Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-11 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди в розмірі 57 500,00 грн. посилаючись на те, що у провадженні Печерського районного суду м. Києва знаходилась цивільна справи за позовом КП «Липкижитлосервіс» до нього щодо стягнення боргу за утримання будинку і прибудинкової території та комунальні послуги. В своїй позовній заяві позивач вказує, що відповідач надає йому послуги неналежної якості, а часткова несплата за житлово-комунальні послуги викликана тяжкими обставинами у його житті. Крім того, позивач зазначає, що хоча він є головою домового комітету буд. 12-а по Кловському узвозу, відповідач опублікував недостовірну інформацію про нього вивішуючи оголошення на прибудинкових дошках про заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг, а саме оголошення містило слова: «Вони користуються комунальними послугами за рахунок тих, хто вчасно проводить сплату» хоча інформація була недостовірною, компрометувала і принижувала його честь та гідність. Позивач вказує, що своїми діями КП «Липкижитлосервіс» втручалося у його особисте життя та поширювало інформацію про його матеріальне становище. В результаті чого позивач був засмучений, що завдало шкоду його здоров'ю. Також позивач просить зобов'язати відповідача відшкодувати йому матеріальну шкоду в розмірі 2500 грн., моральну шкоду в розмірі 50000грн, дії, що призвели до шкоди здоров'ю у розмірі 5000 грн. В судовому засіданні позивач підтримав позов та просив його задовольнити, посилаючись на те, що на при будинковій дошці відповідачем була розміщена об'ява про те, що позивач не сплачує за житлово-комунальні послуги. Ця інформація не відповідач дійсності, оскільки він лише частково не сплачував за житлово-комунальні послуги, оскільки, як він вважає, сплата нараховувалась неправомірно. Хоча рішенням Печерського районного суду м. Києва з нього було стягнуто заборгованість за житлово-комунальні послуги, дане рішення він не оскаржував. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Вислухавши думку позивача, суд визнав за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити у справі заочне рішення на підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України, оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи. Суд, заслухавши позивача, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач є мешканцем будинку № 12-а по Кловському узвозу в м. Києві. За користування житлово-комунальними послугами позивач сплачував рахунки не в повному обсязі, в результаті чого у позивача перед відповідачем утворилась заборгованість. Адміністрацією КП «Липкижитлосервіс» на прибудинковій дошці будинку № 12А по Кловському узвозу було розміщено звернення до мешканців вказаного будинку з проханням сплатити заборгованість за житлово-комунальні послуги. Рішенням Печерського районного суду м. Києва з позивача на користь відповідача було стягнуто заборгованість за житлово-комунальні послуги, дане рішення позивачем не було оскаржено. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Твердження позивача по справі про те, що неправомірними діями відповідача йому було завдано матеріальної та моральної шкоди не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки позивачем по справі не було надано суду доказів на підтвердження вказаного факту. Зокрема, доказів на підтвердження доводів позивача про те, що відповідачем було розповсюджено інформацію про його матеріальне становище суду надано не було. Доводи позивача про те, що відповідач опублікував інформацію про нього вивішуючи оголошення на прибудинкових дошках про заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг, а саме те, що оголошення містило слова: «Вони користуються комунальними послугами за рахунок тих, хто вчасно проводить сплату» які компрометували його і принижувала його честь та гідність спростовуються наступним. Згідно ст. 9 Закону України «Про інформацію», всі громадяни, юридичні особи і державні органи мають право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення та зберігання відомостей, необхідних їм для реалізації ними своїх прав, свобод і законних інтересів, здійснення завдань і функцій. Згідно ст. 23 Закону України «Про інформацію», інформація про особу - це сукупність документованих чи публічно оголошених відомостей про особу. Основними даними про особу (персональними даними) є: національність, освіта, сімейний стан, релігійність, стан здоров'я, а також адреса, дата і місце народження. Згідно ст. 47 Закону України «Про інформацію» відповідальність за порушення законодавства про інформацію несуть особи, винні у вчиненні таких порушень, як поширення відомостей, що не відповідають дійсності, ганьблять честь і гідність особи. Позивач вважає, що поширенням оспорюваної інформації відповідач принизив його честь, гідність, з чим погодитися не можливо, оскільки честь -це суспільна оцінка особистості, міра духовних, соціальних якостей громадянина, а гідність - внутрішня самооцінка власних якостей, здатностей, світогляду, свого суспільного значення. З інформації, а саме фрази «Вони користуються комунальними послугами за рахунок тих, хто вчасно проводить сплату» що містилась в оголошенні на прибудинковій дошці не вбачається приниження будь-яких якостей позивача, а тому вказана інформація не може завдати шкоди його честі та гідності. Щодо вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, слід зазначити що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності: обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Оскільки факт заподіяння позивачу моральної шкоди з вини відповідачів і судовому засіданні не підтвердився, суд приходить до висновку, що у задоволенні вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди також слід відмовити. Позивачем не було доведено той факт, що йому завдано майнової шкоди, оскільки для захисту своїх порушених прав він звертався за юридичною допомогою, що коштувало йому 2500 грн. Крім того, відповідно до ст. 79 ЦПК України витрати на правову допомогу належать до судових витрат, порядок відшкодування яких визначено ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed