Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-18 00:00:00

Позивач просить стягнути з відповідача на її користь 990 грн. безпідставно отриманих коштів та 2000 грн. моральної шкоди мотивуючи тим, що 30.08.06 вона уклала з відповідачем договір на навчання терміном 4 роки. Вартість за послуги навчання становила 13200 грн. за 4 роки та 3300 грн. за 1 рік. Їй було надано пільгу в розмірі 30%, оскільки вона є напівсиротою, а тому повинна була сплатити 2310 грн., але фактично сплатила 3300 грн.. Повернути переплачену суму їй відмовили і обіцяли зарахувати її на наступний навчальний рік, але вона припинила навчання. На даний час вона утримує малолітню дитину, має незначну допомогу, чоловік отримує невелику зарплату, а тому неповернення коштів призводить до моральних страждань. Моральну шкоду вона оцінює в 2000 грн.. Позивач в судовому засіданні позов підтримала і пояснила, що вона припинила навчання, оскільки була вагітною, а потім народила дитину. З цих же підстав відразу не звернулась за поверненням коштів. Представники відповідача позов не визнали і пояснили, що пільга була надана неправомірно, що виявлено в ході перевірки КРУ, а тому підстав для повернення коштів немає. Також, п.7.1 договору встановлювалась можливість зміни плати за навчання. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 30.08.06 між позивачем та Житомирським факультетом Державної академії керівних кадрів культури і мистецтв, яке в послідуючому реорганізовано в Житомирський інститут культури і мистецтв Державної академії керівних кадрів культури і мистецтв (юридична особа Державна академія керівних кадрів культури і мистецтв - далі Академія) було укладено договір № 90 про надання послуги навчання, плата за яке становила 13200 грн. за 4 роки навчання, або 3300 грн. за 1 рік. Пунктом 3.1 договору позивачу визначена пільга по оплаті навчання в розмірі 30 %. Остання передбачена також наказом Державної академії керівних кадрів культури і мистецтв № 380-0а від 11.09.06 відповідно до наказу Академії № 258-0 від 9.06.06 та Положення про пільги студентам. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Позивачем фактично сплачено 3300 грн. за 1-й рік навчання по квитанції від 31.08.06 повну суму без урахування пільги. З урахуванням пільги розмір плати для позивача становив 2310 грн.. Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави, зобов'язана повернути потерпілому це майно. Представниками відповідача не надано доказів про визнання договору недійсним або про зміну договору в частині надання пільги, а тому договір є чинним і вимоги позивача підлягають задоволенню. Посилання представників позивача на вимогу КРУ як безумовну підставу визнання договору недійсним і таким, що не створює юридичних наслідків є безпідставним, оскільки недійсність даного договору не встановлена законом. Крім того, на підставі перевірки КРУ в Житомирській області від 31.07.07 наказом Державної академії керівних кадрів культури і мистецтв № 219-0 від 25.04.97 внесено зміни до "Положення про пільги студентам Академії", яким ліквідовано пільги у розмірі 30% оплати за навчання для дітей-напівсиріт, у яких помер один із батьків, лише починаючи з 1.09.07. Є безпідставним посилання відповідача і на п.7.1 договору, оскільки зміни розміру плати за навчання, що визначена у сумі 13200 грн., в 2006 навчальному році не було. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Щодо моральної шкоди, то договором і законом не встановлено відшкодування моральної шкоди у разі збереження майна без достатньої правової підстави (ст.1214 ЦК України). Законом України "Про захист прав споживачів" передбачено відшкодування моральної шкоди у разі завдання такої шкоди небезпечною для життя і здоров'я продукцією (ст.4 ч.1 п.5). Також, відмовляючи у задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди, суд враховує і те, що позивач самостійно сплатила кошти за навчання у повному розмірі. Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі ст.22 Закону України "Про захист прав споживачів". Позивачем сплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн., які слід стягнути з відповідача. Із змісту ст.85 ЦПК України вбачається, що витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду, сплачуються стороні, на користь якої ухвалено рішення. Судом задоволено вимоги позивача, а тому витрати представників відповідача не можуть бути стягнуті з позивача.

Outcome: partial