Jurisdiction: civil
Date: 2008-11-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дитину та розподіл майна, вказуючи на те, що 01.10.2005 року між ними було зареєстровано шлюб. Сімейні стосунки не склалися. Примирення неможливе, оскільки ніяких почуттів між ними немає. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] року народження, на утримання якої відповідач матеріальної допомоги не надає, просить стягнути аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача, а також просить стягнути аліменти на своє утримання у розмірі ј частини всіх видів його заробітку щомісячно до досягнення їхньою дитиною [PERSON], [INFO] року народження, трьох років. Крім цього, домовленості про добровільний поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, між ними з відповідачем також не досягнуто. Просить суд поділити майно, що є їх спільною сумісною власністю. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити з мотивів та підстав, викладених у позові. Представник відповідача позов визнав частково, пояснив, що на розірвання шлюбу згоден, але аліменти відповідач на утримання доньки згоден сплачувати у розмірі ј частки, проти стягнення аліментів на утримання позивачки заперечував. По розподілу майна по варіанту запропонованому позивачкою відповідач заперечень не має. Вислухавши позивачку, представника відповідача, вивчивши матеріали справи та докази, надані сторонами на підставі ст. 60 ЦПК України, суд дійшов до наступного. Судовим розглядом встановлено, що 01 жовтня 2005 року відділом реєстрації актів про шлюб Сімферопольського міського управління юстиції АР Крим між сторонами був зареєстрований шлюб, актовий запис № 1249, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER]. У теперішній час сімейні стосунки не склалися, зберегти сім'ю неможливо, примирення сторони не бажають. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] року народження, на утримання якої відповідач матеріальної допомоги не надає. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що відповідач по справі [PERSON] працює в Республіканському навчальному закладі «Сімферопольська загальноосвітня школа - інтернат I-II ступенів № 1 Міністерства освіти і науки Автономної Республіки Крим», що розташований за адресою [ADDRESS] на посаді вчителя інформатики та трудового навчання. Його щомісячна заробітна становить біля 2000 грн. Відповідач страждає на ряд хронічних захворювань, але це не створює перешкод для того, що б він оплачував аліменти на утримання доньки. Інших утриманців у відповідача немає. Крім того, відповідач є власником нерухомості у м. Сімферополь. Враховуючи всі обставини, передбачені ст. 182 СК України суд дійшов висновку про те, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів підлягає частковому задоволенню, а саме аліменти на користь позивачки на утримання доньки підлягають стягненню в розмірі ј частини його заробітку (доходів) щомісяця, але не менш ніж 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Також, судом встановлено, що зараз позивачка хоча й знаходилась у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, у зв'язку зі скрутним становищем була змушена вийти на роботу. Вона працює вчителем і отримує заробітну плату в розмірі 1500 грн. Донька знаходиться на її утриманні. Відповідно до ч.2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таке право дружина має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Згідно із ч. 1 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. З урахуванням обставин справи, позовні вимоги відносно стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, суд вважає таким, що підлягають задоволенню частково в розмірі виплати по 150 грн. щомісячно. Цей розмір утримання суд вважає таким, що буде адекватним матеріальному положенню сторін та іншим обставинам, які судом встановлені в ході розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а тому вони підлягають стягненню з відповідача починаючи з 18.03.2008 року. Також, судом встановлено, що підчас сумісного проживання подружжям було придбане таке майно: дверні блоки - 1732 грн.; витяжка на кухню - 305.09 грн.; масляний радіатор - 330 грн., шафа для одягу - 1610 грн.; карнизи - 136,52 грн.; плінтуси у прохідну - 97,30 грн.; DVD-RW LG - 203 грн. Загальна вартість майна складає 4413 грн. 91 коп. Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Згідно із ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. З'ясувавши обставини справи і вислухавши сторони, суд вважає поділити майно, виділивши позивачки [PERSON] за її проханням: масляний радіатор, вартістю 330 грн. та шафу для одягу, вартістю 1610 грн., а всього на суму 1940 грн. 00 коп. [PERSON] - дверні блоки, вартістю 1733 грн., витяг на кухню, вартістю 305 грн. 09 коп., карнизи, вартістю 136 грн. 52 коп., плінтуси, вартістю 97 грн. 30 коп., DVD-RW LG, вартістю 203 грн., а всього на суму - 2473 грн. 91 коп. Позивачка не наполягала на виплаті їй різниці суми після розподілу майна. На підставі ст. ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати на сплату державного мита у розмірі 51 грн. і витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 грн. При реєстрації розірвання шлюбу в органах РАГС суд вважає можливим стягнути з [PERSON] державне мито в дохід держави у розмірі 17 грн., а [PERSON] від сплати судових витрат звільнити. В частині стягнення аліментів рішення підлягає негайному виконанню в розміру платежу за один місяць. На підставі ст. ст.60, 69, 70, 80, 84, 112, 180, 181, 191 СК України,

Outcome: partial