Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 21763,25 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між ним та відповідачем 04.03.2008 р. з додержанням письмової форми був укладений договір позики № 1/08, відповідно до умов якого Позичальник (відповідач) одержав від Позикодавця (позивач) суму позики в розмірі 21763,25 грн. та зобов'язався її повернути в строк до 10.05.2008 р. відповідно до умов п. 4.1. договору. В порушення п. п. 4.1. договору відповідач не повернув позивачу суми позики в повному обсязі в строк до 10.05.2008 р., будь-яких додаткових угод щодо продовження строку позики між сторонами договору укладено не було. Використовуючи своє право на звернення до суду за захистом поруш позивач просив суд стягнути з [PERSON] на свою користь 21763,25 грн. Заочним рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровськ від 17.06.2008 р. було задоволено позовні вимоги [PERSON]. в повному обсязі. Заявою від 02.07.2008 р. [PERSON]. заявила про перегляд заочного рішення суду з підстав, передбачених ст. 232 ЦПКУ. Ухвалою суду від 04.09.2008 р. заочне рішення Індустріального районного суду від 17.06.2008 р. було скасовано, справа призначена до розгляду в загальному порядку. В судовому засіданні представником відповідача були надані копії квитанцій від [PERSON]. про отримання нею від [PERSON]. сум за договором позики, що є підставою, на їх думку, для зменшення розміру позовних вимог. Згідно квитанції б/н від 27.03.2008 р. [PERSON]. отримала від [PERSON]. - 10516,0 грн. за оренду приміщення, оренду обладнання за квітень 2008 р., повернення займу. Згідно квитанції № 09/04 від 09.04.2008 р. [PERSON]. отримала від [PERSON] в рахунок сплати за договором позики № 1/08 - 500,00 грн. Згідно квитанції б/н від 08.09.2008 р. [PERSON]. отримала від [PERSON]. в рахунок сплати за договором позики № 1/08 - 500,00 грн. З огляду на вищенаведені докази отримання [PERSON]. сум в рахунок сплати боргу за договором позики, позивач уточненням позовних вимог від 19.09.2008, 16.10.2008 р. зменшив розмір позовних вимог на повну суму пред'явлених квитанцій. Разом з тим позивач зазначив, що критично оцінює належність квитанцій від 27.03.2008 р. та від 09.04.2008 р. до предмету позову. Як видно з призначення платежу квитанції від 27.03.2008 р. 10516,00 грн. складались з сум за оренду приміщення, оренду обладнання за квітень 2008 р., повернення займу. Яка саме сума була повернута в рахунок договору займу в квитанції не зазначено, а квитанція від 09.04.2008 р. виписана не [PERSON]. особисто, про що свідчить відмінність почерку та підпису. Позивач також уточнює, що оскільки для з'ясування вказаних обставин потрібно чимало часу, і враховуючи, що Кірова І. М. не з'являється особисто на судові засідання, задля уникнення затягування розгляду справи по суті він (позивач) свідомо заявляє суду про визнання ним наданих представником [PERSON]. доказів сплати 11516,00 грн. за умови дослідження в судовому засіданні оригіналів квитанцій згідно ч. 2 ст. 64 ЦПКУ. З посиланням на положення ст.ст. 84, 88 ЦПКУ позивач просив суд стягнути на її користь з [PERSON]. суми витрат на надання правової допомоги по вказаній справі в розмірі 7455,00 грн. Позивач також уточнив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача суму відшкодування моральної шкоди в розмірі 2000,00 грн. В обґрунтування вказаних вимог позивач посилався на положення ст. 23 ЦКУ, відповідно до якої особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. При цьому позивач посилається на наступне: через несвоєчасне виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором позики позивачу завдано моральної шкоди, що виразилася у моральних переживаннях у зв'язку з порушенням права власності, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість сплатити заплановані витрати як сімейного так і підприємницького бюджету (поповнення обігових коштів, оплата літнього відпочинку дітей та інш.) в зв'язку з чим порушились стосунки з оточуючими людьми в тому числі з членами сім'ї. Враховуючи силу моральних страждань позивачки, тривалість часу, необхідного на відновлення порушених прав, негативну репутацію відповідача (довідка УМВС України в Дніпропетровській області щодо перебування [PERSON]. під слідством за злочини проти власності), що посилює побоювання позивача в неповерненні суми боргу з боку Відповідача, позивач оцінює заподіяну йому моральну шкоду в сумі 2000,00 грн. З посиланням на положення ст. 625 ЦКУ позивач просить суд також стягнути суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, всього разом 10647,60 грн. Сторони спору в судове засідання не з'явилися особисто, їх інтереси представляли представники на підставі належним чином посвідчених документів відповідно до вимог ст. 42 ЦПКУ. Представник відповідача позовні вимоги визнав частково - в сумі основного боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, та суму інфляційних нарахувань, витрат у вигляді державного мита, та послуг на інформаційно- технічне забезпечення судового процесу. Щодо задоволення решти позовних вимог заперечував з посиланням на наступне. Суму, яка заявлена позивачем в якості судових витрат на правову допомогу, відповідач вважає завищеною і вимагав зменшити її до 1000,00 грн. при цьому відповідач зауважує, що оскільки на даний момент не існує жодного документа, який би регулював конкретну вартість послуг адвоката, їх необхідно розраховувати з огляду на проведену роботу та конкретну справу. На думку відповідача спір, що є предметом розгляду не потребує значних витрат часу на надання правової допомоги. Щодо стягнення суми відшкодування моральної шкоди представник відповідача заперечував, посилаючись на не доведення розміру шкоди. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 04.03.2008 р. у письмовій формі був укладений договір позики № 1/08, відповідно до умов якого Позичальник ([PERSON].) одержала від Позикодавця ([PERSON].) суму позики в розмірі 21763,25 грн. та зобов' язався її повернути в строк до 10.05.2008 р., що передбачено п. 4.1. договору. Згідно умовам п. 3.3. договору «підписання цього договору сторонами свідчить про передачу суми коштів в розмірі 21763,25 грн. позичальникові (відповідач). Таким чином, факт передання суми позики за договором підтверджується підписанням сторонами договору, та не заперечувалось сторонами в судовому засіданні. На підставі наведеного Суд вважає, що договір позики № 1/08 від 04.03.2008 р. є укладеним згідно положень ст. 1046 ЦКУ та є підставою для виникнення у сторін договору цивільних прав та обов'язків в силу ст. 11 ЦКУ. Відповідно до ст. 1049 ЦКУ позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 526 ЦКУ зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього ЦКУ, інших актів цивільного законодавства. Згідно уточнень до позовної заяви від 19.09.2008 р. сума позовних вимог по основній сумі богу зменшена до 10247,25 грн. В судовому засіданні 06.10.2008 р. були досліджені оригінали документів, що відповідають копіям, долученим до матеріалів справи та свідчать про наступне: Згідно квитанції б/н від 27.03.2008 р. [PERSON]. отримала від [PERSON]. - 10516,0 грн. за оренду приміщення, оренду обладнання за квітень 2008 р., повернення займу. Згідно квитанції № 09/04 від 09.04.2008 р. [PERSON]. отримала від [PERSON]. в рахунок сплати за договором позики № 1/08 - 500,00 грн. Згідно квитанції б/н від 08.09.2008 р. [PERSON]. отримала від [PERSON] в рахунок сплати за договором позики № 1/08 - 500,00 грн. Представник позивача в судовому засіданні визнав вказані документи в якості доказів сплати [PERSON]. 11516,00 грн. В силу ч. 1 ст. 61 ЦПКУ обставини, визнані сторонами по справі не підлягають доказуванню. Оскільки в порушення п. п. 4.1. договору відповідач не повернув позивачу суми позики в повному обсязі в строк до 10.05.2008 р. та будь-яких додаткових угод щодо продовження строку позики між сторонами договору укладено не було є підстави для примусового виконання обов'язку в натурі відповідно до ст. 16 ЦКУ та стягнення з [PERSON]. 10247,25грн. При винесенні рішення суд також враховує визнання відповідачем позовних вимог в цій частині. Відповідно до ст. 625 ЦКУ боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи вищенаведені положення суд вважає, що є підстави для стягнення з відповідача суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми згідно наданого позивачем розрахунку, а саме: сума основного боргу - 10247,25 грн., індекс інфляції за період з 11.05.2008 р. по 16.10.2008 р. - 1,026; сума інфляційних - 266,43 грн.