Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-16 00:00:00

17 січня 2007 р. [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом до суду, посилаючись на те що відповідач на підставі ордеру на житлове приміщення, який був наданий на сім'ю з 4-х чоловік у 1988 р., був зареєстрований та мешкав у квартирі [ADDRESS] у м. Дніпропетровську. В 2000 р. відповідач з дружиною та дитиною виїхав з вказаної квартири та став постійно мешкати за адресою [ADDRESS]. Та до теперішнього часу не користується спірним приміщенням, комунальні послуги не сплачує. В 2005 р. вже вирішувалось питання про визнання відповідача втратившим право користування житловим приміщенням, про що було винесено рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20.04.05 р. (позовні вимоги задоволенні) та рішення колегії судій Судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28.07.2005 р. про вселення Тараненко Андрія Васильовича до спірної квартири. Рішення суду було виконане в повному обсязі фактично, але відповідач до сьогоднішнього часу так і не вселився, яке-небудь майно його за даною адресою відсутнє, комунальні послуги не сплачує. Позивачка просить визнати [PERSON]. який втратившим право користування житловим приміщенням та відмінити реєстрацію за адресою даної квартири. Відповідач позов не визнав. Представник третьої особи КВЖРЕП Індустріального району м. Дніпропетровська та Відділу громадянства, еміграції та реєстрації фізичних осіб Індустріального району м. Дніпропетровська в судове засідання не з'явились, надали повідомлення про розгляд справи без їх участі. Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, показання свідків, думку адвоката. Вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що на підставі ордеру на жиле приміщення серія [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Індустріального районної Ради у м. Дніпропетровську [PERSON] на склад сім'ї з 4-ех чоловік: [PERSON], її чоловіка - [PERSON]; доньку [PERSON] та сина - [PERSON] (відповідач) була надана трикімнатна квартира[ADDRESS] у м. Дніпропетровську. В 2000 році [PERSON] з сім'єю (жінкою та донькою) виїхав з спірної жилої площі на інше місце проживання:[ADDRESS] в м. Дніпропетровську та мешкає там до теперішнього часу, про що свідчать пояснення самого [PERSON]. У вересні 2004 р. позивачка [PERSON] вже зверталася до суду з позовом про визнання [PERSON]. таким що втратив право на користування житловою площею у спірній квартири. На що відповідачем було подано зустрічний позов про вселення та зміну договору жилого найма. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20.04.2005 р. позовні вимоги [PERSON] були задоволені, а у задоволенні позовних вимог [PERSON]. було відмовлено. Рішенням колегії суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28.07.2005 р. апеляційна скарга [PERSON] була задоволена , рішення першої інстанції було скасоване, [PERSON]. був вселений в спірне приміщення. 9.09.05 р. було відкрито виконавче провадження, в подальшому провадження було призупинено по заяві [PERSON]., та 20.03.06 р. виконано в повному обсязі та закрито. Але с того самого часу відповідач так і не почав користуватися житловим приміщенням в спірному приміщення, про що свідчать акти КЖЄП - 50, пояснення свідків. Відповідач пояснив факт не проживання наявністю перешкод в доступі до приміщення (зміна замків). Але при цьому вимоги про усунення перешкод в користуванні їм не заявлено та ні яких дій за для отримання ключем та вселення здійснено не було. Таким чином, згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.85 р. зі змінами та доповненнями наявність рішення суду про право громадянина користуватися жилим приміщенням не є перешкодою до розгляду і задоволення позову про визнання його таким, що втратив це право з мотивів, що після набрання рішення законної сили або після його виконання він був відсутнім. Враховуючи те, що на підставі розпорядження Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради від 6 вересня 2005 р. № 3\351-05 було передано у приватну власність позивачеві, [PERSON], в даній ситуації слід застосовувати правила глави 6 ЖК України. Право члена сім'ї власника на користування відповідно ст..156 ЖК України обумовлене наявністю сімейних відносин. Виходячи з цього особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням, якщо вона вийшла зі складу сім'ї останнього і перейшла проживати в інше місце. Згідно ч. 2 ст.167 ЖК України член сім'ї, який вибув в інше житлове приміщення визнається таким, що втратив право користування цим приміщенням з дня його вибуття. Свідки [PERSON] та [PERSON]. в судовому засіданні дали пояснення про те. що позивач [PERSON]. у 2000 р. разом з дружиною та дитиною перейшов жити на нове місце проживання, забравши все своє майно. З урахуванням наведеного, суд вважає що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON]. потрібно задовольнити.

Outcome: approved