Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те що 01.06.1991 року він купив у відповідача 1/5 частину домоволодіння [ADDRESS] за 9500 рублів, що відповідає 9975грн. Позивач в повному обзязі виконав угоду, що потребує нотаріального оформлення: передав гроші [PERSON] та отримав документи на будинок, технічний паспорт, ключі від будинку, прописався в зазначеному будинку, де проживає і по теперішній час. Відповідач обіцяв оформити договір купівлі-продажу в нотаріальному порядку на протязі року, але до теперішнього часу цього не збробив. Оскільки відповідач ухиляється від оформлення будинку в закононому порядку, просить визнати угоду купівлі-продажу 1/5 частини домоволодіння [ADDRESS] дійсною та визнати за ним право власності на вищезазначену частину будинку літ. «А», з прибудовою «а» та сарай «Б». У попередньому судовому засіданні позивач уточнив заявлені вимоги і просив визнати угоду купівлі-продажу 1/5 частини домоволодіння [ADDRESS] дійсною та визнати за ним право власності на 1/5 частиину зазначеного будинку. Відповідач не заперечував проти уточнених позовних вимог. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання, відповідно до ст.ст.130,174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що на час укладення угоди діяли норми ЦК України (в ред.1963р.), тому суд вважає можливим при розгляді справи застосувати цей Кодекс, оскільки згідно п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в ред. 2003р.), останній застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності – з 01 січня 2004 року. Відповідно до ст.47 ЦК України (в ред.1963р.) якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а інша ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. При цьому нотаріальне посвідчення угоди не потрібно. Відповідно до договору дарування [PERSON] подарувала [PERSON] належнй їй 1/5 частину домоволодіння по [ADDRESS] в м.Херсоні на земельній ділянці 735кв.м, яке складається з двох жилих будинків під літ. «А», «Б», двох сараїв та надвірних споруд. Згідно розписки від 01.06.1991р. [PERSON] отримав за продаж будинку та надвірної прибудови по [ADDRESS] 9500 рублів від [PERSON] в присутності свідків. Відповідно домової книги, [PERSON] був прописаний за вищезазначеною адресою 20.07.1991 року. Згідно довідки №194 виданої 29.07.2008 року головою квартального комітету №6, що [PERSON] дійсно був прописаний за адресою [ADDRESS] , до 01.04.1998 року, але проживає за даною адресою постійно. Згідно технічного паспорту на житловий будинок від 18.05.2000р., власником 1/5 частини будинку по [ADDRESS] є [PERSON] Таким чином, судом встановлено, що відповідач продав належну йому на праві приватної власності 1/5 частину житлового будинку [ADDRESS] 01.06.1991р. за що отримав 9500руб. , але нотаріально договір купівлі—продажу не оформив, у зв’язку з чим суд вважає, що позивач до суду звернувся на законних підставах з обґрунтованими вимогами, у зв‘язку з чим, суд вважає можливим, визнати угоду купівлі-продажу 1/5 частини зазначеного будинку дійсною та визнати за [PERSON] право власності на 1/5 частину буд.80 по вул.2 Слобідка в м.Херсоні.

Outcome: approved