Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] (а.с.4), стверджуючи, що 25 травня 2007 року відповідачі звернулися із скаргою до Іллічівського МВ ГУМВС України в Одеській області, в якій стверджували, що 23 травня 2007 року за місцем свого проживання він погрожував [PERSON] вбивством за допомогою зброї. Вважаючи ці твердження неправдивими та такими, що принижають його честь та гідність, позивач просив зобов'язати відповідачів спростувати цю інформацію. Позивач також стверджував, що розповсюдженням цієї недостовірної інформації відповідачі завдали йому моральну шкоду, в зв'язку з чим, уточнивши свої позовні вимоги (а.с.54), просив стягнути на свою користь компенсацію моральної шкоди у розмірі 500 грн. з [PERSON] та 5000 грн. з [PERSON] В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] проти позову заперечували, стверджуючи, що 23 травня 2007 року в квартирі, де проживають [PERSON] та[PERSON], останній під час сварки із [PERSON] погрожував їй вбивством за допомогою зброї. Відповідачі підтвердили, що за фактом погроз [PERSON] звернулася із скаргою до Іллічівського МВ ГУМВС України, а [PERSON] по цьому факту надала письмові пояснення робітникам міліції. Вислухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що[PERSON] та [PERSON] проживають [ADDRESS] (а.с.10). 25 травня 2007 року [PERSON] звернулася із скаргою до Іллічівського МВ ГУМВС України в Одеській області, в який вказала, що 23 травня 2007 року[PERSON] погрожував їй вбивством за допомогою зброї (а.с.39). [PERSON] дала письмові пояснення робітникам міліції, в яких підтвердила цей факт (а.с.41). Постановою Іллічівського МВ ГУМВС України в Одеській області від 01 червня 2007 року в порушенні кримінальної справи за скаргою[PERSON] було відмовлено на підставі п.2 ч.1 ст.6 КПК України за відсутністю в діях[PERSON] складу злочину (а.с.38). Згідно ст.ст.277, 297 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на її спростування, в тому числі шляхом звернення з позовом до суду. Однак, суд вважає, що інформація, про яку йдеться в зазначених статтях і яка підлягає спростуванню, повинна бути не тільки недостовірною, але і розповсюдженою з метою приниження честі, гідності та ділової репутації особи, якої вона стосується. Суд вважає, що звернення особи до правоохоронного органу не з метою доведення таких відомостей до громадськості чи окремих громадян, а з метою їх перевірки уповноваженими на це законом посадовими особами, не може вважатися поширенням відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію або завдають шкоди інтересам іншої особи. Цей висновок випливає з рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянина Сердюка Валерія Анатолійовича про офіційне тлумачення положення частини першої статті 7 Цивільного кодексу Української РСР (справа про поширення відомостей) від 10 квітня 2003 року №8-рп/2-3, згідно якого „повідомлення правоохоронному органу про дії його працівника, що стосуються виконання ним службових обов'язків... є повідомленням про поведінку цього працівника, а тому не є поширенням відомостей у розумінні статті 7 Цивільного кодексу незалежно від того, чи правдиві вони” і „звернення громадян до правоохоронного органу, що містять певні відомості про недодержання законів посадовими або службовими особами, передаються чи повідомляються не з метою доведення таких відомостей до громадськості чи окремих громадян, а з метою їх перевірки уповноваженими на це законом іншими посадовими особами. Тому такі звернення за змістом частини першої статті 7 Цивільного кодексу не можуть вважатися поширенням відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію або завдають шкоди інтересам посадової чи службової особи правоохоронного органу”. Суд вважає, що [PERSON] і [PERSON] звернулися до органів міліції з негативною інформацією щодо позивача не з метою приниження його честі, гідності та ділової репутації. При таких обставинах позовні вимоги[PERSON] щодо спростування відповідачами вказаної інформації є необґрунтованими. Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Враховуючи, що дії відповідачів не є неправомірними, позовні вимоги[PERSON] щодо стягнення з них компенсації моральної шкоди є також необґрунтованими.

Outcome: dismissed