Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-08 00:00:00

28.05.2008 року позивач [PERSON] заявив позов до відповідача - Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Тернівці про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що він працював тривалий час в тяжких та шкідливих підземних умовах вугільної промисловості на підприємствах ВАТ «Павлоградвугілля» за різним фахом і захворів на професійне захворювання, підтвердженням є Акт від 19.08.2004 року. 04.11.2004 року був оглянутий на МСЕК, де йому було первинно встановлено 45% втрати професійної працездатності по профзахворюванню та третю групу інвалідності. З 17.10.2006 року МСЕК, при повторному огляді встановила йому 50 % втрати професійної працездатності. В зв'язку з втратою професійної працездатності вважає, що йому спричинена моральна шкода, оскільки протягом хвороби він систематично лікується в лікарнях, санаторіях здебільшого за свій рахунок. На даний час він почуває сильний фізичний біль, болить спина, віднімає ноги. Обмежений в рухах, не може виконувати роботу по дому, через що погіршились його відносини з близькими. Постійні болі, прийом ліків, нестача коштів на лікування, до фізичного болю додаються фізичні страждання від свого безсилля і безсилля ліків допомогти йому позбавитися болю. Почуття безпорадності та неповноцінності приносять йому особливі страждання і приниження. Все це спричинило йому нервовий стрес та моральну шкоду. Просить суд стягти з відповідача на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 80 000 грн. Представник позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить суд стягти з відповідача 80 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди позивачу. Представник відповідача ВВД ФССНВУ в місті Тернівці позовні вимоги не визнала, так як Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності» передбачено вичерпний перелік страхових виплат та соціальних послуг, які повинні здійснюватися фондом потерпілому або у разі його загибелі членам його сім'ї, а саме: виплата одноразової допомоги в разі стійкої втрати професійної працездатності; у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання виплата одноразової допомоги його сім'ї у розмірі п'ятирічної заробітної плати потерпілого і , крім того, не меншим за однорічний заробіток потерпілого на кожну особу, яка перебувала на його утриманні, а також на його дитину, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого; щомісячну страхову виплату в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого; пенсію по інвалідності та інше. Зазначені виплати є обов'язковими і здійснюються за рахунок коштів фонду, тоді як відшкодування моральної шкоди не є обов'язковою страховою. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини. Згідно Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року в аспекті конституційного звернення положення частини 3 статті 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності» слід розуміти як визначення порядку, процедури та розмірів відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків моральної (немайнової) шкоди, спричиненої умовами виробництва, в окремому випадку - тільки в випадку відсутності втрати потерпілим професійної працездатності. Вказане положення не виключає обов'язку Фонду відшкодовувати моральну шкоду, спричинену умовами виробництва, в інших випадках, коли здійснення права застрахованих на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, спричиненої умовами виробництва, повинно забезпечуватись Фондом на підставі ст.ст.1,5,6,13,21 та частини 3 ст.28 цього Закону всім потерпілим, в тому числі в випадку тимчасової, стійкої або повної втрати професійної працездатності. Поясненнями сторін, матеріалами справи встановлено, що позивач тривалий час працював в тяжких та шкідливих підземних умовах вугільної промисловості на підприємстві ВАТ “Павлоградвугілля” на різних посадах. За час роботи захворів на професійне захворювання - пиловий бронхіт 1-2 ступеня, пневмофіброз, ЛН2, емфізема легких 1-2 ступеню, плечелопатковий переартроз, дефартрози ліктьових та колінних суставів 1-2 ступеню, больовий синдром. Висновками МСЕК від 04.11.2004 року йому було встановлено третю групу інвалідності та 45% стійкої втрати профпрацездатності, з яких 30% первинно по дефартрозам, 15% первинно по пиловому бронхіту та від 17.10.2006 року 45% стійкої втрати профпрацездатності , з яких 30% повторно по пиловому бронхіту, 20 % повторно по дефартрозам. ВВД ФССНВУ в м. Тернівці [PERSON]. призначені страхові виплати, але моральна шкода йому не відшкодована. Оскільки він є застрахованою особою відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», згідно з п.1 «е» ст.21, ч.3 ст.28 вказаного Закону в обов'язки відповідача входить своєчасне та в повному обсязі відшкодування шкоди, заподіяної працівнику внаслідок ушкодження його здоров'я в вигляді страхової виплати в відшкодування моральної шкоди за наявності факту заподіяння цієї шкоди потерпілому. Суд вважає, що наявність моральної шкоди у позивача в зв'язку з одержаним і вказаним профзахворюванням, встановленням стійкої втрати 50% профпрацездатності та третьої групи інвалідності в 47-річному віці, необхідність лікування, встановленою, оскільки вищевказані обставини свідчать про отримання [PERSON]. профзахворювання та його наслідками моральних страждань та переживань (хвилювань), оскільки ці обставини привели його до порушення нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації його подальшого життя. Обговорюючи розмір відшкодування [PERSON]. моральної шкоди, суд враховує, характер та об'єм його фізичних, душевних, психічних страждань від одержаного профзахворювання, тривалості лікування, втрату можливості його повної трудової та соціальної реабілітації, що призвело до значних тяжких змін його життєвих зв'язків, що потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя, суд вважає, що в відшкодування моральної шкоди [PERSON]. потрібно стягнути з відповідача в межах заявлених ним позовних вимог в розмірі 25 000 грн. за встановлені 45% втрати професійної працездатності від профзахворювання. При цьому суд враховує, що максимальний розмір у відшкодування моральної шкоди в розмірі 200 мінімальних заробітних плат при умові відсутності стійкої втрати працездатності на день постановлення рішення суду (у відповідність п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» в випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються в кратній відповідності з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподаткованого мінімуму доходів громадян, суд при вирішенні цього питання повинен виходити із такого мінімального розміру заробітної плати чи неоподаткованого мінімуму доходів громадян, які діють на момент розгляду справи. Поскільки [PERSON]. втрачено 50% профпрацездатності по профзахворюванню, згідно акту від 19.08.2004 року, первинно-повторного висновку МСЕК від 04.11.2004 року про стійку втрату профпрацездатності 45% первинно по профзахворюванню, тобто висновок МСЕК з приводу профзахворювання, дата якої є датою страхового випадку, настав уже після 01 квітня 2001 року, тобто уже після введення в дію Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності», з урахуванням вказаних позивачем та встановлених судом обставин характеру спричиненої моральної шкоди позивачу, та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим стягнути на його користь 25 000 грн. Крім того, згідно ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Згідно ч.3 ст.22 Конституції України - при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. З врахуванням викладених обставин суд вбачає наявність спричинення позивачу моральної шкоди незалежно від наявності чи відсутності з цього приводу висновку МСЕК, яку повинен відшкодувати позивачу відповідач як одну із передбачених Законом України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що спричинили втрату працездатності» страхових виплат.

Outcome: approved