Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про відшкодування їй матеріальної та моральної шкоди , заподіяної , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 15.12.06року близько 13 години по вул. Пашутинській в м. Кіровограді в результаті якої вона отримала тілесні ушкодження. Відповідач , який керував автомобілем покинув місце авварії, особу його було встановлено оперативними діями працівників ДАЇ. В порушенні кримінальної справи було відмовлено за п. 2 ст.6 КПК України. З моменту отримання тілесних ушкоджень проходила стаціонарне лікування в нейрохірургічному відділенні Кіровоградської обласної лікарні , витратила кошти488,10грн, та амбулаторне лікування в 1-й Кіровоградській міській поліклініці витратила 497,65грн. Внаслідок ДТП до даного часу головний біль, болить шия , стала погано бачити, втратила нормальний сон, апетит, порушені функції шлунку, позбавлена можливості вести здоровий спосіб життя чим було заподівяно моральну шкоду , яку оцінює у 7000грн. Представник відповідача позов не визнала повністю, на обгрунтування заперечень зазначила , що згідно постанови Ленінського районного суду м. Кіровограда відносно відповідача закрито провадження по адміністративній справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення , передбаченого ст.ст.122-2,124 КупАП, тому в позові має бути відмовлено повністю. Судом встановлено наступні факти і відповідні їм правовідносини. Дані правовідносини сторін регулюються ст. 1187 ЦК України про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, відповідно до якої шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання , зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, дана особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого , та статею 1195 ЦК України відповідно до якої фізична або юридична особа, яка завдала шкоди ушкодженням здоров»я фізичній особі додаткові витрати в т.ч. , викликані необхідністю посиленого харчування, придбання ліків. Так, судом було встановлено , що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 15.12.06року близько 13 години по вул. Пашутинській в м. Кіровограді в результаті якої позивач отримала тілесні ушкодження. Факт даної дорожньо-транспортної пригоди та вчинення її з участю позивача -потерпілої та саме джерела підвищеної небезпеки , яким керував відповідач зафіксовано постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 27.12.06року (а.с.6). Епікризом № [NUMBER] (а.с. 5) підтверджується знаходження позивача на лікуванні у Кіровоградській обласній лікарні з 15.12.06р.по 26.12.06р. з діагнозом закрита черпно-мозкова травма, струс головного мозку, закрита травма м»яких тканин шийного відділу позвоночника, дісторзія сумочно-связочного апарата шиї, с-м позвоночної артерії, ушиблена рана верхньої губи, зсадини обличчя. Анамнестичні дані містять зазначення про ДТП 15.12.06року близько 13:20год біля кондитерської фабрики збив автомобіль, перша допомога на травмпункті, дома була 2 дні, втратила свідомість, тошнота , рвота. Згідно довідок (а.с. 14,15 ) позивач перебувала на амбулаторному лікуванні в першій міській лікарні , під час якого нею було понесено витрати на лікування в розмірі 497,65грн. Відповідно до вищевикладеного, позов в частині стягнення матеріальної шкоди підлягає задоволенню. При цьому, суд не визнає за належний доказ , посилання представника відповідача на постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда (а.с.55) від .02.07року про відмову у притягненні до адміністративної відповідальності [PERSON] , у зв»язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ст.124,122-2 КупАП, оскільки ст.124 даного кодексу передбачає адміністративну відповідальність за порушення водіями правил дорожнього руху, що спричинило пошкодженя транспортних засобів, вантажів, шляхів, шляхових споруд чи іншого майна, а ст.122-2 цього ж кодексу , визначає адміністративну відповідальність водія за невиконання вимог про зупинку , залишення місця дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином , дана постанова не має ніякого відношення до даних правовідносин сторін, що регулюються цивільним законодавством, а відповідальність відповідача є цивільно-правовою. В частині позову щодо стягнення моральної шкоди, відповідно до ст.1167 ЦК України, суд дійшов висновку , що позивачем доведено факт заподіяння їй моральної шкоди відповідачем , внаслідок неправомірних дій відповідача , що знаходяться у причинному зв»язку безпосередньо з тими негативними наслідками, що настали для позивача , але розмір моральної шкоди , суд визнає завищеним і вирішує стягнути в рахунок моральної шкоди 2000грн.відповідно до доведеності позову в цій частині. Таким чином, дослідивши матеріали справи , заслухавши пояснення сторін, оцінивши докази в їх сукупності , суд дійшов висновку щодо стягнення з відповідача на користь позивача 488,10грн. витрачених на стаціонарне лікування та 497,65грн. на амбулаторне лікування та 2000грн. моральної шкоди. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. При винесенні рішення , суд керується ст.11 ЦПК України щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог і на підставі доказів, наданих сторонами. На підставі ст.ст. 1167,1187, 1195 ЦК України та

Outcome: approved