Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачки в якому просить суд визнати договір купівлі-продажу коня, укладений в 20-х числах липня 2006 року, між нею та відповідачкою дійсним, зазначений договір купівлі-продажу розірвати та стягнути з відповідачки 3000 грн., неповернутої частини суми боргу за договором купівлі-продажу, сплаченої за товар та 30 грн., понесених витрат, пов”язаних з оплатою інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільної справи, що і підтримала у судовому засіданні . Відповідачка в судове засідання не з”явилася, хоча була повідомлена належним чином про час, день і місце розгляду справи про, що свідчить розписка про отримання судової повістки та не повідомила суд про причини неявки в судове засідання, причини неявки відповідачки в суд, суду не відомі. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Так в судовому засіданні встановлено, що між позивачкою [PERSON]., та відповідачкою [PERSON]., у період 24-26 липня 2006 року в с.Білокоровичі Олевського району Житомирської області було укладено усний договір купівлі-продажу коня, відповідно до якого відповідачка передала власного коня у власність позивачці для використання в господарстві, а остання прийняла коня і сплатила за нього відповідно до попередньої усної домовленості грошову суму в розміри 2000 грн., а затим через деякий час 1500 грн., що стверджується довідкою Білокоровицької сільської ради Олевського району за № 2625 від 21.07.2008 року. Будь-якої письмової угоди, договору купівлі-продажу сторони не укладали. Крім того судом встановлено, що при укладенні договору купівлі-продажу відповідачка запевнила позивачку, що кінь здоровий, спокійний і придатний для використання у господарстві. Однак через дві неділі після укладеного договору купівлі-продажу позивачка звернула увагу, що вказаний кінь веде себе дуже агресивно та є фактично некерований. У зв”язку з чим [PERSON]., звернулася до відповідачки з претензією про те, чому та коли передавала коня при купівлі-продажі не повідомила про поведінку тварини і у зв”язку з чим запропонувала відповідачці забрати коня назад та повернути позивачці кошти, які та передала відповідачці при купівлі-продажі тварини. В свою чергу [PERSON]., погодилася забрати коня назад до себе та повернути позивачці отримані від неї 3500 грн., відповідно до усного договору купівлі-продажу, запевнивши останню, що гроші поверне через деякий час. Частину коштів у сумі 500 грн., відповідачка повернула позивачці а решту коштів у сумі 3000 грн., відмовилася повертати. Коня відповідачці позивачкою було повернуто у період 19-20 серпня 2006 року. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON]., надав суду покази підтвердивши те, що в 20-х числах липня 2006 року [PERSON]., за усною домовленість з [PERSON]., купила у останньої коня. Купівля-продаж коня здійснювалася у його присутності. При передачі коня позивачка запитувала у відповідачки про те чи кінь здоровий, спокійний та придатний для використання у господарських цілях, на що [PERSON]., запевнила, що кінь спокійний та придатний до використання в господарстві. Але через деякий час в серпні місяці 2006 року вказану тварину було повернуто відповідачці так, як тварина була некерована. Свідок [PERSON]., у судовому засіданні показав, що до нього як до сільського голови восени 2006 року зверталася позивачка з проханням посприяти їй повернути кошти від відповідачки, які вона заплатила за коня, якого повернула останній так, як [PERSON]., відмовляється повернути їй гроші в сумі 3500 грн. Після проведеної ним бесіди з [PERSON]., остання запевнила його, що поверне кошти позивачці частинами, але до даного часу з 2006 року повернула тільки частину в сумі 500 грн. Дослідивши та оцінивши докази по справі, заслухавши пояснення позивачки, свідків, які прибули у судове засідання, суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст.ст.218,651,654,655, 673,678 ЦК України . Зокрема у ст.218 ЦК України зазначено, що недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність. Якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимог щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. За змістом ст.655 ЦК України зазначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов”язується передати майно(товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов”язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 654 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається. Зі ст.651 ЦК України слідує, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано в разі істотного порушення договору другою стороною. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Крім цього ст.673 ЦК України передбачено, що продавець повинен передавати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети. В п.1 ч.2 ст.678 ЦК України зазначено, що у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов”язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з”явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми. Так із пояснень позивачки, показів свідків та матеріалів справи видно, що усний договір купівлі-продажу коня між сторонами відбувся так, як відповідачка передала відповідно до умов договору купівлі-продажу коня позивачці. На момент передачі товару (коня), будь-яких претензій щодо стану здоров”я, поведінки коня, тобто його агресивності, з боку покупця не було. Однак коли позивачка через деякий проміжок часу спробувала використати тварину (коня) для господарських цілей, то остання будучи в агресивному стані, стала фактично не керованою, внаслідок чого мало не покалічила сина позивачки. 19-20 серпня 2006 року позивачка повернула коня відповідачці а остання в свою чергу прийняла коня, повернувши позивачці 500 грн., частини отриманих коштів за договором, хоча за умови договору купівлі-продажу отримала від позивачки 3500 грн. Тому суд приходить до висновку, що договір купівлі-продажу коня між сторонами відбувся та є дійсним. Разом з тим, відповідачка своїми намірами і поведінкою підтвердила умови розірвання угоди на користь позивачки, тобто прийняла товар неналежної якості, повернула частину коштів за товар позивачці. Враховуючи наведене, суд вважає, що вказаний договір купівлі-продажу коня слід розірвати у зв”язку з тим, що продавець передав покупцю товар (коня) неналежної якості, тобто коня неможливо експлуатувати в господарських цілях так, як тварина веде себе дуже агресивно та стає не керованою. А тому продавцю - [PERSON] ., необхідно залишок несплачених коштів у сумі 3000 грн., повернути покупцю - [PERSON]., в зв”язку з переданням товару неналежної якості. Вирішуючи питання відносно строку позовної давності передбаченої ст.681 ЦК України, суд приходить до висновку, що позивачкою зазначений у вказаній статті цього Кодексу строк не порушено так, як судом встановлено, що коня було придбано за договором купівлі-продажу у період 24-26 липня 2006 року та повернуто 19-20 серпня 2006 року, у зв”язку з переданням товару неналежної якості. Виходячи з вище наведеного суд також вважає, що відповідно до вимог ЦПК України на користь позивачки повинно бути стягнуто з відповідачки і 30 грн., витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, витрачених позивачкою при подачі позову до суду. На основі вищевикладеного та

Outcome: approved