Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-16 00:00:00

20 жовтня 2008 року позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача на утримання їх малолітнього сина - [PERSON], [INFO], щомісячно по 1/3 частки з усіх видів заробітку, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі, на даний час вирішується питання про його розірвання, від шлюбу мають малолітню дитину, котра проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні, відповідач має можливість допомагати в утриманні дитини, тому вона просить позовні вимоги задовольнити. У судовому засіданні позивачка заявлені позовні вимоги підтримала, відповідач заявив про визнання позову в повному обсязі, повідомивши, що шлюб між ними розірвано рішенням суду від 12.11.2008 року. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України, у разі визнання позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши сторони, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, позов підлягає задоволенню. Так, у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] приходиться батьком малолітнього [PERSON], [INFO], актовий запис про народження №880 від 07.06.2007 року по відділу РАГС Київського районного управління юстиції м.Одеси (а.с.4). Дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, відповідач на даний час не працює, являється працездатною особою та має можливість можливість наданя матеріальної допомоги в утриманні дитини, на даний час шлюб між сторонами розірвано. Зазначені обставини визнані сторонами у попередньому судовому засіданні та згідно ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Відповідно до вимог ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 Сімейного Кодексу України, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, у відповідності з ч.1 ст.183 СК України, визначається судом. Згідно ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За таких обставин суд вважає, що вимоги позивачки правомірні, регулюються нормами ст.ст.180-183 Сімейного Кодексу України і підлягають задоволенню, оскільки відповідач зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Беручи до уваги необхідність врегулювання виниклих між сторонами аліментних правовідносин на принципах справедливості, сумлінності і розумності, рівності батьків щодо обов'язку по утриманню дітей, враховуючи вимоги ст.182 СК України, суд вважає, що заявлений позов, з урахуванням матеріального положення обох сторін, підлягає задоволенню та стягненню з відповідача визнаного ним розміру, а саме 1/3 частки від усіх видів заробітку, проте не менше 30 % від прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку, з моменту звернення позивачки до суду до дсягнення дитиною повноліття, що відповідатиме інтересам дитини. Відповідно до ст.ст.81, 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 51 гривні та 7 гривень 50 копійок витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Згідно ч.2 ст.367 ЦПК України, суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення суду відносно усієї суми аліментів. На підставі встановленого, ст.ст.180-183, 191 СК України,

Outcome: approved