Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Томаринської сільської ради Бериславського району Херсонської області про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 3024 гривень, стягнення послуг за надання правової допомоги у розмірі 300 гривень та судових витрат в розмірі 81 гривня, посилаючись на те, що згідно рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 04.04.2006 року, з урахуванням ухвали Апеляційного суду Херсонської області від 24.05.2006 року його було зобов'язано повернути відповідачу залишки екскаватора ЮМЗ-6 вартістю 3000 гривень, котрий він отримав за рішенням відповідної сесії відповідача в обмін на насос ЕВЦ 6-6,3-300, вартість якого станом на 01.08.2006 року складає 3024 грн., котрий був ним переданий відповідачу за письмовим актом від 21.10.2005 року в справному стані. Оскільки з нього витребувані залишки екскаватора, а насос не повернутий, то він має право на відшкодування матеріальної шкоди в межах вартості насоса, що складає 3024 грн., які відповідач відмовляється йому сплатити добровільно. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] підтримали вимоги, зазначені у позовній заяві та наполягали на їх задоволенні, з підстав, викладених у позові. Представник відповідача [PERSON] позов не визнала, надала суду письмові заперечення на позов, які зводяться до наступного. На 22 сесії сільської ради 24 скликання від 23.12.2004 року бувший начальник комунального підприємства «Томаринське» [PERSON] звернувся із заявою про надання згоди на обмін залишків екскаватора ЮМЗ-6, який належав Томаринській сільській громаді, на два глибинні насоси ЕВЦ-6 та ЕВЦ-8 після капітального ремонту. Відповідач погодився на пропозицію позивача та своїм рішенням надав таку згоду, з умовою, що два глибинні насоси будуть саме після капітального ремонту з наданням відповідної накладної та зазначенням гарантійного строку. 21.10.2005 року позивач надав один насос ЕВЦ-6, але без відповідних документів про проведення капітального ремонту та без зазначення гарантійного строку їх експлуатації. Було складено акт прийому даного насосу, який був винесений на затвердження на сесію сільської ради і депутати своїм рішення даний акт прийому насоса не затвердили. Рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 04.04.2006 року, з урахуванням ухвали Апеляційного суду Херсонської області від 24.05.2006 року позивача було зобов'язано повернути відповідачу залишки екскаватора ЮМЗ-6 у тому стані, який був на момент відчуження, а при неможливості відшкодувати відповідачу по даній справі вартість екскаватора у розмірі 3000 гривень. Цими ж рішеннями судів встановлено, що відповідач не отримував насос від позивача. На сьогоднішній день позивач зазначене вище рішення суду не виконав та за отриманням насосу, який зберігається на КП «Томаринське» він також не звертався. Просила суд відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача [PERSON] у судове засідання 15.09.2008 року не з'явилася, хоча була належним чином повідомлена про день, час та місце судового розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила, що дає суду підставі розглянути справу у відсутність представника відповідача, відповідно до ч. 2 ст. 169 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, заслухавши пояснення сторін та їх представників, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно заяви позивача про надання згоди на обмін залишків екскаватора ЮМЗ-6, який належав Томаринській сільській громаді, на два глибинні насоси ЕВЦ-6 та ЕВЦ-8 після капітального ремонту, відповідач погодився на пропозицію позивача та своїм рішенням від 23.12.2004 року № 224 надав таку згоду, з умовою, що два глибинні насоси будуть саме після капітального ремонту з наданням відповідної накладної та зазначенням гарантійного строку (а. с. 36). Даний факт також встановлений рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 04.04.2006 року (а. с. 5-6). Згідно статті 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 4) інші юридичні факти. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. У відповідності до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У відповідності до частин 1-5 статті 715 ЦК України за договором міни (бартеру) кожна із сторін зобов'язується передати другій стороні у власність один товар в обмін на інший товар. Кожна із сторін договору міни є продавцем того товару, який він передає в обмін, і покупцем товару, який він одержує взамін. Договором може бути встановлена доплата за товар більшої вартості, що обмінюється на товар меншої вартості. Право власності на обмінювані товари переходить до сторін одночасно після виконання зобов'язань щодо передання майна обома сторонами, якщо інше не встановлено договором або законом. За статтею 716 ЦК України до договору міни застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, договір контрактації або інші договори, елементи яких містяться в договорі міни, якщо це не суперечить суті зобов'язання. Тобто між сторонами було фактично укладено договір міни, що також підтверджено ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 17.04.2008 року (а. с. 60-61). Відповідач по даній справі виконав свої зобов'язання за договором міни, а саме передав позивачу екскаватор ЮМЗ-6, натомість позивач свої зобов'язання у відповідності до досягнутих домовленостей не виконав, надав відповідачу один глибинний насос ЕВЦ-6 замість узгоджених двох, на який не було належних документів, які підтверджували проведення капітального ремонту насосу та наявності гарантійного строку його експлуатації, в результаті чого відповідач не прийняв даний насос, що підтверджено рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 04.04.2006 року та ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 24.05.2006 року (а. с. 5-8). Посилання позивача на рахунок № 837 від 01.08.2006 року (а. с. 10) як на документ, що підтверджує проведення капітального ремонту насосу ЕВЦ 6-6,3-300 не приймається судом до уваги, оскільки, на думку суду, даний рахунок є доказом придбання позивачем зазначеного насосу на 3024 грн. та доказом набуття позивачем права власності на даний насос, а не доказом проведення його капітального ремонту. При цьому суд не бере до уваги посилання позивача на акт від 21.10.2005 року згідно якого відповідач, на думку позивача, прийняв насос ЕВЦ-6 , оскільки зазначеними вище рішеннями суду встановлено протилежне, 06.12.2005 року відповідач своїм рішенням за № 292 визнав зазначений вище акт недійсним (а. с. 35), у складі осіб, які приймали насос не було жодної посадової особи відповідача, вичерпний перелік яких надано відповідачем у довідці (а. с. 79). Суд не бере уваги пояснень позивача та його представника про те, що комісія по прийманню мотора була утворена відповідачем на сесії сільської ради, оскільки рішенням відповідача від 04.07.2002 року № 20 було затверджено комісію по проведенню інвентаризації та визначенню залишкової вартості майна комунальної власності територіальної громади у складі [PERSON] (голова), [PERSON](заступник) та [PERSON] (член комісії) (а. с. 81), тобто комісію по інвентаризації майна, яке належало територіальній громаді та перебувало на балансі відповідача, в той час як насос ЕВЦ 6-6,3-300 не перебував на балансі відповідача та не належав до комунальної власності територіальної громади села Томарине, тобто член комісії [PERSON]перевищив свої повноваження, делеговані йому радою. Крім того, виходячи із показань свідків [PERSON] [PERSON], [PERSON]та [PERSON], даних ними у судовому засіданні, [PERSON] не приймала участь у прийманні насосу 21.10.2005 року і підпис свій у акті не ставила, що підтверджується також змістом самого акту, в якому відсутній підпис [PERSON] Тобто двоє із трьох членів цієї комісії ([PERSON] та [PERSON]) не приймали участі у прийманні насоса від позивача, що робить даний акт нелегітимним. Більше того, свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що 21.10.2005 року вона не приймала участі у прийманні насоса від позивача, але акт підписала вже після такого приймання на прохання [PERSON], що підтверджується також показаннями свідка [PERSON], даних ним у судовому засіданні, що свідчить про недійсність та фіктивність даного акту. Даний насос не було поставлено ані на баланс відповідача ані на баланс КП «Томаринське». Тобто, виходячи із норм ч. 4 ст. 715 ЦК України до сторін не перейшло право власності на ті товари, якими вони повинні були обмінятися, а саме екскаватор ЮМЗ-6 залишився у власності відповідача, а насос ЕВЦ-6 залишився у власності позивача. У зв'язку з неналежним виконанням позивачем умов досягнутих між сторонами домовленостей щодо обміну речами, відповідач відмовився від договору міни, через суд витребував належне йому майно від позивача (екскаватор ЮМЗ -6) та у зв'язку з неможливістю повернення такого майна у відповідному стані отримав згідно ухвали Бериславського районного суду від 14.11.2006 року стягнення з позивача грошової компенсації вартості свого майна. У відповідності до ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, серед іншого, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Натомість позивач не довів наявності у нього будь-яких перешкод для отримання свого майна, яке знаходиться у КП «Томаринське», не звертався ані до відповідача ані до керівництва КП «Томаринське» про отримання належного йому насоса ЕВЦ-6, у відповідача відсутні зобов'язання щодо сплати позивачу суми вартості насоса ЕВЦ-6 у розмірі 3024 грн., а тому, з урахуванням наведеного, вимоги позивача про стягнення з відповідача вартості насоса в сумі 3024 грн. задоволенню не підлягають. Не підлягають задоволенню також вимоги позивача про стягнення з відповідача суми сплаченого судового збору в розмірі 51,00 грн., витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду справи в розмірі 30 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 300 грн. на підставі ч.1 ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed