Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки мотивуючи свої позовні вимоги тим, що рішенням виконкому від 21.11.1998 року № 113 [PERSON] було добавлено до користування земельну ділянку площею 0.02 га. Згідно земельно-кадастрової книги всього в користування [PERSON] . знаходиться земельна ділянка розміром 0.11 га. Проте у 2001 році відповідач самовільно зайняв земельну ділянку площею 291 кв.м. загородивши її кам»яною огорожею без відповідного дозволу на те Великолепетиської селищної ради. У відповідності з ч. 1 ст. 212 Земельного кодексу України самовільно зайняті ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат понесених за час користування ними. Позивач просить суд зобов»язати відповідача повернути самовільно зайняту земельну ділянку площею 291 кв.м., розташовану на території Великолепетиської селищної ради та привести земельну ділянку у придатний для користування стан включаючи знесення кам»яної огорожі за рахунок відповідача. Відповідач 08.09.2008 року подав заперечення на позов у якому зазначив, що земельна ділянка, яку просить повернути селищна рада розташована на схилі Каховського водосховища і прилягає впритул до його землі. Дощові опади розмивали його землю, утворювалися канави і щоб врятувати свою землю від ерозійних руйнувань він був вимушений у 1988 році зробити кам»яний бар»єр і зберіг свою землю. Земельна ділянка, яку він на даний час займає була тоді пустирем, там росли карантинні рослини, амброзія які розповсюджувалися на його земельну ділянку. На даний час прилеглий до його землі пустир позивачем не використовується. Він звертався до селищної ради про без господарське ставлення до землі, просив вжити заходи для збереження землі, але на його прохання селищна рада не реагувала і він був вимушений сам вжити природоохоронні заходи – збудувати бар»єр для збереження землі. Позивач у позові не зазначає для яких саме потреб він прагне вилучити у нього землю. У судовому засіданні представник позивача – [PERSON] позов підтримала та просить суд його задовольнити. Також додатково пояснила, що відповідач самовільно зайняв вказану земельну ділянку. Документи, які підтверджують право відповідача на володіння та користування вказаною земельною ділянкою відсутні. Відповідач дійсно звертався до селищної ради з питанням про приватизацію даної земельної ділянки але йому було відмовлено на тій підставі, що дана земельна ділянка відносить до земель водного фонду, які не підлягають приватизації. Відповідач позов не визнав та підтримав своє заперечення на позов, крім того додатково пояснив, що раніше там був пустир та дорога на пляж, але він її не загороджував, проїзд до пляжу є. Дана земельна ділянка знаходиться у належному стані, він використовує її під вулики з бджолами. Представник відповідача [PERSON] . позов не визнав та пояснив, що відповідач даною земельною ділянкою користується більше 20 років. Селищній раді це було відомо і не виникало ніяких запитань до відповідача, тобто їх це влаштовувало. Крім того, враховуючи те, що відповідач користується вказаною земельною ділянкою з 1988 року вважає, що строк позовної давності який встановлений для даного питання у три роки вже сплив. З заявою про поновлення строку позовної давності позивач до суду не звертався, а тому відсутні підстави для задоволення позову. Просить суд у задоволення позову відмовити. Заінтересована особа – [PERSON] . позов Великолепетиської селищної ради до [PERSON] підтримала та просить суд його задовольнити. Також вона додатково пояснила, що вона є сусідкою [PERSON] ЇЇ земельна ділянка знаходиться через дорогу, тобто навпроти земельної ділянки яку самовільно зайняв [PERSON] Огорожа, яку самовільно збудував відповідач перешкоджає вільному доступу до її земельної ділянки, а саме вона не має можливості заїхати на власну земельну ділянку автомобілем, через кам»яну огорожу. Просить суд позов задовольнити. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він тривалий час знає відповідача. Також він пояснив, що на земельній ділянці на даний час знаходяться вулики з бджолами, а раніше там був пустир на якому росли бур»яни. Огорожа стоїть близько 15-20 років. Територія відповідача знаходиться у належному стані, а за забором антисанітарний стан. Свідок [PERSON] . суду пояснив, що раніше на вказаній земельній ділянці були городи до самого берега. [PERSON] поставив огорожу 20 років тому. Територія знаходиться у належному стані, за огорожею ростуть бур»яни. Прохід на пляж є. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Планом земельної ділянки гр. [PERSON] (а.с.) підтверджується, що відповідач є власником земельної ділянки площею 0.1044 га. Довідкою Великолепетиської селищної ради від 18.03.2008 року (а.с.) підтверджується, що за [PERSON] який мешкає в смт. Велика Лепетиха по вул. [ADDRESS] згідно земельно-кадастрової книги значиться земельна ділянка загальною площею 0.11 га., яка надана для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Листом Виконавчого комітету Великолепетиської селищної ради від 01.09.2006 року за № 527 (а.с.) підтверджується, що Великолепетиська селищна рада розглянувши заяву [PERSON] повідомила відповідачу про те, що він має право приватизувати земельну ділянку загальною площею 0.11 га., яка була надана йому у користування згідно ст. 67 ЗК України від 18.12.1992 року № 561-ХІІ. Суміжна земельна ділянка якою він самовільно без дозволу селищної ради користується і бажає приватизувати відноситься до земель водного фонду і згідно ст. 61 ЗК України від 25.10.2001 року № 2768-ІІІ не підлягає приватизації. Відповідачем у судовому засідання не доведено, що він має право володіти, користуватися та розпоряджатися суміжною земельною ділянкою площею 291 кв.м., хоча відповідно до ст. 60 ЦПК України саме на нього покладається обов»язок по доведенню тих обставин. Відповідачу у судовому засіданні було запропоновано додатково надати докази на підтвердження своїх заперечень проти позову, але відповідач додаткових доказів суду не надав. Посилання представника відповідача не те, що позивачем було порушено строки позовної давності є безпідставними, оскільки відповідач самовільно зайняв вказану земельну ділянку у 2001 році і продовжує її займати до цього часу, а тому дане діяння по самовільному зайняттю земельної ділянки є триваючим і до нього не застосовуються строки позовної давності. Пояснення свідків суд до уваги не бере, оскільки в даних пояснення йде мова про те, як відповідач використовує самовільно зайняту земельну ділянку, і не має жодних посилань на те, на якій підставі [PERSON] використовує дану земельну ділянку. Відповідно до ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Статтею 12 ЗК України передбачені повноваження сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин до яких у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; додержанням земельного та екологічного законодавства; вирішення земельних спорів; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону та інше, а тому суд вважає, що Великолепетиська селищна ради правомірно звернулася з позовом до [PERSON] про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки. Таким чином, суд враховуючи вищевикладене та на підставі наявних матеріалів справи вважає, що позивачем доведено факт самовільного зайняття земельної ділянки площею 291 кв.м., оскільки у відповідача відсутні правовстановлюючі документи на право володіння, користування та розпоряджання суміжною земельною ділянкою, а також заважає вільному доступу до земельної ділянки [PERSON] ., а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені ним судові витрати у розмірі 7,50 гривень, оскільки вони підтверджені: квитанцією від 18.08.2008 року № 163 на суму 7,50 грн. (а.с.) На підставі ст.ст. 12, 81, 212 Земельного Кодексу України,

Outcome: approved