Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-11 00:00:00

04.07.2008 р. [PERSON]звернулась до суду з позовом до ПП „Літком” про зміну формулювання підстав звільнення, стягнення заборгованості з виплати заробітної плати, відшкодування моральної шкоди(а.с.4-5), який згодом уточнила(а.с.62-64), мотивуючи свої вимоги наступним. 25.02.2008 р. вона була прийнята на посаду начальника юридичного відділу ПП „Літком”. Того ж дня між ними було укладеного трудовий договір, строком на один місяць, з 28.02.2008 р. по 28.03.2008 р., п. 9.1 якого передбачено, що по закінченню строку дії договору він припиняє свою дію. Це правило не поширюється в разі, коли трудові відносини фактично продовжуються і жодна сторона не вимагає їх припинення. В такому разі договір продовжує свою дію на той же строк і з тими ж умовами. 12.05.2008 р. цінним листом та на факс підприємства нею направлено заяву з вимогою про розірвання договору у зв'язку з закінченням строку дії з 28.05.2008 р. та про здійснення належних при звільненні виплат. В телефонній розмові власник підприємства надав згоду на припинення дії трудового договору з 28.05.2008 р. за угодою сторін. З 13.05.2008 р. по 27.05.2008 р. вона перебувала на лікарняному, а 28.05.2008 р. на лікуванні у стоматолога і не могла особисто з'явитись на підприємство, 28.05.2008 р. направила листа про підтвердження свого наміру звільнитись та копію листка непрацездатності. 31.05.2008 р. на її адресу направлені: копія наказу про звільнення від 28.05.2008 р., трудова книжка, з якої вона дізналась, що всупереч її вимозі про звільнення у зв'язку із закінченням строку договору, умовам договору, досягнутій домовленості з власником про звільнення за угодою сторін, її звільнили за власним бажанням. Виправити запис роботодавець відмовляється. Просила визнати недійсним запис № 9 про її звільнення з 28.05.2008 р. за власним бажанням; зобов'язати ПП „Літком” змінити формулювання незаконного запису у трудовій книжці, вказавши підставою звільнення підпункт 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України (закінчення строку трудового договору); стягнути з відповідача заборгованість по виплаті заробітної плати, що утворилась за період роботи в сумі 1733,56 грн.; середній заробіток за час вимушеного прогулу (28-31.05.2008 р.) у сумі 443,76 грн.; середній заробіток за час затримки розрахунку до прийняття судом рішення (01.06.2008 р.-22.10.2008 р.) - 14792 грн.; 15000 грн. моральної шкоди; 300 грн. судових витрат; допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати у передбачених законом розмірах. У судовому засіданні представник позивачки позов підтримав за уточненими позовними вимогами (а.с.62-64) та пояснив, що позивачка повинна були звільнена з 28.05.2008 р.; розмір середньомісячного заробітку вказати не може; про бажання позивачки бути звільненою за угодою сторін свідчить її заява від 12.05.2008 р., в якій вона не зазначила, що просить звільнити „за угодою сторін” або за „ст. 36 КЗпП України”. Представник відповідача позов не визнав відповідно до письмових пояснень від 12.11.2008 р. Просить в задоволенні позову відмовити повністю. Позивачка в судове засідання не з'явилась, про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином. Суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутність. Вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON]була прийнята на посаду начальника юридичного відділу ПП „Літком” (наказ № 19-к від 25.02.2008 р. - а.с.4,50). 25.02.2008 р. між [PERSON] та ПП „Літком” було укладено трудовий договір строком на один місяць, з 28.02.2008 р. по 28.03.2008 р., п. 9.2 якого передбачено, що по закінченню строку дії договору він припиняє свою дію, це правило не поширюється в разі, коли трудові відносини фактично продовжуються і жодна із сторін не вимагає їх припинення, в такому разі договір продовжує свою дію на той же строк і з тими ж умовами(а.с.5-6). З 13.05.2008 р. по 27.05.2008 р. та з 28.05.2008 р. по 30.05.2008 р. позивачка перебувала на лікарняному(а.с.9-11). В своїх заявах від 12.05.2008 р., 28.05.2008 р., 29.05.2008 р. [PERSON]просила, зокрема, звільнити її з 28.05.2008 р. у зв'язку з закінченням терміну дії трудового договору, при цьому не вказувала, що просить звільнити за угодою сторін або за п. 1 чи п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України(а.с.7,12,13,15). Наказом № 52 від 28.05.2008 р. позивачка була звільнена з займаної посади з 28.05.2008 р. за власним бажання згідно ст. 38 КЗпП України(а.с.4,18). Відповідно до позовних заяв (а.с.4-5,62-64) та пояснень представника позивачки в судових засіданням [PERSON]одночасно вважає, що відповідач повинен був її звільнити фактично за двома взаімовиключаючими підставами - за п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України (за угодою сторін) та за п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України (за закінченням строку (пункти 2 і 3 ст. 23)). Відповідно до ч. 1 ст. 39-1 КЗпП України якщо після закінчення строку трудового договору (пункти 2 і 3 ст. 23) трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не вимагає їх припинення, дія цього договору вважається продовженою на невизначений строк. Враховуючи, що своїх заявах(а.с.7,12,13,15) [PERSON]не вказувала, що просить звільнити за угодою сторін або за п. 1 чи п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, що була відсутня згода відповідача на звільнення позивачки за п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України (за угодою сторін), що відповідно до вимог ч. 1 ст. 39-1 КЗпП України були відсутні підстави для звільнення її за п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України (за закінченням строку (пункти 2 і 3 ст. 23) - звільнення позивачки з 28.05.2008 р. за власним бажання згідно ст. 38 КЗпП України є правомірним. Відсутні правові підстави для визнання недійсним запису в трудовій книжці, зобов'язання змінити формулювання причини звільнення, стягнення з відповідача будь-яких грошових коштів та стягнення моральної шкоди, факт заподіяння якої позивачка не довела. Суд погоджується є доводами відповідача, викладеними в письмових поясненнях його представника від 12.11.2008 р. В зв'язку з повною відмовою в задоволені позову не підлягають відшкодуванню позивачці понесені нею судові витрати, судові витрати у вигляді судового збору відносяться за рахунок держави та підлягають стягненню з [PERSON] витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи на користь державного бюджету м. Чернігова в розмірі 30 грн. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглянув позов в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів.

Outcome: approved