(10247,25*1.026=10513,68); розмір 3% річних за період з 11.05.2008 р. по 16.10.2008 р. - 133,92 грн. (10247,25*3% :365*159=133,92). Всього сума боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми - 10647,60 грн. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, в тому числі витрат на правову допомогу, суд вважає, що в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, при цьому виходить з наступного. Відповідно до ст. 84 ЦПКУ витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. При вирішенні цього питання судом досліджений договорі про надання юридичних послуг від 06.05.2008 р., укладеному між позивачем та СПД - фізичною особою [PERSON]. Відповідно до умов договору (п. 1.2., 3.1.) предметом договору є надання юридичних послуг [PERSON]., пов'язаних з веденням даної справи, вартість послуг визначається в залежності від затраченого часу, з розрахунку вартості одного часу роботи 40% мінімальної заробітної плати, встановленої в Україні на день надання послуг. Вказані умови договору відповідають положенням Постанови КМУ N 590 "Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави". Надані суду документи (копія реєстраційної картки СПД - фізичної особи [PERSON].) свідчать про правомочність останньої здійснювати підприємницьку діяльність з надання юридичних послуг, адвокатської діяльності. Згідно квитанцій та актів прийняття послуг за договором від 06.05.2008 р.., укладеному між [PERSON]. та СПД - фізичною особою [PERSON]. позивачка сплатила за надання правової допомоги по вказаній справі 6825,00 грн. 08.09.2008 р., 14.10.2008 р. - 630,00 грн., а разом на день прийняття рішення по справі - 7455,00 грн. Статтею 627 Цивільного кодексу України закріплено принцип свободи договору, який полягає у визнанні за суб'єктом цивільного права можливості укладати договори або утримуватися від їх укладання, а також визначати їх зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої згоди з контрагентом домовленості. Суд погоджується з доводами представника позивача щодо того, що відповідачем не доведено порушення нормативних актів з питання визначення лімітів часових витрат по наданню правової допомоги та будь-яких інших обмежень з цього питання, крім тих, що встановлені Постановою КМУ N 590 "Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави". Разом з тим, виходячи з засад розумності та справедливості суд вважає за необхідне зменшити суму судових витрат на правову допомогу, що присуджується з відповідача на користь позивача з 7455,00 грн. до 4500,00 грн. Вирішуючи питання щодо відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу внаслідок невиконанням [PERSON]. своїх зобов'язань за договором суд виходить з наступного. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв'язку з порушенням права власності, інших цивільних прав, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Судом встановлено наявність моральної шкоди, заподіяної позивачеві, протиправність діяння відповідача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням відповідача та вини останнього в її заподіянні. При визначенні ступеню моральних страждань позивача суд також враховує довідку №548- 17092008/12210, наданою УМВС України в дніпропетровській області, згідно якої з' ясовано про чималий перелік кримінальних справ порушених відносно [PERSON], і за якими їх пред'явлено обвинувачення за складами злочинів, передбачених ст. 191 КК України (Привласнення, розтрата майна або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем), ст. 190 КК України (Шахрайство), ст. 364 КК України (зловживання владою або службовим становищем), що свідчить про систематичну недобросовісність відповідачки, яку позивач усвідомлює. Враховуючи наведене суд вважає, що позовні вимоги з відшкодування моральної шкоди на користь позивача підлягають задоволенню в повному обсязі. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial