Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Київського районного суду м. Сімферополя від 13.03.2000р. з нього на користь відповідачки по справі були стягнути аліменти на утримання своїх дітей - сина [PERSON] , [INFO]та доньки [PERSON] [INFO] аліменти в розмірі 1/3 частки всіх видів його доходів. Після ухвалення цього рішення 01.05.2000р.[PERSON]. виїхала в Ізраїль, та перебувала там безвиїзно до червня 2005 рок. В цей період часу син [PERSON] постійно мешкав із ним - позивачем по справі, а донька [PERSON] спочатку із бабкою, а потім із матір'ю в Ізраїлі. Тобто протягом п'яти років одна дитина на яку були стягненні аліменти постійно мешкала із батьком, а інша із матір'ю або її родичами. Після повернення з Ізраїлю відповідачка звернулася до ВДВС Київського району м. Сімферополя із заявою про поновлення стягнення аліментів . ухвалою Київського районного суду м. Сімферополя від 13.12.2006р. останній був поновлений пропущений строк для пред'явлення до виконання дублікату виконавчого листа. 16.08.2005р. держвиконавцем був проведений перерахунок заборгованості за березень - квітень 2000р. та червень-серпень 2005р. який склав 504,32 грн., яку він сплатив, з цією сумою [PERSON] була згідна. Однак, в лютому 2006 року остання знов звернулася до ВДВС Київського району м. Сімферополя із заявою про проведення перерахунку по аліментах за весь час перебування її закордоном. 10.04.2006р. був проведений розрахунок заборгованості з 01.05.2000р. по 29.06.2005р. згідно до якого заборгованість склала 8792,86 грн. Позивач вважає, що він повинен бути звільнений від сплати зазначеної суми заборгованості Крім того, позивач вказує, що з листопада 2005 року донька - [PERSON], яка до цього часу мешкала із матір'ю постійно проживає із ним, перебуває на його повному забезпеченні. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному об'ємі. Відповідачка та її представник проти позову заперечували , посилаючись на те, що 13 жовтня 1998р. між сторонами по справі була укладена угода щодо місця мешкання їх дитини - доньки [PERSON], яка у зв'язку з важким матеріальним положенням деякий час буде мешкати із бабкою в м. Волгограді. Враховуючі, що матеріальне становище за цей час не поліпшилося [PERSON] вирішила поїхати до Ізраїлю на заробітки. З цього часку остання постійно висилала гроші на утримання як доньки в м. Волгоград та і на утримання сина - [PERSON] в м. Сімферополь по місцю мешкання позивача, але не останньому , а його сусідки яка контролювала витрати. Підтвердили той факт, що [PERSON] деякий час мешкала із матір'ю в Ізраїлі, а по приїзду в м. Сімферополь з кінця 2005 року по кінець 2006року мешкала із батьком, але на також просили звернути увагу, що з кінця 2006 року вона з останнім не мешкає. В судовому засіданні сторони по справі дійшли згоди, що на сьогодні з урахування витрат понесених на дітей з обох сторін позивач залишися в боргу перед відповідачкою на суму 2326,56 грн. Суд вважає це рішення таким, що відповідає інтересам як сторін та і третіх осіб. Вислухав сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судовим розглядом встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Сімферополя від 13.03.2000р. з [PERSON]. на користь відповідачки по справі були стягнути аліменти на утримання дітей - сина [PERSON] , [INFO]та доньки [PERSON][INFO] аліменти в розмірі 1/3 частки всіх видів його доходів. 13 жовтня 1998р. між сторонами по справі була укладена угода щодо місця мешкання їх доньки [PERSON], яка у зв'язку з важким матеріальним положенням деякий час буде мешкати із бабкою в м. Волгограді. Враховуючі , що матеріальне становище не поліпшилося 01.05.2000р.[PERSON]. виїхала в Ізраїль, та перебувала там безвиїзно до червня 2005 рок. В цей період часу син [PERSON] постійно мешкав із позивачем по справі, а донька [PERSON] спочатку із бабкою, а потім із матір'ю в Ізраїлі. Тобто протягом п'яти років одна дитина на яку були стягненні аліменти постійно мешкала із батьком, а інша із матір'ю або її родичами. Після повернення відповідачки з Ізраїлю остання звернулася до ВДВС Київського району м. Сімферополя із заявою про поновлення стягнення аліментів . ухвалою Київського районного суду м. Сімферополя від 13.12.2006р. останній був поновлений пропущений строк для пред'явлення до виконання дублікату виконавчого листа. 16.08.2005р. держвиконавцем був проведений перерахунок заборгованості за березень - квітень 2000р. та червень-серпень 2005р. який склав 504,32 грн., яку позивач сплатив, але в лютому 2006 року [PERSON] знов звернулася до ВДВС Київського району м. Сімферополя із заявою про проведення перерахунку по аліментах за весь час перебування її закордоном. 10.04.2006р. був проведений розрахунок заборгованості з 01.05.2000р. по 29.06.2005р. згідно до якого заборгованість склала 8792,86 грн. з яким позивач не згодний, оскільки при його обчисленні не були враховані його витрати на утримання дитини яка весь час перебувала на його забезпеченні. У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається з ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них , хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій або натуральній формі. Враховуючи, що відповідача по справі деякий час мешкала окремо від дітей, але постійно надавала їм матеріальну допомогу. А син сторін по справі постійно мешкав із батьком з якого були стягненні аліменти на утримання обох дітей, а також те , що дочка спочатку жила із бабкою , за домовленістю між батьками, потім із матір'ю в Ізраїлі, а потім деякий час із батьком. А також враховуючи , що сторони по справі дійшли згоди, що [PERSON] залишився в боргу по аліментах на суму 2316,56 грн. , суд вважає за можливе у відповідності до ч. 2 ст. 197 СК України, частково звільнити [PERSON]. від сплати заборгованості по аліментах в сумі 6466,30 грн., що відповідає інтересам як сторін та і третіх осіб. Що стосується вимог позивача про звільнення від стягнення аліментів, то в цій частині позов необґрунтований , оскільки, на сьогодні обидві дитини позивача посягли повноліття і стягнення аліментів на їх утримання закінчено. На підставі викладеного, ст.. ст.. 180, 181, 197 СК України,

Outcome: partial