Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі, компенсації втрати частини заробітку середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди. Позов мотивує тим, що він працював на підприємстві відповідача по 04 серпня 2008 р., був звільнений на підставі ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням. За період його роботи відповідачем заробітна плата йому виплачувалася несвоєчасно та неповністю, внаслідок чого на момент звільнення утворилася заборгованість в сумі 5525 грн. 14 коп. Ця заборгованість не виплачена до цього часу. Крім того, він має право на компенсацію за втрату частини зарплати в зв’язку з порушенням строків її виплати, тому відповідач повинен сплатити йому цю компенсацію в сумі 1709 грн. 14 коп., згідно з наведеним ним розрахунком. Відповідно до ст. 117 КЗпП України, позивач просить стягнути з відповідача також середній заробіток за весь період затримки розрахунку при звільненні в сумі 2400 грн. 00 коп. Вказує, що невиплата заробітної плати призвела до його моральних страждань. Моральну шкоду він оцінює в сумі 600 грн. Також просить стягнути з відповідача 300 грн. в рахунок відшкодування своїх витрат на правову допомогу. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні вимоги визнала частково. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що уточнені вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 115, 116 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, який не перевищує 16 календарних днів, при звільненні працівника підприємство повинно провести з ним розрахунок в день його звільнення або не пізніше наступного дня після пред’явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Судом встановлено, що позивач працював на підприємстві відповідача. За період його роботи відповідач заборгував йому зарплату в сумі 5525 грн. 14 коп., що підтверджується довідкою відповідача № 403 від 08.09.08 р., а тому суд вважає за необхідне стягнути цю суму на користь позивача. Відповідно до ст. 34 Закону України „Про оплату праці ” та на підставі вимог п. 2 Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв’язку з порушенням строків її виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 року № 1427, в редакції від 21.02.2001 року № 159 – працівникам у разі затримки на один і більше місяців виплати грошових доходів проводяться компенсаційні виплати, що згідно розрахунку позивача, складають 1709 грн. 14 коп. та підлягають стягненню на користь позивача. Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Судом встановлено, що позивач звільнився з підприємства 04.08.08 р., розрахунок по заробітній платі з ним до цього часу не проведено, а тому він має право на стягнення середньомісячного заробітку за період затримки розрахунку при звільненні. Середньомісячна заробітна плата позивача, згідно довідки відповідача, складала 800 грн. 00 коп., період затримки розрахунку на момент звернення до суду складає 3 повних місяці, а тому на користь позивача необхідно стягнути 2400 грн. 00 коп. (Розрахунок: 800 грн. 00 коп. х 3 міс. = 2400 грн. 00 коп.) Стосовно вимог про стягнення моральної шкоди на користь позивача, суд вважає, що вони підлягають частковому задоволенню, так як відповідач порушив законне право позивача на своєчасне одержання винагороди за працю, яке гарантоване йому ст. 43 Конституції України, ст.ст. 1,24 Закону України „Про оплату праці” та ст.115 КЗпП України. Статтею 30 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. В обґрунтування своєї вимоги позивач навів доводи, але не надав доказів спричинення йому моральної шкоди саме в сумі 600 грн. Виходячи з розміру заборгованої заробітної плати, пояснень позивача, з урахуванням ступеню його моральних страждань, суд вважає, що з відповідача на користь позивача повинна бути стягнута моральна шкода в розмірі 500 грн. Судові витрати на надання правової допомоги підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі. Оскільки позивач при подачі позову звільнений від сплати судового збору (його вимоги виникли з трудових відносин), судовий збір необхідно віднести на рахунок відповідача, а тому з відповідача необхідно стягнути судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи.

Outcome: partial