Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-22 00:00:00

Позивачі звернулися до суду 04 серпня 2008 року з позовом до [PERSON] про визнання права власності на домоволодіння у порядку спадкування, посилаючись на те, що [INFO] помер [PERSON], якому на праві особистої власності належить домоволодіння, розміщене у [ADDRESS] Відповідно до заповіту від [INFO] померлий заповів вищевказане домоволодіння [PERSON] (після розірвання шлюбу та одруження - [PERSON]), [PERSON] та [PERSON] в рівних долях. [PERSON] відмовилась від прийняття спадку на користь [PERSON] останній та [PERSON]спадок прийняли, звернувшись до нотаріальної контори. Але оформити спадок вони не змогли, бо виявилось, що[PERSON]. побудував зазначений будинок у 1959 році, був виданий на його ім'я акт вводу в експлуатацію індивідуального домоволодіння, але у Лозівське БТІ з питанням про оформлення права власності на житловий будинок померлий не звернувся. У зв'язку з викладеним позивачі звернулися до суду і просять визнати за ними право власності на домоволодіння в порядку спадкування за заповітом. Ухвалою попереднього судового засідання від 01 вересня 2008 року до участі у справі в якості третьої, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, було залучено Лозівське бюро технічної інвентаризації. Вищезазначеною ухвалою в якості співвідповідача до участі у справі було залучено територіальну громаду Лозівської міської ради Харківської області. У судовому засіданні позивач -[PERSON], підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити у повному обсязі, окрім цього, останній надав до суду спільну з другим позивачем письмову заяву, якою прохав суд не стягувати на їх користь з відповідачів, понесені ними при зверненні до суду судові витрати. Інтереси позивача - [PERSON] у судовому засіданні за довіреністю представляв[PERSON], який також наполягав на задоволенні позовних вимог, та прохав суд визнати за [PERSON] , право власності на спадкове майно, а саме на 1/3 частини домоволодіння, розташованого за адресою:[ADDRESS], що залишилось після смерті - [PERSON] померлого [INFO]. [PERSON] відповідач по справі, у судовому засіданні зазначила, що позов позивачів визнає, та знаходить його таким , що підлягає задоволенню, оскільки, спадщину, що залишилася після смерті - [PERSON] вона приймати не збирається та відмовляється від своєї частки у спадщині на користь свого брата, позивача по справі -[PERSON] Представник відповідача, територіальної громади Лозівської міської ради Харківської області, також позовні вимоги визнала у повному обсязі, не заперечувала проти визнання за позивачами права власності на домоволодіння, розташоване за адресою:[ADDRESS]. Представником третьої особи, Лозівською державною нотаріальною конторою Харківської області, не забезпечено явку свого представника, однак від них подано письмове повідомлення про слухання справи за їх відсутності, так як вони не заперечують проти задоволення заяви позивачів. Представник третьої особи, Лозівського бюро технічної інвентаризації, проти задоволення позовних вимог не заперечував, також вважав можливим їх задовольнити. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що [INFO] помер - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.№ 19). Однак, за своє життя останній, [INFO]. склав заповіт, за яким, належний йому житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], заповів [PERSON], [PERSON] та [PERSON], в рівних долях (а.с.№ 20). Судом було з«ясовано, що згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER](а.с.№ 25) відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ленінської районної ради м. Дніпропетровськ 17 березня 2000 року, було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] після чого остання, взяла собі прізвище чоловіка, тобто «[PERSON]». Із пояснень відповідача, встановлено, що вона відмовилась від прийняття спадщини на користь свого брата, позивача по справі - [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] в установлений законом строк звернулися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, проте нотаріус не може оформити свідоцтво про право власності на спадщину, оскільки спадкове домоволодіння, розташоване за адресою:[ADDRESS], не зареєстроване у Лозівському бюро технічної інвентаризації. Підтвердженням викладеного являється довідка-характеристика №732 від 03 липня 2008 року, видана Лозівським бюро технічної інвентаризації (а.с.№18), в якій зазначається, що [PERSON] побудував новий житловий будинок на підставі рішення №289 від 28 травня 1956 року. В судовому засіданні судом було оглянуто інвентарну справу на вищевказаний житловий будинок, з якої вбачається, що 4 лютого 1959 року був виданий акт вводу в експлуатацію індивідуального домоволодіння. З огляду на довідку Лозівського БТІ, встановлено, що в Лозівське БТІ[PERSON]. з питанням про оформлення права власності на житловий будинок не звертався (а.с.№18). В Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна відсутня інформація щодо наявності заборони чи арешту, накладеного на домоволодіння, розташоване за адресою:[ADDRESS], що підтверджується відповідним Витягом (а.с.№ 52). Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України від 01.01.2004 року (зі змінами та доповненнями), та Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», до спірних правовідносин необхідно застосовувати положення Цивільного Кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, зі змінами, внесеними до нього, оскільки спадщина після смерті [PERSON] відкрилась [INFO], тобто до набрання ЦК України законної сили. Згідно ст. 534 Цивільного Кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, зі змінами, внесеними до нього, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом. Таким чином, суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові докази у справі, дійшов висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки вони не суперечать закону, не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно до п.6 ч.1 ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. З огляду на матеріали справи, судом встановлено, що позивачами при зверненні до суду було сплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи на суму в 30 грн. 00 коп. (а.с.№1), а також сплачено (судовий збір) державне мито у розмірі 412 грн. 00 коп. (а.с.№ 2). Однак, як вже вище було вказано, у судовому засіданні, позивачами було подано заяву, в якій вони прохали суд, не стягувати з відповідачів на їх користь, понесені ними при зверненні до суду судові витрати.

Outcome: approved