Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-19 00:00:00

02 липня 2008 року, позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON]. про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем він знаходиться в шлюбі з 20 листопада 2006 року, який було зареєстровано Єлизаветівською сільською радою Лозівського району Харківської області, актовий запис № 04. Від даного шлюбу, у позивача та відповідача є син - [PERSON], [INFO]. Підставою для розірвання шлюбу, позивач вказав, що рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 26 грудня 2007 року відповідач по справі, [PERSON]., була позбавлена батьківських прав відносно їх сина (відмовилась від сина) та стягнуті з неї на користь позивача аліменти на утримання сина. Також позивач зазначив, що з 17 вересня 2007 року подружжя проживає окремо, відповідач залишила сім'ю і стала жити з іншим чоловіком. Дитину забрала з дому без відома позивача та залишила у свого батька, після телефонного дзвінка якого позивач повернув свою дитину додому. Позивач вказав, що до цього часу вони відносин не підтримують, аліменти відповідач не сплачує, не працює, дитиною зовсім не цікавиться. Спору про розподіл сумісно нажитого майна подружжя не має. Позивачем також було зазначено, що він працює, але не офіційно. На підставі викладеного позивач прохає суд розірвати шлюб з [PERSON], [INFO], та ним, [PERSON], [INFO], який було зареєстровано Єлизаветівською сільською радою Лозівського району Харківської області, актовий запис № 04. Витрати, пов'язані з реєстрацією розірвання шлюбу в органах РАЦС, стягнути з відповідача по справі з урахуванням майнового та сімейного стану позивача. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив розірвати шлюб з відповідачем по справі, пояснив, що з 17 вересня 2007 року подружжя проживає окремо, відповідач залишила сім'ю і стала жити з іншим чоловіком. Позивач вказав, що до цього часу вони відносин не підтримують, аліменти відповідач не сплачує, не працює, дитиною зовсім не цікавиться. Спору про розподіл сумісно нажитого майна подружжя не має, строк для примирення їм не потрібен. Також позивач вказав, що шлюб у нього перший. Крім того, позивач надав суду свою письмову заяву, в якій прохав суд не стягувати з відповідача судові витрати, понесені ним при зверненні до суду - судовий збір (держмито) в розмірі 08 грн. 50 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в розмірі 07 грн. 50 коп., та покласти на нього витрати в органах РАЦС при отриманні свідоцтва про розірвання шлюбу і не стягувати на його користь з відповідача, витрати на оголошення в газеті «Урядовий Кур'єр» в розмірі 450 грн. Відповідач у судове засідання не з'явилась, причини неявки суду не повідомила, про час та місце слухання справи, повідомлена своєчасно та належним чином через засіб масової інформації, а саме через газету «Урядовий Кур'єр», що відповідає вимогам «Переліку друкованих засобів масової інформації місцевої сфери розповсюдження, в яких у 2007 році розміщуються оголошення про виклик до суду відповідача, третіх осіб, свідків, місце фактичного проживання (перебування) яких не відоме», затвердженого Розпорядженням Кабінету Міністрів від 29 грудня 2006 року №678-р «Про друковані засоби масової інформації загальної та місцевої сфери розповсюдження, в яких у 2007 році розміщуються оголошення про виклик до суду відповідача, третіх осіб, свідків, місце фактичного проживання (перебування) яких невідоме». Відповідач викликалася у судове засідання у порядку, передбаченому відповідно до діючого цивільно-процесуального законодавства - поштою. На підставі ч.9 ст.74 ЦПК України, а саме: відповідач місце проживання (перебування) або місцезнаходження якого позивачеві не відоме, викликається до суду через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Виходячи з вище викладеного, відповідач була викликана в судове засідання через засоби масової інформації, про що свідчить наявна в матеріалах справи газета «Урядовий Кур'єр» з оголошенням від 09 серпня 2008 року. Згідно до положення ч.2 ст.77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Виходячи з викладеного, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановленого, що сторони з 20 листопада 2006 року знаходяться в зареєстрованому шлюбі, який було зареєстровано Єлизаветівською сільською радою Лозівського району Харківської області, про що зроблено актовий запис № 04 (а.с.№4). Від даного шлюбу вони мають неповнолітню сина - [PERSON] , [INFO] (а.с.№14). Відповідно до пояснень, які надано позивачем у судовому засіданні 20 серпня 2008 року, судом було достовірно встановлено, що сторони створити міцної сім'ї за час спільного проживання не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався, подружні стосунки припинились. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом було з»ясовано, що між сторонами не має спору про розподіл сумісно нажитого майна, якщо шлюб буде розірвано. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Витрати по оплаті державного мита при реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС суд вважає можливим покласти на позивача, а відповідача від вказаних витрат - звільнити, згідно письмової заяви позивача. Згідно до п. 6 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. З огляду на матеріалами справи, судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду було сплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи на суму в 07 грн. 50 коп. (а.с.№1) та судовий збір (державне мито) на суму в 08 грн. 50 коп. (а.с.№2) та витрати у розмірі 450 гривень за дачу оголошення в пресі про виклик відповідача у судове засідання. Про те, як вже вище було вказано, 20 серпня 2008 року в судовому засіданні позивач надав суду свою письмову заяву, в якій прохав суд не стягувати з відповідача судові витрати, понесені ним при зверненні до суду - судовий збір (держмито) в розмірі 08 грн. 50 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в розмірі 07 грн. 50 коп., та витрати на оголошення в газеті «Урядовий Кур'єр» в розмірі 450 грн.. Положенням ч. 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними позовних вимог, і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Outcome: approved