Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що в шлюбі з відповідачем вона перебуває з 20 листопада 1999 року, в період якого у неї народилася спільна з відповідачем неповнолітня дитина - син [PERSON], [INFO]року народження. Спочатку їхні сімейні відносини були нормальними, але потім вони зрозуміли, що мають різні характери та не розуміють одне одного. Вони часто сварилися і неодноразово припиняли сімейно-шлюбні відносини, але намагалися зберегти сім'ю і періодично проживали разом, з листопада 2004 року переїхали проживати до її батьків. Сімейно-шлюбні відносини вони остаточно припинили 20 червня 2008 року і з того часу проживають окремо - кожен у своїх батьків і не підтримують сімейних стосунків. Неповнолітній син проживає з нею. Спір про майно, місце проживання дитини відсутній. У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали повністю і пояснили, що сімейно-шлюбні відносини позивачка з відповідачем припинили у червні 2008 року, коли зрозуміли, що більше не можуть проживати однією сім'єю через непорозуміння, небажання відповідача матеріально забезпечувати сім'ю і займатися вихованням дитин. У 2004 році вони часто сварились і позивачка переїхала до своїх батьків, після чого спілкувались та проживали однією сім'єю періодично. З 20 червня 2008 року вони проживають окремо і не роблять спроб збереження шлюбу. Вважають, що їхню сім'ю зберегти неможливо, оскільки сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Майнового спору між ними немає, як немає і спору про місце проживання дитини, участь в утриманні якої відповідач буде брати в примусовому порядку згідно рішення суду. Відповідач, достовірно знаючи про день та час розгляду справи в суді, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення судової повістки його матері, як члену його сім'ї, в судове засідання повторно не з'явився. Про причину неявки суд не повідомив та не надав свої докази та заперечення на позов, в зв'язку з чим суд, за згодою позивачки, ухвалив розглядати справу за відсутності відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням вимог ст. 224 ЦПК України по наявним в матеріалах справи доказах. Суд, заслухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши надані письмові докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки було встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 20 листопада 1999 року, зареєстрованому у відділі реєстрації актів цивільного стану Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис [NUMBER] (а.с.6). В період шлюбу у позивачки народилася спільна з відповідачем неповнолітня дитина - син [PERSON], [INFO]року народження (а.с.7). Спільне життя в сім'ї не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні характери, погляди на життя та шлюб, втрату сторонами почуття взаємної поваги та любові один до одного, небажання відповідача матеріально забезпечувати сім'ю та займатися вихованням дитини. 20 червня 2008 року сторони остаточно припинили сімейно-шлюбні відносини, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, що підтверджується довідкою Солонянської селищної ради про склад сім'ї (а.с.8), згідно якої відповідач не входить до складу сім'ї позивачки, оскільки з нею не проживає, а до цього вони неодноразово намагалися зберегти сім'ю і періодично проживали разом. З червня 2008 року сторони не роблять спроб збереження сім'ї та відновлення шлюбних стосунків. Спір про майно, місце проживання дитини відсутній. Позов позивачки про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в примусовому порядку в даний час знаходиться на розгляді в суді. За таких підстав суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивачки, так і відповідача, тому є достатні підстави для задоволення позову відповідно до ст.ст. 105, 112 Сімейного Кодексу України. На підставі викладеного,

Outcome: approved