Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-04 00:00:00

Державна екологічна інспекція в Чернігівській області звернулась з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди у сумі 920 грн, заподіяної державі незаконною порубкою дерева, посилаючись на те, що відповідач 26.04.2008 року без відповідного дозволу здійснив порубку дерева, за що притягувався до адміністративної відповідальності. Рішенням суду позовні вимоги Державної екологічної інспекції в Чернігівській області задоволено повністю та стягнуто з [PERSON] на користь держави 920 грн. у відшкодування завданої майнової шкоди. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати рішення суду як незаконне та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що суд не взяв до уваги письмові докази, які були надані ним на підтвердження аварійності зрубаного дерева та згоди відповідних органів на видалення цього дерева. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - зміні в частині розміру відшкодування виходячи з наступного. Судом першої інстанції встановлено, що [PERSON] постановою Державної екологічної інспекції в Чернігівській області від 26.05.2008 року № 187/09 (а.с.9) був притягнутий до адміністративної відповідальності за самовільне знищення одного дерева, яке знаходилось на земельній ділянці міської ради. Відповідно до Порядку видалення кущів, газонів і квітників у населених пунктах, затвердженого постановою КМ України від 01.08.2006р. № 1045, видалення зелених насаджень на території населеного пункту здійснюється за рішенням виконавчого Ст. 1166 ЦК України, ст. 69 ч.1 Закону України „Про охорону навколишнього природного середовища” передбачають, що майнова шкода, завдана неправомірними діями майну юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала. комітету органу міської, селищної, сільської ради на підставі ордера. Оскільки [PERSON], без додержання відповідного порядку видалення зелених насаджень, здійснив порубку дерева, то він завдав шкоди державі і повинен відшкодувати її. За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про правильність застосування судом першої інстанції правових норм, що регулюють зазначені спірні відносини. Стосовно розміру відшкодування, то суд першої інстанції виходив з того, що згідно до акту перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства від 26.05.2007 року (а.с.6), польової перелікової відомості дерев (а.с.7), діаметр зрубаного дерева абрикоса становить 45 см і відповідно до розрахунку, зробленого на підставі „Такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної зеленим насадженням у межах міст та інших населених пунктів”, затверджених постановою КМ України № 559 від 08.04.1999 року (в редакції від 28.12.2001 року), розмір шкоди становить 920 грн. Проте, досліджуючи матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає , що суд першої інстанції, в порушення вимог ст.ст.10, 130 ЦПК України, не сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, не визначив, які факти необхідно встановити і якими доказами кожна сторона буде обґрунтовувати свої доводи чи заперечення, у зв'язку з чим поза увагою суду залишились обставини, що мають суттєве значення для визначення розміру відшкодування. Так, відповідач [PERSON] в своїх запереченнях проти позову наполягав на тому, що дерево абрикос було дуже старе, в аварійному стані, загрожувало його будинку, заважало пішоходам, у зв'язку з чим він неодноразово звертався до ЖРЕД з приводу знесення цього дерева, але з вирішенням цього питання відповідні органи зволікали. Тому, коли після дощу вітка дерева обломилась і проломила дах його квартири, він сам зрубав це дерево. Дійсно, 23.07.2003 році складався акт комісією УЖКГ міської ради (а.с.47), в якому було визначено для знесення дерево абрикос. В своїх запереченнях на апеляційну скаргу Державна екологічна інспекція в Чернігівській області підтвердила цей факт і вказала , що згідно цього акту видавався ордер № 340 від 10.12.2003 року на видалення цього дерева, але ЖЕК цього не зробив і термін дії ордеру закінчився. Зважаючи на наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що органи, відповідні за належне утримування та видалення зелених насаджень, погоджувались з необхідністю знесення цього дерева, але несумлінно віднеслись до виконання своїх обов'язків, а тому відповідно до ст.1193 ЦК України, з урахування ступеня вини кожного, розмір відшкодування підлягає зменшенню до 300 грн.

Outcome: partial