Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-06 00:00:00

У липні 2008 року позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] з вимогами про визнання за ними право власності по Ѕ частини на кожного квартири [ADDRESS] складається з житлової кімнати площею 18,1 кв.м, кухні площею 4,3 кв.м, санвузла площею 4,2 кв.м, коридору площею 10,2 кв.м, коридору площею 3,4 кв.м. та кладовки площею 11 кв.м. У судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримав і пояснив, що [PERSON] та [PERSON], на праві спільної часткової власності належить квартира розташована [ADDRESS]. Вказана квартира позивачам належить на підставі договору купівлі-продажу від 15 грудня 2004 року, укладеного з [PERSON] посвідченого державним нотаріусом другої Одеської державної нотаріальної контори Гур'яновою Л.Г. зареєстрований в реєстрі за № 1-7005. Представник позивачів вказав, що в 2008 році позивачам стало відомо, що колишнім власником квартири при укладанні договору купівлі-продажу було приховано обставини, які мають істотне значення для договору від 15.12.2004 року, а саме, що [PERSON] було проведено самовільне переобладнання квартири та після проведеної реконструкції квартира [ADDRESS] складається з житлової кімнати площею 18,1 кв.м, кухні площею 4,3 кв.м, санвузла площею 4,2 кв.м, коридору площею 10,2 кв.м, коридору площею 3,4 кв.м. та кладовки площею 11 кв.м. На даний час в вказаному допоміжному приміщенні - сарай позивачами проведений поточний ремонт. Реконструкція відповідає будівельним, протипожежним, санітарним, та архітектурним нормам, та не порушує права інших осіб. До теперішнього часу позивачі несуть тягар усіх витрат, пов'язаних з утриманням квартири, володіють та користується зазначеним нерухомим майном відповідно до його функціонального призначення. Просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, у якої позов визнає, просить справу розглядати у його відсутність. Вислухавши пояснення представника позивачів, дослідивши матеріали справи і оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає повному задоволенню. Судом встановлено, що 15 грудня 2004 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу з [PERSON], відповідно до якого позивачам на праві спільної часткової власності належить квартира розташована[ADDRESS]. Договір купівлі-продажу був посвідчений державним нотаріусом другої Одеської державної нотаріальної контори Гур'яновою Л.Г. зареєстрований в реєстрі за № 1-7005. Право власності належним чином зареєстровано у КП „Одеське МБТІ та РОН” 29 грудня 2004 року. Згідно технічного паспорту виданого КП «ОМБТІ та РОН» від 28 жовтня 2008 року після проведеної відповідачем реконструкції квартира складається з житлової кімнати площею 18,1 кв.м., кухні площею 4,3 кв.м, санвузла площею 4,2 кв.м, коридору площею 10,2 кв.м, коридором площею 3,4 кв.м. та кладовки площею 11 кв.м. Суміжні власники квартир у будинку [ADDRESS] надали письмову згоду на визнання права власності за позивачами на квартиру [ADDRESS]. З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що реконструйоване нежитлове приміщення не має негативного впливу на планіровку, забудову, благоустрій вулиці, на зручність утримання суміжних квартир тощо. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно зі ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При вирішенні позовних вимог судом взято до уваги, що за змістом ч.2 ст.325 ЦК України об'єктами права приватної власності можуть бути, зокрема, жилі будинки, а склад, кількість і вартість нерухомого майна, що може бути у власності громадян, не обмежується, крім випадків, передбачених законом, володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом. До теперішнього часу позивачі, які своєю працею створили зазначене майно, несуть тягар усіх витрат, пов'язаних з утриманням будинку, володіють та користуються ним відповідно до функціонального призначення, що свідчить про дотримання вимог ст.322 ЦК України. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Відповідно до підпункту 1 ч.2 ст.16 ЦК України способами судового захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Суд вважає, що обставини, встановлені у судовому засіданні, дають підстави для визнання за позивачами права власності.

Outcome: approved