Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-23 00:00:00

15 січня 2007 року [PERSON]., інтереси якої на підставі довіреності представляв адвокат [PERSON], звернулася до суду із позовною заявою, у якій просила визнати недійсним договір дарування квартири [ADDRESS] укладений між нею та відповідачкою [PERSON] 19.02.1997 року. В обґрунтування своїх вимог позивачка у позовній заяві зазначила, що вона є власницею квартири [ADDRESS]. Взимку 1997 року до неї вселилася з своєю родиною [PERSON], яка є онукою рідної сестри позивачки - [PERSON]. [PERSON]. у зв'язку із похилим віком та станом здоров*я потрібен був постійний нагляд , який їй запропонувала надавати відповідачка. [PERSON] також пояснила їй, що потрібно укласти нотаріально посвідчений договір, відповідно до якого вона б утримувала та доглядала за [PERSON]., а після її смерті отримала у власність зазначену квартиру. [PERSON]. вказала, що в неї поганий слух і зір, вона хворіла, тому нотаріуса [PERSON] привезла до неї додому. [PERSON]., не читаючи, оскільки неписьменна, підписала договір, відповідно до якого, як пояснила їй нотаріус, відповідачка повинна надавати їй догляд до смерті. Екземпляр договору [PERSON]. не отримала. Про намір [PERSON]. укласти договір довічного утримання було відомо її родичам. Після укладання даного договору [PERSON] прожила у квартирі [PERSON]. два-три тижня, протягом яких вона дійсно доглядала за [PERSON]., а потім виїхала з квартири та перестала надавати будь-яку допомогу. Тому [PERSON]. змушена була звернутися за допомогою до [PERSON]. - онуки своєї другої сестри, щоб укласти із нею договір довічного утримання, за умови, що вона буде доглядати за нею, а [PERSON]. передасть їй у власність свою квартиру. [PERSON] переїхала до неї . В 2004 році з цією метою [PERSON]. звернулася до БТІ м.Маріуполя за довідкою-характеристикою про вартість своєї квартири, узнала, що квартира на той час зареєстрована на її ім*я, тому вона вважала, що квартира перебуває в її власності. У зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів вона не змогла оформити договір, тому відклала укладання договору до 2006 року. Влітку 2006 року [PERSON]. звернулася до житлово-комунального підприємства із наміром зареєструвати за своєю адресою [PERSON] але їй відмовили, оскільки вона не є власником спірної квартири. [PERSON]. не змогла отримати копії договору, який вона уклала із [PERSON], оскільки нотаріальна контора відмовила їй у видачі копії, і про зміст договору, укладеного нею 19.02.1997 року, вона узнала тільки після запиту судом копії договору дарування . [PERSON]. вважала, що такий договір не відповідав її дійсному наміру, оскільки вона помилялася щодо суттєвих умов договору. [PERSON]. вважала, що вона укладає із відповідачкою договір довічного утримання, сподівалася, що після передачі у власність відповідачці квартири, [PERSON] надасть їй утримання та догляд, оскільки в силу похилого віку, стану здоров*я та матеріального стану нуждалася у постійному догляді, і не мала наміру безоплатно відчужувати свою власну нерухомість. [PERSON]. неписьменна, тому договір вона не читала, до того ж вона хворіла на момент укладання договору. Квартиру фактично не передала відповідачці, оскільки не виселялася з неї, а та виїхала з квартири через короткий строк, і ніколи більше не намагалася вселитися в спірну квартиру. [PERSON]. у своєму позові посилалася на ст.ст. 244, 227 ЦК України в редакції 1963 року, відповідно до яких угода купівлі-продажу житлового будинку, нотаріально посвідчена, підлягає державній реєстрації, а відповідачка не виконала такі вимоги закону. [PERSON]. вважає, що вона уклала договір дарування з [PERSON] внаслідок помилки, і відповідно до ч. 1 ст. 56 ЦК України в редакції 1963 року така угода може бути визнана недійсною. Під час розгляду справи в суді [PERSON] не давала суду пояснень, її інтереси представляв на підставі довіреності представник - адвокат, який підтримав її позовні вимоги і просив суд визнати причину пропуску строку позовної давності поважною, поновити строк для звернення до суду, посилаючись на те, що [PERSON]. не було відомо, який саме договір вона уклала, до моменту звернення до суду із даним позовом. [INFO] [PERSON]. померла. 19 червня 2007 року до суду звернулася [PERSON] із клопотання залучити її до участі у справі як правонаступника померлої [PERSON]., мотивуючи таке право наявністю заповіту [PERSON]. на її ім*я від 13.07.1994 року, а також тим, що вона у передбачений законом строк 10.12.2007 року звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. [PERSON] звернулася до суду з позовом на тих же підставах, що й [PERSON]., а також у зв'язку із тим, що 13.07.1994 році [PERSON]. зробила заповіт, у якому заповідала [PERSON] ([PERSON]) свою квартиру, просила визнати договір дарування квартири [ADDRESS] укладений 19.02.1997 року між [PERSON]. та [PERSON] та нотаріально посвідчений державним нотаріусом Третьої Маріупольської держаної нотаріальної контори, недійсним, визнати за нею право власності у порядку спадкування за заповітом на дану квартиру. Відповідачка [PERSON] не визнала позов, заперечувала проти задоволення позову з наступних підстав. Квартира [ADDRESS] належала [PERSON]., яка була рідною сестрою бабки відповідачки [PERSON] , на праві власності. [PERSON]. запропонувала [PERSON], залишити свою квартиру в дар, але та відмовилася, оскільки в неї є власне житло, а пропонувала їй подарити квартиру [PERSON]. [PERSON] було відомо, що раніше [PERSON] заповіла квартиру [PERSON], але у [PERSON] на той час було власне житло, а [PERSON] жила у гуртожитку. [PERSON]. добровільно уклала договір дарування із відповідачкою. Договір відповідає вимогам закону, він був нотаріально посвідчений, нотаріус ознайомила [PERSON]. із змістом договору, прочитала його їй вголос, встановила її дієздатність, роз'яснила зміст договору. [PERSON]. подарила відповідачці квартиру без яких-либонь умов, нічого взамін не просила. Відповідачка не реєструвала право власності на спірну квартиру у БТІ, оскільки не мала наміру відчужувати квартиру до смерті [PERSON]. . [PERSON] не оспорювала тих обставин, що вона переїхала до [PERSON]. із родиною, прожила разом із нею нетривалий строк, і виїхала з квартири у гуртожиток, оскільки до [PERSON]. переїхала жити [PERSON], яка на той час втратила власне житло. Відповідачка не заперечувала проти проживання [PERSON] у спірній квартирі, оскільки вважала, що вона є родичкою [PERSON]., і та має право дати їй можливість проживати з нею, але [PERSON] виїхала з квартири, щоб уникнути свар та скандалів із [PERSON]. Відповідачка вважає, що договір, укладений між нею та [PERSON]. 19.02.2997 року відповідає дійсному наміру сторін, вимогам закону, і позивачкою не наведено доказів того, що [PERSON]. укладала його внаслідок помилки. Навпаки, [PERSON] в 1997 році мала тільки захворювання ніг, внаслідок чого відповідачка змушена була викликати нотаріуса додому, але й це захворювання мало періодичний характер. [PERSON]. сама обслуговувала себе, відвідувала крамницю. А її слух та зір значно погіршилися пізніше, протягом часу, що підтверджується медичними документами. Відповідачка також вважає, що [PERSON]., усвідомлюючи характер укладеного із нею договору, не мала наміру звертатися до суду з таким позовом, про що свідчить то, що позовна заява надана адвокатом, діючим від її імені на підставі довіреності, підписаної від імені [PERSON]. [PERSON] яка претендує на спірну квартиру. З тих же підстав відповідачка вважає, що нема поважних причин для поновлення строку позовної давності позивачці для звернення до суду. Свідок [PERSON]. пояснив суду, що з березня 2002 року він був дільничним лікарем [PERSON].. [PERSON], до моменту смерті була у здоровому глузді, стан її зору та слуху відповідали її віку. Вона хворіла атеросклерозом, їй потрібен був постійний догляд. Останні кілька років до її смерті за нею доглядала [PERSON]. Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона давня знайома [PERSON]., десь з 1990 року вона стала хворіти, їй потрібен бува догляд. Вона до смерті постійно проживала у своєї квартирі, нікуди не виїжджала. Свідку вона не розказувала про те, що комусь подарувала квартиру. Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона була сусідкою [PERSON]. . Вона ніколи не бачила [PERSON]. Їй відомо, що останні роки за [PERSON]. доглядала [PERSON]. [PERSON]. мала поганий слух, хворіла. Про те, що [PERSON]. комусь подарила свою квартиру, свідку невідомо. [PERSON]. до смерті нікуди не виїжджала. Свідок [PERSON] пояснила суду, що [PERSON]. - її рідна сестра. Вона пропонувала подарити свою квартиру свідку, але та відмовилася, оскільки має власне житло. Тоді [PERSON], вирішили подарити квартиру [PERSON]. [PERSON] була одружена, мала двох маленьких дітей. Їм складно було жити разом із [PERSON].. Тому після укладанні договору [PERSON] прожила разом із [PERSON] 1-2 місяці, а потім з усією родиною виїхала з квартири. До [PERSON]. одразу ж переїхала [PERSON], яка на той час продала свою квартиру, іншого житла не мала. Свідок пояснила також, що [PERSON] скаржилася їй на [PERSON], яка вимагала оформити квартиру на неї. [PERSON]. не дуже гарно чула, мала поганий зір, але вона орієнтувалася у подіях, квартиру подарила добровільно, без яких-либонь умов. Свідок [PERSON]. пояснив суду, що він є чоловіком [PERSON]. Її бабка [PERSON]. подарила їй свою квартиру, усвідомлюючи свої дії. Нотаріус, якого [PERSON] привезла до [PERSON] прочитав договір вголос, роз'яснив їй його суть, вона була згодна на таку угоду. Свідок не був присутній у кімнаті, але він знаходився у квартирі, коли нотаріус посвідчував договір. Після укладання договору вони недовго жили разом із [PERSON]., доки до неї не переїхала [PERSON]. До того ж [PERSON]. турбували маленькі діти відповідачки. [PERSON] не реєструвала в БТІ м.Маріуполя право власності на подаровану квартиру, щоб [PERSON]. не боялася, що її виженуть з квартири. Свідок [PERSON]. - матір відповідачки - дала суду аналогічні пояснення. Суд, вислухавши пояснення сторін, представників, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 лютого 1997 року [PERSON]. та [PERSON] уклали договір дарування квартири [ADDRESS]. Згідно з договором, посвідченим нотаріусом Третьої Маріуполської державної нотаріальної контори Ашла О.К., [PERSON]. передала належну їй на підставі свідоцтва про право особистої власності, виданого державним підприємством по ремонту та експлуатації житлового фонду «Житловик» від 25.11.1993 року №11739 ( т.1 а.с.86), а [PERSON] прийняла в дар зазначену квартиру. У договорі визначено, що договір посвідчено нотаріусом вдома за адресою: [ADDRESS], у зв'язку з хворобою [PERSON]., договір прочитано вголос. (т.1 а.с.8-9). З повідомлення міськогоБТІ м.Маріуполя вбачається, що 12.12.2006 році в БТІ не було відомостей про те, що квартира не належить [PERSON]. (т.1 а.с 10). З довіреності від 13.11.2006 року, наданої [PERSON]. представнику [PERSON] для представництва її інтересів в суді з правом пред'явлення позову, вбачається, що у зв'язку з похилим віком [PERSON]. і на її прохання довіреність підписана [PERSON] (т.1 а.с. 11). Договір від 16.11.2006 року про надання правової допомоги між [PERSON]. та адвокатом, вона підписала власноручно (т1 а.с.12). З виписки з амбулаторної №5 карти [PERSON]., 1918 р.н., вбачається, що у 1994 році вона перебувала на обліку у міській лікарні у зв'язку із артеросклерозом і іншими захворюваннями; у 1995 році - у зв'язку із атеросклерозом та правостороннім отітом ; у 1996 році - у зв'язку із кардіосклерозом, холециститом, туговухістю 3 ступіню; у 1997 році - із остеохондрозом, флебітом, отітом, та іншими захворюваннями, в тому числі із катарактою; у 1998 році з отітом, туговухістю, атеросклерозом та іншими захворюваннями ( т.1 а.с. 36-38). Дільничий лікар [PERSON]. - [PERSON]. - допитаний у судовому засіданні у якості свідка пояснював, що він наблюдав її з 2002 року до смерті, що стан її здоров*я у зв'язку із хворобами відповідав її віку, та що [PERSON]. до самого моменту смерті усвідомлювала, що з нею відбувається, орієнтувалася у подіях. З копії свідоцтв про народження вбачається, що [PERSON] має дітей: [PERSON] [INFO], та [PERSON], [INFO]. (т.1 а.с.52-53). Відповідно до заповіту від 13 липня 1994 року [PERSON]. заповіла належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS] [PERSON], що посвідчено нотаріусом Третьої держанвої Маріупольської нотаріальної контори (т.1 а.с73). Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу від 27.05.1996 року після розірвання шлюбу із [PERSON]., [PERSON] отримала прізвище [PERSON].Згідно з повідомленням Третьої державної Маріупольської нотаріальної контори данні про скасування заповіту від 13.07.1994 року від імені [PERSON]. відсутні. Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого [INFO], [PERSON] померла [INFO] у віці 88 років (т.1 а.с.74). Оскільки правовідносини між сторонами виникли у 1997 році, регулюються вони Цивільним Кодексом України 1963 року. У відповідності з вимогами ст.56 ЦК України угода, укладена внаслідок помилки, що має істотне значення, може бути визнана недійсною за позовом сторони, яка діяла під впливом помилки. Згідно з вимогами п. 11 Пленуму ВС України №3 від 28.04.1978 р. «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» під помилкою у даному випадку слід розуміти таке неправильне сприйняття стороною суб'єкта, предмета чи інших істотних умов угоди, що вплинуло на їх волевиявлення, при відсутності якого за обставинами справи можна вважати, що угода не була б укладена. Відповідно до вимог ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Доказів того, що [PERSON]. подарувала спірну квартиру [PERSON] внаслідок помилки, суду на надано. Посилання [PERSON]. в її позові і позивачки [PERSON] в її поясненнях на недійсність угоди через те, що відповідачка не вселилася у спірну квартиру для постійного проживання, а виїхала з неї через короткий час, і не зареєструвала право власності у БТІ, є безпідставними, оскільки з пояснень свідків [PERSON], [PERSON] по справи вбачається, що відповідачка вселилася в квартиру, проживала в неї на момент укладання договору, а виїхала з неї у зв'язку із бажанням [PERSON]., яку турбувало проживання із родиною, де є маленькі діти , і у зв'язку із негативними відношеннями із [PERSON], а не у зв'язку із тим, що [PERSON] не виконувала зобов'язань по утриманню [PERSON]. У своєї позовної заяві [PERSON]. не вказала ніяких умов довічного матеріально забезпечення, яке б потрібно було надавати їй [PERSON], якщо вона уклала б із нею договір довічного утримання, і які вона начебто не виконувала. Також [PERSON]. в позовної заяві не пояснила причин, чому протягом 10 років вона не намагалася розірвати з [PERSON] договір довічного утримання у зв'язку із невиконанням зобов*язань, якщо вона вважала, що уклала саме такий договір. Її посилання на те, що вона внаслідок поганого стану здоров*я не усвідомлювала характер договору, є неспроможними, оскільки в договорі дарування зазначено, що він прочитаний вголос. Пояснень суду [PERSON]. не давала. Як пояснила [PERSON] в судовому засіданні, вона не зареєструвала право власності у БТІ м.Маріуполя на спірну квартиру, оскільки не вважала необхідним відчужувати її, не бажала знімати з реєстрації [PERSON] за її адресою, вона надала можливість [PERSON]. проживати у спірній квартирі до моменту її смерті, і таким чином вона розпорядилася квартирою, яку отримала в дар від [PERSON].. Пояснення свідків [PERSON], [PERSON] не суперечать обставинам, на які посилаються сторони, оскільки даним свідкам нічого не відомо про договір дарування, який оспорюють сторони, а пояснення свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтверджують, що договір дарування [PERSON]. укладала з власної волі. Відповідно до вимог ст. 243 ЦК України 1963 року за договором дарування одна сторона передає безоплатно другій стороні майно у власність. Договір дарування вважається укладеним з моменту передачі майна обдарованому. Позивачка посилалася у своєму позові на вимоги ст. 244 ЦК України 1963 року як на підставу визнання договору дарування недійсним, оскільки згідно з положеннями закону до договорів дарування нерухомості застосовуються правила ст. 227 даного кодексу, а відповідачка не зареєструвала право власності в БТІ і на даний час. Відповідно до ст. 227 ЦК України ( в редакції 1963 року) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, і саме недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору, а не відсутність реєстрації права власності у Маріупольському бюро технічної інвентаризації міського відділу комунального господарства. Аналізуючи надані по справі докази, вбачається, що договір дарування, укладений між [PERSON]. та [PERSON] 19.02.1997 року, нотаріально посвідчений, відповідає вимогам закону, і сторони виконали усі передбачені договором дії, тому суду відмовляє у позовних вимогах щодо визнання договору дарування від 19.02.1997 року недійсним . Оскільки немає підстав визнавати договір дарування квартири [ADDRESS] від 19.02.1997 року недійсним, у вимогах [PERSON] щодо визнання за нею права власності на спірну квартиру в порядку спадкування також слід відмовити.. Враховуючи, що оскільки у позові відмовляється по суті, то суд не обговорює питання поновлення строку позовної давності. .

Outcome: dismissed