Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-16 00:00:00

Позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем та стягнути аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], у твердій грошовій сумі у розмірі 1200 гривень щомісяця до повноліття дитини. Позов мотивує тим, що сімейне життя не склалося, через відсутність взаємопорозуміння і не сумісності характерів, що призвело до розладу в родині, подружні відносини не підтримують, подальше спільне життя та збереження родини неможливе, коштів на утримання сна не надає. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, та на стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1200 гривень не згоден тому, що не працює. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Розглянувши матеріали справи, вислухавши позивача, відповідача, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Судом встановлено, що в юридичний шлюб, сторони, вступили 03 березня 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] (л.с.9). Від спільного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] (л.с.8). Згідно з п.3 ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу , якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини й чоловіка, і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права. Однак, шлюб може бути розірван лише у випадках, якщо буде встановлено судом, що подальше життя чоловіка й жінки й збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. У порушення вимог ст.60 ЦПК України позивачем не надані суду докази підтверджуючі викладені їм мотиви і підстави розлучення. На думку суду, підстав для розірвання шлюбу не має, позов не підлягає задоволенню. Доказів того, що майбутне спільне подружжя та зберігання шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та інтересам їхнього сина, що мають істотне значення, суду не представлено, суд вважає, що між сторонами можливе примирення. Данні обставини мають суттєве значення, для майбутнього збереження шлюбу та сім'ї. Із пояснень сторін убачається що, сімейні відносини між ними припинені тільки у квітні 2008 року. Крім того, неповнолітній син [PERSON] має потребу в увазі й турботі обох батьків. Оскільки відповідач у добровільному порядку не бере участь у матеріальному утриманні сина, то з відповідача примусово належить до стягнення аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 500 гривень щомісяця до повноліття дитини. У відповідності до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька. При цьому у відповідності зі ст.182 Сімейного Кодексу України суд, визначаючи розмір аліментів, враховує вік дітей, їх матеріальне становище, сторін, а так само ту обставину, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При таких обставинах вимоги позивача засновані на законі й підлягають частковому задоволенню. З відповідача на користь позивача на підставі ст.184 СК України підлягають стягненню аліменти у твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст.184 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Зазначений розмір аліментів відповідає вимогам ч.2 ст. 181 СК України та ч.3 ст. 70 закону України «Про виконавче провадження». Крім того, з відповідача відповідно до ст.88 ЦПК України на користь держави підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial