Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-12 00:00:00

[PERSON]. звернулася до суду з позовом до Новосанжарської районної державної адміністрації , третьої особи Великокобелячківської сільської ради Новосанжарського району про визнання права на земельну частку ( пай ), посилаючись на те, що вона з 07.01.1989 року по 20.01.2000 р. працювала в колгоспі ім. Чкалова, Новосанжарського району Полтавської області на посаді прачки в домі ветеранів, була членом даного господарства і членство своє не припиняв. 20 січня 2000 року з членів колгоспу вибула. При складанні списку до Державного акта про право колективної власності на землю вона помилково внесена не була, що й змусило її звернутися до суду з вказаним позовом. Прохає поновити строк звернення до суду. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову не заперечує. Представник Великокобелячківської сільської ради Новосанжарського району в судове засідання не з'явився, в матеріалах справи є лист № 02-24/185 від 15.09.2008 року в якому вони прохають справу розглянути без участі їх представника , проти задоволення позову не заперечують. Суд, заслухавши позивача , представника відповідача, думку адвоката , дослідивши матеріали справи , вважає, що позов слід задовольнити частково , з наступних підстав. Встановлено , що Державний акт на право колективної власності на землю Великокобелячківською сільською радою був зареєстрований у грудні 1995 року . Указ Президента України “ Про порядок паювання земель , переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям “ від 8 серпня 1995 року № 720/95 в ст.2 передбачено , що право на земельну частку (пай) мають члени даного підприємства , згідно списку , який додається до Державного акту на право колективної власності на землю, в тому числі пенсіонери , які раніше працювали на підприємстві і залишались членами зазначеного підприємства. Право громадян на земельну частку ( пай ) в колективній власності на землю настає з часу отримання державного акта на право колективної власності на землю і долученим до нього обов'язкового списку членів колективного сільськогосподарського підприємства. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 невнесення до зазначеного списку особи , яка була членом колгоспу на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку . Як видно із матеріалів справи [PERSON]. з 07.01.1989 року по 20.01.2000 року була членом колгоспу ім.. Чкалова, Новосанжарського району , що підтверджується записом у трудовій книжці , зробленим в установленому порядку головою колгоспу . Ці відомості трудової книжки ніким не оспорені і не спростовані. [PERSON]. набула право на земельну частку ( пай ), так як була звільнена з роботи 20.01.2000 року , а колективна власність на землю була зареєстрована у грудні 1995 року. Таким чином суд вважає, що є підстави визнати за [PERSON]. право на земельну частку ( пай ) . Суд вважає, що строк позовної давності підлягає поновленню, поскільки причини на які посилається позивач суд визнає поважними. Що стосується вимог про виділення земельної частки ( паю) - в цій частині позову слід відмовити, позаяк, відповідно до Указу Президента України „ Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки” від 03 грудня 1999 року сертифікати на право на земельну частку ( пай) проголошувалися правовстановлюючими документами. Земельним кодексом України уточнено юридичне значення сертифіката , як правовстановлюючого документа , що дає право на виділення частки в натурі. Для виділення земельної частки ( паю ) в натурі потрібно бажання особи подати до відповідної ради заяви про виділення земельної частки в натурі та видачі Державного акту на право приватної власності на землю. Роботи по виділенню земельних часток ( паїв) у натурі здійснюються землевпорядними організаціями. На підставі викладеного і

Outcome: partial