Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-27 00:00:00

Позивач МКП „ Чернівцітеплокомуненерго ” звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів [PERSON] та [PERSON]. заборгованості за теплову енергію. В позові зазначає, що МКП надавало послуги по теплопостачанню відповідачам, які мешкають в м. [ADDRESS], опалювальною площею 43,80 м.кв., їм було відкрито особовий рахунок [NUMBER]. Квартира відповідачів до вересня 2007 року була обладнана приладами центрального опалення. Від послуг відповідачі відмовилися і прилади центрального опалення відключили з вересня 2007 року про що складено відповідний акт від 16.10.2007 року, однак відповідачі не розрахувалися в повному обсязі за раніше отримані послуги. Вартість послуг опалення визначається розрахунковим методом щомісяця, шляхом перемноження 1 м.кв. на тариф. Розрахунки проводилися згідно тарифів, затверджених розпорядженням облдержадміністрації від 11.12.1999 року № 804-р, що діяли з 1 січня 2000 року і рішень міськради № 188-23/05 від 22.112005 року, № 357/9 від 12.09.2006 року, № 32/1 від 23.01.2007 року. Величина тарифу та його зміни доводилися до відповідачів регулярно і своєчасно як і до інших мешканців м. Чернівці. МКП „ Чернівцітеплокомуненерго ” згідно розділу ІІІ п.3.4 Статуту є правонаступником ОДКП „ Чернівціоблтепломережа ” в частині прав та обов'язків пов'язаних з передачею рухомого та нерухомого майна на території м. Чернівці, а також обігових коштів та боргових зобов'язань , набутих внаслідок виробництва і реалізації теплової енергії в м. Чернівці. Послуги в центральному опаленні надавались протягом опалювального періоду з жовтня по квітень місяці відповідно по роках. При розрахунках фактичних обсягів та вартості спожитої теплової енергії враховувалися зокрема, середньодобове теплове навантаження, кількість годин роботи тепловикористовуючих установок у розрахунковому періоді та коефіцієнт, величина якого визначається в залежності від температури зовнішнього повітря і фактичної кількості відпущеного тепла, з урахуванням обґрунтованих скарг-претензій. Оплата за надані послуги повинна здійснюватися споживачами не пізніше 20 числа місяця наступного за розрахунковим згідно п. 18 Постанови Кабміну України від 21.07.2005 року № 630. У відповідності до ст. 19 Закону України „ Про теплопостачання ” від 02.06.2005 року споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично відпущену теплову енергію та п. 5 ч.3 ст. 20 Закону України „ Про житлово-комунальні послуги ” споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Хоча відповідачі і відмовилися від послуг, проте в порушення ст.. 526, п.2 ст. 615 ЦК України , ст. 19 Закону України „ Про теплопостачання ” , ст. 20 Закону України „ Про житлово-комунальні послуги ” не оплатили за фактично спожиту теплову енергію, заборгувавши при цьому з 01.10.2005 року по 01.05.2007 року 388 гривень 97 копійок. На попередження про погашення заборгованості в добровільному порядку відповідачі не реагують, тому просили стягнути з боржників - відповідачів [PERSON] , [PERSON]. заборгованість в сумі 388 гривень 97 копійок, а також всі понесені позивачем судові витрати по справі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON]. звернулися до суду з зустрічним позовом до відповідачів МКП „ Чернівцітеплокомуненерго ” та КЖРЕП № 14 м. Чернівці про захист прав споживача, звільнення від боргових зобов'язань, відшкодування моральної шкоди. В позові посилаються на те, що вимоги викладені первісним позивачем є безпідставні. Відповідач за їх позовом МКП „ Чернівцітеплокомуненерго ” не надав суду жодних доказів того, що ним в їхню квартиру було надано теплову енергію на протязі часу з 01.10.2005 року по 01.05.2007 року. Вони дійсно являються власниками квартири [ADDRESS]і це підтверджується свідоцтвом про право власності. Згідно умов договору, відповідачі зобов'язані забезпечити тепловою енергією їхню квартиру. Однак ігноруючи умови договору, відповідачі на протязі тривалого часу не виконували взяті на себе обов'язки по забезпеченню достатнього обігріву їхньої квартири. У зв'язку з цим змушені були в листопаді 2001 року звернутися з аналогічною позовною заявою до суду і рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03.12.2002 року їхній позов був задоволений , їх було звільнено від сплати заборгованості за обігрів квартири та стягнено з відповідачів по 1000 гривень спричиненої моральної шкоди. В рішенні суду було встановлено, що для поліпшення теплопостачання їх квартири необхідно було виконати роботи по заміні теплового вводу та виконати інші технічні роботи. З моменту прийняття рішення судом, відповідачі не прийняли жодних мір по встановленню дійсної причини відсутності в їхній квартирі тепла та не усунули зазначену в рішенні причину, відповідачі продовжували не забезпечувати їх тепловою енергією і при цьому звинувачували в цьому один одного. На їхні неодноразові звернення до відповідачів з вимогами належним чином виконувати взяті на себе зобов'язання по забезпеченню тепловою енергією квартири ігнорувалися. Внаслідок низької температури, стіни в квартирі продовжували сиріти, пошкоджувалося майно, постійно погіршувався стан здоров”я. На їхні звернення від чиновників відповідачів отримувалися формальні відписки, відповідачі складали нікому не потрібні акти обстежень, але не проводили ремонтних робіт і таким чином квартира залишалася без тепла. У зв'язку з цим, вони вирішили не проводити оплати тих послуг, які їм не були надані. Неправомірними діями відповідачів їм було завдано моральну шкоду яка виразилася в тому, що внаслідок невжиття належних заходів відповідачами, стіни в квартирі відсиріли, пошкодилося хатнє майно, знецінилася вартість квартири та майна. Із-за неправомірних дій відповідачів вони зазнали психічних страждань, оскільки не могли продати квартиру, так як покупці при огляді квартири виявляли сирість та плісняву на стінах, батареї опалення виявлялися холодними, вони фактично стали заручниками квартири якою не можуть належним чином користуватися і розпорядитися нею. Через постійну сирість та низьку температуру в квартирі до них перестали приходити діти з внуками, порушився їх звичний життєвий режим, непоправно підірвано здоров”я. Вважають, що кожний відповідач повинен сплатити їм моральну шкоду в сумі по 1000 гривень і така сума допоможе їм відновити своє становище в суспільстві та відновити стан здоров”я. В судовому засіданні представник первісного позивача МКП „ Чернівцітеплокомуненерго ” підтримав заявлені позовні вимоги, зустрічного позову не визнав і дав свої пояснення. Позивач за зустрічним позовом та його представник в судовому засіданні свою зустрічну позовну заяву підтримали в повному обсязі, первісного позову не визнали і дали свої пояснення. Представник відповідача за зустрічним позовом КЖРЕП № 14 м. Чернівці позовних вимог не визнав і дав свої пояснення. Заслухавши сторін , дослідивши письмові докази суд вважає, що в позові МКП „ Чернівцітеплокомуненерго ” слід відмовити, а зустрічний позов [PERSON] та [PERSON]. слід задовольнити частково в частині звільнення їх від боргових зобов'язань, в іншій частині позову про стягнення моральної шкоди слід відмовити. Судом встановлено, що відповідачі за первісним позовом [PERSON] та [PERSON]. мешкають в квартирі [ADDRESS] З ними було укладено договір на постачання тепла в квартиру і їм було відкрито особовий рахунок [NUMBER]. Згідно умов договору позивач повинен був надавати послуги по теплопостачаню, а відповідачі повинні були ці послуги оплачувати. В позовній заяві позивач зазначив, що відповідачі [PERSON] та [PERSON]. з 01.10.2005 року по 01.05.2007 року не оплачували за послуги надані їм по теплопостачанню і таким чином у них існує заборгованість в сумі 388 грн. 97 коп.. Однак в судовому засіданні судом було встановлено, що починаючи з жовтня 2005 року позивач не надавав послуги відповідачам Чепишко по теплопостачанню їх квартири. Про це свідчать скарги [PERSON], які були неодноразово направлені в Департамент ЖКГ, до ОДКП „ Чернівціоблтепломережа ” яка на той час надавала послуги по теплопостачанню. Неодноразово проводилися обстеження квартири відповідачів за первісним позовом і було встановлено, що температура в опалювальний період в квартирі не відповідала санітарним нормам. В актах обстежень сам позивач визнавав факт того, що тепло в квартиру [PERSON] та [PERSON]. не подається належним чином. Було встановлено, що в системі теплокомунікацій будинку було самовільно проведено переобладнання, ліквідувати таке переобладнання було доручено КЖРЕП № 14 м. Чернівці, однак до теперішнього часу воно належним чином не було проведено і з вересня 2007 року відповідачі [PERSON] та [PERSON]. перейшли на автономне опалення квартири з свого обладнання, яке їм встановлене на законних підставах. При таких обставинах суд вважає , що оскільки позивач не надав послуг в оспорюваний період по теплопостачанню, тепло в квартирі відповідачів за первісним позовом було відсутнє, то вимоги позивача є безпідставними і стягати оплату за ті послуги які не надавалися відповідачам підстав немає. Оскільки послуги не надавалися по теплопостачанню відповідачам, то їх слід звільнити від сплати боргу в сумі 388 гривень 97 копійок за теплову енергію за період з 01.10.2005 року по 01.05.2007 року. [PERSON] та [PERSON]. заявили також зустрічні вимоги про стягнення з МКП „Чернівцітеплокомуненерго ” та КЖРЕП № 14 м. Чернівці моральної шкоди по 1000 гривень з кожного в їх користь. Вважали, що їм заподіяна моральна шкода яка заключалася в тому, що із-за не подачі тепла в квартиру, стіни та підлога в квартирі відсиріли та знищуються, вони не в змозі продати квартиру так як покупці відмовляються купляти квартиру яка холодна, вони із-за не подачі тепла в квартиру простуджувалися, до них в гості не приходили діти та онуки. Суд вважає, що ці доводи відповідачів про заподіяння моральної шкоди є надуманими і не відповідають дійсності, нічим не підтвердженні, а тому ці доводи суд визнає такими, що служать безпідставному збагаченню відповідачів за рахунок тих організацій, які такої моральної шкоди їм не заподіяли. Тому в цій частині позову суд вважає, що позивачам [PERSON] та [PERSON]. слід відмовити. На підставі викладеного та ст. 19 Закону України „ Про теплопостачання ” , ст.. 20 Закону України „ Про житлово-комунальні послуги ”, ст.. 24 Закону України „ Про захист прав споживача ” , ст.ст. 1166, 440-1 ЦК України, суд -

Outcome: partial