Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] просить задовольнити позовні вимоги, посилаючись на таке: згідно наказу № 10 від 25.09.2007 року вона була прийнята на роботу до Первомайського ДП „Енергохімпром”, а наказом № 84 від 16.11.2007 року була звільнена з підприємства на підставі п.1 ст. 36 КЗпП. За цей час відповідач не виплатив заробітну плату, проте рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 20 червня 2008 року зарплата була стягнута з відповідача на користь неї. У зв'язку із чим, позивачка просить стягнути середній заробіток за час затримки у розрахунку при звільненні з наступного дня після звільнення - 17 листопада 2007 року в сумі 5042 грн. 40 коп. У судовому засіданні позивачка, беручи до уваги принципи справедливості, розумності, істотності та співрозмірності суми заборгованості по заробітній платі, а це 907,38 грн. та середнім заробітком за час затримки розрахунку, зменшила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача на свою користь 3000 грн. Представник відповідача за довіреністю Мацак Н.О. у судовому засіданні визнала позовні вимоги частково на суму 1500 грн., посилаючись на те, що перед позивачкою у підприємства була невелика заборгованість по заробітній платі, а позивачка просить стягнути суму, яка більше ніж в три рази більша від заборгованості; не заперечувала проти правильності розрахунків позивачки щодо кількості робочих днів з дня звільнення по день ухвалення рішення судом про стягнення на користь позивачки заробітної плати - це 165 робочих днів помножені на 30,56 грн. середньоденного заробітку, що становить 5042,40 грн. Суд, заслухавши пояснення позивачки та представника відповідача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини: дійсно, позивачка згідно наказу № 10 від 25.09.2007 року була прийнята на роботу до Первомайського ДП „Хімпром”, а наказом № 84 від 16.11.2007 була звільнена з підприємства на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України за згодою сторін, що вбачається з копії трудової книжки (а.с.2-3). При звільненні відповідач не розрахувався по заробітній платі та іншим виплатам перед позивачем, тому позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заробітної плати. Рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 20.06.2008 року заборгованість по заробітній платі стягнута з відповідача на користь [PERSON]. У зв'язку із чим, позивачка просить стягнути середній заробіток за час затримки у розрахунку при звільненні станом на 20 червня 2007 року, який визначила у сумі 5042 грн. 40 коп., виходячи з 165 робочих днів та середньоденного заробітку 30 грн. 56 коп. Вказаний розрахунок суд знаходить вірним, оскільки з наступного дня після звільнення та по день ухвалення рішення судом про стягнення заробітної плати дійсно позивачка пропрацювала би 165 днів, проти чого заперечень від представника відповідача не надходило. Середньоденний заробіток в сумі 30 грн. 56 коп. також вірно позивачем визначений відповідно довідки відповідача (а.с.6). Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначених в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні сплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Спору про розмір невиплаченої заробітної плати сторони не мають, оскільки вже є рішення суду. Згідно п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України “Про практику застосування судами законодавства про оплату праці” № 13 від 24.12.1999 року не проведення розрахунку з працівником у день звільнення є підставою для застосування відповідальності передбаченої ст. 117 КЗпП України, суд стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, яке у випадку з [PERSON] ухвалене 20.06.2008 року. Представник відповідача не довів судові відсутність своєї вини у не виплаті заробітної плати, сама по собі відсутність коштів не звільняє підприємство від вказаної в ст.117 КЗпП України відповідальності. Посилання представника відповідача щодо завищеної суми середнього заробітку 5042,40 грн., який позивачка просить стягнути, порівняно до суми заборгованої заробітної плати 907,38 грн. суд приймає до уваги, оскільки, дійсно, ця сума більша в п'ять з половиною разів, а визначена позивачкою сума у змінених позовних вимогах у 3000 грн. судом розцінюється як справедлива, розумна та співрозмірна. На підставі вищевикладеного суд доходить висновку, що відповідач, який порушив гарантоване законом право на оплату праці повинен нести відповідальність, передбачену ст. 117 КЗпП України. Тому позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення середньоденного заробітку за весь час затримки розрахунку підлягають задоволенню в повному нею визначеному обсязі.

Outcome: approved