overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання за нею права на спадщину, а саме на будинок [ADDRESS], посилаючись на те, що є спадкоємицею за законом. Після смерті її чоловіка, [PERSON]., померлого [INFO], залишилось вказане спадкове майно, а вона зазначене майно фактично прийняла шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори та отримала свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку та грошові вклади, але оформити право на житловий будинок не змогла, оскільки на нього були відсутні правовстановлюючі документи. Позивачка позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву, у якій позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] . помер [INFO] (а.с.4), якій був чоловіком [PERSON]. (а.с.5). Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок приватного житлового фонду, виданого 25.02.2008 року Арцизьким бюро технічної інвентаризації, будинок [ADDRESS] належить [PERSON]. Також цей факт підтверджується довідкою Задунаївської сільської ради від 16.04.2008 року № 367, в якій вказано, що за даними погосподарської книги №10 р/рахунок №610, будинок, розташований за адресою: [INFO] належав [PERSON] ., який мешкав у ньому по день своєї смерті, яка настала [INFO]. В судовому засіданні встановлено, що позивачка фактично прийняла спадщину, про що свідчать свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.03.2008 року, видані державним нотаріусом Арцизької державної нотаріальної контори (а.с. 6,7), але не оформила своїх спадкових прав на житловий будинок, з вищезазначених причин. Згідно з ч. 2 ст. 1268 ЦК України не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що факт прийняття спадщини позивачкою у вигляді будинку [ADDRESS] після смерті [PERSON]. встановлений в судовому засіданні, оскільки вона у встановленому законом порядку після смерті спадкодавця звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову, у зв'язку з чим суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] . право власності на спадщину, яка залишилась після смерті її чоловіка [PERSON] . На підставі ч. 2 ст. 1268 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON]. про розірвання шлюбу, мотивуючи свій позов тим, що 27.08.2000 року в Березівській сільській раді Лубенського району Полтавської області вони зареєстрували з Відповідачкою шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], 2001 року народження. Сімейне життя з Відповідачкою не склалося по причині різних характерів та погляді на життя, на ґрунті чого в сім'ї виникали непорозуміння та сварки. Шлюбні відносини вони не підтримують тривалий час. Він втратив до Відповідачки почуття любові та поваги, вважає, що їх шлюб носить лише формальний характер і збереження його є недоцільним, тому прохає суд задовольнити його позов, розірвати між ним та Відповідачкою шлюб. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, прохав їх задовольнити. Відповідачка [PERSON]. не заперечує щодо задоволення позовних вимог [PERSON]. і розірвання між ними шлюбу. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України, при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно із ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони 27.08.2000 сільській раді (а.с.7), мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], 2001 року народження (а.с.8), які припинили сімейні стосунки через різні характери та погляди на життя, шлюбні відносини сторони не підтримують тривалий час. Позивач та відповідачка миритись не бажають, наполягають на розірванні шлюбу. При розірванні шлюбу, суд вважає, що судові витрати необхідно стягнути з позивача [PERSON]., про що не заперечує сам позивач. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-25 00:00:00

Позивачка[PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON]. про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свій позов тим, що 27.08.2000 року у Березовській сільській Раді Лубенського району Полтавської області вони зареєстрували з Відповідачем шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], 2001 року народження. Тривалий час відповідач матеріальної допомоги добровільно не надає, чим ставить її та дитину в тяжке матеріальне становище. Відповідач здоровий, працездатний, інших стягувачів і непрацездатних батьків немає. Позивачка прохає суд стягнути з відповідача [PERSON]. на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян, починаючи стягнення з дня подачі заяви і до повноліття дитини. В судовому засіданні позивачка[PERSON] свої позовні вимоги підтримала, прохала їх задовольнити. Відповідач [PERSON] не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку . Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України, при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно із ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі (а.с.5), від якого мають неповнолітню дитину, доньку [PERSON],[INFO] року народження, (а.с.6), яка проживає разом з Позивачкою і перебуває на її утриманні, що підтверджується відповідною довідкою Березовської сільської Ради (а.с.7). Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, чим ставить позивачку та дитину в тяжке матеріальне становище. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що є підстави для задоволення позову Ляшенко Н.І. та стягненню із [PERSON]. аліментів на утримання дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-25 00:00:00

В травні 2008 року позивачі звернулись до суду з позовом, у якому просять визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням у житловому будинку [ADDRESS] . В судовому засідання позивач [PERSON] позов підтримала й пояснила, що відповідач з квітня 1996 року не мешкає в житловому будинку [ADDRESS] , який покинув самовільно та місце перебування якого їм не відомо. Речей у спірному житловому будинку [ADDRESS] відповідача немає, ніхто йому не перешкоджає у користуванні та мешканні житлом, оплата за комунальні послуги їм не здійснюється. Позивач [PERSON] . в судове засідання не з’явилась, надала заяву в якій вимоги позову підтримала та просила задовольнити і слухати справу за їй відсутністю. Відповідач в судове засідання не з’явився, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином про причини неявки суд не повідомив. Вислухавши пояснення позивача, пояснення свідків [PERSON] та [PERSON] , дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається письмових матеріалів справи, факт не проживання відповідача у вказаному житловому будинку [ADDRESS] підтверджується документами: довідкою КП ДЄЗ “Океан” від 12.05.2008 року у житловому будинку [ADDRESS] прописанні позивачі, мати позивачів, племінники позивачів й відповідач; актами про не проживання від 16.12.1994року, 13.02.1998 року, 06.05.2008 року, з яких вбачається, що відповідач за вказаною адресою не проживає, довідкою Корабельного РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області від 07.05.2008 року доведено, що місце знаходження відповідача не відомо. На підставі викладеного, суд доходить висновку про те, що відповідач більше шести місяців не користується спірним житловим приміщенням без поважних причин, на підставі ст.ст. 71,72,73 ЖК України вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України судовий збір сплачений позивачем в повному обсязі при подачі позову до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-25 00:00:00

Сторони зареєстрували свій шлюб 30.12.1995р. в відділі РАЦС Чернігівського РУЮ Запорізької області. Від даного шлюбу мають малолітнього сина: [PERSON], [INFO] народження. У сторін шлюб перший. Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] В судовому засіданні позивач [PERSON] на вимогах наполягав , посилаючись на те , що разом не проживають з січня 2004 року, примирення між ними не відбулося, у позивача склалася друга сім'я, народилася донька - [PERSON] [INFO] Судом винесена ухвала про судове доручення про допит відповідача за місцем його проживання. Немирівським районним судом Вінницької області направлено протокол судового засідання про допит відповідача [PERSON]. В своїх поясненнях [PERSON].. проти позовних вимог не заперечувала, просила розглядати справу без її участі. Перевіривши матеріали справи, заслухавши позивача, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач та відповідач знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 30.12.1995р., зареєстрований Чернігівським районним відділом РАЦС Запорізької області, актовий запис № 76. Шлюб перший /а.с. 7/. Від даного шлюбу подружжя має сина [PERSON] 1998р.н., який проживає з відповідачем. Разом сторони не проживають з січня 2004 року. Подальше спільне життя вважають неможливим. Відповідно до ч.3,4 ст. 56 СК України , кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування на їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу. Витрати по оформленню розірвання шлюбу покласти на позивача, відповідача від витрат звільнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-25 00:00:00

[PERSON]. звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив визнати за ним право власності на самочинно побудовану споруду : літню кухню розміром 4,40м на 5,50м., площею 24,2 м.кв, розташовану за адресою: [ADDRESS] В суді позивач [PERSON]. на позовних вимогах наполягав і пояснив , що за період проживання в даному будинку в 2007 році самовільно збудував літню кухню згідно технічної документації, площею 24,2 м.кв. під літерою «В». З приводу узаконення будівлі усно звернувся до Чернігівської селищної ради. Однак, в узаконенні самовільно збудованої споруди йому було відмовлено, оскільки відповідно до вимог діючого законодавства узаконення самовільно збудованих споруд здійснюється в судовому порядку і рекомендовано звернутися з цього питання до суду. З метою узаконення самовільно збудованої споруди позивач звертався до контролюючих органів району, а саме : до архітектора Чернігівського району, санітарного лікаря району, а також пожежного інспектора району. Відповідно до висновку архітектора району оформлення права власності на самовільно збудовану споруду можливе, оскільки вони збудовані з дотриманням санітарно-захисних норм. Представник відповідача [PERSON]. не заперечував проти вимог позивача, підтримавши їх в повному об”ємі. Суд , вивчивши матеріали справи, заслухавши сторони, вважає, що вимоги позивача підтверджені його поясненнями , матеріалами справи: копією технічного паспорту на житловий будинок ( а.с.6-10 ) , копією схеми плану ділянки під оформлення самочинно побудованої літньої кухні (а.с.13), копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно ( а.с.16), іншими матеріалами справи і підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинне збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Відповідно до ч.5 ст. 376 ЦК України суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-25 00:00:00

[PERSON]. звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] В суді заявник на позовних вимогах наполягав і пояснив , що рішенням виконкому Чернігівської районної ради депутатів № 199 від 14.07.1971 року його матері [PERSON]. надано дозвіл на будівництво житлового будинку з господарськими спорудами за вказаною адресою. В період часу з 1971 року по 1973 року позивач разом з матір'ю побудували житловий будинок , а також господарські споруди. Житловий будинок в якому проживає позивач на протязі 37 років складається з : веранди, літньої кухні, сараю, підвалу, вбиральні, сараю, басейну, забору, воріт, калітки. [INFO] мати позивача померла. На день смерті позивач проживав разом зі своєю сім'єю. На вказаний будинок ніхто крім нього не претендує. З приводу узаконення житлового будинку та господарських споруд позивач звернувся до Чернігівської селищної ради . Однак, селищною радою в узаконенні житлового будинку з господарськими спорудами йому було відмовлено, оскільки відповідно до вимог діючого законодавства визнання права власності на житловий будинок та господарські споруди в порядку набувальної власності здійснюється в судовому порядку і рекомендовано звернутися до суду. Представник відповідача [PERSON]. не заперечував проти вимог позивача, визнавши їхв повному об'ємі. Суд , вивчивши матеріали справи, заслухавши сторони вважає, що вимоги позивача підтверджені його поясненнями , матеріалами справи: копією технічного паспорту на житловий будинок ( а.с.8-12 ) , копією рішення виконкому Чернігівської селищної ради від 14.07.1971р. про видачу дозволу на будівництво житлового будинку (а.с.15), копією зведеного акту вартості будівель і споруд (а.с.16), довідкою депутата Чернігівської селищної ради [PERSON]( а.с. 17), іншими матеріалами справи і підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно ( набувальна давність). В силу вищевказаної статті позивач отримав право власності на вказане нерухоме майно, оскільки володіє вказаним житловим будинком з господарськими будівлями на протязі 37 років, володіє ним безперервно, відкрито та добросовісно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що зареєстрували шлюб з відповідачем 16 серпня 1996 року. Від шлюбу дітей вони не мають. Одруження виявилося для них невдалим. За час їхнього спільного проживання відповідач ніде не працював, почав зловживати спиртними напоями. На цьому ґрунті у них постійно виникали сварки та непорозуміння. В 1999 році вона виїхала за кордон на заробітки. Згодом їй стало відомо, що відповідач їй зраджує з іншою жінкою, а в 2003 році він залишив спільне місце проживання. З 1999 року вони не підтримують подружні стосунки, не ведуть спільного господарства. Шлюб існує формально, примирення між ними неможливе. Спору про розподіл майна, що є їхньою спільною власністю не має. Подальше спільне життя та збереження сім'ї між ними суперечить її інтересам. Просить шлюб укладений між нею та відповідачем [PERSON] розірвати. Представник позивача в судовому засіданні позовну заяву підтримала в повному обсязі, підтвердивши обставини викладені в ньому. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд до відома не поставив, про час, місце та дату судового засідання був повідомлений належним чином через засоби масової інформації, що відповідає вимогам ч.9 ст. 74 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, вислухавши доводи представника позивача, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 16 серпня 1996 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб. Від сумісного життя у них дітей не має. З 1999 року вони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства. Майнового спору вони не мають. Причиною розладу є відмінність характерів та поглядів на життя, наявність у відповідача іншої жінки. Враховуючи відсутність у позивача бажання зберегти сім'ю, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе і збереження сім'ї суперечить її інтересам, а тому шлюб слід розірвати. Сплату державного мита при оформленні свідоцтва про розірвання шлюбу в органах РАГСу, слід покласти на позивача, оскільки вона їх бажає нести.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача[PERSON]. про розірвання шлюбу. Посилається на те, що зареєстрували шлюб з відповідачем 13 липня 1978 року. Від шлюбу дітей вони не мають. Вони не підтримують подружні стосунки протягом кількох років. Сімейне життя не склалося через відсутність спільної думки, що призводило до конфліктних ситуацій, спорів та непорозумінь. Відповідач тривалий час проживає окремо. Спільного бюджету не мають, господарство разом не ведуть. Вважає, що їх сім'я існує формально, подальше збереження сім'ї суперечить його інтересам. Майнових претензій один до одного вони не мають. Просить шлюб укладений між ним та відповідачем[PERSON]. розірвати. Позивач в судовому засіданні позовну заяву підтримав в повному обсязі, підтвердивши обставини викладені в ньому. Відповідач в судове засідання не з'явилася. Надала суду заяву в якій вказала, що не заперечує проти розірвання шлюбу та розгляду справи у її відсутність. Вивчивши матеріали справи, вислухавши доводи позивача, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 13 липня 1978 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб. Від сумісного життя у них дітей не має. Протягом кількох років вони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства. Майнового спору вони не мають. Причиною розладу є відмінність характерів та поглядів на життя, відсутність взаєморозуміння. Враховуючи відсутність у сторін бажання зберегти сім'ю, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе і збереження сім'ї суперечить їх інтересам, а тому шлюб слід розірвати. Сплату державного мита при оформленні свідоцтва про розірвання шлюбу в органах РАГСу, слід покласти на позивача, оскільки він їх бажає нести.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що зареєстрували шлюб з відповідачем 31 серпня 1997 року. Від шлюбу дітей вони не мають. Одруження виявилося для них невдалим. З 2000 року вони не проживають однією сім'єю і з того часу у них шлюбні відносини фактично припинилися. Відповідач, після погіршення стосунків, забрав всі свої речі та поїхав в Сполучені Штати Америки. З телефонної розмови їй відомо, що у нього нова сім'я. Їх шлюб існує формально. Вони не ведуть спільне господарство. Майнового спору між ними не має. Подальше спільне життя та збереження сім'ї між ними суперечить її інтересам. Просить шлюб укладений між нею та відповідачем [PERSON] розірвати. Позивач в судовому засіданні позовну заяву підтримала в повному обсязі, підтвердивши обставини викладені в ньому. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд до відома не поставив, про час, місце та дату судового засідання був повідомлений належним чином через засоби масової інформації, що відповідає вимогам ч.9 ст. 74 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, вислухавши доводи позивача, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 31 серпня 1997 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб. Від сумісного життя у них дітей не має. З 2000 року вони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства. Майнового спору вони не мають. Причиною розладу є відмінність характерів та поглядів на життя, відсутність взаєморозуміння. Враховуючи відсутність у позивача бажання зберегти сім'ю, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе і збереження сім'ї суперечить її інтересам, а тому шлюб слід розірвати. Сплату державного мита при оформленні свідоцтва про розірвання шлюбу в органах РАГСу, слід покласти на позивача, оскільки вона їх бажає нести.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що зареєстрували шлюб з відповідачем 13 липня 1978 року. Від шлюбу дітей вони не мають. Вони не підтримують подружні стосунки протягом кількох років. Сімейне життя не склалося через відсутність спільної думки, що призводило до конфліктних ситуацій, спорів та непорозумінь. Відповідач тривалий час проживає окремо. Спільного бюджету не мають, господарство разом не ведуть. Вважає, що їх сім'я існує формально, подальше збереження сім'ї суперечить його інтересам. Майнових претензій один до одного вони не мають. Просить шлюб укладений між ним та відповідачем [PERSON] розірвати. Позивач в судовому засіданні позовну заяву підтримав в повному обсязі, підтвердивши обставини викладені в ньому. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала, при цьому пояснила, що дійсно їх сім'я розпалась і її збереження неможливе, згодна на розірвання шлюбу. Вивчивши матеріали справи, вислухавши доводи сторін, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 13 липня 1978 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб. Від сумісного життя у них дітей не має. Протягом кількох років вони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства. Майнового спору вони не мають. Причиною розладу є відмінність характерів та поглядів на життя, відсутність взаєморозуміння. Враховуючи відсутність у сторін бажання зберегти сім'ю, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе і збереження сім'ї суперечить їх інтересам, а тому шлюб слід розірвати. Сплату державного мита при оформленні свідоцтва про розірвання шлюбу в органах РАГСу, слід покласти на позивача, оскільки він їх бажає нести.

Outcome: approved