Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-05 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просили визнати недійсним і скасувати державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, виданий 29 листопада 2002 року на ім'я [PERSON], визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, укладений 07 січня 2003 року між Ялтинською міською Радою і [PERSON], зобов'язати відповідача не чинити перешкоди в користуванні земельною ділянкою шляхом зведення на ній капітальних будов, зобов'язати його відновити знесені сараї літер «Д», «Ю», «Н», «Я» і «М», звільнити самовільно зайняту 1\4 частку сараю літер «О». Рішенням Ялтинського міського суду від 26 серпня 2004 року в позовних вимогах об'єднанню співвласників багатоквартирного будинку «Початок», [PERSON] і [PERSON] було відмовлене в повному обсязі. З них також було стягнуте в рівних частках державне мито в сумі 946 гривень, тобто по 315,33 гривни з кожного. Ухвалою судової колегії по цивільним справам Апеляційного суду АРК від 14 лютого 2005 року рішення Ялтинського міського суду від 26 серпня 2004 року було залишене без зміни. Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 06 червня 2008 року, діючого як касаційна інстанція, рішення Ялтинського міського суду від 26 серпня 2004 року і ухвала апеляційного суду АРК від 14 лютого 2005 року в частині стягнення державного мита були скасовані і справа в цій частині була направлена до суду першої інстанції на новий розгляд. В інший частині рішення Ялтинського міського суду і ухвала Апеляційного суду АРК були залишені без зміни. Сторони в судове засідання не з'явилися, про день і час розгляду справи були повідомлені належним чином, причин неявки суду не представили. Судом встановлено, що позивачами - об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Початок», [PERSON], [PERSON] - при подачі в суд позовної заяви - було сплачене державне мито в сумі 779 гривень (т. 1, а.с. 4, 135-137). Згідно ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито», ставка державного мита за позовними заявами з вимогами матеріального характеру встановлюється у розмірі 1 відсотка від ціни позову, але не менше 3 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більш 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Позивачами, окрім іншого, були заявлені вимоги про визнання недійсним і скасування державного акту на право приватної власності на землю, виданого на ім'я [PERSON], а також визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, тобто заперечується право власності [PERSON] на земельну ділянку. Суд вважає, що ці вимоги мають матеріальний характер, а тому судовий збір повинен був оплачуватися у розмірі 1% від ціни позову, але не більш 1700 гривень. Згідно довідці про визначення грошової оцінки земельної ділянки, вартість спірної земельної ділянки, а отже і ціна заявлених позивачами позовних вимог, складала 181546,60 гривень (т. 1, а.с. 133). Таким чином, сума державного мита, яке повинне було бути сплачено позивачами при подачі ними позову, складає 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме: 1700 гривень. Позивачами було сплачено 779 гривень. Оскільки в заявлених ними позовних вимогах було відмовлено, сума державного мита (на даний час судового збору), яка підлягає стягненню з них за рішенням суду, складає 921 гривна, тобто по 307 гривень з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved