Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що у відповідності до договору дарування від 22 травня 2003 року він є власником кв. [ADDRESS]. В даному житловому приміщенні зареєстровані також його тітка [PERSON] та колишня дружина [PERSON], яка після розірвання шлюбу фактично не проживає в даній квартирі, не сплачує за комунальні послуги, не несе витрат на утримання квартири в належному стані. На неодноразові звернення позивача до [PERSON] з проханням змінити реєстрацію, остання не реагувала. Оскільки відповідачка тривалий час без поважних причин не проживає в квартирі [ADDRESS], не приймає участі в утриманні квартири, внаслідок чого ускладнюється матеріальне становище позивача, який крім того не має можливості вільно, на свій розсуд, розпорядитися своїм житлом, останній і просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування жилим приміщенням та зняти її з реєстрації за цією адресою. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі. В судовому засіданні відповідачка позовні вимоги визнала. Представник третьої особи - відділення по паспортно-реєстраційній та міграційній роботі при Прилуцькому МВ УМВС в судове засідання не з”явився, проте надав заяву, в якій зазначено, що позовні вимоги визнають та не заперечують проти їх задоволення та просять справу розглядати без участі їх представника. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав: Згідно копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно вбачається, що [PERSON]. являється власником 33/50 частки будинку [ADDRESS] на підставі договору дарування (а.с. 10-11). Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER] від 29.07.2008р. вбачається, що шлюб між [PERSON]. та [PERSON] було розірвано(а.с.9). Згідно актів обстеження комітету самоорганізації населення №2 Заудаївського мікрорайону квартири кв. [ADDRESS] від 01 серпня 2008 року, 05 вересня 2008 року та 17 вересня 2008 року вбачається, що прописані за даною адресою [PERSON], [PERSON], [PERSON], але фактично проживає за даною адресою тільки [PERSON] (а.с. 8,32,33). Згідно копії будинкової книги для реєстрації громадян, які проживають в кв. [ADDRESS] вбачається, що в даному будинку зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 17-19). Згідно положень ст. 386 Цивільного кодексу України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (квартиру), користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Згідно положень ч.1 ст. 71 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім”ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. За таких обставин, оцінюючи у сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає достовірно встановленим, що [PERSON] відповідачка, понад 6-ти місяців без поважних причин не проживає в жилому приміщенні за адресою [ADDRESS], не приймає участі в його утриманні, а тому за вимогою власника спірної квартири може бути визнана в судовому порядку такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, а питанням зняття з реєстрації відповідача займаються інші відповідні органи.

Outcome: partial