Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-12 00:00:00

15 квітня 2008 року позивач звернувся до суду, відповідно до уточнених позовних вимог (а.с.17-19) просить актовий запис №1 від [INFO], складений Девладівською сільською радою Софіївського району Дніпропетровської області про встановлення батьківства, де вказано що позивач, [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON],[INFO], визнати недійсним ; в свідоцтві про народження [PERSON] (актовий запис №2 від [INFO]) в графі відомості про батька виключити відомості про те, що позивач, [PERSON], є батьком [PERSON]. Позивач та його представник [PERSON] в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач та її представник [PERSON] з позовом не згодні, в судовому засіданні відповідач пояснила, що позивач сам запропонував їй визнати батьківство щодо дитини [PERSON], знаючи, що він не є його батьком. Представник третьої особи - відділу реєстрації актів цивільного стану Софіївського районного управління юстиції Іосипова Н.С. з позовом не згодна, так як позивач в судовому засіданні пояснив, що знав про те, що дитина відповідачки є не його. Розглянувши в судовому засіданні матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, представника третьої особи, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити як необґрунтованих із наступних підстав. Згідно із ч.2 ст. 56 Кодексу про шлюб та сім»ю, яка була чинною на час встановлення позивачем батьківства щодо дитини [PERSON], особа, записана батьком дитини за її заявою або за спільною заявою із матір»ю дитини, не має права оспорювати батьківство, якщо в момент подачі заяви їй було відомо, що вона фактично не є батьком цієї дитини. Зазначене положення містить також ч.5 ст.136 СК України, яка є чинною на час пред»явлення позову та розгляду справи в суді, згідно із якою не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком. В судовому засіданні встановлено, що в 1997 році позивач познайомився із відповідачем, яка раніше у шлюбі не була. Деякий час сторони відносини не підтримували, відповідачка зустрічалась з іншим чоловіком, від якого завагітніла. Коли [PERSON] була вагітна, позивач і відповідач зустрілись знову, позивач запропонував відповідачці одружитись і визнати батьківство щодо дитини, яку вона народить, на що вона погодилась. Зазначені обставини визнавали в судовому засіданні і позивач, і відповідач. 19.11.1998 року [PERSON] (дошлюбне прізвище відповідача) народила сина [PERSON]. [INFO] позивач уклав шлюб із відповідачем [PERSON] , який зареєстровано Девладівською сільрадою Софіївського району, актовий запис №1 від [INFO] (а.с.6). Девладівською сільською радою Софіївського району на підставі спільної заяви позивача та відповідача від [INFO] складено актовий запис про встановлення батьківства щодо дитини [PERSON], [INFO], відповідно до якого позивач - [PERSON] є батьком [PERSON] (прізвище, ім»я, по батькові дитини зазначаються після встановлення батьківства), що підтверджує актовий запис про встановлення батьківства №1 від [INFO] на а.с.7 . Позивач в судовому засіданні підтвердив, що подавав заяву про встановлення батьківства, яка досліджувалась у судовому засіданні, підписував її (а.с.48) та в момент подачі заяви знав, що він не є батьком цієї дитини. Зазначені обставини підтвердила також відповідач. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердила, що позивач знав до народження дитини про те, що дитина відповідачки не є його, однак він добровільно виявив бажання встановити батьківство. Аналогічні пояснення дала свідок [PERSON] Згідно актового запису про народження [PERSON] його батьком є [PERSON], підстава запису відомостей про батька - актовий запис про встановлення батьківства №1 від 12.01.1999року, складений виконкомом Девладівської сільської ради народних депутатів Софіївського району Дніпропетровської області (а.с.8). 10.05.2000 року шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджує актовий запис про розірвання шлюбу №27 від 10.05.2000 року, складений Софіївським ЗАГС Дніпропетровської області (а.с.10). В судовому засіданні досліджувалось рішення про розірвання шлюбу між сторонами, із змісту якого також вбачається, що [PERSON] позовну заяву про розірвання шлюбу мотивував тим, що записував дитину відповідачки на своє ім»я (а.с.67). Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 27.04.2000 року з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] в розмірі &frac14; частини всіх видів заробітку, але не менше &frac12; частини неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що підтверджує копія виконавчого листа (а.с.11). Позивач аліменти на утримання дитини не сплачує, про що зазначали в судовому засіданні сторони. Позивач зазначає, що він не є батьком дитини відповідача, вважає, що вона не мала наміру створювати сім»ю, а мала корисний намір отримувати прибуток від позивача для матеріального забезпечення сина [PERSON]. Однак відповідне посилання не є підставою для задоволення позовних вимог, оскільки позивач знав в момент подачі заяви про встановлення батьківства щодо дитини відповідачки, що він фактично не є батьком цієї дитини, що встановлено у судовому засіданні. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні пояснювала, що позивач визнав батьківство, так як мав стосунки із відповідачкою ще до її вагітності і тому не був впевнений, що дитина не його, про те, що він не батько цієї дитини, дізнався лише після укладання шлюбу із [PERSON]. Однак суд не може взяти до уваги зазначені пояснення, оскільки вони протирічать як поясненням позивача, відповідача, свідків, так і матеріалам справи. Понесені позивачем по даній справі судові витрати не можуть бути стягнені з відповідача, оскільки позивачу в задоволенні позовних вимог відмовлено, що передбачає ст.88 ЦПК України.

Outcome: dismissed