Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним договору дарування 1/3 частки [ADDRESS] від 13.01.2007 р. недійсним через його фіктивність - в порядку ст.234 ЦК України та про визнання недійсним договору відчуження автомобілю «Волга» з тих же підстав. Вимоги позову позивач обґрунтувала тим, що за рішенням суду від 06.11.2006 р. на її користь з відповідача [PERSON] була стягнута сума у розмірі 29051,42 грн., у встановлений законом строк вона звернулася до державної виконавчої служби, якою був накладений арешт на майно [PERSON], однак згодом стало відомо, що 1/3 частка [ADDRESS], що належить [PERSON] вибула з його володіння на підставі договору дарування від 13.01.2007 р., в якому обдарованим був його син [PERSON] У зв'язку з наведеним, позивач вважає, що даний договір дарування є фіктивним, без наміру утворити правові наслідки, обумовлені даною угодою, та укладений з протизаконною метою - сховати майно від кредитора. З тих же підстав просить визнати недійсним угоду по відчуженню відповідачем [PERSON] автомобілю «Волга». У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі, просили задовольнити з підстав, зазначених у позові. Відповідачі у попередніх судових засіданнях позовні вимоги не визнали, вказували, що договір дарування 1/3 частки квартири був укладений з метою усунення інших спадкоємців за законом на майно відповідача. Крім того, вказують, що відповідач [PERSON] здійснює виконання рішення суду щомісячними платежами, вартість квартири значно більше суми боргу, а тому накладення на нею арешту все рівно недопустимо. Також вказував, що автомобіль «Волга» ніколи не належав відповідачу [PERSON], а тому його відчуження з його боку не проводилося. Суд, вислухавши пояснення позивача та думку його представника, відповідачів, дослідивши матеріали справи, знаходить позовні вимоги такими, що задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до ст.234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна доказати ті обставина на яки вона посилається у якості своїх доводів чи заперечень. Згідно рішенню Ленінського районного суду м.Севастополя від 06.11.2006 р. з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок відшкодування матеріального збитку, моральної шкоди та судових витрат було стягнуто 29051,42 грн. 15.03.2007 року державною виконавчою службою було відкрито виконавче провадження. 13.03.2007 року ухвалою судді Верховного Суду України виконання рішення Ленінського райсуду м.Севастополя від 06.11.2006 року було зупинено та відновлено тільки після відмови в задоволенні касаційної скарги, згідно ухвали колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 03.05.2007 року, яка згідно поштового конверту була отримана відповідачем тільки 27.05.2007 року. Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується позивачем відповідач здійснює виконання рішення суду щомісячними платежами. Обдарований відповідач [PERSON] є сином відповідача [PERSON], він після дарування йому частки спірної квартири користується належними йому 2/3 частками спірної квартири та здійснює всі права власності. Таким чином, суд вважає, що договір дарування частки спірної квартири відповідав внутрішній волі сторін, стороні бажали та реалізували свою мету - перехід права власності на частку спірної квартири, належним чином зареєстрували своє право власності у БТІ та ДРОНМ. У зв'язку з вищевикладеним суд вважає, що підстав для визнання недійсними договору дарування 1/3 частки [ADDRESS] від 13.01.2007 р, укладеного між [PERSON] та [PERSON] не вбачається. Крім того, суд приймає до уваги, що відповідач [PERSON] здійснює виконання рішення суду щомісячними платежами, у зв'язку з чим накладення арешту на його майно та реалізування майна, вартість якого значно вище суми боргу нецелесообразні. Вимоги позову щодо визнання недійсним угоди про відчуження автомобілю «Волга» суд також вважає необґрунтованими, оскільки як вбачається з відповіді ОГАІ УМВД України в г.Севастополі в період з 28.08.1988 року по 27.02.2008 року такий автомобіль за відповідачем [PERSON] зареєстрований не був. Таким чином, суд проходить до висновку про відсутність предмету цих позовних вимог. На підставі 234 Цивільного кодексу України,

Outcome: dismissed