Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до ВАЬ «Трест Красноармійськшахтобуд» про стягнення заробітної плати, вихідної допомоги, середнього заробітку за час затримки розрахунку. На підтвердження своїх позовних вимог позивач [PERSON] зазначив, що перебував у трудових відносинах з відповідачем по справі з 21.08.2001 року по 18.02.2008 року. За період роботи на підприємстві відповідача утворилась заборгованість по заробітній платі за листопад 2006 року -12,01 грн., березень 2007 року - 376, 54 грн., липень 2007 року - 420,28 грн., жовтень 2007 року - 285,79 грн., листопад 2007 року - 1037,20 грн., грудень 2007 року - 808,95 грн., січень 2008 року 907,30 грн., всього - 3848,30 грн., що підтверджується довідкою, наданою підприємством. В порушення вимог ст. 116 КЗпП України відповідач не провів повний розрахунок з ним в день звільнення. Крім заборгованості по заробітній платі при звільненні, відповідно до положень ст.. 44 КЗпП України, йому не виплачена вихідна допомога в розмірі 3181,89 грн. 12 травня 2008 року відповідачем йому була виплачена заборгованість по заробітній платі в розмірі 3848 грн. 03 коп. 30 травня 2008 року йому було виплачено компенсацію за затримку заробітної плати в розмірі 15 грн. 55 коп. Відповідно до ст. 117 КЗпП України у разі несвоєчасного проведення розрахунку зі звільненим працівником, відповідач повинен виплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку, тому просить суд стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки розрахунку в розмірі 7424,41 грн. Крім того, неправомірними діями відповідача щодо несвоєчасної виплати заробітної плати йому було заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він відчував моральні страждання, втратив нормальні життєві зв2язки, був вимушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя та життя своєї сім»ї. розмір заподіяної йому моральної шкоди він оцінює в 2000 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги позивача [PERSON] в повному обсязі, просив стягнути на його користь вихідну допомогу в розмірі 3181,89 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 7424,41 грн. та моральну шкоду в розмірі 2000 грн. Представник відповідача ВАТ «Трест Красноармійськшахтобуд» позовні вимоги в частині стягнення вихідної допомоги, середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди не визнав у повному обсязі, оскільки відсутня вина підприємства у невиплаті позивачу своєчасно заборгованості по заробітній платі та позивачем пропущений тримісячний строк для звернення до суду з позовними вимогами про стягнення моральної шкоди. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд встановив, що позивач [PERSON] знаходився у трудових відносинах з ВАТ «Трест Красноармійськшахтобуд» з 21.08.2001 року по 18.02.2008 року (а.с. 7-12). За час роботи на підприємстві заборгованість по заробітній платі за жовтень, листопад, грудень 2007 року, січень, лютий 2008 року перед позивачем склала 3848,03 грн. (а.с. 3), яка була виплачена 12 травня 2008 року (а.с. 38-39, 76). Провадження по справі в частині стягнення заборгованості по заробітній платі закрито ухвалою суду від 12 вересня 2008 року (а.с. 85). Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, з відповідача ВАТ «Трест Красноармійськшахтобуд» на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку, тобто по 12.05.2008 року в розмірі 3045,84 грн. згідно наступного розрахунку відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» із наступними змінами і доповненнями. В цьому випадку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов»язана відповідна виплата. Згідно довідкам на а.с. 83 такими місяцями є грудень 2007 року та січень 2008 року. Згідно п. 8 вищезазначеного Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, які мають бути оплачені середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів. (993,94 грн. + 1127,32 грн.) : 39 фактично відпрацювані робочі дні = 54,39 грн. - середньоденний заробіток позивача. 54,39 грн. х 56 робочих днів затримки розрахунку ( з 18.02.2008 року по 12.05.2008 року) = 3045,84 грн. Таким чином, судом встановлено, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку підлягають частковому задоволенню в розмірі 3045,84 грн. згідно наведеного вище розрахунку. При цьому суд не бере до уваги ствердження представника відповіда про відсутність вини підприємства у невиплаті позивачу своєчасно належних йому сум заробітної плати, оскільки відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення вихідної допомоги в розмірі 3181,89 грн. задоволенню не підлягають, оскільки ст. 44 КЗпП України передбачає виплату працівникові вихідної допомоги в розмірі, передбаченому законодавством, але не менше тримісячного середнього заробітку, при припиненні трудового договору внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору ( статті 38 і 39 КЗпП України). Але в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] був звільнений за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України, що підтверджується його заявою про звільнення за власним бажанням (а.с. 42), копією наказу про звільнення (а.с. 43). Жодних доказів того, що трудовий договір з відповідачем був припинений внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору, позивачем суду не надано. Крім того, позовні вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 2000 грн. задоволенню не підлягають, оскільки зазначені позовні вимоги були пред»явлені позивачем [PERSON] лише 18.09.2008 року, тобто з порушенням тримісячного строку, передбаченого ст. 233 КЗпП України. З відповідача на користь держави необхідно стягнути судові витрати у розмірі 1% від суми задоволеного позову, але не менше 51,00 грн. - в частині вимог матеріального характеру та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30,00 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: partial