overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-22 00:00:00

Позивач являється спадкоємцем першої черги за законом на спадкове майно померлого [INFO] його батька -[PERSON], з який проживав в силі Михайлики Шишацького району Полтавської області. Для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, позивач звернувся в Шишацьку державну нотаріальну контору, але державний нотаріус відмовив йому у видачі даного свідоцтва, так як домоволодіння, що розташоване [ADDRESS], яке є предметом спадщини, станом на 01 липня 1990 року відноситься до типу колгоспного двору, в якому на даний час проживали позивач, його померлий батько, та мати позивача [PERSON] і їх частки в домоволодінні до цього часу не визначені і це домоволодіння не внесено в єдиний реєстр прав власності на нерухоме майно, таму позивач звернувся до суду з зазначеним позовом на захист своїх майнових прав. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов, просив суд задовольнити позовні вимоги позивача. Представник відповідача в судове засіданні не з'явився, звернувся до суду з заявою, в якій повідомив, що позов визнає, просить суд розглянути справу без його участі. Заслухавши пояснення представника позивача, третіх осіб, ознайомившись з матеріалами справи, перевіривши та оцінивши наявні докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача обгрунтовані і підлягають задоволенню, визнання позову відповідачем не суперечать вимогам закону, не порушують прав, свобод і інтересів інших осіб, підстав для неприйняття судом визнання позову відповідачем не має. На підставі ст.ст. 328,346,392,1216-1218,1220-1223,1225,1226,1261,12741296-1299 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] 11.07.2008 року звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON]. Свої вимоги мотивувала тим, що з 25 січня 1997 року перебуває в шлюбі з відповідачем, який зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Роменського міськвиконкому Сумської області, актовий запис № 18. Від шлюбу дітей не мають. Шлюб у неї повторний. Одруження з відповідачем виявилося невдалим, причиною розпаду сім*ї є ті обставини, що між ними повністю втрачено почуття любові та поваги. Проживають окремо з 2006 року і шлюбні відносини між ними фактично припинені. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги і прохала їх задовольнити, Відповідач позов визнав. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Матеріалами справи встановлено , що сторони дійсно перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 січня 1997 року, тобто з моменту реєстраці у відділі РАЦС Роменського міськвиконкому, Сумської області. Від шлюбу дітей не мають. Шлюб в позивачки повторний, у нього - перший. Одруження сторін виявилося невдалим, причиною розпаду сім*ї є відсутність взаєморозуміння. З 2006 року сторони проживають окремо і шлюбні відносини між ними фактично припинені. Таким чином, визнання відповідачем пред»явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-22 00:00:00

Позивачка 29.08.2008 року звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON]. Свої вимоги мотивувала тим, що з 6 серпня 2005 року перебуває в шлюбі з відповідачем, який зареєстрований відділом РАЦС Роменського міськвиконкому, актовий запис № 208. Від шлюбу мають неповнолітнього сина, [PERSON], 2006 року народження. Одруження з відповідачем виявилося невдалим, між ними відсутнє взаєморозуміння. Відповідач не цікавиться інтересами сім*ї, втрачено почуття любові, поваги і розуміння. Хоча проживають разом, але шлюбні відносини між ними фактично припинені з 2007 року. Примирення стало неможливим. На попередньому судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги і прохала їх задовольнити. Відповідач з позовом погодився. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку , встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено , що сторони дійсно перебувають у зареєстрованому шлюбі з 6 серпня 2005 року, від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], 2006 року народження. Хоча проживають разом, але шлюбні відносини між ними фактично припинені. Примирення між ними неможливе. Таким чином, визнання відповідачем пред»явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-22 00:00:00

22.09.2008 року лікар-психіатр Чернігівської обласної психоневрологічної лікарні звернувся до суду з заявою про госпіталізацію в примусовому порядку [PERSON] в психіатричний заклад, оскільки хвора була госпіталізована в Чернігівську обласну психоневрологічну лікарню 17.09.2008 року. Доставлена за направленням ЧПНД, оглянута черговим лікарем [PERSON] і направлена у відділення № 16. У відділенні хвора була оглянута комісією лікарів-психіатрів, яка підтвердила обґрунтованість рішення про госпіталізацію і прийшла до висновку, що обстеження та лікування [PERSON] можливе тільки в умовах стаціонару. Згода [PERSON] на госпіталізацію відсутня в зв'язку з неможливістю мати згоду на госпіталізацію. В судовому засіданні лікар-психіатр [PERSON] подану заяву підтримав, додатково пояснив, що [PERSON] дезорієнтована в місці та часі, не знає свого віку, адреси, оточуюче не осмислює, весь час неадекватно посміхається, непосидюча, весь час ходить по відділенню, вночі не спить, чинить активний опір огляду, маніпуляціям, спробам переодягти, безпорадна в догляді за собою. [PERSON] в судовому засіданні в зв'язку зі своїм станом здоров'я пояснень про примусову госпіталізацію не дала. Прокурор, заяву лікаря-психіатра про госпіталізацію [PERSON] в психіатричний заклад в примусовому порядку, підтримав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] була госпіталізована в Чернігівську обласну психоневрологічну лікарню 17.09.2008 року, доставлена за направленням ЧПНД. Висновком комісії лікарів-психіатрів від 19.09.2008 року встановлено, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад, внаслідок якого не може задовольняти свої життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність та виявляє безпосередню небезпеку для себе та оточуючих. Згідно ст. 14 ЗУ „Про психіатричну допомогу”, особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню, небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Враховуючи, що відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів прийняте рішення про необхідність госпіталізації хворої [PERSON], суд вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад, внаслідок якого не може задовольняти свої життєві потреби, на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення суми заборгованості за послуги електрозв”язку, мотивуючи свої вимоги тим, що 04.02.1998 року між ВАТ ”Укртелеком” та громадянином [PERSON] був укладений договір про надання послуг телефонного зв”язку тел.[NUMBER] (був.[NUMBER]), встановленого [ADDRESS]. У судовому засіданні представник позивача підтримала зазначений позов та просила задовольнити в повному обсязі, посилаючись на підстави, викладені у ньому. Відповідач у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Представник позивача не заперечувала проти розгляду справи в заочному порядку. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення суми заборгованості за послуги електрозв”язку, мотивуючи свої вимоги тим, що 04.02.1998 року між ВАТ ”Укртелеком” та громадянином [PERSON] був укладений договір про надання послуг телефонного зв”язку тел.[NUMBER] (був.[NUMBER]), встановленого [ADDRESS]. В період з жовтня 2007р. по січень 2008р. з телефонного номера відповідача відбулися місцеві, міжміські та міжнародні телефонні переговори, загальна вартість яких становить 1240 грн. 18 коп., що підтверджується роздруківками, приєднаними до матеріалів справи. Відповідно до ст. 33 Закону України „Про телекомунікації” та п.п. 32, 33, 40, 97, 164 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг (затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09.08.2005 року №720), абонент зобов”язаний своєчасно вносити плату за користування телефоном, міжміські та міжнародні телефонні розмови та інші послуги надані в кредит по телефону. Однак, відповідач порушення умов договорупро надання послуг телефонного зв”язку, Закону України „Про телекомунікації”, Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг відповідач вартість переговорів не сплатив до моменту подання позову. За несплату заборгованості за послуги зв”язку, відповідно п.п. 27, 79, 114 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг та умов договору укладеного між позивачем та відповідачем підприємство зв”язку припинило надавати послуги. 05.02.2008 оку договірні відносини між позивачем та відповідачем були припинені по ініциативі позивача та було скасовано телефон відповідно до п. 114 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг. Згідно Закону України „Про телекомунікації”, Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, припинення надання послуг не звільняє споживача від оплати заборгованості, а підприємство зв”язку має право стягнути її в судовому порядку. Згідно ст. 526 ЦК України зобов”язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов вимог, що звичайно ставляться. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-22 00:00:00

Позивачка 04.09.2008 року звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON], посилаючись на наступне. 28.06.1991р. між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстровано у Київському відділі реєстрації актів громадянського стану в м.Харкові, актовий запис №490. Від шлюбу у подружжя народився син[PERSON] [INFO], який на даний час проживає з позивачкою та після розлучення залишиться проживати з нею. Впродовж усього часу сумісного проживання між подружжям виникали сварки, суперечки з різних приводів, що призвело до відсутності взаємопорозуміння, відчуженості, втрати почуття любові та поваги одне до одного. З грудня 1998 року подружжя мешкає окремо, стосунків не підтримують, сумісного господарства не ведуть. Відновлення сімейних стосунків позивач не бажає та вважає неможливим. Факт реєстрації шлюбу з відповідачем суперечить особистим інтересам позивача. Позивачка у судове засідання з"явилася, позовну заяву підтримала у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить оголошення в газеті „Слобідський Край” № 105 (21145) від 16.09.2008 року на сторінці 10, причину своєї неявки суду не повідомив. Враховуючи, що в справі є достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши позивача, перевіривши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Сторони зареєстрували шлюб 28 червня 1991 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу Ш-ВЛ №470493, виданого Київським відділом ЗАГС м.Харкова 28.06.1991 року, актовий запис №490 (а.с.4). Від шлюбу 13.11.1991 року у подружжя народився син[PERSON] який на даний час проживає з позивачкою та після розлучення залишиться з нею проживати. Впродовж всього часу сумісного проживання між подружжям виникали сварки, суперечки з різних приводів, що призвело до відсутності взаємопорозуміння, відчуженості, втрати почуття любові та поваги одне до одного. З грудня 1998 року подружжя мешкає окремо, стосунків не підтримують, сумісного господарства не ведуть. Відновлення сімейних стосунків позивач не бажає та вважає неможливим. Суд вважає, що в наданні сторонам строку для примирення немає підстав, оскільки встановлено, що подальше сумісне життя та збереження шлюбу неможливо. Судові витрати при видачі свідоцтва про розірвання шлюбу необхідно присудити з позивача. Таким чином, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, встановивши, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, вважає за необхідне позов задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-22 00:00:00

[PERSON]звернувся до суду із заявою про встановлення юридичного факту, яку мотивує тим, що він народився [INFO] року народження в селі Богдан, Рахівського району, Закарпатської області. При видачі свідоцтва про право власності на житловий будинок та у реєстрі прав власності на нерухоме майно його вказано як [PERSON] Такі обставини спонукали заявника звернутися в суд із заявою про встановлення юридичного факту, за яким встановити, що [PERSON], [INFO] року народження та [PERSON] є одна і та ж особа, якому належить свідоцтво про право власності на житловий будинок та витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно. В судовому засіданні [PERSON]та його представник за усною заявою - [PERSON] заяву підтримали та пояснили, що [PERSON]являється власником житлового будинку [ADDRESS]. При видачі правовстановлювальних документів на даний житловий будинок було допущено помилку, де його ім'я зазначено [INFO], тому просять вимоги наведені в заяві задовольнити. Представник КП «Бюро технічної інвентаризації» Рахівської районної ради - Тулик Д.І. заперечень щодо заявлених вимог немає. Заслухавши сторін та дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з паспорта громадянина України, заявник [PERSON]народився [INFO] року народження в селі Богдан, Рахівського району, Закарпатської області. На підтвердження вимоги щодо належності йому житлового будинку [ADDRESS]заявник надав копію свідоцтва про право власності на даний житловий будинок, що було видане на підставі рішення виконкому Богданської селищної ради від 14 січня 1974 року та витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно, та як вбачається з вказаних документів, дійсно має місце помилка у імені заявника, де його зазначено [INFO]. У відповідності до п.6 ч.1 ст.256 Цивільного процесуального кодексу України слідує, що в судовому порядку можуть бути встановлені факти належності правовстановюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або у паспорті. З урахуванням наведеного суд вважає заяву підставною та такою, що підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] [INFO] народження по тих мотивах, що сторони з 29.04.2006 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають дочку [PERSON] [INFO] народження, з січня 2007року сторони припинили подружні відносини, через відсутність взаєморозуміння, почуття любові та поваги втрачено, родина існує формально. Дівчинка проживає разом з матір’ю, відповідач припинив турботу про матеріальне забезпечення дочки, позивачка самостійно несе витрати по утриманню, годуванню вихованню дитини. Відповідач допомогу на утримання дитини не надає, у зв’язку з чим позивачка змушена звернутися до суду. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем та стягнути аліменти на утримання неповнолітньої доньки розмірі ј частини всіх видів заробітку. В судове засідання сторони не з’явилися. Позивачка надала заяву із проханням розглянути справу за її відсутність, позов підтримала. Відповідач надав заяву про розгляд справи за його відсутність та згоду з позовними вимогами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню по наступним підставам: судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29.04.2006(а.с.5) . Від спільного життя мають дочку [PERSON] [INFO] народження(а.с.4). З січня 2007року сторони припинили подружні відносини у зв’язку з несумісністю характерів, втратою позивачем відчуттів любові до відповідача, сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, на примирення сторони не згодні. Таким чином, зберегти сім'ю сторін неможливо. Згідно довідки КП «Житлосервіс-5» (а.с.9) дівчинка мешкає разом з матір’ю, яка несе всі витрати пов’язані з годуванням, вихованням та утриманням дитини. Відповідач добровільно допомогу по утриманню дитини не надає. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов’язані утримувати власних дітей до їх повноліття. Таким чином вимогі позивача знайшли в судовому засіданні своє підтвердження. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та на власне утримання по тим мотивам, що вона та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей-близнюків сина [PERSON] та дочку [PERSON] [INFO] народження. Позивачка перебуває у відпустці по уходу за дітьми, не працює. Відповідач в добровільному порядку допомоги на утримання дітей та дружини не надає, у зв’язку з чим змушена звернутися до суду. Просить стягнути аліменти на утримання дітей в розмірі1/3 частини всіх видів заробітку чоловіка та у 1/6 частини – на власне утримання. В судове засідання сторони не з’явилися. Надали заяви із проханням розглянути справу за їх відсутність, а відповідач також визнав позов у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню по наступним підставам: судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04.08.2007року (а.с.4).Від шлюбу мають двох дітей-близнюків – сина [PERSON] [INFO] (а.с.5) та дочку [PERSON] [INFO] (а.с.6). Хлопчик та дівчинка проживає разом з матір’ю (а.с.7). Позивачка самостійно несе всі витрати пов’язані з утриманням, годуванням , вихованням дитини, відповідач на утримання дитини допомоги не надає. Позивачка не працює, перебуває у відпустці по уходу за дитиною (а.с.9), тому вона змушена була звернутися до суду. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов’язані утримувати власних дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 84 ч. 2 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина має право на утримання від чоловіка – батька дитини до досягнення дитиною 3-річного віку. Таким чином вимогі позивачки знайшли в своє підтвердження в судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду посилаючись на те, що відповідач являється споживачем електроенергії, при цьому за січень-червень 2008 року заборгував по сплаті за користування електроенергією 205 грн. 36 коп. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав пояснивши, що фактично продав квартиру , але документи не переоформили і він юридично являється власником квартири. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що дійсно відповідач не сплатив за користування електроенергією за січень-червень 2008 року 205 гривень 36 коп., тому зазначена сума підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-22 00:00:00

[PERSON] звернулася з заявою про встановлення факту належності їй архівних довідок: № 1020 від 29 липня 2008 року, № 1051 від 31 липня 2008 року, №№ 851, 852, 853 та 854 від 03 липня 2008 року, виданих архівним відділом Царичанської районної ради. В обгрунтування своїх вимог вказала, що звернулась до Управління Пенсійного фонду України в Царичанському районі Дніпропетровської області з питанням призначення пенсії по інвалідності, але в прийнятті архівних довідок їй було відмовлено у зв'язку з виявленням розбіжності в написанні імені та по батькові в паспорті та архівних довідках: [PERSON] - [PERSON], [PERSON]. Позасудовим шляхом усунути дані розбіжності можливості немає, тому вона звернулася з заявою до суду. У попередньому судовому засіданні заявниця свої вимоги підтримала у повному обсязі. Представник заінтересованої особи - Управління Пенсійного фонду України в Царичанському районі Дніпропетровської області - заявлені вимоги визнала. Вислухавши пояснення сторін, перевіривши справу, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У попередньому судовому засіданні представник заінтересованої особи визнала вимоги заявниці, визнавши, таким чином, обставини, викладені у заяві, а тому суд вважає, що всі ці обставини не підлягають доказуванню, в судовому засіданні встановлено, що перераховані в заяві архівні довідки належать саме заявниці, а не комусь іншому. На підставі викладеного та

Outcome: approved