Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-10 00:00:00

[PERSON]. звернувся до суду з позовною заявою до Жовтоярської сільської Ради Татарбунарського району Одеської області, у якій просить визнати за ним право власності на земельну ділянку селянського фермерського господарства, посилаючись на слідуючі обставини. [INFO] в селі Маразліївка Жовтоярської сільської ради Татарбунарського району Одеської області померла мати позивача - [PERSON], яка була головою селянського фермерського господарства «Бесарабія». Після її смерті на території Жовтоярської сільської Ради Татарбунарського району залишилася земельна ділянка площею 7,21 га ріллі згідно Державного акту на право приватної власності на землю, яку позивач має право успадкувати в порядку першої черги. Сестра позивача [PERSON]., яка залучена до участі в справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог, теж є спадкоємицею першої черги по закону, але вона на спадок не претендує та проти позову не заперечує. Позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадку фермерського селянського господарства після смерті матері, але йому у видачі свідоцтва про право власності на земельну ділянку фермерського господарства відмовили, мотивуючи тим, що в Державному акті зазначено, що земельна ділянка виділялась фізичній особі [PERSON]., а не СФГ „Бессарабія”. Тому позивач просить постановити рішення, яким визнати за ним право власності на вищезазначену земельну ділянку селянського фермерського господарства [PERSON], встановивши попередньо факт виділення зазначеної земельної ділянки селянському (фермерському) господарству „Бессарабія” згідно Державного акту серії ОД-24 від 02.08.1995 року. В судовому засіданні позивач [PERSON]. підтримав свої позовні вимоги. Представник Жовтоярської сільської Ради Татарбунарського району проти позовних вимог не заперечував, направивши заяву про розгляд справи у його відсутності. Третя особа по справі - [PERSON] також не заперечувала проти задоволення позову, направивши до суду аналогічну заяву про розгляд справи у її відсутності та винесення рішення у попередньому судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.5) вбачається, що [PERSON] померла [INFO]. Із копії свідоцтва про народження позивача (а.с.6) [NUMBER] вбачається, що його батьками є [PERSON] та [PERSON]. Згідно Державного акту серії ОД-24 від 02.08.1995 року (а.с.8) виданого Татарбунарською районною Радою народних депутатів, [PERSON] є власником земельної ділянки розміром 7,21 гектар, розташованої на території Жовтоярської сільської Ради Татарбунарського району, яка була передана їй для ведення селянського (фермерського) господарства. Із витягу з технічної документації про визначення нормативної грошової оцінки земельних ділянок (а.с.9) вбачається, що вартість вказаної земельної ділянки складає 81406,16 грн. Копією свідоцтва (а.с.11) за № 21030850 підтверджується державна реєстрація суб'єкта підприємницької діяльності - селянського (фермерського) господарства „Бесарабія” [PERSON] від 22 серпня 1995 року. Листом нотаріуса від (а.с.12) підтверджується відмова позивача у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки в Державному акті на право власності на землю вказано, що земельна ділянка видана фізичній особі [PERSON]., а не СФГ „Бесарабія”. За таких обставин, в судовому засіданні встановлено, що позивач є спадкоємцем по закону першої черги померлої [PERSON], інші спадкоємці - це третя особа по справі [PERSON]. на спадок не претендує. Спадкодавцю [PERSON]. дійсно була виділена земельна ділянка площею по 7,21 га ріллі на території Жовтоярської сільської Ради Татарбунарського району для ведення селянського (фермерського) господарства згідно Державного акту на право приватної власності на землю ОД-24 від 02.08.1995 року, але в цьому документі помилково зазначено, що вказана земельна ділянки виділена фізичній особі, а не селянському фермерському господарству „Бессарабія”. Вказані помилки позбавляють позивача можливості отримати у спадок майно селянського (фермерського) господарства, що складається саме із цієї земельної ділянки. Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, що передбачено ст.1217 ЦК України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Так, у першу чергу, як передбачено ст.1261 ЦК України, право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її. За таких обставин, суд вважає можливим визнати за [PERSON]право власності на земельну ділянку селянського (фермерського) господарства „Бессарабія” площею 7,21 га ріллі, яка розташована на території Жовтоярської сільської Ради Татарбунарського району, що залишилася після смерті його матері [PERSON]. згідно Державного акту серії ОД-24, встановивши факт виділення вказаної земельної ділянки селянському (фермерському) господарству „Бессарабія”, а не фізичній особі [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved