Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-28 00:00:00

В серпні 2008 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з ВАТ «Український зональний науково-дослідний пректний інститут по цивільному будівництву» на її користь заробітну плату в розмірі 2242,17 грн., компенсацію за невикористану відпустку 4057,26 грн., за не виплачений лікарняний 2618,20 грн., матеріальну допомогу 500 грн., моральну шкоду 9417,63 грн., а також середній заробіток за час затримки виплати належних виплат по день фактичного розрахунку, а саме по день пред»явлення позову до суду в розмірі 9502,53 грн. Мотивує позов тим, що з 29.03.2007р. по 22.05.2008р. працювала на посаді бухгалтера ВАТ « Київ ЗНДІЕП», звільнилась за власним бажанням 22.05.2008р., але на день звільнення з нею не проведено повного розрахунку, передбаченого ст.116 КЗпПУ. В судовому засіданні позивач позов підтримала, збільшила позовні вимоги в частині стягнення заробітної плати по день фактичного розрахунку, а саме з 23.05.2008р. по 29.10.2008р., а також просила стягнути моральну шкоду в розмірі 8000 грн., пояснивши, що працівників змушували писати заяви про звільнення, вона знаходиться під впливом психолочиного та морального тиску, таке недобросовісне ставлення з боку керівництва підприємства для неї є образливими та принизливими, ті почуття негативно відобразились на повсякденному житті. Представник відповідача позов визнала частково, заперечувала проти позову в частині стягнення на користь позивача матеріальної допомоги в розмірі 500 грн.,та компенсації за 6 календарних днів додаткової відпустки, а також моральної шкоди. Пояснила, що заборгованість по зарплаті існує, але не виплатили кошти в зв»язку з тим, що на підприємстві мінялось керівництво і у них відсутні відомості по нарахуванню заробітної плати всім працівникам. Але доказів наведеному не надала. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові докази, суд приходить до наступного. Згідно ст.47 КЗпПУ України власник або уповноважений ним орган зобов»язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу. Такий розрахунок з позивачем не проводився, що визнано самим відповідачем. Тому вимоги позивача про стягнення заборгованості по зарплаті підлягають задоволенню. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON]. перебувала в трудових відносинах з відповідачем та працювала бухгалтером з 29.03.2007р. по 22.05.2008р., що підтверджується трудовою книжкою (а.с.5-6). З 21.04.2008р. по 21.05.2008р.перебувала на лікарняному.( а.с.4). До квітня 2008р. позивач отримував зарплату, що підтверджується розрахунковими листами (а.с.8-18). Вираховуючи заборгованість по зарплаті та належним сумам обов»язкових платежів при звільненні суд виходив з наданого позивачем розрахунку з деякими уточненнями. Оскільки позивач врахувала за квітень 2007р. зарплату 2580 грн., помилково зарахувавши 80 грн. окладу за березень 2007р., тому правильно рахувати зарплату за цей місяць 2500 грн.(а.с.17) А відповідно і за 1 календарний день зарплата складатиме не 106,77 грн., а 106,74 грн. Тому суд рахує заборгованість по зарплаті за квітень 2008р.: з 01 квітня по 20 квітня складає 2134,80 грн. (20дн.*106,74грн.=2134,80 грн.) Та один відпрацьований день 22.05.2008р. - 106,74 грн. Всього заборгованість по зарплаті складає 2241,54 грн. Несплачена сума перебування на лікарняному за 19 робочих днів з 21.04.2008р. по 21.05.2008р.складає 2618,20 грн. (а.с.3) Пунктом 2 розділу 5 Колективного договору встановлена щорічна відпустка тривалістю 24 календарних дні. Відповідно до п.3 розділу 5 Колективного договору встановлено додаткову щорічну відпустку тривалістю 6 календарних днів працівникам з ненормованим робочим днем згідно додатку №9, до переліку якого також входить посада бухгалтера. ( а.с.35 зворот.,43-44). Тому заперечення представника відповідача проти позову в частині нарахування за невикористану додаткову відпустку тривалістю 6 календарних днів є безпідставними. Компенсація за не використану відпустку складає : за відпрацьований період з 29.03.2007р. по 22.05.2008р. =32 календарних дні, що складає 32*106,74= 3415,68 грн. , а також додаткова відпустка за 6 календарних дні складає 640,44 грн. (6*106,74). Всього компенсація за невикористану відпустку складає 4056,12 грн. Відповідно до ст.117 КЗпПУ в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у вищезазначені строки, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Інших доказів чи розрахунків представником відповідача не надавались як і не доведено відсутності вини работодавця в затримці розрахунку працівника при звільненні. Тому вимоги в частині стягнення середнього заробітку за весь час затримки також підлягають задоволенню. Після звільнення з 23.05.2008р. по день розгляду справи 29.10.2008р. ця сума складає 17078,40 грн. ( 160дн.*106,74= 17078,40 грн.) П.10 розділу 7 Колективного договору передбачає надання щорічної матеріальної допомоги в розмірі 500 грн. для оздоровлення при наданні чергової відпустки за наявністю фінансових можливостей. Оскільки це не є обов»язковим платіжем, тому вимоги позивача в цій частині суд не задовольняє. Визначаючи розмір моральної шкоди, враховуючи глибину і характер перенесених позивачем моральних, душевних страждань, суд вважає, що моральну шкоду слід частково задовольнити в розмірі 500 грн.

Outcome: partial