overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого зареєстрований 11 січня 1991 року відділом ЗАГС Київського райвиконкому м.Одеси, актовий запис [NUMBER]. При цьому вона посилалася на те, що за час спільного життя з відповідачем між ними виявилась невідповідність характерів, істотна відмінність у поглядах на сімейне життя, було відсутнє взаєморозуміння. Взаємовідносини, які склалися, привели до втрати один до одного почуття взаємної любові та поваги. Шлюбні стосунки та ведення спільного господарства припинено і позивачка не має наміру їх поновлювати. Вона переконана, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу неможливе і суперечить її інтересам. Також позивачка повідомила, що шлюб у них перший, від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] року народження, котрий мешкає разом з нею. У судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, місце та дату розгляду справи був вчасно та належним чином повідомлений. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши позивачку, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, позов підлягає задоволенню. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі, зареєстрованому зареєстрований 11 січня 1991 року відділом ЗАГС Київського райвиконкому м.Одеси, актовий запис [NUMBER]. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] року народження, котрий мешкає разом з матір`ю. Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства понад рік тому і позивачка не має наміру їх поновлювати, сім`я носить виключно формальний характер. Шлюб у сторін перший, майновий спір чи спір про місце проживання сина відсутній. Згідно ст.56 Сімейного Кодексу України, чоловік та дружина мають право на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Відповідно до ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки та дитини, що має істотне значення, заява про розірвання шлюбу відповідає волевиявленню позивачки, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін і шлюб може бути розірвано. На підставі викладеного, згідно ст.ст.56, 104, 105, 110 - 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-02 00:00:00

10.07.2008 року позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 24 серпня 2002 року міським відділом запису актів громадянського стану міста Тирасполя Республіки Молдова, актовий запис [NUMBER]. При цьому позивачка посилалася на те, що останній час шлюбні стосунки та ведення спільного господарства припинено і вона не має наміру їх поновлювати. Позивачка переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить її інтересам. Також позивачка повідомила, що шлюб у неї з відповідачем третій, від шлюбу у сторін є неповнолітній син - [PERSON], [INFO] року народження, який залишився проживати з нею. У судовому засіданні, після наданого сторонам місячного строку для примирення, позивачка заявлені позовні вимоги підтримала і просила суд задовольнити позов, відповідач заявив про визнання позову в повному обсязі. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши сторони, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, позов підлягає задоволенню. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі, зареєстрованому 24 серпня 2002 року міським відділом запису актів громадянського стану міста Тирасполя Республіки Молдова, актовий запис [NUMBER]. Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства і не мають наміру їх поновлювати, їх сім`я носить виключно формальний характер. Шлюб у сторін повторний, від шлюбу у сторін є неповнолітній син - [PERSON], [INFO] року народження, котрий залишився проживати з позивачкою. Майновий спір чи спір про місце проживання дитини у сторін відсутній. Відповідно до ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. За таких обставин суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та дитини, що має істотне значення, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсному волевиявленню сторін і після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права, а також права їх неповнолітньої дитини і шлюб може бути розірваний. На підставі встановленого, згідно ст.ст.56, 104, 105, 110 - 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 17 серпня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Суворовського районного управління юстиції міста Одесиі, актовий запис [NUMBER]. При цьому позивачка посилалася на те, що за час спільного життя між ними виявилась невідповідність характерів, істотна відмінність у поглядах на сімейне життя, було відсутнє взаєморозуміння. Шлюбні стосунки та ведення спільного господарства припинено з травня 2008 року і позивачка не має наміру їх поновлювати. Вона переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить їх інтересам. Також позивачка повідомила, що шлюб у них перший, від шлюбу мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO]року народження. У попередньому судовому засіданні позивачка підтримала вимоги за позовом, відповідач заявив про визнання позову в повному обсязі. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України, у разі визнання позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши сторони, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що на підставі фактів, встановлених у попередньому судовому засіданні та наявних у справі матеріалів, позов підлягає задоволенню. Так, у попередньому судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі, зареєстрованому 17 серпня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Суворовського районного управління юстиції міста Одесиі, актовий запис [NUMBER]. Від спільного шлюбу у сторін є неповнолітня дочка - [PERSON], [INFO]року народження, котра проживає з позивачкою. Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства з травня місяця 2008 року, мешкають за різними адресами і не мають наміру їх поновлювати, сім`я носить виключно формальний характер. Шлюб у сторін перший, майновий спір чи спір про місце проживання дитини у них відсутній. Відповідно до ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. За таких обставин суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх дитини, що має істотне значення, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсному волевиявленню сторін і після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, а також права їх неповнолітньої дочки і шлюб може бути розірваний. На підставі встановленого, згідно ст.ст.56, 104, 105, 110 - 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-02 00:00:00

Позивачка звернулася 10.10.2008 року до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 12 жовтня 1985 року відділом ЗАГС Фрунзенського району м.Ташкента, актовий запис [NUMBER], обґрунтовуючи свої вимоги тим, що за час спільного життя з відповідачем між ними виявилась невідповідність характерів, істотна відмінність у поглядах на сімейне життя, було відсутнє взаєморозуміння, виникали суперечки та сварки. Взаємовідносини, які склалися, привели до втрати один до одного почуття взаємної любові та поваги. Шлюбні стосунки та ведення спільного господарства припинено в 1996 році позивачка не має наміру їх поновлювати, відповідач мешкає за іншою адресою. Вона переконана, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу неможливе і суперечить її інтересам. Також позивачка повідомила, що шлюб у неї перший, від спільного шлюбу неповнолітніх дітей немає, однак відповідач ухиляється від розірвання шлюбу в органах РАГС. У судовому засіданні представник позивачки підтримала вимоги за позовом у повному обсязі. Відповідач до судового засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був своєчасно та належним чином сповіщений, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, своєї думки щодо позову не висловив. Зі згоди представника позивачки, не обмеженої у такому праві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши представника позивачки, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні та наявних у справі матеріалів, позов підлягає задоволенню. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі, зареєстрованому 12 жовтня 1985 року відділом ЗАГС Фрунзенського району м.Ташкента, актовий запис [NUMBER]. Шлюб у позивачки перший, неповнолітніх дітей від шлюбу сторони не мають, майновий спір відсутній. Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства з 1996 року, мешкають за різними адресами і позивачка не має наміру їх поновлювати, сім`я носить виключно формальний характер. Відповідач ухиляється від розірвання шлюбу через органи РАГС. Згідно ст.56 Сімейного Кодексу України, чоловік та дружина мають право на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Відповідно до ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, заява про розірвання шлюбу відповідає її волевиявленню, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін і шлюб може бути розірвано. За заявою позивачки державне мито при видачі органом РАГС свідоцтва про розірвання шлюбу має бути стянуто з неї. На підставі викладеного, згідно ст.ст.56, 104, 105, 110 - 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-02 00:00:00

Позивачка [PERSON]. звернулася в суд і просить шлюб з відповідачем розірвати, мотивуючи тим, що з [INFO] року вони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Шлюб реєстрували в відділі реєстрації актів цивільного стану Дунаєвецького РУЮ Хмельницької області, актовий запис [NUMBER]. Від спільного проживання є неповнолітній син [PERSON], [INFO] року народження, який знаходиться на її утриманні. В період спільного проживання з відповідачем жили погано, часто в сім&times;ї виникали сварки, не було уступок і взаєморозуміння. Все це призвело до того, що з 23 червня 2008 року припинили спільне проживання та шлюбні стосунки, поновлювати їх не бажають. А тому, просить шлюб розірвати. Відповідач позов визнав повністю. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони, вважає, що позов підлягає до задоволення на підставі ст.ст.110,112 СК України. Судом встановлено, що з [INFO] року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Шлюб реєстрували в відділі реєстрації актів цивільного стану Дунаєвецького РУЮ, актовий запис [NUMBER], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. Від спільного проживання є неповнолітній син, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. В червні місяці 2008 року через постійні сварки і непорозуміння в сім'ї припинили спільне проживання та шлюбні стосунки, поновлювати їх не бажають, на розірванні шлюбу наполягають. А тому, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу сторін суперечить їх інтересам, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючи при цьому на те, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 04.02.2006 року у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, актовий запис №88. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]народження. Сімейно-шлюбні відносини з відповідачем були припинені навесні 2007 року по причині постійних сварок та непорозумінь на побутовому ґрунті. У судовому засідання позивачка свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити позов та розірвати шлюб. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти його задоволення Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 04.02.2006 року у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, актовий запис №88. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] народження. Сімейно-шлюбні відносини з відповідачем були припинені навесні 2007 року по причині постійних сварок та непорозумінь на побутовому ґрунті. Спору про розподіл спільного майна та місце проживання дитини сторони не мають. Сторони вважають, що шлюб розпався остаточно і його збереження неможливе. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-02 00:00:00

23.10.2008 року позивачка звернулася до Полтавського районного суду Полтавської області з позовом до Степненської сільської ради Полтавського району Полтавської області про визначення розміру часток у праві спільної власності на квартиру, що розташована за [ADDRESS]. В попередньому судовому засіданні позивачка позов підтримала в повному обсязі, надавши пояснення аналогічні викладеним в позовній заві, та просила позов задовольнити. Представник відповідача в попереднє судове засідання не з'явився, надавши суду телефонограму про розгляд справи у відсутності їхнього представника, проти задоволення позову не заперечували. Представник третьої особи - Полтавської районної державної нотаріальної контори в попереднє судове засідання не з'явився, надавши суду телефонограму з проханням розглянути справу у їх відсутність, при винесенні рішення покладалися на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України, при визнанні відповідачем позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так, судом встановлено, що 19.04.1994 року згідно розпорядження № 192 керівником НВО «Еліта» видано свідоцтво про право власності на житло, згідно якого квартира, що розташована за [ADDRESS], належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON]. [INFO] помер [PERSON] ., що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 15.01.2008 року, та після смерті якого залишилося спадкове майно у вигляді частки у праві спільної сумісної власності на вищевказану квартиру. Позивачка у встановлений законом строк звернулася до Полтавської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого, інші спадкоємці відсутні. Через те, що при видачі свідоцтва про право власності на житло не було визначено частки співвласників, позивач позбавлений можливості належним чином здійснити свої спадкові права та права власника, та був змушений звернутися до суду. Згідно ч. 2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Обставин, що давали б суду підстави вважати, що існує відступ від рівності часток у праві спільної сумісної власності, судом не встановлено. У зв'язку з наведеним, суд вважає за можливе визначити частку позивача у праві спільної сумісної власності на квартиру, що розташована за [ADDRESS] як &frac12;. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-02 00:00:00

[PERSON]. звернулася до суду з цією заявою , посилаючись на те, що її рідна мати [PERSON],[INFO] , уродженка і жителька с.Колоденка Томашпільського району Вінницької області похилого віку , часто хворіє , останнім часом стан її психічного здоров»я значно погіршився , вона не розуміє наслідків своєї поведінки , не може правильно орієнтуватись та оцінювати прості життєві ситуації , забуває , що з нею сталось , не впізнає своїх рідних . На Новий 2008 рік вона залишила своє помешкання в селі Колоденка і пішла з дому в невідомому напрямку , про що заявниці повідомили сусіди . По приїзду в село заявниця разом з іншими родичами розпочала її пошуки і знайшла її на третьому селі від місця проживання з обмороженими та поламаними руками і зовсім без свідомості . Тому заявниця змушена була забрати матір до себе додому , де вона знаходиться і на даний час. Мати перебуває на обліку в психоневрологічній лікарні так як знаходилась на лікуванні , проте стан психічного здоров»я її не поліпшився. Внаслідок психічної хвороби мати заявниці не може розуміти значення своїх дій і керувати ними і потребує встановлення над нею опіки , тому з цією заявою заявниця змушена звернутись до суду . В судовому засіданні представник заявниці [PERSON]. заяву підтримала, попросила винести рішення, яким визнати [PERSON], [INFO], недієздатною . Суд, заслухавши пояснення представника заявниці [PERSON],дослідивши матеріали справи вважає заявлені вимоги обгрунтованими, які підлягають задоволенню з наступних підстав. Зазначені правовідносини регулюються ч.1 ст. 39 ЦК України ,згідно якої фізична особа може бути визнана судом недієздатною , якщо вона внаслідок хронічного , стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними . Згідно висновку стаціонарної судово-психіатричної експертизи № 232 від 25 .09.2008 року [PERSON]. страждає на хронічне душевне захворювання у вигляді судинної деменції внаслідок якого позбавлена здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними . На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-02 00:00:00

01 серпня 2008 р.[PERSON]. пред”явила позов до [PERSON]. про розірвання шлюбу, який був зареєстрований між ними 20.10.1979 року у Красненській селищній Раді Буського району Львівської області, про що є актовий запис № 50. Від шлюбу мають дорослих дітей. В обгрунтування своїх вимог позивачка покликається на те, що подружнє життя з відповідачем не склалось,оскільки вони не розуміли один одного, часто сварились, що стало причиною того, що протягом останніх десяти років проживають окремо, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Шлюб між ними носить формальний характер. Просить позов задовільнити. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, зіславшись на обставини, викладені в позовній заяві. Просить позов задовільнити. Відповідач визнав мотиви позову і на розірвання шлюбу згідний. Заслухавши пояснення сторін, з”ясувавши дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечить інтересам як позивачки, так і відповідача, оскільки сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, примирення не бажають, шлюб існує формально, майнових претензій сторони не пред”явили, то їх шлюб слід розірвати. Витрати при реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦСу позивачка бере на себе.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-02 00:00:00

28 серпня 2008 року [PERSON]. пред”явив до суду позов до [PERSON]. про розірвання їх шлюбу, який був зареєстрований 23.11.1991 року у Балучинській сільській Раді Буського району Львівської області, про що є актовий запис № 5. Від подружнього життя у них є син [PERSON],[INFO]. В обгрунтування своїх вимог позивач покликається на те, що подружнє життя з відповідачкою не склалось, між ними постійно виникали конфлікти і останні два роки не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства, він проживає з іншою жінкою, яка чекає від нього дитину і він має намір з нею одружитись. Шлюб між ними носить формальний характер. Просить позов задовільнити. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, зіславшись на обставини, викладені в позовній заяві. Просить позов задовільнити. Відповідачка позовні вимоги визнала, на розірвання шлюбу згідна. Заслухавши пояснення сторін, з”ясувавши дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, оскільки позивач проживає з іншою жінкою і має намір з нею одружитись, що мають істотне значення. Оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечить інтересам як позивача, так і відповідачки, оскільки сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, примирення не бажають, шлюб існує формально, то його слід розірвати. Витрати при реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦСу позивач бере на себе.

Outcome: approved