Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-17 00:00:00

02 жовтня 2008 року представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № [NUMBER] від 09.12.2007 року[PERSON] 09.12.2007 року отримала кредит у розмірі 2334,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення 08.12.2008 року. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з Заяви позичальника та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам. Відповідно до умов погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку - щомісяця в період сплати, за який приймається період з “09” по “14” число кожного місяця Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 239,07 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідачка зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала. У зв”язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідачка станом на 11.09.2008 року має заборгованість - 4039,60 грн., яка складається з наступного: 2334,00 грн. - заборгованість за кредитом; 148,81 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 283,59 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань; 1273,20 грн. - заборгованість за комісією за користування кредитом. У зв'язку з викладеним представник позивача звернувся до суду і просить стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору, а також стягнути судові витрати. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх у повному обсязі, а також пояснив, що на розрахункові рахунки закритого акціонерного товариства “Комерційний банк “Приватбанк” ні сплати, ні відомостей про сплату відповідачем вищевказаних сум по теперішній час не було й не надходило. Відповідачка[PERSON]., позовні вимоги визнала у повному обсязі, проти задоволення позову не заперечувала, про що надала свою письмову заяву. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки у судовому засіданні встановлено, що між ЗАТ КБ “Приват-Банк” та відповідачкою було укладено кредитний договір № [NUMBER] від 09.12.2007 року(а.с. 4-7)[PERSON] 09.12.2007 року отримала кредит у розмірі 2334,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення 08.12.2008 року. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з Заяви позичальника (а.с. 4) та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам (а.с. 5-7). Відповідно до умов погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку - щомісяця в період сплати, за який приймається період з “09” по “14” число кожного місяця Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 239,07 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідачка зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала. У зв”язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідачка станом на 11.09.2008 року має заборгованість - 4039,60 грн., яка складається з наступного: 2334,00 грн. - заборгованість за кредитом; 148,81 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 283,59 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань; 1273,20 грн. - заборгованість за комісією за користування кредитом, що підтверджується розрахунком (а.с. 3 на звороті) . Відповідачка не зверталася до суду з позовною заявою про визнання договору нечинним, сторонами договору - останній, станом на 18 листопада 2008 року, не розірваний у добровільному порядку, договір не оспорювався. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. Згідно з частиною 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а за правилами частини 1 статті 610 ЦК України - порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Як зазначено у ч. 1 ст. 630 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У даному випадку відповідачка[PERSON]. отримала кредит у позивача, який мала сплачувати разом з процентами, однак кредит та нараховані проценти не сплачує. Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель зобов'язується перед кредитором іншої особи (боржника) відповідати за виконання зобов'язання цією особою. Таким чином суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ст. 625 ЦК України боржник, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив грошове зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних, якщо законом або договором не було встановлено інший розмір процентів. Таким чином, суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, дійшов висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідачки на корить позивача витрати, пов'язані зі сплатою судового збору при подачі позовної заяви до суду в сумі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн.

Outcome: approved