Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] . 13.10.2008 року звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] . про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права приватної власності на нерухоме майно, - житловий будинок, мотивуючи свої вимоги тим, що 05.05.2008 року між нею та відповідачем було досягнуто домовленості про купівлю-продаж житлового будинку [ADDRESS] Згідно з цим договором сторони домовились, про купівлю – продаж житлового будинку за ціною 5000 гривень. На виконання дійсних намірів позивачка передала відповідачу гроші в сумі 5000 гривень, а відповідач передав їй житловий будинок. Після отримання грошей та прийняття житлового будинку відповідач зобов’язався посвідчити правочин в нотаріальному порядку в строк до 20 серпня 2008 року, але минав час і відповідач не виконав свої зобов’язання за договором. Під всякими приводами ухиляється від нотаріального посвідчення правочину. Договір купівлі-продажу до цього часу нотаріально не посвідчений, що позбавляє позивача можливості оформити право власності на житловий будинок. Просила визнати договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами укладений між нею та відповідачем дійсним та визнати за нею право приватної власності на цілий житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами. Представник позивача у суді позов підтримав посилаючись на підстави викладені у заяві. Наполягає на визнанні договору купівлі – продажу нерухомого майна дійсним та визнанні права приватної власності на цілий житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, оскільки відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення правочину купівлі-продажу будинку. Просив віднести судові витрати на рахунок позивачки. Відповідач у судовому засіданні позов визнав та підтвердив факт купівлі – продажу житлового будинку між сторонами по справі. Згоден, щоб за позивачкою визнали право приватної власності на цілий житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, враховуючи доводи сторін в обґрунтування та визнання позову, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Предметом спору є визнання права власності на цілий житловий будинок, розташований в [ADDRESS] внаслідок правочину купівлі – продажу. Спірні відносини є цивільними правовідносинами і регулюються нормами діючого цивільного законодавства: ст. 220 ч. 2, 655, 657, 328, 334, 392 ЦК України; ст. 2, 12, 13 Закону України «Про власність»; п. 4 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» від 28.04.1978 року відповідно до яких, кожен має право мати у своїй власності майно, яке він придбав внаслідок правочинів не заборонених законом. В судовому засіданні встановлено: факт укладення між сторонами договору купівлі-продажу цілого житлового будинку, що підтверджується письмовою розпискою відповідача (а. с. 11), тобто вчинення правочину не забороненого законом. Факт ухилення відповідача від нотаріального посвідчення договору купівлі - продажу будинку. Відповідач порушив вимоги ст. 657 ЦК України і нотаріально не посвідчив договір купівлі-продажу будинку. За договором купівлі-продажу виконані всі істотні умови: відповідач отримав гроші за будинок в сумі 5000 гривень і передав його у власність позивачки, яка сплатила обумовлену ціну будинку і прийняла його у власність. Отже відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, то суд може визнати такий договір дійсним за позовом сторони, яка повністю виконала істотні умови договору. Таким чином, відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВСУ від 28.04.1978 р. «Про судову практику у справах про визнання угод недійсними» є підстави для визнання договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, укладеного 05 травня 2008 року між сторонами дійсним. Відповідно до ст. 328, 334 ЦК України, ст. 2, 12, 13 ЗУ «Про власність» право власності на нерухоме майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню виникає у набувача з моменту такого посвідчення, або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору купівлі-продажу, не посвідченого в нотаріальному порядку, дійсним. За таких обставин суд приходить до висновку, що договір купівлі – продажу житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами слід визнати дійсним. Право власності позивачки на куплений нею житловий будинок, порушене відповідачем і підлягає відновленню шляхом визнання договору купівлі-продажу дійсним і визнання права приватної власності на нерухоме майно відповідно до ст. 220 ч. 2, та ст. 392 ЦК України. Враховуючи зазначені обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню і є підстави для визнання договору купівлі-продажу дійсним і визнання права приватної власності на житловий будинок, розміщений в [ADDRESS] за позивачкою. Оскільки позов задоволено в повному обсязі, то суд, враховуючи думку позивачки, відповідно до ст. 81, 88 ЦПК України вважає можливим віднести судові витрати в сумі 81 гривні за рахунок позивача і з відповідача не стягувати. На підставі зазначеного ст. 220 ч. 2, 655, 657, 328, 334, 392 ЦК України; ст. 2, 12, 13 Закону України «Про власність»; п. 4 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» від 28.04.1978 року і

Outcome: approved