Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-04 00:00:00

ПП «Катруся-2003» звернулось до суду з позовом до Лиманської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, у якому просить визнати за ним право власності на будинок відпочинку, посилаючись на слідуючі обставини. 04 червня 2007 року позивач отримав у довгострокову оренду від Лиманської сільської ради Татарбунарського району земельну ділянку площею 1,218 га, розташовану на курортній зоні «Катранка» Татарбунарського району, для будівництва, експлуатації та обслуговування будинку відпочинку. Починаючи із серпня 2007 року ПП «Катруся» разом з третьою особою по справі [PERSON]. розпочали будівництво будинку відпочинку. На теперішній час будівництво вказаного будинку закінчено, його можна здавати в експлуатацію. Однак у видачі свідоцтва про право власності на зазначений об'єкт позивачу було відмовлено у зв'язку з тим, що він є самочинною спорудою, тобто побудований без дозволу належних органів. Позивач вважає, що за ним може бути визнано право власності на будинок відпочинку, оскільки це не порушуватиме прав та інтересів інших осіб, третя особа по справі на будинок не претендує. Крім того, згідно висновку спеціаліста про технічний стан, будинок відповідає будівельним нормам та правилам і може бути зданий в експлуатацію. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Представник Лиманської сільської ради Татарбунарського району Одеської області у судове засідання не з'явився, згідно надісланої до суду заяви голова сільської ради позовні вимоги визнав, просив справу розглянути у без участі представника сільської ради. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, надіслав телеграму, в якій позовні вимоги визнав, просив слухати справу без його участі. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення. Вислухавши доводи представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. З матеріалів справи (а.с.30-35) видно, що 04.06.2007 року між Лиманською сільською радою в особі її голови та ПП «Катруся-2003» укладено договір оренди земельної ділянки строком на 25 років, згідно якого позивачу передано у користування 1,218 га земель рекреаційного призначення, що підтверджується актом прийому-передачі об'єкта оренди (земельної ділянки) за договором оренди від 04.06.2007 року, а також актом погодження меж земельної ділянки (а.с.36-37). На а.с.5-7 міститься договір про сумісну діяльність (у сфері будівництва дачного будинку відпочинку) у вигляді простого товариства від 17.08.2007 року, який укладено між ПП «Катруся-2003» та [PERSON]., де зазначено, що останній при закінченні будівництва не придбає у власніст будинок пропорційно вкладеним коштам, а тільки має право на одержання грошової компенсації за вкладені кошти (п.2.5 договору). З висновку про технічний стан будинку, розташованого по [ADDRESS] на курортній зоні «Катранка» с.Лиман Татарбунарського району Одеської області (а.с.12-22), вбачається, що зазначений будинок знаходиться у задовільному технічному стані та придатний для послідуючої експлуатації за своїм функціональним призначенням відповідно до будівельних, санітарних, протипожарних та природоохоронних норм. Є технічна можливість для визнання за замовником (ПП «Катруся») права власності на вказаний об'єкт. З довідки, виданої виконкомом Лиманської сільської ради Татарбунарського району, видно, що база відпочинку «Катруся-2003» дійсно розташована по [ADDRESS] в рекреаційній зоні «Катранка» Лиманської сільської ради Татарбунарського району (а.с. ). Згідно ч.1 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Відповідно до ч.5 ст.376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Згідно ч.3 ст.376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. У судовому засіданні з достовірністю встановлено, що будинок, розташований по [ADDRESS] на курорті «Катранка» Татарбунарського району Одеської області, є самочинною спорудою. Однак згідно висновку експерта даний об'єкт зведений без порушень будівельних норм і правил, не порушує права інших осіб, та позивачу надано земельну ділянку у довгострокову оренду у встановленому законом порядку. За таких обставин, суд вважає, що за ПП «Катруся-2003» може бути визнано право власності на будинок, розташований по [ADDRESS] на курорті «Катранка» Татарбунарського району Одеської області.

Outcome: approved