Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-22 00:00:00

Позивач в липні 2008 року звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до відповідача [PERSON], третя особа Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора, про встановлення факту прийняття спадщини і визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування своїх позовних вимог в позовній заяві і в ході судового засідання посилався на те, що в віці 68 років померла його і відповідача мати - [PERSON], після її смерті відкрилася спадщина на домоволодіння [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги за законом є він позивач по справі та його брат відповідач по справі. Їх батько [PERSON] помер [INFO]. Після смерті матері позивач не звернувся із заявою у нотаріальну контору про прийняття спадщини, оскільки проживав із матір'ю та фактично прийняв спадщину. Його рідний брат - відповідач по справі не претендує на належну частину в спадковому майні і не заперечує, щоб спадщина була оформлена на позивача. Просив встановити факт прийняття ним спадщини після смерті його матері [PERSON] на домоволодіння [ADDRESS] та визнати за ним право власності на спадкове майно - домоволодіння [ADDRESS], а саме житловий будинок А-1, сарай - Б-1, вбиральню В, душ Д, бесідку -Д, водоколонку №1, огорожу №2-3, яке розташоване на земельній ділянці, площею 384 кв.м. Відповідач [PERSON] в судове засідання з'явився. Позовні вимоги визнав. Просив суд позов задовольнити. Представник третьої особи Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився. Відповідно до листа від 20 серпня 2008 року № 1045 просили розглядати справу без їх представника та прийняти рішення на підставі закону на розсуд суду. Вислухавши пояснення сторін, адвоката, свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 19 жовтня 1990 року, посвідченого державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за №3-5369 [PERSON] є спадкоємцем після смерті матері [PERSON], а саме спадкове майно складалося із домоволодіння [ADDRESS]. Право власності зареєстровано в ДМБТІ і записано 27 вересня 1991 року в реєстрову книгу №519 за реєстровим номером 120. Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] від 23 березня 1989 року [PERSON] є власником домоволодіння [ADDRESS] в цілому, яке складається із житлового будинку №А-1, сараю - Б-1, вбиральні В, душу Д, бесідки -Д, водоколонки №1, огорожі №2-3, яке розташоване на земельній ділянці, площею 384 кв.м. [PERSON] померла [INFO] ( а.с.17) її чоловік [PERSON] помер [INFO]. На день смерті [PERSON] спадкоємцями першої черги були її сини позивач [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження та відповідач [PERSON]. Після смерті матері вони в нотаріальну контору не зверталися і свідоцтво про право на спадщину за законом не отримали, що підтверджується листом Шостої дніпропетровської нотаріальної контори від 23.09.2008 року, відповідно до якого спадкова справа після смерті [PERSON] і [PERSON] не заводилася. Відповідно до довідки квартального комітету №2, виданої 19 серпня 2008 року, [PERSON] на момент смерті своєї матері [PERSON], [INFO] проживав в домоволодінні [ADDRESS] без реєстрації і доглядав за своєю матір'ю. Таким чином, суд вважає, що мається достатньо доказів, що підтверджують факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті матері [PERSON] і визнання за ним права власності на домоволодіння [ADDRESS]. На підставі викладеного і

Outcome: approved