overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа: КП «ДЄЗ» про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що вона є співвласником двокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS]. У липні 2006 року вона пустила квартирантку, відповідачку по справі, яка 14.07.2006 року прописалася за вказаної вище адресою, але в якій не проживає з моменту прописки, дії відповідачки порушують її права, як власника, тому вона просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням [ADDRESS] внаслідок того, що була відсутньою тривалий час без поважних причин. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Тому суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Представник третьої особи КП «ДЄЗ» в судове зсідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки, суд дійшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Із копії свідоцтва про право власності на житло Лозівського бюро технічної інвентаризації від 30.06.1989 року вбачається, що квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], належить позивачці на праві спільної сумісної власності їй та її неповнолітнім дітям. Згідно копії домової книги вбачається, що відповідачка [PERSON] була прописана 14 липня 2006 року на житловій площі, яка належить позивачці та її дітям. З матеріалів справи вбачається, що з моменту прописки відповідачка в даній квартирі не проживала, що підтверджується актами квартального комітету від 24.03.2008 року та від 07.05.2008 року. Відповідачка не має частини в квартирі за адресою: [ADDRESS], та не мешкає у вказаній квартирі понад 2 роки. Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст.72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. З огляду на вище викладене, враховуючи надані докази, суд робить висновок, що відповідачка не проживає в спірному будинку тривалий час, більш ніж шість місяців, без поважних причин, тому відповідно до ст.ст.71, 72 ЖК України суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 19 липня 2002 року, шлюб у сторін перший. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та буде жити і надалі.. Відповідач постійно влаштовує сварки, навіть б'є її, спільне життя з відповідачем проживання неможливо, тому вона просить шлюб розірвати. Позивачка у судовому засiданнi підтримала свої позовні вимоги, просила місце мешкання дитини визнати разом з нею. Відповідач у судовому засіданні позов визнав. Вислухавши сторони, перевіривши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 19 липня 2002 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим відділом РАЦС Лозівського міського управління юстиції, актовий запис № 182. Шлюб у сторін перший. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого виконкомом Панютинської селищної ради 26.09.2003 року, яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, тому, суд вважає, що після розірвання шлюбу донька буде проживати разом з матір'ю. Спору про розподіл майна у суді не заявлено. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Тому суд, з огляду на вищевикладене, враховуючи, що між сторонами склалися неприязні відносини, до примирення сторони не прагнуть, що є підставою для розірвання шлюбу, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Суд вважає, що при реєстрації розірвання шлюбу в органах РАГС, витрати необхідно покласти на сторони по 8 грн. 50 коп. з кожного, оскільки обоє винні в розірванні шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-26 00:00:00

[PERSON] заявлено позов до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05.09.1999 року позивачка вступила в юридичний шлюб з відповідачем по справі, [PERSON]. Від спільного шлюбу мають двоє малолітніх дітей- дочку [PERSON], [INFO] та сина, [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є те, що відповідач більше року , як живе з іншою жінкою, яка на даний час вагітна. Вважає , що примирення між ними неможливе, просить шлюб між нею та [PERSON]. розірвати. В попередньому судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, з підстав , викладених у позовній заяві , просить шлюб між нею та [PERSON] розірвати. Відповідач [PERSON] в попередньому судовому засіданні заявлений позов визнав. Не заперечує проти розірвання шлюбу. Виходячи з наведеного , суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Вимогами ч.4 ст.130 ЦПК України встановлено, що при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, передбаченому ст.174 ЦПК України . Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини . [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05.09.1999 року, що стверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER], виданим Ковельським міським відділом РАГСу Волинської області. Від шлюбу мають двоє малолітніх дітей - дочку, [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим Ковельським міським відділом РАГСу Волинської області та сина, [PERSON], [INFO] що стверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим відділом РАГСу Ковельського міськрайонного управління юстиції. Відповідно до вимог ст.112 Сімейного кодексу України підставою для розірвання шлюбу є встановлення того, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них , інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В попередньому судовому засіданні встановлено , що подружні стосунки між сторонами припинені , надії на збереження сім'ї немає , подальше збереження сім'ї суперечить інтересам подружжя , крім того , відповідач в попередньому судовому засіданні заявлений позов визнав та не заперечив щодо задоволення позовних вимог позивачки , тому враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у справі наявні законні підстави для задоволення вимог позивача у стадії попереднього судового розгляду, виходячи з визнання відповідачем позовної вимоги про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-26 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до Новосанжарської територіальної громади про визначення додаткового строку в три місяці для подання заяви про прийняття спадщини , після померлої [INFO] матері [PERSON]. Ухвалою суду від 1.08.2008 року замінено первісного відповідача належними - Малоперещепинської сільською радою Новосанжарського району та Мачушанською сільською радою Полтавського району . В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги . Відповідачі в судове засідання не з'явилися з невідомих причин , будучи належним чином повідомленими , про час і місце розгляду справи , в зв'язку з чим по справі постановлене заочне рішення , відповідно до ст. 169 ч. 4 ЦПК України . Заслухавши пояснення позивача , дослідивши матеріали справи , суд приходить до висновку , що позов підлягає задоволенню , з наступних підстав . Судом встановлено , що [PERSON] померла [INFO] в селі Пристанційне Новосанжарського району Полтавської області . Після її смерті залишилося спадкове майно , яке складається з надвірними побудовами та приватизованої земельної ділянки , які знаходяться [ADDRESS]. Спадкоємцем першої черги за законом є син [PERSON], позивач по даній справі , що підтверджується свідоцтвом про народження , виданим 09.07.1962 . Брянським райбюро ЗАГСу Луганською сільською радою 04.12.2002 року . Позивач є ліквідаторами наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії . Визначний законом шестимісячний строк для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини пропустив з поважних причин , оскільки проходив черговий курс лікування . Відповідно до ст. 1272 ч. 3 ЦК України , суд за заявою спадкоємця , який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини , може визначити йому додатковий строк для подання ним заяви про прийняття спадщини .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-26 00:00:00

У серпні 2008 року [PERSON]. звернувся із даним позовом, в обґрунтування якого вказав, що [INFO]померла його мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння [ADDRESS]. На момент смерті матері він жив з нею в будинку, доглядав за нею, оскільки вона хворіла та потребувала сторонньої допомоги. Після смерті матері він займався організацією похорон та поминальних обідів, розпорядився її речами. Оскільки його рідний брат [PERSON]помер [INFO]та за життя на спадщину не претендував, він є єдиним спадкоємцем після смерті матері. Однак, він не оформив нотаріально свої спадкові права через матеріальні труднощі. Вважає, що пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин. Просив встановити факт прийняття ним спадщини після смерті матері та визнати за ним право власності на домоволодіння [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері. В судовому засіданні позивач підтримав вимоги, просив позов задовольнити. Представник відповідача - Маріупольської міської ради, в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала, оскільки вважає, що позивач фактично прийняв спадщину після смерті матері та набула право власності на спадкове майно. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки встановлено, що [PERSON]на праві власності належить домоволодіння [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті спадщину фактично прийняв її син [PERSON], який на момент її смерті жив з нею в будинку, ніс всі витрати по похованню матері, розпорядився речами матері. після смерті матері залишився жити в будинку, розпоряджається ним, обробляє город, оплачує комунальні послуги. Відповідно до вимог ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, і батьки. Встановлено, що син померлої [PERSON]помер [INFO]та за життя на спадщину не претендував. Інших спадкоємців першої черги немає. У зв'язку з тим, що спадщина відкрилась і фактично була прийнята до вступу в дію Цивільного Кодексу України 2004 року, до зазначених правовідносин слід застосувати положення ЦК України 1963 року. Відповідно до вимог ст.548 ЦК України (в редакції 1963 року), прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст.549 ЦК України (в редакції 1963 року), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. За таких обставин, суд вважає, що позивач фактично прийняв спадщину після смерті матері та вважає можливим задовольнити вимоги позивача, визнавши право власності за ним після смерті його матері в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Зарудчівської сільської ради Волинської області, в якій зазначає, що [INFO] помер її батько - [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими спорудами в [ADDRESS], який належав йому на праві приватної власності. Заповіт від його імені не посвідчувався. В шестимісячний термін після смерті батька вона фактично вступила в управління та володіння житловим будинком, шляхом спільного проживання, ремонту та догляду за будинком, сплатою податків, садінням городу, однак отримати свідоцтво про право на спадщину не може в зв”язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Зазначила, що крім неї є ще й інші спадкоємці першої черги, а саме її сестра - [PERSON]. У зв”язку з наведеним просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходяться за адресою [ADDRESS]. В суді позивач позовні вимоги підтримала та дала пояснення аналогічні тим, що вказані в позовній заяві. Просила визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходяться за адресою [ADDRESS]. Представник відповідача Зарудчівсьої сільської ради [PERSON] в судовому засіданні позов визнала повністю та не заперечує проти встановлення права власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] за [PERSON]. Позов підлягає до задоволення повністю, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З свідоцтва про смерть [NUMBER] вбачається, що [PERSON] помер [INFO]. Згідно з ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В зв”язку з цим спадкоємцями [PERSON] за законом є його діти - [PERSON] та [PERSON]. В суді встановлено, що [PERSON], яка є законним спадкоємцем [PERSON], відмовилась від своєї частки у спадщині, що підтверджується її заявою. Відповідно до довідки №528 від 26.03.2008 року виданої Зарудчівською сільською радою [PERSON], який помер [INFO], був власником житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS]. Заповіт від його імені не посвідчувався Зарудчівською сільською радою. В 6-тимісячний термін з дня його смерті в управління і володіння спадковим майном фактично вступила [PERSON] шляхом спільного проживання, догляду за будинком, садінням городу, сплатою податків. В суді доведена та обставина, що [PERSON] як спадкоємець за законом, прийняла спадщину на себе в установленому порядку. Тому, житловий будинок з господарськими спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] належить позивачу та знаходяться у правомірному володінні позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-26 00:00:00

