Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-01 00:00:00

12 червня 2008р. позивач [PERSON]. звернулась в суд із позовом до Державного виробничого підприємства «Дніпронерудпром», про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати і компенсації частини втрати доходу у зв»язку з порушенням строків виплат та компенсації моральної шкоди. Позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що вона працює на державному виробничому підприємстві «Дніпронерудпром» з 8 жовтня 1996р. на посаді старшого кладовщика центрального складу. Починаючи з березня 2006р. підприємство, на якому вона працює, постійно порушує встановлені законом строки виплати заробітної плати. Заробітну плату за період з березня 2006р. до листопада 2007р. було стягнуто з відповідача у судовому порядку рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 7.05.2008р. Але незважаючи на неодноразові звернення до відповідача, щодо оплати заробітної плати, починаючи з грудня 2007р. до травня 2008р., жодних виплат відповідач так і не провів. Так, станом на 9.06.2008р. ДВП «Дніпронерудпром» нарахувало їй заробітну плату за період з 1 грудня 2007р. по 31 квітня 2008р. в сумі 1999,90грн, але виплатити її внаслідок відсутності грошових коштів відмовились. Позивачка просила стягнути на її користь з відповідача нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з 1 грудня 2007р. по 31 квітня 2008р. в сумі 1999,90грн., компенсацію частини втрати доходу у сумі 190,69грн. та компенсацію моральної шкоди у сумі 3000грн. У судовому засіданні позивачка позов підтримала частково, зменшивши суму моральної шкоди до 1000грн. та прохала про розгляд справи заочно у відсутності представника відповідача, який повідомлений про час та місце розгляду цивільної справи і заперечень не надіслав. Представник відповідача у судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с.15,19). У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності зі вказаною вище обставиною дає судові підстави для застосування положень ч.4 ст.169, ст.ст. 224,225 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом було встановлено, що позивачка працює на державному виробничому підприємстві «Дніпронерудпром» з 8 жовтня 1996р. на посаді старшого кладовщика центрального складу, про що свідчить копія трудової книжки позивачки серії [NUMBER] (а.с. 6). Станом на 9.06.2008р. ДВП «Дніпронерудпром» нарахувало їй заробітну плату за період з 1 грудня 2007р. по 31 квітня 2008р. в сумі 1999,90грн., але не виплачено, що підтверджується довідкою відповідача (а.с.4). Вказані вище спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Кодексом законів про працю України, Законом України від 24.03.1995р. № 108/95-ВР «Про оплату праці». В силу ч.ч. 1,6 ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць за проміжок часу, який не перевищує шістнадцяти календарних днів. Аналогічні положення містяться у ч.1 ст. 21, ч.1 ст.24 Закону України «Про оплату праці». Таким чином, суд вважає, що позов у частині стягнення заборгованості по заробітній платі за період з 1 грудня 2007р. по 31 квітня 2008р. в сумі 1999,90грн. підлягає задоволенню. Ураховуючи такий висновок, суд вважає за необхідне задовольнити позов і в частині компенсації частини втрати доходу через порушення строків виплати заробітної плати у сумі 190,69грн. Також суд вважає, що позов у частині стягнення моральної шкоди підлягає задоволенню у сумі 1000грн. Моральна шкода виразилася в тому, що позивачка не має коштів для існування, що вилилось у погіршення здоров»я та не має можливості забезпечувати себе нормально. У порядку ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 51грн., а на користь ДП «Інформаційні судові системи» - витрати на інформаційне-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 22,20грн. В силу ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення середньої заробітної плати.

Outcome: approved