Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-03 00:00:00

09.01.2008 р. перший заступник прокурора м. Чернігова в інтересах Виконавчої дирекції Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання трудового договору недійсним.(а.с.1-2), мотивуючи свої вимоги наступним. Відповідно до ст. 121 Конституції України, ст. 36-1 Закону України „Про прокуратуру” прокуратура м. Чернігова звернулась до суду з позовом в інтересах Виконавчої дирекції Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, який відповідно до Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами зумовленими народженням та похованням” є органом, який здійсню керівництво та управління загальнообов'язковим державним соціальним страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратам зумовленими народженням та похованням, проводить збір і акумуляцію страхових внесків та інших коштів, призначених для фінансування матеріального забезпечення та соціальних послуг та забезпечує їх надання, а також здійснює контроль за використанням цих коштів і має представляти інтереси страховика та інших органах. 18.12.2006 р. Чернігівським міським центром зайнятості зареєстрований трудовий договір, укладений 15.12.2006 р. між СПД [PERSON] та найманим працівником [PERSON] На підставі даних, переданих до Чернігівської міської дирекції, СПД [PERSON] взятий на облік у Чернігівській міській виконавчій дирекції Фонду соціального страхування тимчасової втрати працездатності та набув статус страхувальника. СПД [PERSON] звернувся до Чернігівської міської виконавчої дирекції за відшкодуванням допомоги по вагітності та пологах на підставі листка непрацездатності, виданого [PERSON] Проведеною перевіркою встановлено, що трудовий договір між [PERSON] та [PERSON] укладений з порушенням чинного законодавства, без наміру виконувати передбачені в ньому обов'язки, завишення розміру заробітної плати [PERSON] і відсутність у сторін трудового договору наміру створити наслідки, зумовлені у цьому договорі. Просили на підставі ст.ст. 202, 203, 215, 234, 236 ЦК України, ст.ст. 21, 23, 24-1 КЗпП України, Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами зумовленими народженням та похованням” визнати трудовий договір від 15.12.2006 р., укладений між СПД [PERSON] та [PERSON] недійсним; сплату судових витрат покласти на відповідача. В судовому засідання представник прокуратури м. Чернігова - Курило Я.М. позов підтримала, за вимогами в ньому викладеними, та пояснила, що згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України порушено право виконавчої дирекції - право на правомірне відшкодування коштів в зв'язку з вагітністю та пологами, відповідну статтю Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами зумовленими народженням та похованням” вказати не може; обмежень стосовно розміру виплат, передбачених цим законом не встановлено; трудовий договір - це правочин; спірні правовідносини регулюються ЦК України та КЗпП України; договір підлягає визнанню недійсним на підставі ч. 5 ст. 203, ст. 234 ЦК України; не надала конкретних відповідей на питання суду: які повинні настати правові наслідки недійсності договору та з кого з відповідачів, які судові витрати і в якому розмірі необхідно стягнути. Представник особи, в інтересах якої заявлено позов - Виконавчої дирекції Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності - Бузина Н.В. позов підтримала. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] та представник відповідача [PERSON] - [PERSON] позов не визнали та пояснили, що трудовий договір не є правочином. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідачів - Чернігівського міського центру зайнятості та територіальної державної інспекції праці в Чернігівській області в судове засідання не з'явились, про час та місце судового розгляду повідомлені у встановленому порядку. Суд вважає за можливе, справу розглянути у їх відсутність. Вислухавши осіб, які беруть участь в справі, дослідивши матеріали справи та книгу доходів і витрат підприємця, що надає послуги, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що між відповідачами - СПД [PERSON] та [PERSON] 15.12.2006 р. був укладений трудовий договір строком на шість місяців, який 18.12.2006 р. було зареєстровано у Чернігівському міському центрі зайнятості(а.с.3). Після чого СПД [PERSON] був взятий на облік у Чернігівській міській виконавчій дирекції Фонду соціального страхування тимчасової втрати працездатності, набув статус страхувальника та звернувся за відшкодуванням допомоги по вагітності та пологах на підставі листка непрацездатності, виданого [PERSON] Відповідно до вимог ст.ст. 3, 4, 21 КЗпП України та ст.ст. 1, 4, 202 ЦК України трудовий договір не є правочином. Відповідно до ст.ст. 22, 184 КЗпП України забороняється необґрунтована відмова у прийнятті на роботу, в тому числі, забороняється відмовляти жінкам у прийнятті на роботу і звужувати їм заробітну плату з мотивів, пов'язаних з вагітністю. Згідно ст.ст. 23, 38, 39 КЗпП України укладання трудового договору на певний строк є правом сторін цього договору та вагітність є підставою для розірвання строкового трудового договору з ініціативи лише працівника. Також трудовий договір вважається укладеним навіть у випадках, коли не додержана письмова форма, але працівника фактично було допущено до роботи. Порушення порядку укладання трудового договору не тягне недійсність самого трудового договору. Очевидна для сторін трудового договору, навіть на час його укладання, необхідність надати жінці відпустку у зв'язку з вагітністю та пологами не є перешкодою для укладання трудового договору. Визначення умов трудового договору, в тому числі його строку виконуваної роботи, розміру, порядку і форми оплати праці є правом сторін цього договору, з обов'язковим дотриманням прав працівників і гарантій для них, передбачених трудовим законодавством України. Недійсними є лише ті умови договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно з законодавством про працю. Судові витрати підлягають віднесенню за рахунок держави.

Outcome: dismissed