[PERSON] звернулася в Любешівський районний суд з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. В поданій до суду заяві вказує, що згідно чинного законодавства має право на пенсію за віком в зв”язку з чим звернулася в Управління пенсійного фонду в Любешівському районі. Однак їй було відмовлено у призначенні пенсії за віком, оскільки при перевірці документів, які були подані для призначення пенсії було встановлено розбіжність між паспортними даними та даними, що вказані в посвідченні постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи, а саме: в паспорті вона вказана як [INFO], а в посвідченні постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи - [INFO]. Вказує, що Управління пенсійного фонду України в Любешівському районі відмовило їй в призначенні пенсії за віком та в прийнятті документів для порушення клопотання про призначенні пенсії в зв”язку з тим, що виявлені розбіжності між паспортними даними і пред”явленими документами. Встановлення факту належності заявнику правовстановлюючого документа необхідно для призначенні пенсії за віком. У зв”язку з наведеним просить встановити факт належності їй - [PERSON] посвідчення постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи [NUMBER] від. 10.02.1998 року виданого Волинською ОДА. В суді заявник [PERSON] заявлені вимоги підтримала повністю, та дала пояснення аналогічні тим, що вказані в заяві. Представник заінтересованої особи УПФ України у Любешівському районі Філончук Л.В. заявлені вимоги визнала повністю, вказала, що не заперечує проти встановлення факту належності [PERSON] посвідчення постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи [NUMBER] від. 10.02.1998 року виданого Волинською ОДА. Заслухавши заявника та представника заінтересованої особи по справі та дослідивши докази, суд приходить до переконання, що заява [PERSON] підлягає до задоволення виходячи з наступних міркувань. Відповідно до п.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 6 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім”я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документах, не збігаються з ім”ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначені у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно паспорта [NUMBER] від 14.02.1998 року, свідоцтв про народження дітей [NUMBER] від 19.01.1988 року, [NUMBER] від 24.02.1984 року, [NUMBER] від 13.12.1993 року, [NUMBER] від 30.10.1980 року, свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] від 04.08.1979 року заявник записана, як [PERSON]. Тому суд приходить до висновку, що в зазначенні по прізвища заявника в посвідченні постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи [NUMBER] від 10.02.1998 року, виданого Волинською ОДА, було допущено помилку, що є підставою для задоволення заяви. Встановлення даного факту матиме для [PERSON] юридичне значення, оскільки буде підставою для призначення пенсії за віком.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вимогою про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів в розмірі &frac14; частини всіх видів заробітку на утримання неповнолітнього сина [PERSON] - [INFO]. При цьому посилалась на те, що відповідач є батьком дитини. Син знаходиться на її утриманні, батько в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В судовому засіданні позивачка вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] проти позовних вимог не заперечував. Не оспорював свого батьківства та розміру аліментів, на яких наполягала позивачка. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає позовні вимоги обгрунтованими: копією свідоцтва народження [PERSON] (а.с.5), довідкою про склад родини [PERSON] (а.с.6) і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідач [PERSON] є працездатним, може надавати таку допомогу. Так як задоволена основна вимога позивачки, яка була звільнена від сплати судових витрат при подачі заяви, останні повинні бути стягнені з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, оскільки між ними відсутні взаєморозуміння в життєважливих питаннях. Відповідач в судовому засіданні проти позову не заперечував. Сторони наполягали на розгляді справи в попередньому судовому засіданні. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 18 червня 2005 року. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], 2005 р.н., який після розірвання шлюбу сторін буде проживати з позивачем. Спільне життя подружжя не склалося, оскільки між ними відсутні взаємовідносини, різні погляди на життя. Подружні відносини припинені з півроку тому. Даний шлюб являється першим зареєстрованим шлюбом сторін. При таких обставинах збереження шлюбу стало неможливим. Вислухавши пояснення сторін та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, витрати по реєстрації розірвання шлюбу покласти на відповідача .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-26 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні власністю, про вселення, посилаючись на те, що її на праві спільної часткової власності належить по 1/6 частині квартири [ADDRESS], 2/3 частини спірної квартири належить відповідачу. Відповідач не дає можливості їм користуватися своєю власністю, а саме не дає ключів від квартири, через що вони не можуть потрапити у квартиру. В добровільному порядку відповідач відмовляється врегулювати спір, тому вони змушені звернутися до суду за захистом свого права власності, вважаючи його порушеним. Просять суд усунути перешкоди у користуванні квартирою та вселити їх у неї. В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали свої позовні вимоги, викладені в заяві, в повному обсязі. Представник відповідача заперечуючи проти позовних вимог, однак визнав факт неможливості позивачі користуватися спірною квартирою. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши інші докази, що є в справі, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] та [PERSON] підлягає задоволенню. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] - 1/6 частина, [PERSON] - 1/6 частина та [PERSON] - 2/3 частини, що підтверджується рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10.09.2007р., набраного законної сили, копією технічного паспорту (а.с. 8-9). Позивачі не мають змоги користуватися спірною квартирою через те, що відповідачем чиняться перешкоди, а саме не надаються ним ключі, щоб потрапити до квартири. Згідно ст.. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до п.3 ст. 319 ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Оскільки з боку відповідача є неправомірні перешкоди та обмеження у здійсненні позивачами їх права користування та володіння своєю власністю, вимоги позивачів є законними та підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved