Jurisdiction: civil
Date: 2008-10-19 00:00:00

[PERSON] пред'явила в суд позов до [PERSON] про визнання дійсним договору № 5889 купівлі-продажу нерухомого майна від 05 грудня 1994 року, зареєстрованого на Одеській товарній біржі, за яким [PERSON], діючи через свого повноважного представника [PERSON], продала, а вона, тобто позивач, разом з [PERSON] купили двохкімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 32,8 кв.м., житловою площею 18,3 кв.м., в рівних частках, посилаючись, що між продавцем і покупцями за цим біржовим договором була досягнута домовленість щодо усіх істотних умов договору та відбулося повне виконання договору, але договір не був оформлений нотаріально у зв'язку з тим, що працівники Одеської товарної біржі запевнили їх в тому, що договір не підлягає подальшому нотаріальному посвідченню. Крім того, позивач просить поновити їй строк звернення до суду з даним позовом, вказуючи, що цей строк нею пропущено з поважних причин, оскільки лише в січні 2008 року вона довідалася, що вказаний вище біржовий договір підлягав обов'язковому нотаріальному посвідченню, а саме - коли звернулася до Другої одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини щодо майна її померлої [INFO] матері [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позов, підтвердив викладені вище обставини і наполягав на задоволені позову. Відповідач [PERSON], місце проживання якої позивачеві невідомо, була викликана в суд через оголошення у пресі, але в судове засідання не з'явилася. Заяви відповідача про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно ст.638 ЦК України договір є укладеним з моменту, коли сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно ч.2 ст.47 ЦК України (1963р.) та ч.2 ст.220 ЦК України (2003р.), якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ч.3 ст.334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Судом установлено, що відповідач [PERSON] набула право власності на двохкімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 32,8 кв.м., житловою площею 18,3 кв.м., на підставі Договору дарування від 06.01.1994 року, посвідченого Другою одеською державною нотаріальною конторою за р.№ 3-47, зареєстрованого в МБТІ м.Одеси 10.01.1994р. під № 533 на стор.100 в книзі 56пр. Згодом [PERSON], діючи через свого представника [PERSON], відчужила вказану вище квартиру на користь [PERSON] і [PERSON] за 80 000 000,00 крб. за біржовим договором № 5889 купівлі-продажу нерухомого майна від 05 грудня 1994 року, зареєстрованим на Одеській товарній біржі та зареєстрованим Одеським МБТІ 26 грудня 1994 року під № 533 в книзі 102пр. на стор.130. При цьому [PERSON], діючий при вчиненні вказаного біржового правочину купівлі-продажу від імені [PERSON] на підставі довіреності від 01.04.1994 року, посвідченої Першою одеською державною нотаріальною конторою за р.№ 3-1475, отримав від [PERSON] і [PERSON] 80 000 000,00 крб. за відчужену квартиру до підписання ними цього договору, що відображено в п.6 договору. При укладенні зазначеного біржового договору купівлі-продажу нерухомого майна сторони досягли згоди з усіх його істотних умов, встановлених Цивільним Кодексом України в редакції 1963р. Також судом установлено, що після вчинення сторонами цього договору відповідач звільнила відчужену квартиру, виписалась з квартири і передала її у власність [PERSON] і [PERSON], які, в свою, чергу, вселилися в квартиру та прописалися там. З огляду на викладені обставини, суд доходить висновку, що продавець [PERSON] і покупці [PERSON] та [PERSON] повністю виконали біржовий договір № 5889 купівлі-продажу нерухомого майна від 05.12.1994 року. Проте договір не був посвідчений нотаріально, що зумовлено тим, що працівники Одеської товарної біржі запевнили сторони за договором в тому, що цей правочин не підлягає подальшому нотаріальному посвідченню, що також зазначено в тексті договору. 08 вересня 2007 року [PERSON] померла, і спадкоємець померлої - її дочка [PERSON] в січні 2008 року звернулася до Другої одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини щодо майна її померлої матері, але нотаріус роз'яснив [PERSON], що у зв'язку з тим, що наданий нею біржовий договір № 5889 купівлі-продажу нерухомого майна від 05.12.1994 року не був посвідчений нотаріально, а тому цей договір не може бути прийнятий як правовстановлюючий документ, та одночасно запропонував їй звернутися до суду з питання визнання цього біржового правочину дійсним. Виходячи з наведеного та ураховуючи, що лише на початку 2008 року позивач довідалася, що біржовий договір № 5889 купівлі-продажу нерухомого майна від 05.12.1994 року підлягав обов'язковому нотаріальному посвідченню, а тому суд доходить висновку, що, по-перше, позивачем пропущено строк звернення до суду з даним позовом з поважної причини, отже цей строк підлягає поновленню, і, по-друге, порушене право позивача підлягає судовому захисту на підставі ч.2 ст.47, ч.2 ст.80, ст.224 ЦК України (1963р.), ч.2 ст.220, ч.1 ст. 328, ч.3 ст.334 та ст.638 ЦК України (2003р.) шляхом визнання зазначеного біржового договору дійсним. На підставі викладеного і

Outcome: approved