Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-05 00:00:00

[PERSON]. звернулася в суд із позовом до Пнівської сільської ради, [PERSON] про визнання частково незаконним рішення Пнівської сільської ради від 20.01.2005 року, визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ІФ №113413 та визнання права користування земельною ділянкою. В судовому засіданні позивачка по справі [PERSON] позов підтримала з мотивів викладених в позовній заяві, яку просить задоволити та визнати частково незаконним рішення Пнівської сільської ради від 20.01.2005 року, визнання недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ІФ №113413, виданий [PERSON] та визнати за нею право користування земельною ділянкою площею 0,0906 га землі. Відповідачі по справі: представник Пнівської сільської ради та представник відповідача [PERSON] - [PERSON]. в судове засідання не прибули, однак про місце та час слухання справи були повідомлені заказною кореспонденцією, але суд про причини неявки не повідомили. А тому суд зі згоди позивачки ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України /постановляє заочне рішення/. Суд, вислухавши пояснення сторони по справі, дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.60 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обгрунтування і заперечення своїх позованих вимог та зясувавши фактичні обставини справи,приходить до висновку про часткове задоволення позову виходячи з наступних підстав: Відповідно до ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі:приватизації земельних ділянок,що були раніше надані їм у користування,прийняття спадщини і др. У відповідності з ст .116 ЗК України громадяни України набувають право власності та право користування земельною ділянкою за рішеннням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування,у межах їх повноважень,а безоплатна передача земельної ділянки у власність громадян проводиться у разі приватизації земельної ділянки,які перебувають у користуванні громадян. На підставі ст.125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документу, що 2 посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою та його державної реєстраціїї. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення меж у натурі(на місцевості),одержання документу,що посвідчує право на неї до державної реєстрації забороняється. Згідно ст.118 ЗК України безоплатна приватизація земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян, проводиться за рішенням органів виконавчої влади та місцевого самоврядування, яке приймається за заявою громадян у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. У відповідності з ст.158 ЗК України земельні спори вирішуються судами. На підставі ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування визнаються незаконними в судовому порядку. На підтвердження права на земельну ділянку сторони у земельному спорі повинні надавати суду документи,які згідно з законодавством можуть засвідчувати таке право. В судовому засіданні встановлено, що за позивачкою по справі згідно погосподарських книг обліковано 0,57 га землі,яка знаходиться в її користуванні.У звязку з чим позивачка по справі виготовила технічну документацію на земельні ділянки,які знаходяться в її користуванні.Одна,під час погодження меж між суміжними землекористувачами виявилося,що земельна ділянка площею 0,0906,яка знаходиться в її користуванні, без її відома та її згоди передана у приватну власніть відповідачу по справі [PERSON] Факт самовільного захоплення та приватизації відповідачем по справі [PERSON] земельної ділянки площею 0,0906 га, яка знаходиться в користуванні позивачки по справі[PERSON] встановлений комісією Пнівської сільської ради і про що складено відповідний акт від 19.02.2008 року /а.с. 7/. В судовому засіданні встановлено, що рішенням 16 сесії Пнівської сільської ради від 20.01.2005 року " Про передачу земельних ділянок" відповідачу по справі [PERSON] було передано у власність чотири земельних ділянки, в т.ч. і земельну ділянку площею 0,4117 га, до якої увійшла земельна ділянка площею 0. 0906 га, що знаходиться в користуванні позивачки по справі. Це стало можливим через те, що відповідач по справі [PERSON] в технічному звіті не вказав позивачку як межівника і, таким чином без її відома та згоди, приватизував свою земельну ділянку разом із земельною ділянкою, яка знаходиться в користуванні останньої. На підставі даного рішення Пнівською сільською радою відповідачу по справі [PERSON] було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0, 4117 га в урощичі " За Пицигою" в с. Пнів, Надвірнянського району Івано-Франківської області для ведення особистого селянського господарства. У зв'язку з цим Державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий відповідачу по справі [PERSON] 16.05.2006 року був зареєстрований Пнівською сільською радою в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010630700051. А тому на думку суду прийняте сесією Пнівської сільської ради рішення від 20.01.2005 року " Про передачу земельних ділянок" в частині передачі у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0, 4117 га в урочищі " За Пицигою" в с. Пнів Надвірнянського району Івано-Франківської області є незаконним, а Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ІФ № 113413 виданий [PERSON] - недійсним, оскільки порушує права позивачки по справі. 3 Що стосується позовних вимог[PERSON] в частині визнання права користування за нею земельною ділянкою площею 0,0906 га по вул. Битківчик в с. Пнів Надвірнянського району Івано-Франківської області, якою вона користується постійно не підлягає до задоволення, оскільки вони безпідставні. Крім того, вирішення даної позовної вимоги не входить в компетенцію суду, а згідно чинного земельного законодавства вирішення даного питання відноситься до компетенції органів місцевого самоврядування. А тому, суд, оцінюючи в сукупності здобуті докази по справі приходить до висновку про часткове задоволення позову. На підставі ст.ст.78,116,118,119,121,125,126,152 ЗК України,

Outcome: approved