Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, просить стягнути з відповідача матеріальні збитки та відшкодувати моральну шкоду, заподіяну йому відповідачем при дорожньо-транспортній пригоді. Вимоги позивач обґрунтовує тим, що внаслідок ДТП, яка мала місце 01.04.08 р. з вини відповідача, його автомобіль „Subaru Tribeca" державний номер [NUMBER] зазнав механічних ушкоджень, поновлювана вартість яких складає 8485,44 грн., зазначає, що неправомірними діями відповідача йому заподіяна моральна шкода, яка виразилася у моральних стражданнях в зв'язку з пошкодженням його майна та порушенні звичайного образу життя, відшкодування моральної шкоди оцінює у 10000 грн. Просить стягнути також судові витрати у сумі 113,95 грн. та вартість проведення автотоварознавчого дослідження у сумі 656 грн. Представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач позов визнав частково. Проте, вважає необґрунтованою моральну шкоду, просить відмовити у цій частині позову. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов підлягаючим частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01 квітня 2008 р. мала місце ДТП на перехрести вул. О.Кошового та пр.Ген.Острякова в м.Севастополі, учасниками якої були [PERSON]. та [PERSON]. Через вимоги ст.61 п.4 ЦПК України постанова у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені цією особою. Постановою Ленінського районного суду м. Севастополя від 11.04.2008р. [PERSON]. визнаний винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, та притягнутий до адміністративної відповідальності за вказаною статтею, оскільки ДТП сталася у зв'язку з порушенням ним п.п.16.1 Правил дорожнього руху України. Вказана постанова не скасована та набрала чинності. Згідно звіту автотоварознавчого дослідження серії SL № 8216 від 10.04.2008р. сума матеріального збитку, заподіяного позивачу у результаті пошкодження транспортного засобу, складає 27829,28грн. Дослідивши представлені докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача про відшкодування матеріального збитку підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки законодавцем чітко визначено, що згідно ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Як вбачається з пояснень представника позивача, страховою компанією, що страхує цивільну відповідальність гр. [PERSON]., виплачено [PERSON]. матеріальний збиток тільки у розмірі 18834,73 грн., франшизу у розмірі 510 грн. відповідач відшкодував самостійно. Відповідно до ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Таким чином, судом встановлено, що позивачеві заподіяна майнова шкода неправомірними діями відповідача, а тому вона підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача, як особи, винної у заподіянні такої шкоди. Суд враховує отримання позивачем страхової виплати у сумі 18834,73 грн., а також франшизи у розмири 510 грн., відшкодовану відповідачем самостійно, тому з відповідача належить стягнути 8484,55 грн. Доводи позивача про перенесені ним моральні страждання, заподіяні пошкодженням автомобіля, порушенням звичного укладу життя, пов'язаного з відсутністю можливості пересування на автомобілі, також не викликають сумнівів у суду. Разом з тим, суд вважає, що сума спричиненої моральної шкоди значно завищена, у зв'язку з чим підлягає стягненню у розмірі 2000 грн. Через вимоги ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати у сумі 113,95 грн., понесені позивачем при зверненні з позовом до суду, 656 грн. - витрати на експертне дослідження. На користь держави з відповідача підлягає стягненню держмито у сумі 8грн.50 коп. На підставі ст.ст.1166,1167,1172ч.1,1187 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992р. № 6,

Outcome: partial