Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-08 00:00:00

[PERSON]. звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивував тим, що за період його роботи в гімназіїї протягом 2002-2007 рр. йому не проводилась оплата праці у подвійному розмірі за роботу в надурочний час, що було встановлено під час перевірки територіальної інспекції праці. Оскільки ця заробітна плата не була виплачена і при його звільненні, тому просив стягнути цю заробітну плату в розмірі 11277 грн.(без нарахованих сум податків), компенсацію втрати частини заробітної плати в зв'язку з порушенням термінів її виплати в розмірі 3394,55 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. Також покласти судові витрати по оплаті послуг адвоката. Після неодноразових уточнень позовних вимог представником позивача в ході судового розгляду, остаточно просив стягнути з відповідача - 15359 грн. 54 коп. невиплаченої заробітної плати за роботу в надурочний час протягом 2002-2007 рр., 8400 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, 250 грн. за оплату послуг адвоката. Позов в частині стягнення компенсації втрати частини заробітної плати в зв'язку з порушенням термінів її виплати ухвалою суду залишений без розгляду за заявою позивача. Відповідач позов визнав частково, вважав, що під час прийому на роботу позивач був ознайомлений з посадовими обов'язками, які передбачали роботу в надурочний час, протягом роботи в гімназії отримував заробітну плату й за перерахунком до адміністрації не звертався. Оскільки в опалювальний період працював за сумісництвом опалювачем, а встановлену норму його робочого часу не виконував, тому з урахуванням цього кількість надурочних робіт повинна бути зменшена, як і оплата цих робіт - до 5709 грн. 86 коп., про що надав новий розрахунок. Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, суд установив такі факти та відповідні їм правовідносини. 1. З наданих копій наказів та трудової книжки позивача вбачається, що [PERSON]. перебував в трудових відносинах із відповідачем з 01.04.1999 р. по 01.02.2008 р., де працював до 03.03.2000 р. за сумісництвом, а потім на основній роботі - сторожем-двірником, а з 01.09.2007 року - сторожем(а.с 5-6,8,10-14,132). 01.02.2008 року позивач звільнився за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України. При звільненні з роботи йому була виплачена заробітна плата за січень 2008 року в сумі 637 грн. 20 коп. і 222 грн. 96 коп. компенсації за невиплачену відпуску( а.с 61), які він отримав 03.02.2008 року, позаяк в день звільнення не працював, що встановлено поясненнями сторін. Однак, як видно з акту перевірки № 18-19-330 від 17.07.2007р.(а.с 15-16) в період роботи у зазначеному навчальному закладі [PERSON]., за його зверненням територіальною державною інспекцією праці у Сумській області була проведена перевірка дотримання вимог трудового законодавства з боку роботодавця, під час якої було встановлено, що він відпрацював надурочно в 2002р. - 226 годин, в 2003 р. - 685 годин, в 2004 р. - 455 годин, в 2005 р. - 615 годин, в 2006 р. - 801 годин і в 2007 р. - 417 годин, але в порушення вимог ст. 106 КЗпП України оплата праці у подвійному розмірі не проведена. Згідно наданих відповідачем копій графіків обліку використання робочого часу за 2002-2007 рр., розрахунків тривалості надурочних робіт і розміру їх оплати, з якими погодилися позивач та його представник, Куксіним В.Я. відпрацьовано надурочно в 2002 р. - 310 годин, в 2003 р. - 615 годин, в 2004 р. - 475 годин, в 2005 р. - 629 годин, в 2006 р. - 786 годин і в 2007 р. - 448 годин( а.с 21-23, 156-157). Приписами статей 62 і 65 КЗпП України визначено, що надурочні роботи, як правило, не допускається. Надурочні роботи не повинні перевищувати для кожного працівника 4 годин протягом двох днів підряд і 120 годин на рік. Власник або уповноважений ним орган повинен вести облік надурочних робіт кожного працівника. Свідок [PERSON]. суду показала, що вона працювала головним бухгалтером в гімназії. Пояснила, що заробітна плата сторожам за надурочні роботи в подвійному розмірі не нараховувалася та не виплачувалася з метою економії коштів за вказівкою районного управління освіти. Не було цього зроблено і після отримання приписів інспекції праці. Постановою Путивльського районного суду Сумської області від 25 липня 2007 року підтверджено, що за вчинення цього та інших порушень законодавства про працю на головного бухгалтера [PERSON]. було накладено штраф( а.с 19). Визнано сторонами, що інспекцією праці направлялись приписи роботодавцю щодо усунення виявлених порушень(а.