Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про перегляд розміру стягнення аліментів в бік збільшення, посилаючись на слідуючі обставини. В 2000 році позивачка розірвала шлюб з [PERSON]. Цього ж року рішенням Татарбунарського районного суду з відповідача було стягнуто на користь позивачки аліменти на утримання дочки [PERSON],[INFO], у розмірі 1/4 заробітньої плати щомісячно, але не менше 1/2 неоподаткованого мінімуму. Однак [PERSON] просить суд переглянути розмір стягнення аліментів, оскільки він повинен бути більшим у зв'язку зі змінами в законодавстві України. В добровільному порядку відповідач не бажає сплачувати аліменти в розмірі діючого законодавства України, тобто в розмірі 1/4 всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому позивачка змушена була звернутись до суду з даним позовом. Позивачка у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила стягнути з відповідача на її користь на утримання дочки аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше ніж 30 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав. Заслухавши пояснення та доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу, яка передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З копії виконавчого листа за № 2а-16/2000р., виданого Татарбунарським районним судом (а.с.5) вбачається , що було звернено стягнення аліментів на користь [PERSON] в розмірі 1/4 заробітної плати щомісячно на утримання дочки [PERSON], [INFO], починаючи з 05.01.2000 року. Згідно копії свідоцтва про народження (а.с.3) [PERSON], [INFO] є дочкою [PERSON] та [PERSON]. З копії свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER]від 13.09.2000 року (а.с.4) вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний 13.09.2000 року. З копії довідки від 12.09.2008 року, виданої виконкомом Татарбунарської міської ради (а.с.6) вбачається, що [PERSON] проживає по [ADDRESS] та дочка [PERSON],[INFO], знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.1 ст.192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову, тобто у даному випадку з 09 жовтня 2008 року. В судовому засіданні встановлено, що відповідач сплачує на утримання дитини аліменти в мізерному розмірі і позивачці дуже тяжко утримувати дитину на зазначений розмір аліментів. За таких обставин, суд вважає, що відповідач має сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до її повноліття.

Outcome: approved