Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-17 00:00:00

05 червня 2008 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, мотивуючи її тим, що з відповідачем перебуває у шлюбі, разом з ним та донькою [PERSON] проживали [ADDRESS], однак відповідач вигнав її та доньку з будинку, тому позивач згідно уточнених позовних вимог (а.с.60-61) просить вселити її та доньку [PERSON] у житловий будинок [ADDRESS] та усунути перешкоди у користуванні зі сторони відповідача [PERSON]. Позивач в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Представник позивача підтримав позовні вимоги Відповідач та його представник з позовом не згодні, мотивуючи свої заперечення тим, що будинок є недобудованим, обладнаний для тимчасового проживання, не зареєстрований в БТІ, позивач має інше житло, судом розглядається справа про розірвання шлюбу між сторонами, тому відповідач просить в задоволенні позовних вимог відмовити . Розглянувши в судовому засіданні матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, їх представників, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню із таких підстав. Згідно зі ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок ,квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті , в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. В судовому засіданні за матеріалами справи встановлено: шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Софіївського районного управління юстиції Дніпропетровської області 2 грудня 1989 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.5). Позивач зареєстрована за адресою будинок [ADDRESS], що підтверджує довідка на а.с.6 та відмітка в паспорті (а.с.7). З другої половини березня 2008 року позивач в будинку не проживає, що підтвердили свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] та визнали сторони. Повернутися проживати до будинку позивач не має змоги, так як відповідач заперечує проти її вселення, вважає, що вони добровільно домовились про поділ майна та позивач сама покинула будинок. Суд не погоджується із запереченнями відповідача, тому що в судовому засіданні встановлено, що сторони проживали за адресою: будинок [ADDRESS] більше 5 років, зареєстрована позивач з 06.02.2003 року, що підтверджує копія паспорту (а.с.7). [PERSON] проживала за місцем реєстрації до березня 2008 року спільно із відповідачем, що свідчить про його згоду на проживання позивача у спірному будинку, тому суд приходить до висновку, що сторони проживали в будинку тривалий час, відповідач продовжує там проживати, будинок є газифікованим , що підтверджує довідка на а.с.79, пристосований для проживання, що підтверджують фотознімки на а.с.74-75, тому недобудований будинок не можна визнати за тимчасове приміщення. Наявність іншого житлового приміщення у позивача, що підтверджується довідкою БТІ на а.с.16 також не є перешкодою для того, щоб позивач мала право користуватись будинком, тому що відповідно до ст.29 ч.6 ЦК України фізична особа може мати кілька місць проживання., згідно із ст.310 ЦК України право на обрання місця проживання належить фізичній особі, таким чином [PERSON] має право сама визначатись із своїм місцем проживання. На час розгляду справи шлюб між сторонами не розірвано, однак і розірвання шлюбу між сторонами також не є перешкодою для вселення позивача, оскільки припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє їх права користування займаним приміщенням, що передбачено ст.156 ЖК України. Щодо недотримання норми житлової площі , встановленої ст. 47 ЖК, при вселенні позивача, на що посилався представник відповідача в судовому засіданні, то суд не може взяти до уваги зазначене заперечення, оскільки сторонами не надано доказів щодо площі забудови, крім того, на час постановлення рішення сторони є подружжям, що підтверджує копія свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.5). Сама по собі відсутність реєстрації будинку в органах БТІ також не може бути перешкодою для вселення позивача, тому що доказів про те, що будівництво будинку було самочинним, суду не надано, сторони зареєстровані в зазначеному будинку, відповідач продовжує в ньому проживати, право власності на будинок може бути набуто сторонами як на новостворене майно в порядку ст.331 ЦК України. Відповідач визнає ту обставину, що будівництво будинку велось в період шлюбу, відводилась для цього земельна ділянка, на яку оформлено державний акт на відповідача, що визнали сторони під час судового засідання, відповідач не заперечував щодо того, що вони з позивачем мають на нього однакові права. На час постановлення рішення спір між сторонами щодо поділу майна знаходиться на розгляді в суді. У зв'язку з цим суд дійшов висновку, що наявні підстави для задоволення позовних вимог щодо вселення [PERSON] та усунення перешкод у користуванні зі сторони відповідача, оскільки він в судовому засіданні заперечував щодо вселення позивачки в будинок, який хоча і є недобудованим та не зареєстрованим, однак на який позивач має таке ж право, як і відповідач, що він визнав в судовому засіданні та що передбачено ст. 156 ЖК, відповідно до якої члени сім"ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку. Щодо позовної вимоги про вселення доньки [PERSON], то на час розгляду справи, вона не може бути задоволена з тих підстав, що [PERSON] є повнолітньою, що підтверджує копія свідоцтва про народження (а.с.5), а ст.6 СК України визнає дитиною особу до досягнення повноліття, а тому вона має право самостійно звертатись до суду за захистом своїх порушених чи оспорюваних прав згідно ст.ст.3, 28,29 ЦПК України, крім того, представник позивача [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що вона не має наміру сама звертатись до суду за захистом свого права, також суд враховує ту обставину, що сторонами не надано доказів щодо реєстрації [PERSON] [ADDRESS], сторони в судовому засіданні пояснили і визнали, що вона на даний час не зареєстрована за зазначеною адресою, так як тимчасово зареєстрована за місцем навчання в м.Кривий Ріг, також суд враховує ту обставину, що за [PERSON] зареєстровано право власності на 1/3 квартири, що знаходиться [ADDRESS], що підтверджує довідка БТІ на а.с.16. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати складають: сплата судового збору -8 грн. 50 коп., сплата витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи -7 грн.50коп. На цій підставі слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 8 грн. 50 коп., затрати на інформаційно - технічне забезпечення в розмірі 7 грн. 50 коп.

Outcome: partial