Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-21 00:00:00

В березні 2008 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просив стягнути із СТОВ „Птахофабрика „Прилуцька” заборгованість по заробітній платі і середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, а також просив стягнути моральну шкоду в розмірі 500 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що працював на посаді електрика з 17 травня 2006 року по 03 вересня 2007 року і був звільнений з роботи за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. Позивач вказує, що при звільненні з роботи СТОВ „Птахофабрика „Прилуцька” не провело з ним повний розрахунок по заробітній платі. Вказує, що перед звільненням ним була отримана заробітна плата за червень та липень 2007 року, а за серпень та за вересень 2007 року заробітна плата за відпрацьований час йому не виплачена. Позивач стверджує, що не погоджується з довідкою про середню заробітну плату (дохід), виданою СТОВ „Птахофабрика” 22 жовтня 2007 року, де передбачено розмір заробітної плати за серпень 2007 року, яка становить 186 грн. 24 коп., оскільки він працював повний робочий місяць. Позивач зазначає, що розрахунок з ним не поведений починаючи з 04 вересня 2007 року по 14 березня 2008 року, що становить 193 дні, а середньоденний заробіток згідно довідки про середню заробітну становить 14 грн. 26 коп., СТОВ „Птахофабрика „Прилуцька” повинно виплатити йому за затримку виплати заробітної плати 2752 грн. 18 коп. та на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок несвоєчасного розрахунку - 500 грн. Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 16 квітня 2008 року позовні вимоги [PERSON] задоволені частково: стягнуто із СТОВ „Птахофабрика „Прилуцька” на користь [PERSON] 2096 грн. 22 коп. середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено через недоведеність. В апеляційній скарзі СТОВ „Птахофабрика „Прилуцька” просить скасувати рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 16 квітня 2008 року в частині стягнення з СТОВ „Птахофабрика „Прилуцька” на користь позивача 2096 грн. 22 коп. і відмовити позивачу в стягненні вказаної суми. Доводи апеляційної скарги СТОВ „Птахофабрика „Прилуцька” зводяться до того, що суд не прийняв до уваги, що таке стягнення може мати місце лише у разі невиплати цих сум працівнику з вини власника або уповноваженого ним органу і не навів у рішенні жодного доказу вини СТОВ „Птахофабрика „Прилуцька”. Апелянт зазначає, що фактично при звільненні позивача з роботи не було затримки розрахунку, оскільки позивач не виходив на роботу і не надав відділу кадрів вихідний листок. На думку апелянта, суд безпідставно не прийняв до уваги те, що позивач до цього часу не повернув підприємству матеріальні цінності, які були передані йому під повну матеріальну відповідальність. В апеляційній скарзі [PERSON] просив змінити рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 16 квітня 2008 року та збільшити розмір стягнутого середнього заробітку за весь час затримки проведення розрахунку до 3422 грн.16 коп., виходячи із середньоденного заробітку 23 грн.28 коп., та стягнути моральну шкоду у розмірі 500 грн. На думку апелянта, зроблений судом розрахунок відшкодування середнього заробітку у сумі 2096 грн.22 коп. здійснений неправильно, оскільки для його розрахунку суд безпідставно взяв до уваги середньоденний заробіток у сумі 14 грн.26 коп., що суперечить дійсним обставинам справи. Апелянт вважає необгрунтованим висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач [PERSON] працював на посаді електрика у СТОВ „Птахофабрика „Прилуцька” з 17 травня 2006 року і наказом від 03 вересня 2007 року був звільнений за власним бажанням. При звільненні з позивачем не проведено остаточного розрахунку і заборгованість відповідача по заробітній платі перед [PERSON] за серпень-вересень 2007 року складала 209 грн. 52 коп., яка на 01 квітня 2008 року була погашена, про що свідчить довідка, квитанція про поштовий переказ і повідомлення позивачу про отримання грошового переказу (а.с. 10, 17, 22). Задовольняючи частково позовні вимоги [PERSON], суд першої інстанції вірно виходив з того, що на час розірвання трудових відносин між сторонами, СТОВ „Птахофабрика „Прилуцька” мало заборгованість по виплатах перед позивачем, яку погасило у березні 2008 року і прийшов до висновку про відсутність заборгованості по заробітній платі відповідача перед позивачем. Також суд першої інстанції прийшов до висновку, що СТОВ „Птахофабрика „Прилуцька” були порушені права позивача в частині оплати праці. Вирішуючи позов в частині стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції не знайшов підстав для його задоволення через недоведеність. Висновки оскаржуваного рішення в цій частині підтверджуються матеріалами справи, яким суд дав правильну оцінку і рішення не суперечить нормам чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини та відповідає моральним засадам суспільства. Згідно з положеннями ст. ст. 116, 117 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації проводиться в день звільнення, а в разі невиплати таких сум - працівникові повинно бути виплачено середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Проте, з рішенням суду в частині визначення розміру середньоденного заробітку [PERSON] в сумі 14 грн. 26 коп. апеляційний суд погодитись не може, виходячи з наступного. На вимогу апеляційного суду відповідачем надано довідку про доходи [PERSON] за останні два календарні місяці роботи, що передували звільненню позивача, - за період з 01.07.07. по 31.08.07., відповідно до якої нарахована позивачеві заробітна плата за цей час становить: 419,04 грн.+ 186,24 грн.= 605 грн.28 коп. Апеляційним судом встановлено, що згідно табелів обліку використання робочого часу за липень та серпень 2007 року позивачем відпрацьовано: 18 + 8 = 26 робочих днів. Відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року з наступними змінами і доповненнями, середньоденна заробітна плата [PERSON] становить: 605 грн. 28 коп. : 26 робочих дня = 23 грн. 28 коп. Таким чином, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні [PERSON] за період з 04 вересня 2007 року по 01 квітня 2008 року становить: 23 грн. 28 коп. х 147 робочих дня затримки розрахунку = 3422 грн. 16 коп. Зазначені обставини не були враховані судом першої інстанції, що призвело до помилкового розрахунку належного позивачеві відповідно до ст.117 КЗпП України середнього заробітку, оскільки суд, всупереч вищенаведеному Порядку обчислення середньої заробітної плати, здійснив розрахунок середнього заробітку на підставі довідки про середню заробітну плату (дохід), за період з березня по серпень 2007 року, яка становить 14грн.26 коп., надану відповідачем у центр зайнятості для розрахунку виплат на випадок безробіття. За таких обставин, апеляційна скарга [PERSON] підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення - зміні в частині збільшення розміру стягнутого на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні до 3422 грн.16 коп. Інші доводи апеляційної скарги [PERSON] не спростовують висновків суду першої інстанції. Сукупність досліджених обставин справи та наявних у справі доказів приводить апеляційний суд до переконання про необгрунтованість апеляційної скарги СТОВ”Птахофабрика”Прилуцька”, яка не містить жодних передбачених процесуальним законом підстав для скасування оскаржуваного рішення. Апеляційний суд відхиляє як безпідставні доводи апеляційної скарги СТОВ”Птахофабрика”Прилуцька” про те, що суд першої інстанції відповідно до ч.3 ст.117 КЗпП України мав узяти до уваги ту обставину, що позивач з 01.11.07. перебуває на обліку у центрі зайнятості та отримує допомогу по безробіттю, оскільки ці доводи не грунтуються на законі і отримання зазначеної допомоги позивачем жодним чином не впливає на правовідносини між сторонами та не породжує ніяких правових наслідків при вирішенні даного спору, а частина 3 із ст.117 КЗпП України виключена з 05 січня 2006 року. Апеляційний суд відхиляє твердження апелянта про те, що суд першої інстанції мав взяти до уваги, що позивачем не повернуті підприємству матеріальні цінності, надані позивачеві під повну матеріальну відповідальність, оскільки ці доводи є голослівними і не підтверджені у справі ніякими доказами. В апеляційному суді не знайшли підтвердження і доводи СТОВ”Птахофабрика”Прилуцька” про відсутність його вини у затримці розрахунку при звільненні позивача і ці твердження апелянта спростовуються наявними у справі доказами. Зважаючи на викладене, апеляційна скарга СТОВ ”Птахофабрика”Прилуцька” підлягає відхиленню. Враховуючи наведене, та

Outcome: partial