Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], та просить визнати за нею право власності на гараж, що розташований [ADDRESS], та автомобіль марки «Славута», які зареєстровані на [PERSON], який помер [INFO], з яким, як зазначає позивач, вона проживала однією сім»єю без реєстрації шлюбу з 2002 року по день смерті останнього та придбали вище вказане майно за спільні кошти. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги та внесла до них уточнення, а саме: пояснила, що викладаючи пояснення в позовній заяві вона повністю опиралася на ст. 74 Сімейного Кодексу України, відповідно до якої, якщо чоловік та жінка проживала однією сім»єю, не перебуваючи при цьому в зареєстрованому шлюбі між собою, то майно набуте ними за час спільного проживання належить їм на праві спільної сумісної власності. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач пояснила, що з середини 2002 року до 2007 року вона проживала однією сім»єю без реєстрації шлюбу з [PERSON]. [INFO] він помер. До свої смерті він проживав разом з нею в її квартирі [ADDRESS], але зареєстрований був в своїй квартирі [ADDRESS]. Його донька [PERSON] вимагала від свого батька, що останній переоформив на неї квартиру, що він і зробив. Потім він знявся з реєстраційного обліку з вище вказаної квартири та прописався разом з нею в селі Вересоч в будинку її матері. Крім квартири [PERSON] подарував своїй дочці також автомобіль, переоформив гараж, дачний будинок та земельну ділянку. Тобто фактично чоловік не розділив своє майно на двох із колишньою дружиною, як то передбачено законом, а все подарував своїй єдиній дочці. З 2002 року [PERSON] не перебував у шлюбних відносинах зі свої колишньою дружиною, але шлюб спочатку офіційно не розривав, так як я вона того не вимагала. Під час спільного проживання з 2002 року по 2007 рік вона разом з [PERSON] вели спільне господарство, за цей час 25.06.2004 року придбали за 5000 тисяч гривень гараж, що розташований [ADDRESS], та 26.07.2004 року автомобіль марки «Славута» за 17205,00 гривень. Для придбання даного майна, вона взяла у своєї подруги [PERSON] в борг гроші в сумі 20000 гривень, які до цього часу ще не повернула. На випадок свої смерті чоловік заповітного розпорядження не складав. Вона провела похорони та поминки чоловіка повністю за свої кошти. Позивач вважала, що, оскільки вказане вище майно було придбане за спільні з покійним [PERSON] під час їхнього спільного проживання, то воно по праву належить їй, а тепер з»ясувалося, що спадкоємицею майна покійного є його донька, яка звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, якій він віддав вже все своє майно. Враховуючи, що вказане вище майно було придбане за спільні з [PERSON] кошти, вона просить визнати за нею право власності на автомобіль марки «Славута» на &frac34; гаража. Відповідач в судовому засіданні позов позивача не визнала повністю, та пояснила, що покійний спадкодавець [PERSON] був її батьком і проживав разом з нею та матір»ю однією сім»єю. В період сумісного проживання вони з матір»ю придбали автомобіль та гараж. В травні 2004 року вона і мати давали батьку під розписку 1000 доларів для придбання гаражу, який він зареєстрував на себе. Вона пам»ятає, що батьки збирали гроші на автомобіль, а в подальшому купили автомобіль, який батько зареєстрував на своє ім»я. Також пояснила, що проживати до позивача він пішов в кінці 2005 чи на початку 2006 року, і на час розлучення з її матір»ю вже не проживав. В нього були ключі від квартири, і він міг в будь-який час прийти додому. Вона є єдиною спадкоємицею майна покійного батька, а тому гараж і автомобіль, який батько придбав в 2004 році належать їй. Представник відповідача вважає, що позовні вимоги не можуть бути задоволенні, так як спірний гараж і автомобіль були придбані в 2004 році, коли [PERSON] знаходився в зареєстрованому шлюбі з матір»ю відповідача, але так як на момент смерті [PERSON] шлюб з матір»ю відповідача був розірваний, то єдиним спадкоємцем була відповідач, а тому вище вказане майно належить їй. Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково по наступним підставам. Згідно ст. 74 СК України коли жінка та чоловік проживають однією сім»єю, але не перебувають у шлюбі між собою, то майно набуте ними за час спільного проживання належить їм на праві спільної сумісної власності. На майно, що є об»єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою поширюється положення глави 8 СК України (право спільної сумісної власності подружжя). Відповідно до ст. 57 СК України особистою приватною власністю чоловіка визнається майно, яке набуте ним під час шлюбу, але за кошти, які належали йому особисто, крім того, суд може визнати особистою приватної власністю чоловіка майно, набуте ним за час їхнього окремого проживання в зв»язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. Пояснення позивача про те, що вона проживала однією сім»єю з [PERSON] , і під час цього проживання було набуде майно: автомобіль «Славута» і гараж в судовому засіданні підтвердили свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON],[PERSON] та пояснили, що з 2002 року позивач і покійний [PERSON] проживали сумісно однією сім»єю, мали спільний бюджет, піклувались один про одного, вели спільне господарство, в період сумісного проживання були придбані автомобіль і гараж. Вказані свідки пояснили, що їм не було відомо, що у [PERSON] була інша сім»я до його смерті, так як ані позивач, ані покійний про це не говорили. Свідок [PERSON] підтвердила, що з позивачем і [PERSON] вона була в дуже добрих відносинах, і, що в 2004 році вона за згодою свого чоловіка позичила позивачу гроші в сумі 20000 гривень для придбання автомобіля марки «Славутич», про що 01.05.2004 року була складена розписка. Гроші вона передала особисто позивачу, яка і підписалась під розпискою. В послідуючому позивач по частинам повертала борг, про що на зворотній стороні розписки робилися відмітки з підписами. На сьогодні заборгованість складає 12000 гривень, але вона тоді, як і тепер, відповідно до згоди свого чоловіка, не вимагає негайного повернення всього боргу, знаючи про тяжкий матеріальний стан позивача. Вказана обставина свідчить фактично про те, що позивач за гроші одержані в позику від [PERSON] був придбаний автомобіль. Належність цього автомобіля позивачу також підтверджується тим, що вона продовжує виплачувати борг [PERSON] і вважає, що цей борг вона повинна виплатити повністю, що в судовому засіданні також підтвердила [PERSON] Що стосується придбання гаража, то суд вважає, що по справі зібрано достатньо доказів, які свідчать, що в період, коли позивач з померлим проживали однією сім»єю, і час спільного проживання в 2004 році придбали гараж, який належав їм на праві спільної сумісної власності, а відповідно до ст. 70 КС України, їх частки в цьому майні повинні бути рівними. Доводи відповідача з посиланням на пояснення свідка [PERSON] про те, що спірне майно нажито в період проживання її матері з покійним в зареєстрованому шлюбі і належить її матері і покійному суперечить вище викладеним обставинам встановленим в судовому засіданні при дослідженні доказів: показів свідків і інших матеріалів справи, а також суперечать закону. Не може бути прийнято судом до уваги і та обставина, що позивач і її мати передавали померлому 1000 доларів під розписку на придбання гаража, так як гараж придбаний померлим [INFO], а копія розписки про одержання доларів підписана 18 липня 2004 року, достовірність розписки ніким не підтверджена, невідомо ким складена від імені зацікавлених в результатах судового розгляду осіб. Крім того в судовому засіданні допитана в якості свідка мати відповідача [PERSON] пояснила, що пенсію від померлого не отримувала з 2003 року, а зарплату з 2004 року, чим фактично підтвердила позовні вимоги позивача. Позовні вимоги позивача фактично підтверджуються даними довідок про регулярність і розмір виплат пенсії і зарплати померлого з 2002 року і даними про регістрацію автомобіля і гаража на [PERSON] Ці і вищенаведені обставини свідчать про те, [PERSON] з 2002 року проживали окремо у зв»язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. А тому є всі підстави вважати, що набуте ним в цей час майно є його особистою приватною власністю. Враховуючи те, що позичку на придбання автомобіля в сумі 20000 грн. одержала позивач і вона, як видно з розписки після її одержання частинами повертає борг і має намір повернути всі 12000 грн., які залишились до виплати, так як крім неї цей обов»язок виконати не може ніхто, суд вважає, що автомобіль придбаний за її кошти і повинен їй належати на праві особистої власності, Факт передачі позивачу грошей в розмірі 20000 грн. з метою придбання автомобіля і повернення нею кредитору 8000 грн. підтверджується даними розписки і показами свідка [PERSON] Відповідач і її представник не заперечували правомірність і достовірність вказаної розписки. Не підлягають прийняттю до уваги судом доводи позивача в частині належності їй &frac14; частини гаража як спадщини після смерті [PERSON] Відповідач є спадкоємцем першої черги спадкового майна після смерті її батька, позивач до цієї і другої черги спадкоємців майна померлого не відноситься. Таким чином доведено, що з позивачем в рахунок її долі в придбаному майні, в період сумісного проживання з [PERSON], повинно бути визнано право власності на автомобіль і &frac12; частину гаража. На підставі викладеного,

Outcome: partial