Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати кредитні договори № 3-716-037РМ та № 3-715-037РМ від 02.03.2007 року, укладені між ним та відповідачкою [PERSON], оскільки відповідачка істотно порушує умови договорів, а також просить стягнути з неї на свою користь заборгованість за зазначеними кредитними договорами у розмірі 26224 гривень - заборгованість по кредитам, 7960,89 гривень - нараховані, але не сплачені відсотки, 12054,16 гривень - сума пені за прострочені відсотки, 91274,45 гривень - сума пені за прострочений кредит, а всього 137513,50 гривень. У судовому засіданні представник позивача уточнив позовні вимоги, суду пояснив, що 02.03.2007 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] були укладені кредитні договори № 3-715-037РМ, згідно якого позивач надав відповідачці споживчий кредит у сумі 15000 гривень та № 3-716-037РМ, згідно якого позивач надав [PERSON] споживчий кредит у сумі 11224 гривень, а відповідачка зобов'язалася своєчасно сплачувати відсотки та погашати кредит. Відповідачка в обумовлені правочином строки свої зобов'язання не виконує, станом на 29.05.2008 року в неї виникла заборгованість 26224 гривень - заборгованість по кредитам, 7960,89 гривень - нараховані, але не сплачені відсотки, 12054,16 гривень - сума пені за прострочені відсотки, 91274,45 гривень - сума пені за прострочений кредит. Однак під час розгляду справи у суді, відповідачкою повністю було сплачено на користь позивача сума заборгованості по кредиту та нараховані відсотки. Тому просить розірвати кредитні договори укладені між позивачем та відповідачкою та стягнути 12054,16 гривень - сума пені за прострочені відсотки, 91274,45 гривень - сума пені за прострочений кредит, а також судові витрати у вигляді державного мита у сумі 588,53 гривні. Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, не заперечує проти розірвання кредитних договорів, та пояснила, що під час розгляду справи у суді повністю погасила заборгованість по кредитним договорам та нарахованим відсоткам, тому просить відмовити у задоволенні вимог про стягнення пені. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, 02.03.2007 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] були укладені кредитні договори № 3-715-037РМ на підставі якого відповідачка отримала споживчий кредит у сумі 15000 гривень та № 3-716-037РМ на підставі якого отримала спаживчий кредит у сумі 11224 гривень строком до 29.02.2008 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,5 %. Відповідачка в обумовлені правочином стоки свої зобов'язання не виконала, станом на 29.05.2008 року в неї виникла заборгованість 26224 гривень - заборгованість по кредитам, 7960,89 гривень - нараховані, але не сплачені відсотки. Згідно з ст. 526, 530 ЦПК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства у встановлений договором строк. Згідно з ст. 536 ЦПК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. У відповідності до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною. Істотним є порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору. Згідно до п. 7.1 кредитних договорів, у разі порушення [PERSON] строків повернення кредиту та/або відсотків, він сплачує позивачу пеню із розрахунку 1% в день від простроченої суми. Таким чином, згідно розрахунку заборгованості, заборгованість відповідача перед ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на 29.05.2008 рік становить 137513,50 гривень і складається з - 26224 гривень - заборгованість по кредитам, 7960,89 гривень - нараховані, але не сплачені відсотки, 12054,16 гривень - сума пені за прострочені відсотки, 91274,45 гривень - сума пені за прострочений кредит. Але, під час розгляду справи у суді, відповідачка погасила заборгованість перед позивачем у сумі 26224 гривень - заборгованість по кредитам, 7960,89 гривень - нараховані, але не сплачені відсотки, та 30 гривень - витрати на інформаційно-технічний розгляд справи у суді. Та, у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, щодо вимог про стягнення пені за несвоєчасну сплату відсотків по кредиту, передбачено строк позовної давності в один рік. Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Як вбачається із матеріалів справи [PERSON] отримав кредит 02 березня 2007 року, свої зобов'язання по кредиту не виконував. Позивач звернувся з позовними вимогами до відповідача, в тому числі і про стягнення пені - 29.05.2008 року, тобто пропустивши передбачений законом строк позовної давності для звернення з такими вимогами. Таким чином суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», а саме вважає такими що підлягають задоволенню вимоги про розірвання кредитного договору № 3-716-037РМ від 02.03.2007 року та № 3-715-037РМ від 02.03.2007 року. Крім цього, суд вважає необхідним стягнути з відповідача судові витрати, які поніс позивач по сплаті державного мита у розмірі 8,50 гривень, оскільки у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються пропорційно до розміру задоволених позивних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved