Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-01 00:00:00

Заявник [PERSON] 16 жовтня 2007 року звернувся до суду з заявою в порядку закону України „Про порядок відшкодування шкоди заподіяної громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства прокуратури та суду” про відшкодування йому матеріальної та моральної (немайнової) шкоди завданої фактом незаконного притягнення до кримінальної відповідальності як обвинуваченого. Означену заяву [PERSON]., в судовому засіданні мотивував тим, що прокурором Добровеличківського району Кіровоградської області 27 січня 2006 року відносно нього була порушена кримінальна справа за ознаками злочину передбаченого ч.2 ст.367 КК України. 24 березня 2007 року прокуратурою Добровеличківського району Кіровоградської області йому було пред”явлено обвинувачення в скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст.367 КК України. По завершенню досудового слідства, його адвокатом було заявлено клопотання про закриття кримінальної справи на підставі п.2 ст.6 КПК України за відсутності в його діях інкримінованого йому злочину, однак це клопотання органом досудового слідства залишилось не задоволеним і кримінальна справа була направлена до Добровеличківського районного суду Кіровоградської області. Постановою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 11.08.2007 року кримінальна справа відносно нього була спрямована до прокуратури Добровеличківського району, для провадження додаткового досудового розслідування. Однак ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області означена постанова суду скасована і кримінальна справа була направлена до Добровеличківського районного суду на новий судовий розгляд. Кримінальна справа в судовому порядку повторно не розглядалась, була відкликана прокурором перед новим судовим розглядом, в порядку відкликання прокурором кримінальної справи до моменту проведення попереднього судового засідання після розгляду кримінальної справи апеляційною інстанцією і направленням кримінальної справи до Добровеличківського районного суду Кіровоградської області для нового судового розгляду. 28.12.2006 року кримінальна справа була закрита провадженням на підставі п.2 ст.6 КПК України, з-за відсутності в його діях інкримінованого складу злочину. Під час досудового слідства йому пред”являлось обвинувачення в інкримінованому злочині, обирався запобіжний захід у вигляді „Підписка про не виїзд”. Окрім цього заявник, посилається на те, що до моменту порушення кримінальної справи він працював дільничним інспектором міліції в Добровеличківському РВ УМВС України в Кіровоградській області. Після проведеної прокуратурою Добровеличківського району в райвідділі міліції перевірки, з боку керівництва РВ УМВС йому надійшла усна інформація про те, що відносно нього, готовиться до порушення кримінальна справа, тому в подальшому йому було запропоновано звільнитися з ОВС за власним бажанням, до моменту порушення кримінальної справи , щоб мати в подальшому змогу отримувати пенсійне забезпечення співробітника міліції. При розмові з керівництвом прокуратури району йому було повідомлено, що після порушення кримінальної справи питання про закриття цієї справи за нереабілітуючими підставами буде вирішено і тому йому краще було б звільнитися до порушення кримінальної справи. Як співробітник міліції він знав, що у випадку порушення кримінальної справи відносно працюючого міліціонера і доведення його винності в судовому порядку, він буде позбавлений права на пенсійне забезпечення співробітника ОВС, тому маючи стаж роботи в ОВС понад 20 років і маючи на той момент право на пенсію він вимушено звільнився з ОВС в січні 2006 року. При цьому право на вихід на пенсію в нього було вже в грудні 2005 року. Розмір пенсійного забезпечення особам рядового і начальницького складу які звільнилися на пенсію в грудні 2005 року майже втричі перевищує розмір пенсійного забезпечення аналогічних осіб, які вийшли на пенсію з ОВС в січні 2006 року. Даний факт пов”язаний із змінами в законодавстві, яке регулює пенсійне забезпечення співробітників ОВС. Окрім вимушеність свого звільнення заявник мотивує тим, що до отримання чергового звання майора міліції в нього залишалось строку - декілька місяців і при таких факторах він дійсного волевиявлення при написанні рапорту про звільнення в зв”язку з виходом на пенсію не мав і виходячи з логічних спонукань не міг мати. Зважаючи на факт порушення відносно нього кримінальної справи та факт вимушеного звільнення з роботи він втратив в доходах , оскільки пенсійне забезпечення в розмірі до 350 грн., значно менше ніж його заробіток на посаді ДІМ Добровеличківського РВ УМВС України. Зменшення його доходів за період 19 місяців навіть в порівнянні з мінімальною заробітною платою, яка становить 500 грн, призвело до заподіяння йому матеріальної шкоди в сумі 3880 грн. За період слідства і суду у кримінальній справі, він вимушений був користуватись правовими послугами кваліфікованого адвоката і за ці послуги він сплатив адвокату 5000 грн., що підтверджує письмовими доказами. Заявник посилається на те, що внаслідок незаконного притягнення його, як обвинуваченого він був вимушений у віці 33 роки звільнитися з постійної роботи, серед осіб з якими він працював він втратив повагу, оскільки за традиціями в сільській місцевості міліціонер, відносно якого ведеться слідство і якого віддають до суду вважається майже злочинцем. Ніхто з оточуючих не вірить в той факт, що його не звільнили в зв”язку з притягненням до кримінальної відповідальності, а він був вимушений звільнитися за власним бажанням сам. Після порушення відносно нього кримінальної справи у нього припинились сімейні стосунки з дружиною. Причиною розірвання сімейних стосунків послужило те, що він вже не міг і не мав змоги матеріально забезпечувати сім”ю. На даний час він вимушено проживає з цієї причини біля своїх батьків. Особи, відносно яких він раніше здійснював свої функційні обов”язки , відкрито (в обличчя) називають його „своїм”, вважаючи його злочинцем в пагонах. Рідні батьки в зв”язку з вищевикладеними обставинами дивляться на нього з докірою, хоча все розуміють. Внаслідок вищевикладених обставин, він практично втратив друзів, з якими довгий час разом працював в райвідділі міліції, оскільки навіть відпочити разом на даний час вони побоюються, щоб не попасти в поле зору осіб, які порушували відносно нього кримінальну справу. Заявник вказує на те, що в нього погіршилися відносини і з іншими оточуючими, розірвані важливі для нього життєві зв”язки, які він створював не одне десятиліття, порушений його звичайний ритм життя, він вимушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя. В Добровеличківському районі він працював співробітником ОВС. Його перша спеціальність є технологічною і не відноситься до ОВС і тому знаходячись під запобіжним заходом „Підписка про не виїзд” він реально не мав змоги працевлаштуватися за своєю спеціальністю в іншій місцевості, оскільки на території Добровеличківського району, який є аграрним, відсутня технологічна промисловість. Часті виклики в період досудового слідства для допитів та інших слідчих дій до прокуратури Добровеличківського району, до Добровеличківського районного суду, до апеляційного суду, і знову ж до прокуратури Добровеличківського району Кіровоградської області не давали йому можливості на власний розсуд організовувати своє життя, що болюче травмувало його психіку. На позицію заявника незаконні дії відносно нього, в молодому віці фактично зламали його життя, тому вважає, що має право у відповідності до вимог закону на відшкодування моральної ( немайнової) шкоди , яку оцінює в грошовому виразі у розмірі 306562,5 грн. Представник заявника - адвокат[PERSON] мотивування заяви свого довірителя в судовому засіданні підтримав повністю, суду пояснив, що прокуратурою Добровеличківського району Кіровоградської області неодноразово закривалася провадженням кримінальна справа відносно його довірителя на підставі п.2 ст.6 КПК України і постанова слідчого, яка перевірялась в тому числі прокурором Добровеличківського району неодноразово скасовувалась прокуратурою Кіровоградської області. Після цих скасувань будь-яких нових доказів у справі слідчим не здобувалось, обвинувачення по нових статтях не висувались. Строки розслідування кримінальної справи, які передбачені чинним кримінально-процесуальним законодавством закінчились, ці строки органом досудового слідства в установленому Законом порядку не продовжувались, відносно його довірителя в зв”язку з обранням запобіжного заходу та притягненням, як обвинуваченого здійснювались процесуальні та інші обмеження Конституційних прав громадянина. Неодноразове закриття кримінальної справи на підставі п.2 ст.6 КПК України прокуратурою Добровеличківського району та скасування винесених постанов слідчим вказує на той факт, що органи прокуратури вчиняють всіх заходів, до унеможливлення поновлення конституційних прав його довірителя. На що також вказує витребування прокуратурою Добровеличківського району означеної вище кримінальної справи з Добровеличківського районного суду після спрямування кримінальної справи апеляційним судом на новий судовий розгляд. На скарги його довірителя, щодо незаконних дії прокурора Добровеличківського району у вищестоящі прокуратури в тому числі до Генеральної прокуратури України, представник повідомив, що ці скарги в послідуючому направлялись для вирішення по суті, самому ж суб”єкту оскарження. Представник державного казначейства України [PERSON]. в судовому засіданні, висловив позицію про те, що заява [PERSON]. не підлягає задоволенню повністю, оскільки заявник просить стягнути кошти з Державного казначейства України, але при цьому вини Державного казначейства України в заподіянні заявнику будь-якої шкоди не має, тому підстав для стягнення коштів не знаходить, окрім цього вважає, що заявник в своїй заяві не навів передбачених законом підстав для відшкодування йому різниці між отримуваною ним пенсією, що призначена заявнику під час відкриття проти нього кримінальної справи та мінімальною заробітною платою в місцевості проживання заявника. В частині відшкодування заявнику моральної шкоди представник Державного казначейства України в своєму запереченні висловив позицію, що означені вимоги повинні бути адресовані до органів прокуратури. Крім цього вважає, що заявник при обрахуванні грошового виразу заподіяної йому моральної (немайнової) шкоди не керувався вимогами розумності та справедливості та в своїй заяві не навів належної мотивації з приводу заподіяння йому моральної шкоди. Прокурор в процесі - Гаврилюк Р.В. в судовому засіданні висловив позицію про те, що з урахуванням конкретних матеріалів кримінальної справи відносно [PERSON], вбачається факт незаконного притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності по ч.2 ст. 367 КК України, тому у відповідності до Закону, на користь [PERSON] слід стягнути за рахунок державних коштів, мінімальний розмір відшкодування моральної шкоди, який визначний спеціальним законом, а також стягнути на його користь судові витрати понесені [PERSON], які документально підтверджуються письмовими матеріалами розглядуваної судом справи. На позицію прокурора в процесі, вимоги [PERSON] про відшкодування йому матеріальної шкоди не підтверджуються належними і допустимими доказами по справі , а тому не підлягають задоволенню в судовому порядку. Свідок [PERSON] та свідок[PERSON] суду пояснили, що дійсно після звільнення з ОВС, до заявника односельчани стали відноситися гірше, з причини зменшення його доходів від нього пішла жінка, особи, яких заявник раніше притягав до адміністративної відповідальності та відносно яких здійснював нагляд в силу своєї роботи, відкрито глузують над ним, з приводу відкритої відносно заявника кримінальної справи. Заслухавши пояснення заявника, його представника, думку прокурора в процесі, позицію представника Державного казначейства України, пояснення свідків, дослідивши письмові матеріали справи розглядуваної судом справи та окремі матеріали кримінальної справи по обвинуваченню [PERSON] в скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст. 367 КК України, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини сторін: 27 січня 2006 року прокурором Добровеличківського району Кіровоградської області порушено кримінальну справу відносно дільничного інспектора міліції Добровеличківського РВУ МВС України в Кіровоградській області [PERSON]за ознаками злочину передбаченого ч.2 ст.367 КК України. Цією ж постановою доручено проведення досудового слідства слідчому прокуратури Добровеличківського району Менделенко О.В.( а.с.5). 24 березня 2006 року прокурором Добровеличківського району [PERSON] оголошено постанову про притягнення в якості обвинуваченого по ч.2 ст.367 КК України (а.с.6). 12 травня 2006 року в судовому засіданні при розгляді кримінальної справи відносно [PERSON]., прокурором оголошено постанову про зміну обвинуваченні в суді, в порядку ст.277 КПК України, якою конкретизовано раніше пред»явлене обвинувачення (а.с.9). 11 серпня 2006 року постановою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області кримінальну справу відносно [PERSON]. по обвинуваченню в скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст.367 КК України направлено до прокуратури Добровеличківського району для організації додаткового досудового розслідування (а.с.11). Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 10.10.2006 року задоволено апеляції прокурора та заявника в даній справі, постанова Добровеличківського районного суду Кіровоградської області про направлення кримінальної справи на додаткове досудове розслідування, скасована а кримінальна справа направлена на новий судовий розгляд в іншому складі суду. Кримінальна справа в судовому порядку повторно (після скасування апеляційним судом постанови Добровеличківського районного суду від 11.08.2006 року) не розглядалась. 28 грудня 2006 року прокуратурою Добровеличківського району Кіровоградської області кримінальна справа відносно [PERSON] по обвинуваченню в скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст.367 КК України, була закрита провадженням на підставі п.2 ст.6 КПК України (а.с.18). 22 січня 2007 року прокурором відділу прокуратури Кіровоградської області постанова прокуратури Добровеличківського району Кіровоградської області від 28.12.2006 року про закриття кримінальної справи відносно [PERSON], скасована з направленням кримінальної справи до прокуратури Добровеличківського району Кіровоградської області для організації досудового слідства (а.с.21). 03 березня 2007 року прокуратурою Добровеличківського району Кіровоградської області (після прийняття кримінальної справи з прокуратури Кіровоградської області 28.02.07 року) повторно закрита кримінальна справа по обвинуваченню [PERSON] в скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст.367 КК України на підставі п.2 ст.6 КПК України (а.с.22). згідно до мотивування постанови (а.с.24) прокуратурою Кіровоградської області 09.07.2007 року скасована постанова прокуратури Добровеличківського району від 03 березня 2007 року про закриття кримінальної справи, а кримінальна справа направлена прокурору Добровеличківського району Кіровоградської області для провадження досудового слідства. 24.07.2007 року кримінальна справа відносно [PERSON]. прийнята до провадження слідчим прокуратури Добровеличківського району. 22 серпня 2007 року прокуратурою Добровеличківського району Кіровоградської області втретє прийнято рішення в кримінальній справі, про закриття кримінальної справи провадженням, відносно [PERSON]. з-за відсутності в його діях складу злочину передбаченого ч.2 ст.367 КК України (а.с24). Право і порядок відшкодування шкоди, заявнику в даній справі органом досудового слідства не роз»яснювалось. Згідно до копії супровідного листа прокуратури Добровеличківського району Кіровоградської області від 28.11.2007 року за вих. № 3223, кримінальна справа по обвинуваченню [PERSON] в скоєні злочину передбаченого .2 ст.367 КК України направлена до прокуратури Кіровоградської області - на усний запит (а.с.26). 29 листопада 2007 року постанова про закриття кримінальної справи скасована прокурором відділу прокуратури Кіровоградської області, і кримінальна справа в черговий раз спрямована до прокуратури Добровеличківського району для провадження досудового слідства. 29 січня 2008 року слідчим прокуратури Добровеличківського району винесено постанову про закриття кримінальної справи відносно [PERSON]за відсутності в його діях складу злочину передбаченого ч.2 ст. 367 КК України. Право на реабілітацію [PERSON]слідчим не роз»яснювалось. До моменту постановлення даного рішення, названа постанова слідчого прокуратури Добровеличківського району не скасована і є чинною Згідно приходного касового ордеру (а.с.27) адвокатом [PERSON] прийнято від [PERSON], згідно до угоди на ведення кримінальної та цивільної справи грошові кошти в сумі 5000 грн. Відповідно до повідомлення начальника пенсійного відділення № 8586 (а.с.28) [PERSON] призначена пенсія за вислугу років з 24 січня 2006 року в сумі 350 грн. довічно. З пояснень свідків та самого заявника судом встановлено, що однією з причин розірвання ним шлюбних стосунків з дружиною, послужив фат його звільнення з ОВС та факт порушення проти нього кримінальної справи. Відповідно до приходних касових квитанцій № 605874 та № 605875 від 23 липня 2008 року [PERSON]. поніс матеріальні витрати по оплаті вартості судово-психологічної експертизи у сумі 2848,2 грн.( а.с151). Відповідно до висновку судово-психологічної експертизи № 4240 від 27.08.2008 року, проведеної за ухвалою суду Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз (а.с.154) вачається наступне : ситуація , що склалася для[PERSON]у зв»язку із незаконним притягненням його до кримінальної відповідальності по ст. 367 ч.2 КК України у період з 27.01.2006 року по 29.01.2008 року була та залишається для нього інтенсивно психотравмуючою. Зазначена ситуація є такою, що принижує честь та гідність позивача, як людини та співробітника міліції, суттєво знизила його авторитет серед колег, керівників, односельців, родичів, знайомих а інших, перешкоджає у повазі та позитивному ставленні з боку оточуючих. Дана ситуація порушила нормальний, звичний душевний стан позивача, призвела до душевних страждань, особистісних змін, змін психофізіологічного стану, у нього з»явились фіксація на субактивно важливих переживаннях, нестійка самооцінка, знизилась довіра до людей, посилилась емоційна лабільність, образливість, замкненість. Переживання зазначеної ситуації супроводжувалось низкою інтенсивних негативних емоцій: тривоги, тривалої емоційної напруги, невизначеності, необхідності виправдовуватись та доводити свою невинність в інкримінованому діянні, а також обурення, приниження, сорому. Дана ситуація позбавила позивача почуття життєвої захищеності, усталеності та передбаченості певних подій. Зазначена ситуація негативно відобразилась на сімейному мікрокліматі та фінансовому становищі позивача. Психотравмуючий характер зазначеної ситуації є психологічною передумовою для кваліфікації моральної шкоди. Розмір моральної шкоди, що була заподіяна [PERSON]. з урахуванням психологічних коефіцієнтів може становити 562,5 мінімальних заробітних плат. Мінімальний розмір заробітної плати, який встановлений з 01 жовтня 2008 року Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» складає 545 грн. Тому суд вважає, що рекомендований висновком судово-психологічної експертизи розмір відшкодування моральної шкоди [PERSON]. складає 306562,5 грн. Відповідно до ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім»ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи а також ділової репутації. Згідно до ч.2 ст.1176 ЦК України право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду , виникає у випадках передбачених законом. Відповідно до п.1 ч.1 ст.1; п.2 ст.2; п.1, п.4,п.5 ст.3; Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» - підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого. Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку передбачених цим законом, виникає у випадку закриття кримінальної справи за відсутністю події злочину, відсутністю у діянні складу злочину або недоведеності участі обвинуваченого у вчиненні злочину. У наведених вище випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються) заробіток та інші доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; суми сплачені громадянином у зв»язку з поданням йому юридичної допомоги; моральна шкода. Згідно до ч. 5, ч.6 ст. 4; ст.13; Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв»язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми інших негативних наслідків морального характеру. Питання про відшкодування моральної шкоди з заявою громадянина вирішується судом відповідно до чинного законодавства в ухвалі, що приймається згідно з ч.1 ст.12 цього закону. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством та судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розмір заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Відповідно до ч.2,3 ст.13 зазначеного Закону ( 266/94-ВР) розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи, в межах встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться відповідно до розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.Таким чином, законом прямо передбачено, що розмір відшкодування моральної шкоди повинен визначатися судом із врахуванням мінімального розміру заробітної плати. Відповідно до ст. 82 Закону України «Про державний бюджет України на 2006 рік» розмір мінімальної заробітної плати з 01 січня становить 350 гривень на місяць, з 01 липня 2006 року - 375 гривень, з 01 грудня 2006 року - 400 гривень. Відповідно до ст. 76 Закону України « Про державний бюджет України на 2007 рік» з 01 січня 2007 року мінімальний розмір заробітної плати встановлено 400 гривень на місяць, з 01 квітня 2007 року - 420 гривень, з 01 липня 2007 року - 440 гривень, з 01 жовтня 2007 року - 460 гривень. Відповідно до ст. 59 Закону України «Про держаний бюджет України на 2008 рік» розмір мішальної заробітної плати з 01 січня 2008 року встановлено 515 гривень, з 01 квітня 2008 року - 525 гривень, з 01 жовтня 2008 року - 545 гривень та з 01 грудня 2008 року 605 гривень на місяць. Згідно до п.9 постанови ПВСУ №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат, їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності , виваженості та справедливості. Аналізуючи зібрані у справі докази, оцінюючи їх в сукупності суд вважає, що заява [PERSON] про відшкодування йому шкоди завданої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності підлягає задоволенню частково. При прийнятті рішення в даній справі суд виходить з того, що право заявника на відшкодування йому означеної вище шкоди передбачене законом. Орган досудового слідства при закритті кримінальної справи відносно заявника за відсутністю в його діянні складу злочину, не виконав передбаченого ст.12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» обов»язку і не визначив розміру заподіяної заявнику шкоди. Факт незаконного притягнення заявника до кримінальної відповідальності (незаконного пред»явлення обвинувачення в скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст.367 КК України та обрання запобіжного заходу відносно заявника - підписки про не виїзд), підтверджено постановами прокуратури Добровеличківського району Кіровоградської області про закриття кримінальної справи відносно заявника [PERSON]. за відсутності в його діях складу інкримінованого злочину. На переконання суду заявником не доведено, належними і допустимими доказами своїх вимог в частині відшкодування йому різниці між отримуваною заробітною платою та отримуваною пенсією, оскільки заявник вийшов на пенсію з ОВС за вислугою років за власним бажанням до моменту порушення відносно нього кримінальної справи і під час знаходження під слідством отримував пенсійне забезпечення. Витрати понесені заявником на оплату юридичної допомоги, яка йому надавалась адвокатом[PERSON] при провадженні досудового слідства в кримінальній справі в сумі 5000 гривень, які підтвердженні видатковим касовим ордером, судові витрати по оплаті вартості судово-психологічної експертизи які поніс [PERSON]. які підтвердженні приходними касовими квитанціями і становлять 2846,2 грн., на переконання суду підтверджуються документально і підлягають поверненню [PERSON] Вирішуючи питання про відшкодування заявнику моральної (немайнової) шкоди суд базує своє процесуальне рішення виходячи з обставин справи та

Outcome: partial