Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-06 00:00:00

07 липня 2008 року, позивач звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою до відповідача, посилаючись на те, що з останнім, вона перебуває у шлюбі з 18 жовтня 2003 року, який зареєстровано відділом РАГС Лозівського міського управляння юстиції, про що вчинено актовий запис №364. Даний шлюб в неї переший. Від даного шлюбу, вони з відповідачем мають дитину - сина - [PERSON], [INFO]. Позивач вказала, що на протязі спільного життя з відповідачем, він проявляв до неї неповагу як до людини, як до жінки, ображав її, принижував. Дуже рідко приділяв увагу дитині. В результаті, вони стали один одному чужими людьми. Позивач зазначила, що зараз вони живуть окремо. Дитина живе с позивачем і залишиться жити з нею після розлучення. Також позивач посилалася на те, що в неї зараз інший чоловік, з яким вона має намір створити сім'ю. Вони з відповідачем працевлаштовані. Спору про розподіл сумісно нажитого майна між ними не має. На підставі викладеного, позивач прохає суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, і покласти на останнього витрати, при отриманні в органах РАГСу свідоцтва про розірвання шлюбу, з урахуванням її майнового та сімейного стану. В судовому засіданні, позивач підтримала позовні вимоги, просила розірвати шлюб з відповідачем по справі. Позивач пояснила, що вони відповідачем не проживають однією сім&acute;єю, подружніх стосунків не підтримують. Строку для примирення не потрібно, оскільки сім&acute;ю на майбутнє зберегти не можливо. Спору про розподіл сумісно нажитого майна та місця проживання дитини, між нею та відповідачем не має. Також позивач вказала, що шлюб у неї перший, дошлюбне прізвище - [INFO]. Позивачем подано до суду письмову заяву, якою вона прохає суд, не стягувати на її користь з відповідача, понесені нею при зверненні до суду з позовом, судові витрати. Відповідач проти позову не заперечував, і пояснив, що збереження сім'ї вже не можливо і буде суперечити інтересам кожного з них. Строк для примирення їм не потрібен, спору про розподіл сумісно нажитого майна та місця проживання дитини, між ними не має. В підтвердження викладеного, відповідач надав до суду свою письмову заяву. Також відповідач зазначив, що шлюб у нього з позивачем перший. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановленого, що сторони з 18 жовтня 2003 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований відділом РАГС Лозівського міського управляння юстиції, про що вчинено актовий запис № 364 (а.с.№4). Від даного шлюбу вони мають дину: сина - [PERSON], [INFO] (а.с.№05). Відповідно до пояснень, які надано позивачем та відповідачем у судовому засіданні 07 серпня 2008 року, судом було достовірно встановлено, що сторони створити міцної сім'ї за час спільного проживання не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався, подружні стосунки припинились. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом було з»ясовано, що між сторонами не має спору про розподіл сумісно нажитого майна та місця проживання дитини, якщо шлюб буде розірвано. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Витрати по оплаті державного мита при реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС суд вважає можливим покласти на відповідача, а позивача від вказаних витрат - звільнити. Згідно до п. 6 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. З огляду на матеріалами справи, судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду було сплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи на суму в 07 грн. 50 коп. (а.с.№2) та судовий збір (державне мито) на суму в 08 грн. 50 коп. (а.с.№1). Як вже вище зазначалося, позивачем подано письмову заяву. якою вона прохає суд не стягувати з відповідача на її користь понесені нею при зверненні до суду судові витрати. Положенням ч. 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними позовних вимог, і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Outcome: approved