Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до колишнього чоловіка [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням в кв. [ADDRESS] і просить зобов'язати відповідача надати їй ключі від замків на вхідних дверях квартири і надалі не перешкоджати в користуванні нею і малолітньою дочкою [PERSON] спірною жилою площею. У обгрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що за рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 24.05.2007 р. відновлено її порушене право користування жилою площею у спірній квартирі, 06.11.2007 р. державним виконавцем вона була вселена, проте через тиждень відповідач встановив додатковий замок на вхідних дверях, чим перешкоджає вільному доступу в квартиру, у зв'язку з чим позивачка зверталася в органи внутрішніх справ і КП «Жилкомсервіс».В процесі розгляду [PERSON] доповнила свої вимоги і просила стягнути з відповідача суму моральної шкоди у розмірі по 25 тис. грн. на її користь та на користь дочки, указуючи, що через неправомірні дії [PERSON] вона і її дочка перенесли стрес, випробовують душевні страждання, оскільки відповідач порушує права дитини, не проявляє про нього турботу. [PERSON] звернулася до психолога і на теперішній час проходить з дочкою реабілітаційний курс психотерапії. В подальшому позивачка також доповнила вимоги і просила попередити [PERSON] про відповідальність за невиконання рішення суду і приниження честі, достоїнства її сім'ї, стягнути з відповідача судові витрати, пов'язані зі сплатою державного мита, інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи, послуги банку, витрати на копіювання документів і проїзд до суду в загальній сумі 67 грн. 60 коп. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи сповіщався завчасно, належним чином, про причини неявки не повідомив, подав заперечення, в яких посилається на те, що мешкання в однокімнатній квартирі двох сімей неможливе, оскільки він вселив в квартиру свою дружину і малолітнього сина, 2004 р. народження. Позивачка з дочкою проживає в кв. [ADDRESS], яка належала [PERSON], а потім була переоформлена на подругу [PERSON]. При вселенні [PERSON] принесла в квартиру тільки книжкову шафу, а стіл і диван, які не представляють цінності, поставила в тамбурі, сама ж пішла проживати за своїм постійним місцем проживання, проте за два тижні звернулася з заявою в органи внутрішніх справ про перешкоди в проживанні. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи і оцінивши зібрані докази приходить до наступного. Спірною є однокімнатна квартира [ADDRESS], яка набута сторонами в період шлюбу і зареєстрована за [PERSON] В квартирі також зареєстрована позивач [PERSON]- дружина, шлюб з якою розірвано у 2001 р., малолітня дочку [PERSON], 1995 р. народження, а також малолітній син відповідача-[PERSON], 2004 р. народження. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 24. 05. 2007 р., яке набрало законної сили ухвалою судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області від 30.07.2007 р., відновлено порушене право [PERSON] і малолітньої дочки [PERSON] користування житлом і вони вселені у зазначену квартиру. Рішення суду виконане 06.11.2007 р., про що свідчить акт державного виконавця. З пояснень позивача випливає, що через тиждень після її вселення в квартиру відповідач знов став перешкоджати в користуватися житловою площею, встановив додатковий замок на вхідних дверях. З цього приводу позивачка зверталася в органи внутрішніх справ 17.12.2007 р. Вказані обставини підтвердила свідок [PERSON], яка у складі комісії КП «Жилкомсервіс», у зв'язку із зверненням позивача, в лютому 2008 р. склала акт про те, що відповідач не пускає [PERSON] в квартиру, встановив замок. На час роботи комісії відповідач знаходився дома, відкрив двері і вигнав їх. Меблі позивачки стояли біля ліфта і в тамбурі. У присутності членів комісії, сусідів, [PERSON] другий замок вхідної двері квартири відкрити не змогла. Встановлені факти внесені в акт від 2.06.2008 р. Беручи до уваги, що [PERSON] була вселена в квартиру, а відповідач знов порушує житлові права позивача і дитини, вимоги в частині примушування [PERSON] надати позивачеві ключі від встановлених на вхідних дверях квартири замків та не чинити їй перешкоди в проживанні і користуванні квартирою є обгрунтованими і підлягають задоволенню. Доводи відповідача про те, що проживання в спірній квартирі двох сімей неможливе, оскільки відповідач вселив дружину і дитину, не можуть бути підставою для відмови в позові, оскільки позивачі зареєстровані в квартирі, мають право користування нею . Дружина відповідача в квартирі не зареєстрована, згоди на її вселення позивачка не надавала. Крім того, в матеріалах справи мається підтвердження тому, що відповідач в квартирі постійно не проживає. В постанові Орджонікідзевського РВ ХМУ ГУМВСУ в Харківській області про відмову в порушенні кримінальної справи від 19.12.2007 р. зазначено, що місце проживання [PERSON] при проведенні перевірки встановити не надається можливим. Позовні вимоги про попередження відповідача про відповідальність від ухилення від виконання судового рішення і приниження честі і достоїнства сім'ї [PERSON] були предметом розгляду суду у справі про відновлення порушеного права і вселення. Такі факти не є предметом спору, не підлягають доведенню і пов'язані з поведінкою відповідача, оцінку якої при розгляді цієї справи суд не дає. В обгрунтування завданої моральної шкоди, [PERSON] посилається на те, що вона з дочкою зазнає душевне страждання, перенесла стрес через перешкоди з боку [PERSON] її проживанню, залишилася без притулку, вимушена звернутися за психологічною допомогою до Центру соціальних служб для сім'ї, дітей і молоді Орджонікідзевського району м. Харкова. Між тим, дані про причину психологічної травми, які зазначені у відповідної довідки, записані зі слів [PERSON] Позивачка тривалий час з дитиною проживає [ADDRESS], яка раніше їй належала. Незважаючи на те, що позивачка продала квартиру, вона продовжує нею користуватися. За таких обставинах суд вважає, що [PERSON] не надані докази завдання їй та дочки моральної шкоди, а також не приведений розрахунок суми, тому підстав для задоволення позову про відшкодування моральної шкоди не мається. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає за можливе стягнути з відповідача понесені [PERSON] і документально підтверджені витрати по оплаті держмита, на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, копіювання документів при подачі позову. Проте, витрати, зв'язані з переїздом позивачки в суд не підлягають відшкодуванню, оскільки за змістом закону такі витрати відшкодовуються у разі переїзду сторін в інший населений пункт. Крім того, позивачкою не надано доказів тому, що в процесі розгляду справи вона змінила своє місце проживання і переїхала проживати в м. Люботин, до матері. На підставі викладеного і

Outcome: partial