Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-09 00:00:00

08.07.2008 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом про усунення порушеного права, визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням і зняття його з реєстраційного обліку, обгрунтувавши свої вимоги тим, що вона перебувала з відповідачем у шлюбі, за час якого вони придбали житловий будинок за адресою [ADDRESS]. У 2003 році їхній шлюб було розірвано, після чого рішенням суду від 19.10.2005р. право власності на вказаний житловий будинок визнано за нею. Вона мешкає в будинку з весни 2006 року, оскільки до того часу відповідач перешкоджав її вселенню, в той час, як сам не мешкає в будинку з літа 2005 року і з цього ж часу в будинку відсутні будь-які його речі. В даний час вона мешкає в будинку з неповнолітньою донькою і своїм другим чоловіком, сплачує податки на землю, а також необхідні комунальні платежі. Відповідач [PERSON] залишається бути зареєстрованим в її будинку і не бажає знятися з реєстраційного обліку добровільно, не зважаючи на те, що фактично мешкає за іншою адресою, чим перешкоджає їй вільно користуватись своєю власністю, оскільки вона бажає зареєструвати в будинку свого чоловіка, оформити субсидію на комунальні платежі. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі і пояснила, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який розірвано в грудні 2003 року. Спірний житловий будинок належить їй на праві приватної власності і вона має намір розпоряджатись своєю власністю, бажає зареєструвати в будинку свого другого чоловіка, оформити субсидію, крім того, деякі комунальні платежі їй нараховуються залежно від кількості зареєстрованих осіб, які вона змушена сплачувати. Відповідач не бажає добровільно знятися з реєстраційного обліку, хоча в будинку фактично не проживає, має інше місце мешкання, участі в утриманні будинку не приймає. Вона бажає повною мірою володіти та розпоряджатися своїм майном, тому просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, та зняти його з реєстраційного обліку, крім того, просила стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином при попередньому розгляді справи(а.с.33), про причини своєї неявки суду не повідомив. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення) . Таким чином, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно з ч.1 ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст.150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч.4 ст.156 Житлового кодексу України, припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє особу права користування займаним приміщенням, але, відповідно до ст.158 Житлового кодексу України, користування житлом в цьому випадку здійснюється на підставі договору найму, який укладається у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої ради або в органі управління, що ним утворюється. Судом установлено, що будинок [ADDRESS], належить на праві приватної власності [PERSON], про що свідчать рішення Ясинуватського міськрайонного суду від 19.10.2005р (а.с.5,7-9), яке набрало чинності 13.01.2006р. (а.с.10-12). Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 23.12.2003р. (а.с.4), спільне господарство ними не ведеться, в зв”язку з чим відповідач [PERSON] перестав бути членом сім”ї позивача, однак продовжує бути зареєстрованим в будинку, що належить позивачці (а.с.13). Разом з тим, між власником будинку [PERSON] та відповідачем [PERSON] договір найму жилого приміщення не укладено, іншої угоди на користування житлом не досягнуто, відповідач має інше місце мешкання, позивачка бажає користуватися та розпоряджатися своєю власністю без перешкод. Таким чином, суд дійшов до висновку, що відповідач [PERSON] втратив право користування житлом в будинку, що належить [PERSON], і її вимоги грунтуються на законі. Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачка понесла судові витрати у вигляді судового збору в сумі 8грн.50 коп.(а.с.1), витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 7 грн.50 коп.(а.с.2) та витрати на правову допомогу адвоката в сумі 150 грн.(а.с.23), які їй повинен відшкодувати відповідач. На підставі викладеного і

Outcome: approved