Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-19 00:00:00

Позивач [PERSON]. звернувся до суду із позовом до відповідачів [PERSON]., Відкритого акціонерного товариства “Українська страхова компанія “Дженералі-Гарант” про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги мотивує тим, що 20.03.2006р. о 20-00год. на перехресті вулиць Будівельників та Червоноткацької в м.Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю [PERSON]., який керував автомобілем “Фольксваген-Бора” номерний знак [NUMBER]та [PERSON]., який керував автомобілем “ЗАЗ-Деу” номерний знак [NUMBER]. ДТП сталась внаслідок вини водія [PERSON]. Внаслідок ДТП належний позивачеві автомобіль “Фольксваген-Бора” номерний знак [NUMBER]отримав механічних пошкоджень, чим його власникові заподіяно матеріальної шкоди. Цивільна відповідальність [PERSON]. була застрахована в ВАТ УСК “Гарант-АВТО” (яке в подальшому було перейменовано у ВАТ УСК “Дженералі-Гарант”) на умовах обов”язкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів. Доповнивши та уточнивши позовні вимоги позивач просить стягнути на його користь з відповідача [PERSON]. : у відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП суму в розмірі 45136,99грн.; суму інфляційних нарахувань за період з часу проведення фактичних витрат на відновлення пошкодженого автомобіля в розмірі 24050,91грн.; збитки в розмірі 6000,00грн., як витрати, понесені позивачем за надання йому юридичної допомоги адвоката під час провадження по справі про адміністративне правопорушення; 7450,00грн. у відшкодування заподіяної відповідачем моральної шкоди. З відповідача ВАТ УСК “Дженералі-Гарант” позивач просить стянути на свою користь страхове відшкодування за шкоду, пов”язану з пошкодженням в ДТП належного йому транспортного засобу в розмірі 24990,00грн. та страхове відшкодування за заподіяну йому відповідачем [PERSON]. моральну шкоду. Просить також вирішити питання розподілу судових витрат. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просить позов задовольнити. Представник відповідача ВАТ УСК “Дженералі-Гарант” позов визнав частково, а саме в частині стягнення страхового відшкодування в розмірі 24990,00грн. за шкоду, заподіяну в результаті ДТП автомобілю позивача. В частині стягнення страхового відшкодування за заподіяну [PERSON]. моральну шкоду вважає такі вимоги необгрунтованими, оскільки відсутні правові підстави для стягнення суми саме з страховика і позивачем недоведено розмір заподіяної йому моральної шкоди. Відповідач [PERSON]. в судових засіданнях проти задоволення позову заперечував і не визнав його в повному обсязі через необгрунтованість. Посилається на відсутність своєї вини у дорожньо-транспортній пригоді. 20.10.2008р. [PERSON]. належним чином повідомлений безпосередньо в суді під розписку (а.с. 189) про місце, день та час розгляду справи, в судове засідання не з”явився, про причини неявки суд не повідомив. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази та розглянувши в судовому засіданні всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 20.03.2006р. близько 20-00год. на перехресті вулиць Будівельників та Червоноткацька в м.Києві сталась дорожньо-транспортна пригода, учасниками якої були позивач [PERSON]. (який керував автомобілем “Фольксваген-Бора” номерний знак [NUMBER]) та [PERSON]. (який керував автомобілем “ЗАЗ-Деу” номерний знак [NUMBER]). Автомобіль “Фольксваген-Бора” номерний знак [NUMBER]належав на час ДТП позивачеві, що підтверджується довідкою УДАІ ГУ МВС України в м.Києві від 07.06.2006р. № 10/2027/1. Внаслідок ДТП автомобіль отримав механічних пошкоджень. Відповідно до постанови судді Дніпровського районного суду м.Києва від 16 червня 2006 року по справі № 3-118811/06 про притягнення [PERSON]. до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП встановлено, що 20.03.2006р. відповідач [PERSON]., керуючи автомобілем “ЗАЗ-Деу” номерний знак [NUMBER] на вул.Будівельників в м.Києві і здійснюючи лівий поворот на вул.Червоноткацьку на регульованому перехресті, не надав дороги автомобілю Фольксваген-Бора” номерний знак [NUMBER] , яким керував позивач, чим порушив п.п.10.1.,16.6. ПДР України. Через сплив передбачених ст.38 КУпАП строків накладення адмінстягнення, провадження у справі закрито. За скаргою [PERSON]. апеляційний суд м.Києва 23.05.2008р. залишив його скаргу без задоволення, а постанову Дніпровського районного суду м.Києва від 16.06.2006р. залищено без змін. Окрім наведеної постанови судді вина [PERSON]. також підтверджується висновком № 12065 від 18.04.2007р. судової автотехнічної експертизи Київського НДІ судових експертиз. За клопотанням відповідача [PERSON]. в судовому засіданні було допитано судового експерта, який підтвердив свої висновки, надав обгрунтовані відповіді на питання суду та осіб, які приймають участь у справі. Висновки судової автототехнічної експертизи не викликають у суду сумнівів в їх достовірності, оскільки послідовні, не протиречиві, грунтуються на спеціальних пізнаннях експерта, який має кваліфікацію судового експерта та досвід експертної роботи. Що стосується позивача, то на нього працівниками ДАІ також було складено протокол про адміністративне правопорушення. Справа про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП неодноразово слухалась суддями першої та апеляційної інстанцій (тричі в першій і тричі в апеляційній інстанції). Останьою постановою першого заступника голови Апеляційного суду м.Києва від 31 жовтня 2007 року провадження у справі про притягнення позивач до адмінвідповідальності закрито за п.1 ст.247 КУпАП через відсутність в його діях складу адмінправопорушення. Відповідно до висновку автотоварознавчого дослідження № 895/1 від 30.03.2006р. спеціаліста, який має кваліфікацію судового експерта-автотоварознавця ТОВ “Експертна компанія “Укравтоекспертиза-Стандарт“, заподіяний пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП матеріальний збиток складає 69813,99грн. Висновок автотоварознавчого дослідження не викликає у суду сумнівів в його правильності, оскільки є послідовним та чітким, він не суперечить іншим матеріалам справи (доказам щодо фактичних витрат на ремонт автомобіля), спеціалістом враховано фізичний знос деталей бувшого у користуванні автомобіля, грунтується на спеціальних пізнаннях спеціаліста, який має кваліфікацію судового експерта та досвід експертної роботи. Як вбачається з замовлення-наряду № 2 088 від 17.04.2006р, квитанції № 62 від 17.04.2006р. СТО СПД-ФО [PERSON]. - за ремонт автомобіля “Фольксваген-Бора” номерний знак [NUMBER]позивачем 17.04.2006р. було сплачено суму в розмірі 80027,00грн. Зазначена сума є вартістю відновлювального ремонта (запчастини та роботи) транспортного засобу і не враховує фізичного зносу деталей. З листа № 29 від 11.02.2008р. СПД-ФО [PERSON]. вбачається, що демонтовані із автомобіля пошкоджені запчастини (заміна яких була проведена на СТО) будь-якої цінності не представляли (металобрухт) і не могли використовуватись за призначенням. Відповідно до ст.ст.1166,1187,1188 ЦК України майнова шкода відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови що дії останьої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв”язок та є вина зазначеної особи. Згідно вимог ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За таких обставин суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення заподіяної позивачеві внаслідок ДТП майнової шкоди в розмірі встановленом висновком автотоварознавчого дослідження № 895/1 від 30.03.2006р. - 69813,99 грн.(а.с.27-31). Цивільна відповідальність відповідача [PERSON]. була застрахована ВАТ “Українська страхова компанія “Гарант-Авто” (яке згідно рішення загальних зборів акціонерів від 10 листопада - 04 грудня 2006 року перейменовано на ВАТ “Українська страхова компанія “Дженералі-Гарант”) на умовах обов”язкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів за полісом № ВА/0092294, який був чинний на час ДТП (умови полісу: страхова сума 25500,00грн., безумовна франшиза 510,00грн.). Відповідно до ст.29 Закону України “Про обов”язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів” (далі - Закон про ОСЦВВТЗ) у зв”язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов”язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. Крім того, відшкодовуються, зокрема, витрати, пов”язані з евакуацією траспортного засобу з місця ДТП чи до місця здійснення ремонту. За транспортування пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля (послуги автоевакуатора) позивачем було сплачено 313,00грн., що підтверджується квитанціями від 20.03.2006р. та від 28.03.2006р. і договором про надання технічної допомоги № 475 від 28.03.2006р. Таким чином, загальний розмір заподіяної позивачеві матеріальної шкоди становить: 69813,99 + 313,00 = 70126,99грн. Ця сума перевищує встановлений договором страхування розмір страхової суми : 70126,99 - 24990,00 = 45136,99грн. Згідно зі ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхового відшкодування для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов”язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням. На час розгляду справи позивачеві шкода не відшкодована. Суд вважає встановленою ту обставину, що ВАТ УСК “Дженералі-Гарант” отримав всі необхідні документи (заяви, пояснення, висновок автотоварознавчого дослідження, постанови суду тощо) для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування. Суд вважає, що цих документів було достатньо для розгляду по суті питання про виплату страхового відшкодування і підстави для відмови у виплаті відшкодування відсутні. У разі настання страхового випадку тобто події, предбаченої договором страхування або законодавством, у відповідності до ст.988 ЦК України та ст.8 Закону України “Про страхування” виникає обов”язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) потерпілому. Згідно із ч.3 ст.20 Закону України “Про страхування” при настанні страхового випадку страховик зобов”язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати. Таким чином, затягування ВАТ УСК “Дженералі-Гарант” із виплатою позивачеві страхового відшкодування є неправомірною. Відповідно ст.526 ЦК України зобов”язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно до ч.2 ст.636 ЦК України, виконання договору на користь третьої особи може вимагати як особа, яка уклала договір, так і третя особа (позивач [PERSON]. як потерпіла внаслідок ДТП особа - в даному випадку), на користь якої передбачено виконання, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із суті договору. За таких обставин з відповідача [PERSON]. належить стягнути 45136,99грн., а решту - 24990,00грн. належить стягнути з ВАТ УСК “Дженералі-Гарант”. Стаття 1166 ЦК України закріплює принцип повного відшкодування заподіяної майнової шкоди. Відповідно до п.1 ч.2 ст.22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв”язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або місить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Позивачем [PERSON]. ще 17.04.2006р. було сплачено за проведення ремонтно-відновлювальних робіт суму в розмірі 80027,00грн. за рахунок власних коштів. ( а.с.80). Враховуючи дану обставину, а також те, що між [PERSON] та [PERSON] позадоговірні відносини, тому індекс інфляції за 2 роки, передбачений ст.625 ЦК України, на що посилався представник позивача, не стягується. Також суд відмовляє в задоволенні вимог щодо стягнення збитків в розмірі 6000,00грн. як витрат на правовий захист інтересів позивача, оскільки він посилається, що ці кошти понесені позивачем в зв”язку із захистом його інтересів в ході адміністративного провадження про притягнення до адмінвідповідальності за ст.124 КУпАП, і це не пов»язано з розглядом даної справи. Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відносно вимог позивача щодо моральної шкоди, яка полягала у фізичному болю та стражданнях (відповідно до довідки від 21.03.2006р. позивачеві встановлено діагноз: струс головного мозоку. Ушиби-гематоми голови. Рекомендовано амбулаторне лікування -а.с.49), глибини душевних страждань позивача, ступеня вини відповідача [PERSON]. та інших факторів та оцінюючи докази по справі за своїм внутрішнім переконанням, то слід стягнути на відшкодування заподіяної моральної шкоди 2500,00грн. з [PERSON]. А у вимогах щодо стягнення моральної шкоди із ВАТ УСК «Дженералі-Гарант» відмовити. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи викладене та

Outcome: partial