с 72), однак і до цього часу заробітна плата в подвійному розгляді позивачу не нарахована й не виплачена, хоча акт перевірки у встановленому законом порядку відповідачем не оскаржений і є чинним. Статтею 43 Конституції України гарантоване право на своєчасне одержання винагороди за працю. Згідно із ст. 106 КЗпП України за погодинною системою оплати праці робота в надурочний час оплачується в подвійному розмірі годинної ставки. За відрядною системою оплати праці за роботу в надурочний час виплачується доплата у розмірі 100 відсотків тарифної ставки працівника відповідної кваліфікації, оплата праці якого здійснюється за погодинною системою, - за всі відпрацьовані надурочні години. Таким чином, оскільки судом встановлено, що оплата праці позивачу проводилася в порушення вимог ст.106 КЗпП України, не була донарахована та виплачена йому і при звільненні, тому його вимоги щодо стягнення 15359 грн. 54 коп. невиплаченої заробітної плати за роботу в надурочний час за 2002-2007 рр., відповідно наданого гімназією первинного розрахунку(а.с 21-24), підлягають повному задоволенню. Доводи відповідача про те, що під час розрахунку тривалості надурочних робіт по основаній роботі слід враховувати роботу позивача опалювачем за сумісництвом, по якій він не відпрацьовував встановлену норму робочого часу, а тому загальна тривалість надурочних робіт повинна бути меншою, згідно наданого другого розрахунку(а.с 62-67), є безпідставними. З наданих копій наказів по гімназії видно, що дійсно на період опалювального сезону позивач призначався за суміщенням на посаду опалювача( а.с 127-131), що однак не може впливати на оплату праці за його основною роботою, оскільки відповідно до ст. 1021 КЗпП України і ст. 19 Закону України “Про оплату праці” працівники, які працюють за сумісництвом, одержують заробітну плату за фактично виконану роботу і відповідно до прийнятої на підприємстві оплати праці. Поміж тим, п.1 Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організації, затвердженого наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України і Міністерства фінансів України від 28.06.93 р., визначено, що сумісництвом вважається виконання працівником, крім своєї основної, іншої регулярно оплачу вальної роботи на умовах трудового договору у вільний від основної роботи час на тому ж або іншому підприємстві, в установі, організації. Цією ознакою(виконання роботи під час, вільний від виконання своїх обов'язків за основним трудовим договором) сумісництво відрізняється від суміщення професій (посад) В порушення ст. 60 ЦПК України відповідачем суду не надано графіків змінності опалювачів або інших доказів про режим їхньої роботи, але допитані як свідки [PERSON]. і [PERSON]. з цього приводу показали, що фактично роботу опалювача вони виконували разом з основною роботою сторожа-двірника у свій робочий час, а не у вільний від виконання цих обов'язків час, а з жовтня 2007 року - додатково і вдень з 8.00 до 17.30 год. тільки опалювачем. Саме на суміщення посад вказує і визначена роботодавцем трудова функція сторожа-двірника, що видно з його посадових обов'язків(а.с 133-134), п.15 яких передбачено, що останній слідкує за топічною - температурою в котлі, манометром і роботою насосу. 2. За приписами ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Виходячи із того, що при стягненні середньої заробітної плати на підставі ст. 117 КЗпП України остання є розрахунковою величиною, а не величиною для нарахування виплат, які з неї обчислюються, тому суд при розрахунках керується абз. 2 п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 р.(із змінами). Згідно довідки гімназії(а.с 164) сума заробітної плати за 2 повних місяці перед звільненням позивача(грудень, січень 2008 р. складала 1848,22 грн.), ним відпрацьовано за цей період 20 днів, по графіку гімназії - 42 робочі дні), тобто його середньоденна заробітна плата складала - 92,41грн.(1848,22 грн. : 20 дн.), середня заробітна плата - 1940 грн.(92,41 грн. х 21 - середньомісячне число робочих днів за графіком), а тривалість затримки розрахунку з 03.02. по 09.09.2008р. - 7 міс. 5 днів. Оскільки з вини відповідача - в зв'язку із порушення вимог ст. 106 КЗпП України і невиконанням чинних приписів територіальної інспекції праці - Куксіну В.Я. не виплачена заробітна плата за роботу в надурочний час за 2002-2007 рр., не зроблено цього і при його звільненні в день звернення за розрахунком - 03.02.2008 р., а спір з приводу цих сум вирішено на користь позивача, тому вимоги останнього про стягнення 8400 грн. компенсації за затримку розрахунку при звільненні, підлягають задоволенню. В силу п. 2 ч.1 ст. 367 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення в частині стягнення заробітної плати за один місяць. Відповідно до ч. 3 ст.ст. 81, 88 ЦПК України судові витрати - судовий збір в розмірі 237,6 грн.(23759,54 грн.:100%), витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу - 30 грн., підлягають стягненню з відповідача в дохід держави. Не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення 250 грн. сплачених адвокату, оскільки останній мав процесуальний статус представника сторони, витрати за послуги якого, стаття 79 ЦПК України не відносить до судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: partial