відшкодування, тому в цій частині позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial