Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-17 00:00:00

Приватне підприємство “Житло-Сервіс”, надалі ПП, звернулося в суд з позовом до [PERSON] і просить стягнути з відповідача 1122,87 грн. та судові витрати в розмірі 81 грн. В обґрунтування позову позивач вказує, що згідно довідки про склад сім'ї від 30 вересня 2008 року [PERSON] постійно проживає і користується житлом у багатоквартирному будинку № 14 а по вул. Пролетарської солідарності, квартира 70. Проте зобов'язання по оплаті за користування житлом не виконує, розрахунки здійснює несвоєчасно та не в повному обсязі. Станом на 1 вересня 2008 року заборгованість становить 1122,87 грн. В обґрунтування позову позивач послався на вимоги ст. ст. 509, 526, 625 ЦК України та ст.ст. 64,68 ЖК України. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі, просив його задоволити. Суду пояснив, що не знав про наявність договору між ПП та відповідачем. Вважає що правовідносини, які склалися між сторонами врегульовані і житловим і цивільним законодавством. На його думку позов має бути задоволений, так як ПП обслуговує внутрішньобудинкові опалювальні, електричні, водопровідні та каналізаційні мережі. Крім цього забезпечує роботу ліфта і утримання прилеглої території. В місяць ПП сплачує організації “Суми ліфт” за роботу ліфта в одному підйїзді - 600 грн. Стосовно того, що відповідач проводив ремонті роботи на даху він не заперечує, але це було вже давно і строк позовної давності сплив. Вказати які саме роботи були виконані ПП для відповідача і на яку суму, він не може, так як так це не визначалося. Наявність у договорі пункту, що оплачуються виконані роботи, не значить що відповідач не повинен сплачувати кошти заявлені у позові. Підприємство витрачає на утримання будинків кошти, що надходять як квартирна плата і інших коштів для цього не має, а підприємство утримує не лише квартиру відповідача, а і квартири інших мешканців будинку і сам будинок. Ремонтувати дах у відповідача повинно було ПП, саме або з залученням сил міського господарства чи інших організацій. Про наявність звернення відповідача до ПП з приводу ремонту покрівлі будинку йому нічого не відомо, але він визнає ту обставину, що підписи на заявах від 13 серпня 2003 року та від 7 квітня 2004 року схожі з підписами керівника ПП - [PERSON]. Він також визнає ту обставину, що на сьогоднішній день покрівля будинку відремонтована силами іншого підприємства. Як розглядалися звернення відповідача він не знає і чи проводило ПП ремонт йому невідомо. Він не заперечує проти того, що мешканці підйїзду в будинку де живе відповідач в 2008 році за власний рахунок ремонтували ліфт. Якою нормою Житлового Кодексу України передбачено можливість укладення договору, він вказати не може. Мирова угода на умовах сплати відповідачем 50 відсотків суми заявленої у позові, для них неприйнятна. В судовому засіданні відповідач позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні. Суду пояснив, що позові він не визнає так як ПП не виконує взятих на себе зобов'язань, а саме - у нього постійно протікав дах, він неодноразово звертався до ПП з приводу ремонту даху, проте ПП на його звернення не реагувало і дах не ремонтувало. На сьогодні дах відремонтований іншою організацією, а не ПП. Проте раніше він самостійно, декілька разів ремонтував покрівлю будинку, так як в квартирі де він мешкає, неможливо було проживати через протікання даху і сирість. Він не раз купував бітум - це смола і руберойд, який використовував при ремонтних роботах. На ремонт він витратив коштів вдвічі більше ніж заявлено до стягнення позивачем. Звернення до ПП “Житло-Сервіс”, копії яких він надав суду писала його дружина. Електромережа, опалювальна мережа та мережа газопостачання в нього працюють, але декілька разів, із-за заливання щитка на сходах він змушений був викликати аварійну службу з РЕСу і самостійно оплачувати їх послуги. Він бачив, як працівники ПП готували будинок до опалювального сезону, перевіряли труби та інш. Крім цього, в його підйїзді часто не працює ліфт, тільки в 2008 році це було двічі. Одного разу приїздили з Сум і опломбували ліфт через якісь невідповідності, а одного разу зламалася якась деталь і мешканці самостійно зібрали кошти, купили її і сусід відремонтував ліфт. Від договору з ПП він не відмовлявся, так як на такі його звернення директор ПП говорив йому, що такого зробити неможна, а письмово він з даного приводу не звертався. На незадовільну роботу ПП він скаржився в міськвиконком, був на прийомі [PERSON]., який пообіцяв розібратися з ситуацією. Здається його там записували на прийом, але підтвердження у нього зараз немає. Він пропонує укласти мирову угоду на умовах, що він сплатить 50% відсотків заявленої суми і справа закриється. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснив, що зі [PERSON] він в дружніх стосунках і буває у того вдома декілька разів на місяць. Він сам бачив, що стеля в квартирі [PERSON] сиріла і протікала. В 2007 році [PERSON] зробили ремонт в квартирі, але із-за протікання стелі, весь ремонт пропав. Він двічі допомагав [PERSON] ремонтувати покрівлю будинку. Матеріали на ремонт купував [PERSON], скільки грошей [PERSON], на це витратив йому невідомо, вони разом їздили купувати будматеріали для ремонту в магазин на вул. Дудіна. Ремонт він допомагав робити в 2007 і 2008 роках. Ліфт у будинку [PERSON] часто взагалі не працює. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали зібрані у справі суд приходить висновку, що між сторонами склалися спірні правовідносини щодо виконання зобов'язання. Судом встановлено, що 20 серпня 2002 року між ПП “Житло-Сервіс” та [PERSON] було укладено договір на обслуговування та ремонт житлового фонду і прибудинкової території, предметом якого, відповідно п. п. 1.1., визначено взяття ПП на себе обов'язків по обслуговуванню житлового фонду та ремонту цього фонду і прибудинкової території. Метою договору в п.1.2. визначено забезпечення професійного та якісного обслуговування та ремонту житлового фонду, його інженерного обладнання, належного санітарного стану прибудинкової території. У відповідності п. п. 2.1.1. даного договору, [PERSON] зобов'язаний щомісячно, до 10 числа поточного місяця оплачувати виконані роботи, враховуючи зміни в централізованому порядку цін і тарифів, виходячи з умов цього договору. Підпунктом 2.2. договору передбачено, що ПП “Житло-Сервіс” зобов'язане - забезпечувати якісне виконання таких робіт - усунення несправностей в опалювальній мережі; усунення несправностей у водопровідній мережі; усунення несправностей у каналізаційній мережі; усунення несправностей в електричних мережах будинку; проведення профілактичних робіт по підготовці будинку до роботи в осінньо-зимовий період; послуги по паспортному обслуговуванню населення. В п.3.1.2. договору вказано, що на підставі складених актів Замовник має право зменшити розмір оплати при незадовільному виконанні Виконавцем покладених на нього робіт до 50%. Дані обставини підтверджені договором і визнані сторонами. Згідно картки рахунку 3772, сформованої 21 жовтня 2008 року дебет на вересень 2008 року складає 1176,55 грн., а на серпень 2008 року - 1122,87 грн. Лицьовий рахунок по якому складено картку вказаний 1189 і в судовому засіданні відповідач визнав, що даний рахунок вказаний і в його розрахунковій книжці. Згідно довідки ПП “Житло-Сервіс” [PERSON] один прописаний в квартирі [ADDRESS]. В заявах [PERSON] від 13 серпня 2003 року та 7 квітня 2004 року остання просить засмолити дах над її квартирою ([ADDRESS]) в зв'язку з протіканням. А також територію в підйїзді над електрощитом. Вказані обставини підтверджені заявами, і факт звернення не заперечується представником позивача. З товарного чеку від 13 травня 2008 року вбачається, що цього числа було придбано Бітум М-4 в кількості 25 кг та 1 рулон руберойду (15 м). З товарного чеку від 17 квітня 2006 року вбачається, що цього числа було придбано Бітум М-4 в кількості 50 кг та 3 рулони руберойду. При вирішенні спору суд керується Цивільним Кодексом України, так як між сторонами було укладено угоду про виконання зобов'язання за умовами якої і виник спір. При цьому суд враховує що і сам позивач звертаючись до суду також мотивував свої вимоги нормами ЦК України. А відповідно кошти заявлені позивачем до стягнення, на думку суду, є оплатою за виконану роботу, а не квартирною платою чи платою за комунальні послуги. Відповідно ст. 509 ЦК України, зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно ст. 526 ЦК України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна умов зобов'язання. Відповідно ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Відповідно ст. 625 ЦК України - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Норми ЖК України, на підставі яких, як вважає позивач, у відповідача виникло зобов'язання, суд, при вирішенні спору не застосовує, з тих підстав, що на думку суду правовідносини між сторонами врегульовані ЦК України і з яких підстав до даних правовідносин слід застосовувати норми ЖК України в позові не вказано і представник позивача в судовому засіданні цього не обґрунтував. Відповідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень , крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На думку суду, позивач не довів суду тих обставин, що ним в повному обсязі і на належному рівні виконуються взяті на себе договором про обслуговування та ремонт житлового фонду і прибудинкової території зобов'язання, що проводиться якісне виконання робіт з усунення несправностей в енергопостачальних мережах будинку та утримання будинку і при будинкової території. Натомість суд вважає доведеними ті обставини, що внаслідок неналежного виконання ПП своїх зобов'язань, відповідач змушений був самостійно проводити ремонт покрівлі будинку і витрачав на це кошти. Крім цього позивач не спростував тверджень відповідача та свідка про неналежну роботу ліфта в будинку відповідача. Так як відповідач не відмовився від договору і визнав в судовому засіданні, що деякі роботи позивачем виконуються, а тому незважаючи на відсутність актів, складання яких передбачено п.3.1.2. Договору, враховуючи що оплата замовником проводиться враховуючи зміни в централізованому порядку цін і тарифів виходячи з умов договору, суд вважає, що позов може бути задоволений частково і розмір стягнення суд визначає в сумі 561,44 грн., що становить 50 % заявленого розміру. Витрати на правову допомогу відповідно ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Такого висновку суду дійшов з тих підстав, що відповідач пропонував умовою укладення мирової угоди і закриття провадження у справі 50 відсоткову сплату ним коштів заявлених до стягнення. Тобто спір міг бути врегульований шляхом укладення мирової угоди, проте позивач не погодився на укладення мирової угоди, що і потягло за собою судове вирішення спору, а так як суд дійшов висновку про стягнення 50 % від заявленого розміру, суд вважає, що спір в частині стягнення інших 50 % подовжувався через неконструктивну позицію позивача, а відповідно саме він повинен нести витрати за розгляд безпідставного спору.

Outcome: dismissed