Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-29 00:00:00

Позивач [PERSON]. звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим , що він перебував у трудових правовідносинах з ОП шахта ім. Бажанова ДП Макіїввугілля з 1979 року. Під час виконанні трудових обов'язків він отримав професійне захворювання : хронічний попереко - крестцовий радикуліт і 14.05.2003 року був складений акт розслідування професійного захворювання № 54. Згідно з висновком МСЕК від 12.06.2003 року йому встановлено 40% втрати професійної працездатності і він визнаний інвалідом 3-ої групи безстроково. Причиною його професійного захворювання є тривала робота в підземних умовах в примусовому положенні тіла . Отриманим професійним захворюванням йому спричинена моральна шкода , оскільки щорічно хвороба загострюється і він вимушений проходити регулярне лікування в лікарні. Випробовує фізичний біль та душевні страждання у зв”язку з ушкодження здоров”я , став знервованим , так як за станом здоров”я не може допомагати родині по господарству. Спричинену йому моральну шкоду оцінює у розмірі 25000 грн., яку просить стягнути з відповідача. Позивач [PERSON]. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі і просив суд їх задовольнити та стягнути з відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Центрально -Міському районі м. Макіївки на його користь в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди 25000грн.. Представник відповідача[PERSON]., що діє на підставі довіреності , позовні вимоги не визнала і в судовому засіданні пояснила , що позивачем не надано доказів заподіяння йому моральної шкоди , його доводи є необґрунтованими , так як відсутній висновок МСЕК про встановлення факту моральних страждань. Позивачем не зазначено з чого саме він виходив визначаючи розмір моральної шкоди та якими доказами це підтверджується . Фондом ніяких моральних страждань позивачеві не було заподіяно, в зв'язку з чим вважає , що відшкодувати моральну шкоду повинен роботодавець , тобто ДП «Макіївугілля», який не виконував вимоги охорони праці , а тому просить в задоволені позовних вимог відмовити . Представник 3-ої особи -ДП «Макіїввугілля» [PERSON] що діє на підставі довіреності , проти позову заперечувала . Вважає , що висновок МСЕК щодо встановлення втрати професійної працездатності може бути підставою для стягнення потерпілим матеріальної шкоди і не є підтвердженням факту спричинення моральної шкоди .Позивачем ніяких доказів про заподіяння йому моральної шкоди не було надано і крім того підприємство ніяких моральних страждань позивачеві не заподіяло , а тому і не повинне відшкодовувати таку шкоду . Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні , позивач перебував у трудових правовідносинах з ДП «Макіїввугілля» ВП шахта ім. Бажанова з 1979 року і був звільнений 15.06.2003 на підставі п.2 ст. 40 КЗпП України в зв”язку з виявленою невідповідністю працівника виконуваній роботі внаслідок стану здоров”я , яке перешкоджає продовженню даної роботи , що підтверджується копією трудової книжки /а.с.3-4/. Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання № 54 від 14.05.2003 року в результаті виконання трудових обов'язків [PERSON]. отримав професійне захворювання хронічний попереко-крестцову радікуліт/а.с.9-10/. Згідно виписки з акту огляду МСЕК серії[NUMBER] від 12.06.2003 року про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності , [PERSON]встановлено 40% втрати професійної працездатності у зв”язку з профзахворюванням/а.с.5/. З витягу із акту огляду у МСЕК серії [NUMBER] від 12.06.2003 вбачається, що [PERSON]встановлена безстроково 3-я група інвалідності внаслідок професійного захворювання . Протипоказана важка фізична праця та робота в підземних умовах, рекомендований нагляд у невропатолога/а.с.6/. Відповідно до ст. 1 Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання , які спричинили втрату працездатності “ одним із завдань страхування від нещасного випадку є відшкодування матеріальної та моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей . Відповідно до ст. 28 вищевказаного Закону при наявності факту заподіяння моральної шкоди потерпілому провадиться страхова виплата за моральну шкоду. Згідно зі ст. 21 Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування ...”, а також згідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004р. № 1-9/2004р. , при настанні страхового випадку відповідач повинен у встановленому законом порядку виплатити грошову суму за моральну шкоду при наявності факту спричинення такої шкоди , тобто не виключається обов'язок Фонду відшкодувати моральну шкоду , заподіяну умовами виробництва , в інших випадках , коли здійснення права застрахованих на відшкодування моральної/немайнової/шкоди , заподіяної умовами виробництва , має забезпечуватися Фондом на підставі ст. 1,5,6,13,21 та ч.3 ст.28 цього Закону всім потерпілим , у тому числі у разі тимчасової , стійкої , часткової чи повної втрати професійної працездатності . З виписок з історії хвороби, наданих медичними установами , вбачається, що [PERSON]. регулярно проходить лікування у неврологічному стаціонарі з діагнозом: хронічна вертеброгенна попереко - крестцова радікулопатія, остеохондроз, стійко сформувався м”язово - тонічний, корінцевий, больовий синдром, статіко - динамічні порушення хребту/а.с. 12-15,33-42/. Таким чином , аналізуючи надані по справі докази , у їх сукупності , суд вважає , що внаслідок ушкодження здоров'я , позивачеві заподіяно моральну шкоду , яка полягає у тому , що він в зв'язку з отриманим професійним захворюванням відчуває тривалу фізичну біль, страждання та емоційні переживання, потребує постійного лікуванні. В зв'язку з ушкодженням здоров'я вважає себе неповноцінною людиною , оскільки не може займатися фізичною працею і своїми улюбленими справами , не має змоги допомагати рідним по господарству в зв'язку з чим відчуває почуття незручності від положення , що склалося внаслідок отриманого професійного захворювання, в результаті якого було порушено його життєвий рівень та стосунки з оточуючими людьми і він повинен додавати додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно до ч.3 ст.34 Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання , які спричинили втрату працездатності”, яка діяла на момент виникнення правовідносин , моральна шкода , яка спричинена умовами виробництва і яка спричинила потерпілому втрату професійної працездатності , відшкодовується Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і сума страхової виплати за моральну шкоду визначається судом. З урахуванням наведених вище доводів , оцінюючи характер заподіяної шкоди , з огляду на відсоток втрати працездатності і наявність третьої групи інвалідності , характеру захворювання, обсягу фізичних та душевних страждань , які зазнав і продовжує зазнавати позивач , неможливості відновлення професійної працездатності та виходячи з принципів розумності , виваженості і справедливості , суд вважає за можливе стягнути на користь позивача[PERSON]в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди 15000грн., оскільки вважає, що така сума буде справедливою та достатньою в даному конкретному випадку .

Outcome: partial