Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до ТОВ "Нафта ЛВ" про поновлення на роботі, виплату невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час вимушеного прогулу . Свій позов мотивувала тим, що вона працювала барменом в кафе "За Сулою". Яке розташоване на АЗС на 207 км автодороги Київ-Харків і належить ТОВ "Нафта ЛВ" з 2002 року. На початку лютого місяця 2008 року завідуюча кафе [PERSON] викликала її і без будь-яких мотивів запропонувала написати заяву про звільнення з роботи за власним бажанням. Позивачка відмовилась написати заяву про її звільнення, оскільки у неї не було ніяких нарікань по роботі. Нічого не пояснюючи [PERSON] відсторонила її від виконання своїх обов"язків, не допускаючи на робоче місце. Пізніше, позивачку усно повідомили, що її скорочено. З наказом про звільнення її не знайомили і трудову книжку їй не видавали, заборгованість по заробітній платі їй не виплатили. З 07.02.2008 року вона не працює . Позивачка прохає поновити її на роботі барменом кафе "За Сулою "ТОВ "Нафта ЛВ", стягнути з ТОВ "Нафта ЛВ" на її користь невиплачену заробітну плату нараховану їй до вимушеного прогулу до 07.02.2008 року, середній заробіток за час вимушеного прогулу з 07.02.2008 року по день поновлення на роботі, 3000 гривень моральної шкоди, 1000 гривень за надання юридичної допомоги . В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] позовні вимоги уточнили, прохали суд поновити [PERSON] на роботі на посаді бармена в ТОВ “Нафта ЛВ”, стягнути з ТОВ “Нафта ЛВ” на її користь невиплачену (заборговану) заробітну плату , нараховану їй до вимушеного прогулу до 07.02.2008 року в розмірі 2575 гривень, середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 3432 гривні, моральну шкоду в розмірі 3000 гривень та судові витрати в розмірі 1000 гривень, а всього стягнути 10007 гривень. Представник відповідача та третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явились без поважних причин, про час та місце розгляду справи були повідомлені завчасно, належним чином, про що в матеріалах справи маються відповідні поштові повідомлення. 20.08.2008 року головуючий ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, заслухавши позивачку [PERSON], дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.47 КзпПУ, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника. Відповідно до ч.1 ст.235 КзпПУ, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] працює в ТОВ “Нафта ЛВ” з 02.05.2003 року, що підтверджується відповідною довідкою товариства, яка мається в матеріалах справи. З 07.02.2008 року позивачку було відсторонено від виконання її трудових обов'язків та не допущено на робоче місце. Пізніше її усно повідомили що її скорочено, але з наказом про звільнення не ознайомили і трудову книжку не видали. На вимогу суду відповідач також не надав суду копію наказу про звільнення позивачки [PERSON], довідку про її середньомісячну заробітну плату та про заборгованість по заробітній платі, трудову книжку . Суд вважає, що позивачку [PERSON] було звільнено незаконно, оскільки з наказом про звільнення її ознайомлено не було, трудову книжку адміністрація товариства на руки позивачці не видала, а тому [PERSON] слід поновити на роботі на посаді бармена в ТОВ “Нафта ЛВ”, на якій вона працювала до звільнення. Відповідно до ч.4 ст.235 КзпПУ, у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Суд вважає, що оскільки позивачку [PERSON] було незаконно відсторонено від роботи, відповідач на час розгляду даної справи затримав видачу позивачці трудової книжки, яка не мала можливості виконувати свої трудові обов'язки в товаристві і взагалі була позбавлена можливості працевлаштуватись на іншу роботу, тому з ТОВ “Нафта ЛВ” на користь позивачки слід стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, відповідно до ч.2 ст.235 КзпПУ. Сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період незаконного звільнення 07.02.2008 року по день розгляду судом справи становить 3432 гривень, з розрахунку розміру мінімальної заробітної плати у лютому 2008 року - 515 гривень, відповідно до довідки Управління статистики у Лубенському району. Згідно ст.43 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Крім цього, згідно ч.1 ст.116 КзпПУ, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. На момент незаконного звільнення позивачці [PERSON] товариством було заборговано заробітну плату в сумі 2575 гривень, які слід стягнути з ТОВ “Нафта ЛВ” на користь позивачки. Згідно ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд вважає, що діями відповідача ТОВ “Нафта ЛВ” позивачці було завдано моральну шкоду, яка виразилось в тому, що [PERSON] вчасно не отримавши належну їй заробітну плату та не маючи змоги без трудової книжки працевлаштуватися, втратила нормальні життєві зв'язки, вимушена була докладати додаткові зусилля для організації свого життя та життя своєї неповнолітньої дитини. Враховуючи принцип розумності та справедливості, суд оцінює завдану позивачці моральну шкоду в розмірі 3000 гривень, які необхідно стягнути з відповідача на користь позивачки . Крім цього, позивачкою по справі було понесено витрати на юридичну допомогу в сумі 1000 гривень, відповідно до квитанції (а.с.9), які на підставі ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved