Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-19 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулась[PERSON], посилаючись на те, що 03 серпня 1999 року помер [PERSON], спадщину після смерті якого прийняла позивачка - його дружина, спадкоємиця за законом згідно ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 року), яка 5 червня 2002 року отримала в Ставищенській районній державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна. За життя [PERSON]подав до виконкому Ставищенської селищної ради заяву про передачу у приватну власність земельної ділянки площею 0,10 га, розташованої на території смт. Ставище Київської області, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку +Київської області. Технічна документація була виготовлена, земельна ділянка виділена в натурі і 12 квітня 1995 року Ставищенською селищною радою прийняте рішення №44 згідно з яким [PERSON]була передана у приватну власність виділена в натурі земельна ділянка площею 0,10 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташована на території селища Стаище Київської області. 23 травня 2003 року Ставищенською селищною радою виданий на ім'я померлого Державний акт на право приватної власності на землю, який був зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №133. 12 червня 2008 року Ставищенська районна державна нотаріальна контора відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку посилаючись на те, що видача та державна реєстрація Державного акта на право власності на ім'я померлого суперечила законодавству. Існування державного акта на земельну ділянку виданого з порушення законодавства позбавляє позивачку можливості оформити свої права на земельну ділянку або ж розпорядитися житловим будинком який на ній розташований. Позивачка вважає, що оскільки [PERSON]за життя була передана у власність земельна ділянка, він мав зобов'язання отримата правовстановлювальний документ саме на земельну ділянку визначену рішенням виконкому Ставищенської селищної ради №44 від 12 квітня 1995 року, вказане право увійшло до складу спадщини [PERSON], яка відкрилася 3 серпня 1999 року внаслідок смерті останнього. Позивачка просить: - визнати Державний акт на право приватної власності на землю серія[NUMBER], виданий Ставищенською селищною радою на ім'я [PERSON] та зареєстрований 23 травня 2003 року в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №133 недійсним. - визнати за нею право на спадщину за законом після смерті 3 серпня 1999 року її чоловіка - [PERSON] на земельну ділянку площею 0,10 га, яка розташована на території смт. Ставище Київської області, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку [ADDRESS], що належала [PERSON]на підставі рішення виконкому Ставищенської селищної ради народних депутатів від 12 квітня 1995 року за №44, згідно якого був виданий Державний акт на право приватної власності на землю серія[NUMBER] зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №133. В попередньому судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги, підтвердила обставини, на які посилається в позовній заяві. Представник відповідача в попередньому судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечив проти їх задоволення. Представник третьої особи попередньому судовому засіданні позов визнав. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки, заслухавши представника відповідача та представника третьої особи які позов визнали, та перевіривши письмові докази, вважає, що визнання представником відповідача та представником третьої особи вказаного позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 155 Земельного кодексу України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. У відповідності зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, або оголошення її померлою. Як вбачається із статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.126 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON]підлягають задоволенню. Оскільки відповідач Ставищенська селищна рада до пред'явлення позову про визнання права на спадщину на житловий будинок і в судовому засіданні не оспорювала цього права, а тому відповідно до змісту ст. 88 ЦПК України на відповідача не може бути покладений обов'язок по відшкодуванню судових витрат.

Outcome: approved