Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування заподіяної майнової шкоди в розмірі 4000 грн. та моральної шкоди у розмірі 1 500 грн., а також судових витрат та витрат на послуги адвоката, обґрунтовуючи вимоги тим, що вона займається вирощенням у своєму підсобному господарстві молодняком великої рогатої худоби ( ВРХ), в тому числі й бичка віком 1 рік, 6 міс. 20 липня 2008 року о 16 год. 30 хв. вона вивела бичка на пасовище, а близько 18 год. 30 хв. громадянин [PERSON] повідомив їй, що на бичка масово напали бджоли. Тоді вона разом зі своїм чоловіком забрали тварину додому та надали невідкладну допомогу, але приблизно 21 год 00 хв. бичок загинув. Так, як неподалік від пасовища були розташовані вулики відповідача [PERSON] то вважає, що саме від укусів його бджіл загинув бичок і неправомірними діями відповідача їй було заподіяно матеріальну шкоду в сумі 4000 грн. та моральну шкоду в сумі 1500 грн., яку у добровільному порядку він відшкодувати відмовляється, тому просить стягнути шкоду в судовому порядку. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити посилаючись на обставини викладені в позовні заяві. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні також підтримав позовні вимоги та попросив суд задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач у справі [PERSON] в судовому засіданні проти заявленого позову заперечив повністю пояснивши, що не вважає себе винним у заподіяні шкоди позивачці та вказав на безпідставність даного позову так, як позивачка не надала суду належних та допустимих доказів того, що саме його його бджоли покусали її бичка, оскільки біля місця де зі слів позивачки сталася ця подія розташовано ще три пасіки інших власників бджолосімей, бджоли яких також могли це зробити. В судовому засіданні в якості свідка було допитано [PERSON], який по суті справи показав, що є сусідом позивачки і 20.07.2008 року прийшов ввечері до неї додому побачив мертвого бичка з усіма ознаками того, що його покусали бджоли. В судовому засіданні в якості свідка було допитано [PERSON], який по суті справи показав, що 20.07.2008 року на тирлі, яке розташоване поряд з домоволодінням відповідача бачив як бджоли обсіли та покусали бичка, згодом тварині була надана перша допомога, але врятувати його не вдалось і він загинув. В судовому засіданні в якості свідка було допитано [PERSON], яка по суті справи пояснила, що 20.07.2008 року прийшла ввечері до позивачки та побачила мертвого бичка, з пояснень сусідки стало зрозуміло те, що його покусали бджоли. Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у справі та свідків, вивчивши матеріали справи вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю виходячи із наступного. Відповідно ст. 60 ч. 1 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Згідно довідки №254 від 21 липня 2008 року, виданої виконкомом Бобринківської сільської ради Бобринецького району Кіровоградськоїї області [PERSON] в своєму підсобному господарстві виростила молодняк ВРХ в кількості 2 голови: бичок - 1 рік 6 місяців, телиця - 6 місяців. Згідно висновку акту від 22.07.2008 року складеного комісією в складі заступника начальника управління ветмедицини в Бобринецькому районі Стасюк В.В., в.о. провідного епізоотолога райветлікарні Панова С.В., в.о. епізоотолога райветлікарні Ілющенко В.П. в присутності громадянки [PERSON] причиною загибелі ВРХ могло бути масове покусання бджолами. З довідок №311 та №310 від 18.09.2008 року, виданих виконкомом Бобринківської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області вбачається, що станом на 01.01.2008 року на території Бобринківської сільської ради налічується 738 бджолосімей, з них у господарстві [PERSON] налічувалось 70 бджолосімей. Та згідно схеми розташування бджолосімей станом на 08.10.2008 року на території вказаної сільської ради розташовано 14 пасік з яких, як пояснив відповідач, лише одна належить йому . Згідно довідок №313 та №314 від 18.09.2008 року, виданих виконкомом Бобринківської сільської ради Бобринецького району та пояснень [PERSON] він має у власності земельну ділянку, для обслуговування житлового будинку площею 0,25 га та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,20 га. на якій розташована його пасіка та яка знаходиться неподалік від громадського пасовища, яке відмежоване від пасіки лісовим насадженням. Відповідно до ст. 12 Закону України “Про бджільництво”, фізична або юридична особа з метою зайняття бджільництвом формує пасіку з бджолиних сімей, яка може мати підсобне приміщення, інвентар і обладнання та розміщується на відповідній земельній ділянці. Кількість бджолиних сімей, що може утримуватися юридичними та фізичними особами не обмежується. Відповідно до ч.1, 2 ст. 15 Закону України “Про бджільництво”, фізичні та юридичні особи розміщують пасіки на земельних ділянках, які належать їм на правах власності або користування, відповідно до ветеринарно-санітарних правил. Розміщення пасік на земельних ділянках інших власників або користувачів здійснюється за їх згодою. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно роз”яснень, що містяться в пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року N 6, з відповідними змінами та доповненнями, “Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди” розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Позивачкою [PERSON] та її представником [PERSON] в судовому засіданні не було доведено того факту, що бджоли, які покусали бичка позивачки належали саме відповідачу, а відповідач в свою чергу надав до суду докази того, що на території Бобринківської сільської ради крім його пасіки, поряд розташовані і інші бджолосім'ї. Також відповідач надав до суду довідки про те, що він має у своїй власності земельну ділянку для розміщення пасіки. Його земельна ділянка дійсно знаходиться біля громадського пасовища, але дане пасовище відмежоване від пасіки лісовим насадженням. Крім того позивачкою в судовому засіданні не було обгрунтувано і розмір заподіяної шкоди в сумі 4000 грн., лише надано довідку про вартість гов'яжого м'яса на ринку. Досліджені в судовому засіданні вище перелічені докази дають підставу зробити суду висновки про те, що в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження той факт, що саме відповідачем та з його вини заподіяно шкоду позивачці, як і факт порушення останнім законодавства про бджільництво, тому позовні вимоги щодо стягнення майнової шкоди задоволенню не підлягають. Відповідно п.3 ч.1 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до ч.3 даної статті розмір грошового відшкодування визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно п.5 ч.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 “Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року із змінами та доповненнями станом на 25.05.2001 року, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Вказані обставини, як і факт заподіяння відповідачем позивачці моральної шкоди в розмірі 1500 грн. в судовому засіданні не доведені, а тому позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди також не підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Оскільки в задоволенні позовних вимог позивачці відмовлено повністю, тому стягнення на її користь понесених нею судових витрат , в тому числі витрат на правову допомогу є безпідставним. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed