Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-22 00:00:00

У вересні 2008 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що йому та його матері [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить приватизована квартира [ADDRESS]. [INFO] його мати [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина на належну їй частину квартири [ADDRESS]. Єдиним спадкоємцем першої черги є він (позивач по справі). Шоста державна нотаріальна контора відмовилася видати йому свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування за законом, оскільки в свідоцтві про право власності на житло, яке видане 11 грудня 2002 року Управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради, право власності на квартиру визначено, як спільна сумісна власність. Просив визначити за [PERSON] (померлою) 1/2 частину та за ним 1/2 частину квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі і, посилаючись на обставини, викладені в позові, просила позов задовольнити. Представник відповідача - Територіальної громади в особі Індустріальної районної в м. Дніпропетровську Ради про час і місце судового засідання повідомлений згідно правил ст. 76 ЦПК України. В судове засідання не з'явився причини своєї неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи - Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, але надіслав повідомлення з проханням слухати справу у їх відсутності. Суд, заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 11 грудня 2002 року, виданого Управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради, квартира [ADDRESS], загальною площею 44,2 кв. м. належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON]. Згідно до ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного із них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно до ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. [PERSON] померла[INFO] і здійснити виділ частки не можливо. Як показав в судовому засіданні представник позивача, після смерті матері позивач прийняв спадщину відповідно до ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. В даний час він звернувся з заявою до Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у порядку спадкування за законом, оскільки в свідоцтві про право власності на житло право власності на квартиру [ADDRESS] визначено, як спільна сумісна власність, що підтверджується листом Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори. Відповідно до п.224 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті одного із учасників спільної сумісної власності лише після виділення ( визначення) частки померлого у спільному майні. При таких обставинах суд вважає за можливе визначити за [PERSON] (померлою) 1/2 частину та за позивачем [PERSON] 1/2 частину спірної квартири. Згідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. Згідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох або більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Outcome: approved