Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-11 00:00:00

01 липня 2008 року, позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON], третіх осіб: Лозівської державної нотаріальної контори Харківської області, територіальної громади Бунаківської сільської ради Лозівського району, Харківської області про встановлення додаткового строку на прийняття спадщини, посилаючись на те, що [INFO] помер їх батько [PERSON]. Після смерті батька відкрилася спадщина на земельну частку (пай), площею 10,2 га, яка розташована на території КСП ім. Петровського в с. Бунакове, Лозівського району, Харківської області. Але про спадкове майно їм не було відомо, лише в грудні 2007 року з листа відповідачки їм стало відомо про земельний пай. Вони відразу звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадку, але їм в цьому було відмовлено, оскільки пропущений строк для прийняття спадщини. В зв'язку з чим, прохають суд продовжити їм строк для прийняття спадку, у вигляді земельної ділянки, яка залишилася після смерті [PERSON], померлого [INFO]. У судовому засіданні позивачі - [PERSON], який за довіреністю від 05 липня 2008 року, представляв інтереси і [PERSON], а також позивач по справі -[PERSON], підтримали позовні вимоги викладені в позовній заяві та пояснили, що [INFO], помер їх батько [PERSON]. Після смерті батька відкрилася спадщина на земельну частку (пай), площею 10,2 га, яка розташована на території КСП ім. Петровського в с. Бунакове, Лозівського району, Харківської області. Але про спадкове майно їм не було відомо, лише в грудні 2007 року, з листа відповідача, їм стало відомо про земельний пай, який належав їх батьку. Вони відразу звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадку, але їм в цьому було відмовлено, оскільки пропущений строк для прийняття спадщини, тому вони звернулись до суду з даним позовом і прохали даний позов, задовольнити у повному обсязі. Крім того, позивачами було подано письмову заяву, якою вони прохали суд не стягувати з відповідача на їх користь, понесені ними при зверненні до суду судові витрати. Позивач по справі - [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, про час, місце, день розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчить зворотне поштове повідомлення наявне в матеріалах справи. Але в судовому засіданні 12 серпня 2008 року, [PERSON] була надана довіреність, за якою [PERSON] уповноважив представляти його інтереси в суді [PERSON]. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про причини своєї неявки суду не повідомила, про час, місце, день розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Однак, її інтереси у судовому засіданні відповідно до довіреності від 11.07.2008 року, посвідченою секретарем Бунаківської сільської ради Лозівського району Харківської області, інтереси відповідача представляла [PERSON]. У судовому засіданні представник відповідача - [PERSON], що діє за довіреністю від 11 липня 2008 року, вказала, що знаходить позов таким, що підлягає задоволенню. Третя особа Лозівська державна нотаріальна контора Харківської області у судове засідання не забезпечила явку свого представника, однак нею надано лист від 07 серпня 2008 року, в якому проти позову не заперечували та просили справу слухати за їх відсутністю. Представник третьої особи - Територіальної громади Бунаківської сільської ради Лозівського району, Харківської області, [PERSON], що діє за довіреністю №104 від 12.08.2008 року, вказала, що знаходить позов позивачів таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтв про народження позивачів (а.с.№ 15,16,17), вбачається, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON], є рідними синами [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб (а.с.№18), вбачається, що [PERSON] за життя одружився вдруге на [PERSON], яка являється спадкоємицею першої черги. З огляду на свідоцтво про смерть (а.с.№14), з&acute;ясовано, що [PERSON], помер [INFO]. Тобто, після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно. Так, згідно копії Сертифікату про право на земельну частку (пай) (а.с.№13), встановлено, що за життя [PERSON] отримав земельну частку, на підставі рішення Лозівської районної держаної адміністрації від 08 липня 1996 року №410, на території земель, які перебувають у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства ім. Петровського, розміром 10,2 га. З матеріалів справи, а також з пояснень позивачів та представника відповідача було з'ясовано, що позивачі не знали про існування даної земельної частки, а дізналися про спадок лише з листа від 12 грудня 2007 року (а.с.№19,20), який написала їм друга дружина померлого батька [PERSON]. Судом було встановлено, що на день відкриття спадщини діяв Цивільний Кодекс Української РСР 1963 року, тоді як, на момент звернення позивачами з даним позовом до суду, в дію вступив Цивільний Кодекс України 2004 року, тому, відповідно до п.4 ч.1 ст.214 ЦПК України, судом вирішувалося питання відносно того, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Так, відповідно до частини 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004 року встановлено, що до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов»язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Крім того, у ч.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004 року встановлено, що Правила Книги шостої Цивільного Кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ні ким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Отже, з урахуванням вищевикладеного, застосуванню підлягають норми ЦК України 2004 року. З наведеного, в судовому засіданні судом встановлено, що дійсно позивачі є спадкоємцями першої черги за законом, оскільки, відповідно до статті 1261 ЦК України зазначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя та народжені після його смерті, той із подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до свідоцтва про смерть (а.с. № 14), вбачається, що [PERSON], батько позивачів, помер [INFO]. Виходячи з викладеного, судом встановлено, що зв»язку зі смертю спадкодавця, позивачі дійсно мають право на прийняття спадщини, оскільки згідно до положення частини 1 ст. 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається в наслідок смерті особи або оголошення її померлою. Необхідно зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Позивачі у своєму позові вказали, що після смерті спадкодавця, залишилося спадкове майно таке як земельна частка (пай) розміром 10,2 га, розташована в с. Бунакове, Лозівського району, Харківської області на території КСП ім. Петровського. Так, дійсно з огляду до копії Сертифікату на право на земельну частку (пай) (а.с.№13), вказано, що за життя [PERSON] отримав земельну частку, на підставі рішення Лозівської районної держаної адміністрації від 08 липня 1996 року №410, у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства ім. Петровського, розміром 10,2 га. Позивачі вказали, що вони мають намір прийняти спадщину, яка залишилася після смерті спадкодавця їх батька, тому і звернулися до суду з даним позовом. Згідно до положення статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заяву про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Матеріалами справи встановлено, що дійсно, позивачі у встановлений законом шестимісячний строк з дня відкриття спадщини, не звернулись до Лозівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, у зв'язку з тим, що вони не знали про існування даного спадку, який залишився після смерті [PERSON], а дізналися про нього лише з листа від 12 грудня 2007 року (а.с.№19,20), який написала їм друга дружина померлого батька, [PERSON], підтвердженням чого є лист датований 12 грудня 2007 року, що надійшов від [PERSON] до [PERSON], і в якому вона повідомляє [PERSON] про наявність земельної частки, що залишилась після смерті [PERSON], батька позивачів. З огляду на матеріали справи та пояснень самих позивачів, судом у судовому засіданні, встановлено, що позивачі пропустили встановлений законом шестимісячний строк для звернення до державної нотаріальної контори із заявою на прийняття спадщини. Позивачі вказали, що вважають причину пропуску строку поважною тому і прохають суд призначити їм строк достатній для подання заяви до нотаріальної контори на прийняття спадщини у два календарних місяці. Згідно до частини 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Виходячи з досліджених матеріалів справи, суд знаходить позов таким що підлягає задоволенню та визнає причину пропуску строку звернення позивачами до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини - поважною та вважає можливим визначити їм додатковий строк, достатній для подання ними заяви про прийняття спадщини у три календарних місяці. Згідно до п.6 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Із матеріалів справи вбачається, що позивачами при зверненні до суду було сплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи на суму 07 гривень 50 копійок, про що надано квитанцію ( а.с. № 2), та судовий збір на суму в 08 гривень 50 копійок, що підтверджується квитанцією (а.с. № 1). В судовому засіданні позивачі надали свою письмову заяву (а.с.№53), в якій прохали суд на стягувати з відповідача по справі витрати, понесені ними при зверненні до суду. Положенням ч. 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичний осіб, поданих відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених ними позовних вимог, і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Outcome: approved