Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-24 00:00:00

В жовтні 2007 року [PERSON] звернулася до суду з даним позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. В заяві послалася на те, що 26 листопада 2006 року неповнолітні діти відповідачів: [PERSON], [PERSON], та[PERSON], на кладовищі села Новий Шлях Снігурівського району Миколаївської області, розрили могилу, в якій була похована її новонароджена дитина, звідки витягли та порозкидали рештки праху небіжчиці, іграшки та одяг. Спалили в ямі для поховання частину труни і ковдру, а частину залишків праху покійної забрали з собою та зарили на території сільського парку. Даними діями неповнолітні діти відповідачів завдали їй моральну шкоду, що виразилося в її стражданнях та переживаннях, душевному неспокою, душевному болі. В неї зникло грудне молоко, яким вона годувала малолітню дитину та змушена була лікуватися від цих переживань, а тому просить стягнути з відповідачів моральну шкоду в сумі 30000 грн. Ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 07 травня 2008 року до участі в справі, в якості співвідповідачів, притягнуті: [PERSON], [PERSON],[PERSON], [PERSON] та [PERSON]. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали, позовні вимоги збільшили та просять стягнути з відповідачів 100000 грн. у відшкодування моральної шкоди. Позивачка суду пояснила, що після події 26 листопада 2006 року її переслідують страхи, ввечері боїться вийти з будинку, лікувалася та продовжує лікуватися. Відповідачі, крім [PERSON], позов визнали частково на суму 1000 грн. кожний, а [PERSON] позов не визнав, пояснивши, що два роки вже не проживає з дружиною та дітьми. Дослідив докази, суд встановив слідуюче. 26 листопада 2006 року, близько 16.00 год., неповнолітні [PERSON], [PERSON], та[PERSON], за ініціативою другої, на кладовищі села Новий Шлях Снігурівського району Миколаївської області, розрили могилу, в якій була похована новонароджена дитина позивачки [PERSON], звідки витягли та порозкидали рештки праху небіжчиці, іграшки та одяг. Спалили в ямі для поховання частину труни і ковдру, а частину залишків праху покійної забрали з собою та зарили на території сільського парку. Ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 10 січня 2007 року, частково зміненої ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 13 березня 2007 року, встановлено, що неповнолітні відповідачі: [PERSON], [PERSON], та[PERSON] вчинили суспільно-небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки ст. 297 КК України, а саме наруга над могилою, але так як вони не досягли віку, з якого настає кримінальна відповідальність, вони не могли бути притягнуті до кримінальної відповідальності, а до них застосовані примусові заходи виховного характеру. Після події 26 листопада 2006 року у позивачки погіршився стан здоров»я, в зв»язку з чим вона лікувалася, що стверджується медичними довідками поліклініки Снігурівської центральної районної лікарні від 25.12.2006 та 23.02.2007 року та випискою з амбулаторної картки [PERSON], душевно страждала, до цього часу її переслідують страхи. Суд вважає, що неповнолітні відповідачі [PERSON], [PERSON] та[PERSON], внаслідок вчинення суспільно-небезпечного діяння спричинили позивачці моральну шкоду. Відповідно до ст1179 ЦК України, неповнолітня особа ( у віці від 14 до 18 років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для в відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Обов»язок батьків (усиновлювачів), піклувальника, закладу, який за законом здійснює щодо неповнолітньої особи функції піклувальника, відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди. Так як неповнолітні відповідачі свого майна не мають, то завдану позивачці моральну шкоду, повинні відшкодувати їх батьки, які не здійснювали постійного та належного контролю за поведінкою своїх дітей. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує те, що ініціатором вчинення суспільно-небезпечного діяння була [PERSON], вона та [PERSON] були більш активними учасниками цього діяння, важкий матеріальний стан відповідачів, з яких [PERSON], [PERSON]., [PERSON], не працевлаштовані, перша на утриманні має сина - інваліда 2 групи з дитинства, всі дорослі відповідачі мають по неповнолітньому утриманцю. Суд бере до уваги також те, що відповідачі за власний кошт та власними силами провели перепоховання останків дитини позивачки, а також те, що позивачка не бачила викопаних решток своєї покійної дитини, участі в їх перепохованні не брала. Враховуючи наведене, виходячи з засад справедливості, добросовісності та розумності, суд приходить до висновку, про обґрунтованість позовних вимог, але в меншому розмірі - на суму 9000 грн. Згідно ст.88 ЦПК України судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді, суд покладає на батьків відповідачів.

Outcome: partial