Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-10 00:00:00

у квітні 2008 р. [PERSON] пред'явив позов до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Менському районі, в якому просив встановити факт отримання ним 21.06.1987 р. травми при виконанні ним трудових обов'язків під час роботи у колгоспі „Перемога Жовтня” Сосницького району та зобов'язати відповідача нарахувати йому відповідні страхові платежі. Свої вимоги позивач обгрунтовував тим, що він 21.06.1987 р., працюючи на посаді механізатора дільниці тваринництва колгоспу „Перемога Жовтня” (с. Чорнотичі Сосницького району), під час вечірнього доїння корів у літньому таборі при запуску механічної доїльної установки вдарився обличчям об вакуумну установку, тобто отримав трудове каліцтво. Про цей нещасний випадок, за його наполяганням, було складено відповідний акт за формою Н-1. Звернувшись до відповідача за призначенням страхових виплат, він отримав відмову останнього з тих підстав, що згаданий акт має розбіжності. Так, трудове каліцтво мало місце у червні 1987 р., цей акт також складено у червні 1987 р., але його затверджено лише 20.09.1987 р. Оскаржуваним рішенням позов частково задоволено: Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Менському районі зобов'язано здійснити нарахування відповідних страхових виплат до пенсії по інвалідності позивача і відмовлено у решті позову. В апеляційній скарзі Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Менському районі просить скасувати дане рішення і відмовити [PERSON] у позові. При цьому воно посилається на те, що: - суд не досліджував докази, що підтверджували б факт отримання позивачем трудового каліцтва, - виходячи з норм ч. 4 ст. 174 ЦПК України, суд не повинен був задовольняти позов з мотивів визнання його представником Відділення..., оскільки це визнання суперечить законові, - наданий [PERSON] на підтвердження своїх вимог акт форми Н-1 не відповідає вимогам чинного законодавства, т.я. він має не спростовані у ході розгляду справи неточності і, крім того, його затверджено не вищепойменованим колгоспом, а колективним сільськогосподарським підприємством, - місцевий суд, зазначивши у мотивувальній частині оскаржуваного рішення про те, що мав місце факт отримання позивачем трудового каліцтва, відмовив у задоволенні цих вимог в резолютивній частині рішення, - Законом України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” не передбачено можливості нарахування страхових виплат до пенсії по інвалідності потерпілого, як то вирішив місцевий суд. У судовому засіданні представники відповідача спочатку підтримали апеляційну скаргу, але потім визнали позов. Позивач та його представник просили скасувати постановлене по справі рішення і задовольнити позов у повному обсязі. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Частково задовольняючи позов, суд І інстанції виходив з того, що факт отримання [PERSON] трудового каліцтва і настання в нього у зв'язку з цим стійкої втрати професійної працездатності є доведеним як такий, що не оспорюється жодною стороною, тому визнання його в судовому порядку не є обов'язковим. У зв'язку з цим він зобов'язав Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Менському районі здійснити нарахування відповідних страхових виплат до пенсії по інвалідності позивача. Але обраний місцевим судом способом захисту прав позивача не відповідає чинному законодавству, що регламентує спірні правовідносини. Так, по справі встановлено, що: - о 20 год. 21.06.1987 р. [PERSON], працював механізатором дільниці тваринництва молочно-тваринницької ферми колгоспу „Перемога Жовтня” (с. Чорнотичі Сосницького району). Під час вечірнього механічного доїння корів у літньому таборі при запуску зиду на вакуумній установці пусковим шнуром зид дав віддачу назад. Внаслідок цього пусковий шнур смикнув [PERSON] за руку, він втратив рівновагу, похитнувся і вдарився обличчям об вакуумну установку. У зв'язку з цим нещасним випадком останньому було видано листок непрацездатності з 22 червня по 06 липня 1987 р. Викладене підтверджується оглянутими апеляційним судом копією акту про нещасний випадок з позивачем з мокрою печаткою колгоспу „Перемога Жовтня”, що мається у медичній справі позивача (копія з копії даного акту мається у копії медичної справи, що приєднана до судової справи) і копією акту про нещасний випадок з позивачем з мокрою печаткою КСП „Перемога Жовтня”, що мається у пенсійній справі позивача (копія з цієї копії даного акту на а.с. 7-9), - внаслідок цього нещасного випадку [PERSON] МСЕК 28.02.1996 р. встановлено 45% втрати професійної працездатності з 01.04.1996 р. безстроково, що підтверджується копією витягу з акту № 77 огляду позивача Чернігівською травматологічною міжрайонною МСЕК від 28.02.1996 р. (його копія на а.с. 11), - [PERSON] звернувся до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Менському районі з заявою про призначення страхових платежів. Розглянувши дану заяву, відповідач листом від 11.04.2008 р. повернув останньому акт про нещасний випадок форми Н-1 та довідку МСЕК з повідомленням про те, що він не може призначити йому страхові платежі, т.я. у наданому позивачем акті маються розбіжності. Так, травма сталася у червні 1987 р., акт складено у червні 1987 р., а затверджено його у вересні 1987 р. і завірена печаткою КСП „Перемога Жовтня” (копія даного листа на а.с. 10). З викладеного апеляційний суд робить наступні висновки. На момент нещасного випадку з [PERSON] порядок розслідування нещасних випадків на виробництві регламентувався Положенням про розслідування та облік нещасних випадків на виробництві, який затверджено постановою Президії ВЦРПС від 13.08.1982 р. Згідно з п. 1.4 цього Положення, нещасний випадок на виробництві, що викликав втрату у працівника працездатності не менше одного дня, або нещасний випадок, що викликав необхідність переведення його з роботи за основним фахом на іншу роботу, оформляється актом за формою Н-1 (що додавалася до цього Положення). Згідно з цим же пунктом, адміністрація підприємства зобов'язана була видати завірену копію акту форми Н-1 про нещасний випадок потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення його розслідування. Таким чином, видавши [PERSON] для призначення пенсії та проходження МСЕК належно завірену копію акту про нещасний випадок форми Н-1, адміністрація колгоспу „Перемога Жовтня” і його правонаступника - КСП „Перемога Жовтня” діяли відповідно до чинного законодавства. Те, що КСП „Перемога Жовтня” з 1993 р. є правонаступником колгоспу „Перемога Жовтня”, підтверджується довідкою Сосницької райдержадміністрації від 07.04.2008 р. № 01-21/393 (а.с. 15). За змістом Положення, про яке йдеться, несвоєчасність складання та затвердження акту про нещасний випадок на виробництві форми Н-1 не має наслідком його недійсність. Копія акту про нещасний випадок, копія з якої надавалася позивачем відповідачеві для призначення страхових платежів, виготовлялася на тому бланку акту і завірялася тією печаткою підприємства, що були чинними у момент її виготовлення (у 1990-х роках). Підстав для визнання цієї копії нелегітимною немає. Узагальнюючи викладене, апеляційний суд доходить висновку про те, що, повернувши [PERSON] вищевказаним листом документи для призначення страхових платежів, Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Менському районі фактично протизаконно відмовила йому у призначенні цих платежів. Отож відповідача належить зобов'язати їх призначити. Згідно з ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”, на відшкодування шкоди, завданої потерпілим трудовим каліцтвом, відділеннями виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України призначаються й виплачуються страхові виплати, а не страхові виплати до пенсії по інвалідності, як то зазначено в оскаржуваному рішенні. Тому воно підлягає зміні шляхом приведення у відповідність з нормами, що регламентують спірні правовідносини, способу відновлення порушених прав позивача. Оскільки останній має належне документальне підтвердження факту отримання ним 21.06.1987 р. трудового каліцтва, то задовольняти його вимоги про встановлення даного факту нема сенсу. Законність та обґрунтованість рішення суду І інстанції перевірено виходячи з вимог сторін та доводів, якими вони їх обґрунтовували. В порядку ч. 5 ст. 88 ЦПК України у зв'язку з частковим задоволенням позовних вимог з відповідача належить стягнути витрати з інформаційно-технічного розгляду справи у розмірі, що встановлений п/п 4 п. 2 Розмірів витрат з інформаційно-технічного забезпечення судових процесів, пов'язаних з розглядом цивільних та господарських справ, що затверджено постановою Кабміну України від 21.12.2005 р. № 1258 (з наступними змінами й доповненнями).

Outcome: partial