overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-21 00:00:00

КП «Жилцентр № 7» м. Макіївки звернулося в суд з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості по квартплаті , мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач є наймачем квартири [ADDRESS] і проживаючи в ній своєчасно не вніс квартплату за період з 01.01.2005 р. по 31.05.2008 року включно, у зв'язку з чим утворилася заборгованість у загальній сумі 1277,07 грн., яку просять стягнути на користь позивача. Представник позивача у судове засідання не з"явився. Про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Суду надана заява з проханням розглянути справу у відсутність їх представника . Не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] до залу судового засідання не з”явився і від нього не надійшло повідомлення про причини неявки. Про день та час слухання справи відповідач був повідомлений своєчасно та належним чином , про що свідчить розписка про вручення судової повістки . Суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України дійшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів , проти чого представник позивача не заперечував у поданій суду письмовій заяві. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно п. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживач зобов"язаний вчасно оплачувати житлово-комунальні послуги . У відповідності зі ст. 68 ЖК України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату, яка вноситься щомісяця. Згідно даних особового рахунку відповідач є наймачем і проживає в квартирі [ADDRESS], перебуває в житлових правовідносинах з позивачем , а тому зобов'язаний вносити квартплату/а.с.3/. По даним позивача , відповідачем не внесена квартплата за період з 01.01.2005 р. по 31.05.2008 р. включно, в сумі 1277,07 грн., що підтверджено розрахунком суми заборгованості, наданої позивачем/а.с.4/. Відповідно до ч.1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу. Згідно з вимогами ч.3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі , зробленою до винесення ним рішення. Таким чином, оскільки відповідач [PERSON] в судове засідання не з”явився і не зробив заяви про застосування вимог ЦК України , що стосуються спливу строку позовної давності, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, у відповідності зі ст.88 ЦПК України, стороні , на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов”язаних з розглядом справи , до яких також належать витрати на інформаційне - технічне забезпечення розгляду справи . Отже, з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути сплачені витрати на інформаційне - технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 грн., а на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 51,00 грн..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-21 00:00:00

21.08.2008 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 10.10.2004 року. Від даного шлюбу вони не мають неповнолітніх дітей. [PERSON] просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що її спільне життя з відповідачем не склалося через те, що вони різні по характеру люди, відповідач покинув її та пішов проживати в іншу сім'ю. Однією сім'єю вони не проживають близько двох років і шлюбних стосунків не підтримують. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе та суперечить її інтересам. Розривати шлюб через органи РАЦСу відповідач відмовляється. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги, посилаючись на ті самі обставини, наполягає на розлученні, миритися з відповідачем не бажає. Відповідач[PERSON] в судовому засіданні позов визнав, згоден на розірвання шлюбу, миритися з позивачкою не бажає, наполягає на розірванні шлюбу. Вирішуючи спір, суд встановив, що [PERSON] та[PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 10.10.2004 року (а.с.5). Від даного шлюбу вони не мають неповнолітніх дітей. Сторони не бажають миритися, проживають окремо близько двох років, позивачка та відповідач мають стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу. Відносини, які склалися між подружжям, а саме: непорозуміння між ними, що виникали через різні характери та погляди на сімейне життя, ведення спільного господарства, негативно впливають на здоров'я сторін і суперечать їх інтересам. Розірвати шлюб через органи РАЦСу відповідач не бажає. Даному факту відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст.ст.105,110,112 СК України, відповідно до яких шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст.51 Конституції. України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам подружжя, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-21 00:00:00

Відповідач [PERSON] викликався до суду в порядку, встановленому ЦПК України. Позивачка [PERSON] пояснила, що шлюб з відповідачем вони зареєстрували 11 жовтня 1996 року у виконкомі Росошанівської сільської ради Кельменецького району Чернівецької області. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO], який проживає з матір'ю відповідача. Сімейне життя не склалося тому, що у них з відповідачем різні характери та погляди на життя , відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного, крім того, відповідач вживав спиртні напої. В ході судового засідання судом були досліджені такі докази: свідоцтво про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] [NUMBER] від 11 жовтня 1996 року, копія свідоцтва про народження [PERSON] [NUMBER] від 20 серпня 1997 року, копія паспорта [PERSON] [NUMBER] від 10 жовтня 2000 року. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб 11 жовтня 1996 року у Росошанівській сільській раді Кельменецького району Чернівецької області, про що був зроблений актовий запис за № 08 та спільно подружнім життям сторони проживали до вересня 2006 року. Під час шлюбу у них народився син [PERSON] [INFO], який на даний час є неповнолітнім і проживає з матір'ю відповідача. Сторони тривалий час спільно не проживають та не підтримують подружні відносини, шлюб носить формальний характер, в даний час між позивачкою та відповідачем склалися неприязні відносини. Шлюб у позивача та відповідача перший. Після розірвання шлюбу дитина проживатиме у бабусі відповідача, оскільки сторони та дитина погодились на це і позивачка матеріально утримуватиме дитину. Подальше збереження шлюбу порушує передбачене ст.56 Сімейного кодексу України право дружини та чоловіка на особисту свободу. Згідно ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, а згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Враховуючи наведене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити. Суд вважає, що судові витрати та витрати по сплаті державного мита при реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС слід покласти на позивачку. При цьому суд враховує думку позивачки з цього питання. На підставі п. 4 ч.2 ст.18, ст.ст. 24, 56, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-21 00:00:00

Відповідачка [PERSON] викликалася до суду в порядку, встановленому ЦПК України, проте в судове засідання не з'явилася. Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, який був укладений між ним та відповідачкою [PERSON] 15 липня 2005 року у виконкомі Селищанської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області, актовий запис за №06. Позивач просить шлюб розірвати з тих підстав, що сімейне життя не склалося тому, що відсутні спільні погляди на життя, немає спільних інтересів, відсутнє почуття взаємоповаги один до одного, через що в сім'ї неодноразово виникали сварки. В ході судового засідання судом були досліджені такі докази: свідоцтво про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] [NUMBER] від 15 липня 2005 року, копія паспорта [PERSON], копія свідоцтва про народження дитини [PERSON] [NUMBER] від 9 липня 2007 року, заяви позивача [PERSON] від 10.07.2008 року ( а.с.7) та від 21.08.2008 року ( а.с.10). Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] зареєстрували шлюб 15 липня 2005 року у виконкомі Селищанської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області, актовий запис за №06. В сторін під час шлюбу народилася дитина - [PERSON] [INFO], який проживає з відповідачкою. Сторони спільно не проживають та не підтримують подружні відносини, шлюб носить формальний характер, в даний час між позивачем та відповідачкою відсутнє взаєморозуміння. Шлюб у сторін перший. Подальше збереження шлюбу порушує передбачене ст.56 Сімейного кодексу України право дружини та чоловіка на особисту свободу. Згідно ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, а згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Враховуючи наведене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити. Суд вважає, що судові витрати та витрати по сплаті державного мита при реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС слід покласти на позивача. При цьому суд враховує думку позивача з цього питання. На підставі п. 4 ч.2 ст.18, ст.ст. 24, 56, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання права на земельну частку (пай), мотивуючи це тим, що вона в період з 1946 року по 1982 рік працювала колгоспі ім. Щорса та була членом колгоспу Як виявилося пізніше на час паювання земель вона не була включена до списків членів КСП, які мали право на земельну частку (пай), оскільки змінила місце проживання, а тепер змушена звернутись до суду за захистом своїх прав. Представник позивачки адвокат [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Топорівська сільська рада проти позову [PERSON] не заперечила, просила розглянути справу у відсутність її представника. Представник управління земельних ресурсів в Ізяславському районі Клімчук В.О. проти позову не заперечив. Заслухавши сторони, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до п. 2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 „Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям” право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, коопераитву, акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, яік раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. [PERSON] являлася членом колгоспу ім. Щорса, який в даний час ліквідований. Дана обставина підтверджується даними трудової книжки, з якої слідує, що у 1946 р. позивачка прийнята в колгосп ім. Щорса різноробочою. Відповідно до пенсійного посвідчення у для 1980 р. [PERSON] була призначена колгоспна пенсія, записи у трудовій книжці свідчать, що вона у 1981 та 1982 роках працювала у колгоспі. За період роботи 25 квітня 1981 р. була нагороджена медаллю «Ветеран праці». Згідно довідки Топорівської сільської ради резервний фонд земель на території Топорівської сільської ради складає 159,3 гектарів. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-21 00:00:00

05 вересня 2008 року[PERSON]. звернувся до Ізяславського районного суду із позовною заявою про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. В обгрунтування позову зазначив, що 24 травня 2007 року помер його батько[PERSON]. Після його смерті позивач вступив в управління спадковим майном, однак у 6-місячний термін не звернувся до нотаріальної контори, оскільки хворів. В судовому засіданні[PERSON]. позов підтримав. Ізяславська державна нотаріальна контора проти позову не заперечила. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для прийняття спадщини. Відповідно до свідоцтва про смерть[PERSON] помер [INFO] року. Посивач є сином померлого, що підтверджується свідоцтвом про його народження. Причину пропуску строку для прийняття спадщини суд вважає поважною. На підставі ст. 1272 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення в її користь аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] народження, у розмірі 300 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що відповідач повністю самоусунувся від батьківських обов”язків, домомоги в утриманні дитини не надає. Відповідач працює, а тому має змогу допомагати їй в утриманні дитини. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить задовольнити. Відповідач [PERSON], будучи належно повідомленим про час та місце слухання справи, в судове засідання не з»явився, про причини неявки суд не повідомив. Позивачка не заперечує проти ухвалення судом рішення на підставі наявних у справі доказів. А тому суд ухвалив слухання справи проводити у відсутності відповідача, провівши заочний розгляд справи. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив такі факти. Сторони перебували в шлюбі з 5 листопада 2002 року, на даний час шлюб розірваний. Розірвання шлюбу зареєстроване 4 грудня 2007 року. Від спільного проживання мають одну дитину - сина [PERSON], [INFO] народження, який знаходиться на утриманні позивачки (довідка видана виконкомом Борщівської міської ради від 20 червня 2008 року № 2022). Позивачка [PERSON] не працює, перебуває на обліку в Борщівському центрі зайнятості як безробітня. Власного житла немає, проживає у будинку своїх батьків, підсобного господарства не веде, земельною ділянкою не користується (акт обстеження умов проживання від 29 липня 2008 року). Відповідач [PERSON], як батько, не займається в повній мірі вихованням дитини та не в належній мірі надає матеріальну допомогу на утримання сина, що утримується позивачкою. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов”язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідач - повнолітня особа, фізично здоровий. Проживає у будинку батьків, зі слів працює у м.Москві не офіційно. Враховуючи, матеріальне становище дитини, матеріальне становище відповідача, а саме, відсутність стабільного доходу, суд вважає, що аліменти слід визначити у твердій сумі та в розмірі, в якому просить позивачка. На підставі ст.ст.180,182,184 СК України та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-21 00:00:00

У серпні 2008 року позивачка звернулася в суд з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 19 лютого 2005 року. Від цього шлюбу вони мають одну неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем у неї не склалося, а тому просила їх шлюб розірвати. В попередньому судовому засіданні позивачка свій позов підтримала. Відповідач в попередньому судовому засіданні позов визнав. Виходячи з наведеного, суд вважає за можливе постановити рішення у справі про задоволення позову при проведенні попереднього судового засідання. З матеріалів справи вбачається, що сторони з 19 лютого 2005 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя у сторін не склалося, на примирення вони не згодні. Відповідно до ст.105, 112 СК України шлюб може бути розірвано за позовом одного з подружжя і в даному випадку визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд вважає за необхідне позов задовольнити і шлюб між сторонами розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 11 жовтня 2003 року, від спільного подружнього життя мають малолітню доньку [PERSON],[INFO], відповідач матеріальну допомогу на утримання доньки не надає, тому вона просила суд стягнути з відповідача аліменти утримання дитини у розмірі ј частини всіх видів доходів відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивачка у попереднє судове засідання не з'явилась, у письмовій заяві просила суд розглянути справу за її відсутності, позов підтримала. Відповідач у попереднє судове засідання не з'явився, у письмовій заяві просив суд розглянути справу за його відсутності, позов визнав повністю, згоден з розміром аліментів, про наслідки визнання позову попереджений. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11 жовтня 2003 року, від спільного подружнього життя мають малолітню доньку [PERSON],[INFO], батьком у свідоцтві про народження якої вказаний відповідач. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, інтереси інших осіб, є передбачені ст. ст. 180, 182 СК України підстави для стягнення аліментів, розмір аліментів є обґрунтованим, тому визнання позову відповідачем слід прийняти. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, оскільки рішення постановлено на користь позивачки, яку звільнено від сплати судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судовий збір в розмірі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в розмірі 7,50 грн. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 180, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-21 00:00:00

позивачка в серпні 2008 року звернулася з позовом до відповідача, в якому просила розірвати шлюб, укладений між ними, посилаючись на те, що між ними часто виникали сварки, шлюбні відносини вони припинили, їхня сім*я фактично не існує. В шлюбі дітей не мають. Позивачка до суду не з*явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, просила його задовольнити, у разі неявки відповідача просила ухвалити заочне рішення. Відповідач, належним чином повідомлений про день, час та місце слухання справи, до суду не з*явився, про причини неявки не повідомив. У зв*язку з чим, за згодою позивачки, відповідно до ст. ст.224-225 ЦПК України суд ухвалив про заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Ч.3 ст. 105 СК України передбачає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред*явлений одним із подружжя. Ч.1 ст.112 СК України встановлює, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Згідно копії свідоцтва про шлюб, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 27 жовтня 1991 року (а. с. 5). В шлюбі дітей не мають. Сторони припинили шлюбні стосунки, проживають окремо, примирення не досягли. За таких обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з подружжя, що мають істотне значення, тому шлюб між сторонами слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-21 00:00:00

[PERSON] 12 вересня 2008 року звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання повнолітнього сина, оскільки останній навчається в медичній академії. Відповідач позов визнав про що надав суду письмову заяву, при цьому пояснив, що дійсно син навчається і йому необхідна допомога. Він не заперечує, щоб аліменти стягувалися за рішенням суду, оскільки відпадуть різні претензії до нього. Виходячи з наведеного суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення у порядку встановленому ст.174 цього ж кодексу, згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 05 серпня 1989 року, який було розірвано 10 грудня 1993 року. від шлюбних відносин [INFO] у них народився син [PERSON], який в даний час являється студентом першого курсу Полтавської державної стоматологічної академії, проживає на квартирі і в даний час йому необхідно допомога, яку мати самостійно не в змозі надати. Батько ж в добровільному порядку своїх батьківських обов'язків не виконує . У відповідності до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть її надавати. За ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку ( доходу). У відповідності до ст. 181 СК України допомога не може бути меншою ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином визнання відповідачем позову не суперечить законним правам , свободам та інтересам інших осіб. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує на користь держави судові витрати по сплаті державного мита в сумі 51 гривня та судових збір 30 гривень витрати за інформаційно -технічне забезпечення розгляду справи.

Outcome: approved