Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-14 00:00:00

21 листопада 2007 року позивач звернувся з позовом до відповідача про звернення стягнення заборгованості за кредитним договором в загальній сумі 269770,99 грн станом на 15 травня 2007 року на предмет застави – автомобіль марки [INFO] . 19 травня 2008 року позивачем було надано письмове уточнення позовної заяви в якому він просить звернути стягнення заборгованості за кредитним договором в загальній сумі 293310,72 грн станом на 15 травня 2007 року шляхом надання дозволу на продаж предмету застави – автомобіля марки « [INFO] ». У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, відповідач позов не визнав. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі ст.ст.19, 20 Закону України «Про заставу», ст.ст.25, 26, 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», п.п. 65, 137, 138, 139, 140, 141 розділу 14 Інструкції про вчинення нотаріальних дій в Україні. У судовому засіданні встановлено, що 20 лютого 2004 року між АКІБ "УкрСиббанк" та [PERSON] . був укладений кредитний договір [INFO] , згідно умов якого відповідачу був наданий кредит на суму 63700 доларів США, зі строком користування по 19 лютого.2009 року, та сплатою 15 % річних за користування кредитом, крім того, був складений графік погашення кредиту який є невід’ємною частиною кредитного договору. В забезпечення своєчасного виконання зобов'язань, які виникають з кредитного договору між АКІБ «УкрСиббанк" та відповідачем, 20 лютого 2004 року був укладений договір застави транспортного засобу [INFO] /1 згідно умов якого банку у заставу був переданий автомобіль марки " [INFO] тип ТЗ-універсал, 2003 року випуску, який належить на праві власності відповідачу, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію [NUMBER] , видане Павлоградським МРЕВ ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області 20 лютого 2004 року. Однак відповідач умов кредитного договору в частині повернення кредиту та погашення відсотків за користування кредитом не виконав в повному обсязі. Відповідно до п.5.5. кредитного договору позивачем був змінений строк повернення кредиту відповідачу, та була висунута вимога про дострокове погашення кредиту, у зв'язку з порушенням відповідачем п. 4.2., 5.3. кредитного договору, і графіку погашення кредиту. Згідно п. 1.1 кредитних договорів позичальник прийняв на себе зобов'язання здійснити погашення кредиту в порядку і на умовах, зазначених у договорі, та у відповідності з графіком погашення кредиту. Відповідно до п. 1.2.2 кредитного договору позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в термін, встановлений графіком погашення кредиту (щомісячно), а також згідно п. 1.3 та п. 1.3.1 договору, за використання кредитних коштів, сплачується 15 % річних. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно п.2 ст. 590 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до ст. 24 ЗУ "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або позасудовому порядку згідно із цим Законом. Використання позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження не позбавляє права боржника, обтяжувача або третіх осіб звернутися до суду. Відповідно до ст. 19 ЗУ "Про заставу", за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Відповідно до ст. 20 ЗУ "Про заставу" заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Станом на 15 травня 2007 року предмет обтяжування залишається у відповідача, а заборгованість перед банком по кредитному договору [INFO] від 20 лютого 2004 року складає 293 310, 72 гривень, і відповідач не виконує обов'язок щодо передачі предмета забезпечувального обтяження у володіння обтяжувача, тому є всі підстави для звернення стягнення на заставлене майно. Судові витрати, понесені позивачем при подачі позовної заяви в сумі 1730 грн, підтверджуються платіжними дорученнями (а.с.1-2) і підлягають стягненню з відповідача. Виходячи з розміру позовних вимог, що підлягають задоволенню, сума судового збору повинна складати 2933,10 грн. При подачі позовної заяви позивачем був сплачений судовий збір в сумі 1700 грн. Сума недоплаченого судового збору 2933,10 – 1700 = 1856,10 грн підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved