Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-25 00:00:00

[PERSON] 13.08.2008 року звернувся до суду з позовом до Сімферопольського міжміського бюро реєстрації та технічної інвентаризації м. Сімферополя та Сімферопольській міській Раді про визнання права власності на знов зведений 2-х поверховий житловий будинок літер «К» зі всіма надвірними будовами, розташованими за адресою [ADDRESS] та просить зобов'язати СМБРТІ зареєструвати право власності на вказаний будинок за [PERSON] в цілому. Свої вимоги позивач мотивує тим, що згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки № 777 від 06.03.2007 року та Державного акту на право власності на землю за ним зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,0597 га кадастровий номер 0110100000:02:003:0358, за адресою [ADDRESS]. Земельна ділянка виділена позивачу для будівництва і обслуговування житлового будинку. Позивач побудовав житловий будинок, що підтверджується накладними, договорами постачання і підряду. Будівництво проведено відповідно до норм ДБН і нормами генплану і благоустрію. Відповідно до технічного паспорта позивачем був побудований самовільний житловий будинок літер «К» з надвірними спорудами (підвал «п/К», прибудова «К1», підвал «п/К1», тамбур «к», підвал «п/к», навіс «к1», гараж «М», навіс «Н»). Після закінчення будівництва позивач звернувся в СМ БРТІ із заявою про реєстрацію права власності на житловий будинок з надвірними спорудами та получив відмову у зв'язку з тим, що об'єкт не зданий в експлуатацію. У судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] підтримали заявлені вимоги, наполягав на їх задоволенні. Представники в СМБРТІ проти позову не заперечував, та просив суд розглянути справу у попередньому засіданні. Представник Сімферопольської міськради в засідання не з'явився, подав відзив з проханням розглянути справу в попередньому засіданні по матеріалам справи. Суд вислухавши представника позивача, представників відповідачів, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясував наступні обставини по справі. Судовим розглядом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки №777 від 06.03.2007 року та Державного акту на право власності на землю за позивачем по справі - [PERSON] зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,0597 га кадастровий номер 0110100000:02:003:0358, за адресою [ADDRESS]. Земельна ділянка виділена позивачу для будівництва і обслуговування житлового будинку. Позивач побудовав житловий будинок, що підтверджується накладними, договорами постачання і підряду. Будівництво проведено відповідно до норм ДБН і нормами генплану і благоустрію. Відповідно до технічного паспорта позивачем був побудований самовільний житловий будинок літер «К» з надвірними спорудами (підвал «п/К», прибудова «К1», підвал «п/К1», тамбур «к», підвал «п/к», навіс «к1», гараж «М», навіс «Н»). Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен громадянин має право побудувати для себе і своєї сім'ї житло. Згідно з ч. 2 ст. 375 ГК України власник земельної ділянки має право зводити на ней будівлі і споруди і набуває права власності на зведені ним будівлі, при умові, що будівництво здійснюється без порушень чинного законодавства. Відповідно до ч.2 ст. 331 ГК України особа, що створила річ із своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на знов створене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Ч. 1,4 ст.182 ГК України встановлено, що право власності і інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість і підстави відмови в ній встановлюються законом. Це означає, що за загальним правилом право власності на вперше створене нерухоме майно може виникнути з моменту державної реєстрації, а не здачі об'єкту в експлуатацію. Ст. 24 Закони України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно і їх обмежень» передбачає вичерпний перелік причин, по яких може бути відмовлено в реєстрації права власності. Відмова в реєстрації з причини, що об'єкт не прийнятий в експлуатацію, не передбачений законом. Ч. 3 ст. 182 встановлено, що відмова в державній реєстрації права власності на нерухомість або операцій з нерухомістю, ухилення від реєстрації, можуть бути оскаржені в суді. Згідно п. 7 висновка і рекомендації виконавчого проекту житлового будинку розташованого за адресою [ADDRESS] узгоджено з відповідними інстанціями. Обстеженням встановлено, що двоповерховий житловий будинок не протиречить будівельним нормам ДБН 79-92, у зв'язку з якими Підприємством «Будтехексперт» проведений технічний висновок від 05.12.07 року. Як вибачається з матеріалів інвентарної справи СМБРТІ в даний час за данною адресою зареєстровано право власності на літери «А», «Е» за [PERSON] і [PERSON]. Споруд з такими літерами на земельний ділянці немає, про що свідчить Рішення Київського районного суду від 11 жовтня 2005 року, згідно з яким за спадкоємцем померлих [PERSON] і [PERSON] - [PERSON] визнано право власності на будівельні матеріали на земельній ділянці по [ADDRESS]. Саме спадкоємець померлих [PERSON] продав цю земельну ділянку позивачеві. Право власності на спадкоємця [PERSON] не було зареєстровано, оскільки споруд на ділянці не було, а право власності на будівельні матеріали СМБРТІ не реєструє. Таким чином, судом встановлено, що позивач збудував на своїй земельній ділянці будинок під літерою «К» , проте Сімферопольським міжміським бюро реєстрації та технічної інвентаризації порушені права позивача в частині реєстрації вказаного нерухомого майна, оскільки фактично відповідач не надав відмови від такої реєстрації. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст. 182, 331, 375 ГК України,

Outcome: approved