overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-14 00:00:00

29.07.2008р. [PERSON]. звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати[PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS]В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що в 2000 року[PERSON] забрала свої особисті речі та добровільно переїхала жити в [ADDRESS] В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Відповідач[PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак надала телеграмму, згідно якої не заперечує проти задоволення позову та просить справу розглянути без її участі. Представник третьої особи в судове засідання не з”явився, але надав письмову заяву, в якій не заперечує проти задоволення позовних вимог та прость справу розглянути без їх участі. Вислухавши пояснення представника позивача, свідків [PERSON] та [PERSON], які підтвердили, що відповідач з 2000р. в спірній квартирі не проживає, її особисті речі відсутні, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судовим розглядом встановлено, що згідно рішення №206 від 22.07.1993р. Червонодонецької с/ради за [PERSON]. (д/п [PERSON]), закріплено право користування однокімнатної квартири по [ADDRESS] Вспірній квартирі була прописана мати позивача[PERSON], [INFO]народження. Рішенням Балаклійського районного суду від 2002р.[PERSON] позбавлена батьківських прав відносно доньки. З 2000р.[PERSON] в спірній квартирі не проживає, ніде не працює, веде бродячий спосіб життя, зловживає спиртними напоями, вихованням позивачки Відповідно до ч.1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності громадян за ними зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців. Згідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки[PERSON] більше ніж 6 місяців не проживає в квартирі [ADDRESS] На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-14 00:00:00

29 липня 2008 року позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача 1800грн. заборгованості за користування тепловою енергією, мотивуя тим, що відповідач в період з 1.10.2003р. по 30.09.2006р. користувався тепловою енергією за місцем мешкання[ADDRESS], але плату вносин несвоєчасно або в неповновму обсязі, внаслідок чого станом на 30.09.2006р. утворилась заборгованість на вище вказану суму. Відповідач [PERSON]. позов визнала, пояснив, що заборгованість утворилась внаслідок тяжкого матеріального становища. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає можливим постановити рішення при проведенні попереднього судового засідання на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач визнав позовні вимоги. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст.ст.67,68 ЖК України, плата за комунальні послуги береться за затвердженими тарифами, яку наймач зобов”язаний вносити своєчасно в установленому порядку. Судом встановлено, що позивачем на підставі наданих відповідачем документів відкрито особистий абонентський рахунок за місцем її мешкання в [ADDRESS]. Відповідно до розрахунків по абонентському рахунку відповідача №347 заборгованість станом на 30.09.2006р. становить 1800грн.00коп., оплату теплозабезпечення абонент здійснював частково. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-14 00:00:00

6.08.2008 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на жилий будинок під літ “А1-1” зі всіма надвірними будівлями по[ADDRESS] В попередньому судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги, пояснив, що 13.01.1969р. вона зареєструвала шлюб з [PERSON]. 22.02.1974р. вона разом з чоловіком купила жилий будинок по [ADDRESS] Але данний будинок був непридатний для прожиавння та 20.03.1974р. вони отримали дозвіл Вербівської с/ради на пребудову старого жилого будинку. Крім того, за нимим закріпили земельну ділянку площею 0,25га для обслуговування жилого будинку та господарських будівль. Всі документи відносно будинку оформлювались на її чоловіка [PERSON].. В 1981р. її чоловік виписався за місцем мешкання та переїхав мешкати в [ADDRESS]. Оскільки жилий будинок був недобудований, то вона самостійно закінчувала будівництво будинку та сарая. Після закінчення будівництво вона з дітьми стала постійно мешкати в данному будинку. 19.12.1986р. шлюб між ними розірвано, і чоловік переїхав жити в РФ, місце його проживання невідоме. Представник відповідача в попереднє судове засідання не з'явився, однак надав письмову заяву, в якій не заперечує проти задоволення позовних вимог. Виходячи з наведеного, суд вважає можливим постановити рішення при проведенні попереднього судового засідання на підставі наявних у справі доказів, оскільки від відповідача надійшла письмова заява про визнання ним позову. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України, Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON]. зареєструвала шлюб з [PERSON] 13.01.1969р. в Вербівській с/раді. Від шлюбу мають двох дітей [PERSON], [INFO].народження та доньку [PERSON], [INFO].народження. 22.02.1974р. родина [PERSON] купила жилий будинок, який розташований в [ADDRESS] 20.03.1974р. вони отримали дозвіл Вербівської с/ради на перебудову старого жилого будинку. Наказом №298 від 19.11.1973р. совхозом “Вербівський” за родиною [PERSON]було закріплено земельну ділянку площею 0,25га для обслуговуавння жилого будинку та господарських будівль по [ADDRESS] Вся документація відносно будинку оформлялась на [PERSON]. 19.12.1986р. шлюб між ними розірвано. Згідно висновку Балаклійського РВ УМВСУ в Харківській області місце мешкання [PERSON] на данний час невідоме. Згідно копією технічного паспорту будівля по [ADDRESS]належить [PERSON] Оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-14 00:00:00

[PERSON] вказує, що він досяг пенсійного віку і звернувся до управління Пенсійного фонду, однак виявилося, що у трудових книжках помилково невірно вказано по-батькові «[PERSON]», хоча по паспорту він по-батькові «[PERSON]». В зв"язку із чим, заявник просив встановити факт належності трудової книжки колгоспника [NUMBER], яка виписана 26 березня 1975 року на ім»я [PERSON] та трудової книжки серії [NUMBER], яка заповнена 22 січня 2002 року. Представник зацікавленої особи - управління Пенсійного Фонду в Любашівському районі Вінницька Г.Ф., яка діяла на підставі доручення, пояснила, що заперечень по справі не має. /а.с. Заслухавши пояснення заявника, свідка, проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимоги заявника обґрунтовані та підлягають задоволенню виходячи із слідуючого. Факт, що трудова книжка колгоспника [NUMBER], яка заповнена 21 лютого 1963 року в колгоспі ім..Орджонікідзе Любашівського району та виписана на ім»я [PERSON] та трудова книжка серії [NUMBER], яка заповнена 22 січня 2002 року належить [PERSON] підтверджується матеріалами справи та поясненнями свідка. Допитаний в судовому засіданні, в якості свідка [PERSON] пояснив, що [PERSON] разом із ним розпочав свою трудову діяльність в колгоспі ім.Орджонікідзе с.Ясеново Любашівського району, а в 2002 році працював ветсанітаром у Любашівській районній лікарні ветеринарної медицини. Пояснення свідка збігаються із відомостями про роботу, що зазначені в трудовій книжці. Анкетні дані [PERSON], крім по-батькові, що зазначені в трудових книжках збігаються із даними, які зазначені в паспорті заявника. Враховуючи вищезазначені обставини, суд приходить до висновку, що належить постановити рішення про встановлення факту належності трудових книжок [PERSON] Встановлення факту належності трудової книжки має юридичне значення та тягне за собою юридичні наслідки, оскільки необхідне для оформлення пенсії. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-14 00:00:00

16 липня 2008 року [PERSON] звернувся до Іллічівського міського суд Одеської області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу (а.с.2). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 15 серпня 1980 року він (позивач) перебуває у шлюбі з відповідачем, який було зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану виконкому Артемівської міськради народних депутатів Донецької області. Шлюб у сторін переший. Неповнолітніх дітей немає. Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини припинені, сумісне господарство не ведеться, взаємні обов'язки не виконуються. Примирення вважає не можливим. За таких обставин він (позивач) вимушений звернутися до суду із зазначеним позовом. Позивач в судовому засіданні підтримав позов та просить задовольнити його. Відповідачка, яка належним чином була повідомлена про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилась, з невідомих суду причин, та від неї не надійшло повідомлення про причини неявки. Вислухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, за наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 15 серпня 1980 року у відділі реєстрації актів цивільного стану виконкому Артемівської міськради народних депутатів Донецької області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 15 серпня 1980 року відділом реєстрації актів цивільного стану Іллічівського міського управління юстиції Одеської області, актовий запис №490 (а.с.5). У цьому шлюбі неповнолітніх дітей немає. Шлюб у сторін перший. Сім'я розпалася і її збереження не можливо, тому що між сторонами склалися вкрай неприязні стосунки, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення. На примирення позивач не згоден. У відповідності до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України - “у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи”. Виходячи з наведеного, судом ухвалено рішення про заочний розгляд справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-14 00:00:00

Сторони 08 жовтня 2005 року зареєстрували шлюб. Від спільного проживання [INFO] народилась дочка [PERSON]. Позивач просить суд шлюб розірвати мотивуючи тим, що сімейне життя з відповідачем не склалось через непорозуміння один одного, вчинення ним сварок. Разом не проживають з жовтня 2007 року . Відповідач [PERSON]. позов визнав, просить шлюб розірвати, справу розглянути без його участі. Відповідно до ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст.130 ЦПКУ ухвалення у попередньому судовому засіданні рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст.174 ЦПКУ. Згідно ч.4 ст.174 ЦПКУ у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-14 00:00:00

[PERSON]., яка діє в інтересах малолітньої [PERSON] просить визнати, що [PERSON]. втратив право користування квартирою, що розташована в м.Звенигородка по [ADDRESS], Черкаської області, мотивуючи це тим, що з листопада 2005 року по даний час він не проживає у вказаній квартирі, не сплачує за комунальні послуги та стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. Відповідач [PERSON]. позов визнає повністю, не заперечує проти його задоволення, але судові витрати понесені позивачкою згоден їй сплатити половину від вказаної суми, оскільки має тяжкий матеріальний стан, являється інвалідом ІІІ групи. Представник третьої особи ВСГІРФО Звенигородського РВ УМВС даний позов визнає, заперечень не має проти задоволення позову. Вислухавши позивачку, відповідача, представника третьої особи, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з слідуючи підстав. Судом встановлено, що 16.11.2000 року дочка позивачки [PERSON], [INFO] отримала в подарунок на праві приватної власності квартиру, що знаходиться в м.Звенигородка, [ADDRESS], що підтверджується договором дарування квартири від 16.11.2000 року. Згідно вказаного договору позивачка [PERSON]. діє від імені малолітньої дочки. Відповідно до договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Звенигородського районного нотаріального округу, Черкаської області від 16.11.2000 року доньці позивачки по праву приватної власності належить квартира, що розташована в м.Звенигородка, [ADDRESS], Черкаської області. В вищевказаній квартирі прописаний [PERSON], що підтверджується копією будинкової книги, оскільки 26.08.1995 року між ним та позивачкою було укладено шлюб, а 19.09.2006 року вказаний шлюб було розірвано. Вказаний відповідач з 2005 року по даний час без поважних причин не проживає у вказаній квартирі, не оплачує комунальні послуги, що підтверджується актом, складеним депутатом Звенигородської міської Ради, Черкаської області від 19.06.2008 року та свідченням сусідів. Враховуючи викладене, а також те, що прописка відповідача в будинковолодінні перешкоджає позивачці повністю реалізовувати свої з донькою права, суд вважає, що [PERSON]. слід визнати втратившими право на житлове приміщення, поскільки він з 2005 року без поважних причин не проживає в ньому. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивачки слід стягнути понесені нею судові витрати. На підставі ст.72 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-14 00:00:00

Позивачка [PERSON]. 30.07.2008 року звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на дитину. Підставами своїх вимог вважає те, що вони із відповідачем 19.05.2001 року вперше зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу є неповнолітня дитина - [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії [NUMBER], яке видане відділом реєстрації актів громадянського стану Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області 20.11.2001 року, актовий запис про народження № 94. Дитина проживає з позивачкою в с. Матвіїха Монастирищенського району, перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою виконкому Леськівської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області від 17.07.2008 року № 381. Відповідач участі у вихованні дитини не приймає, в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дочки не надає. Позивачка [PERSON]. позовні вимоги підтримала повністю і пояснила, що 19.05.2001 року вона з відповідачем вперше зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу є дочка - [PERSON], [INFO], яка проживає біля неї та перебуває на її утриманні. Відповідач участі у вихованні дитини не приймає, в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дочки не надає. Вона працює пекарем в ТОВ “Квіза-Трейд” в м. Києві і отримує заробітну плату в середньому 2393 грн. на місяць. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на дочку в розмірі 1/4 частини від його доходу до повноліття дитини. Відповідач [PERSON]. позов визнав, пояснив, що працює монтером колії Христинівської дистанції путі ПЧ-5 Одеської залізниці, отримує заробітну плату в середньому 2000 грн. на місяць, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на дочку в розмірі &frac14; всіх його доходів. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю, і вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на дітей в розмірі ј частини від доходу відповідача на підставі ч.3 ст. 181 Сімейного Кодексу України, але не менше мінімального розміру, встановленого діючим законодавством, на дитину відповідного віку. У відповідності до ст.180 Сімейного Кодексу України обов'язок утримувати своїх неповнолітніх та непрацездатних дітей лежить на їх батьках. При ухиленні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дітей (аліменти) стягуються в судовому порядку. Судові витрати на підставі ст.88 ЦПК України підлягають стягненню із відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-14 00:00:00

04.08.2008 року [PERSON]. звернулася в суд з позовом до [PERSON]. про розірвання шлюбу. Позивачка в судовому засіданні просила розірвати шлюб з відповідачем через відсутність любові, поваги, взаєморозуміння, спільних життєвих інтересів, різність характерів та поглядів на життя шлюб остаточно розпався, протягом одинадцяти років подружніх стосунків не підтримують. Відповідач позов визнав, погоджувався на розірвання шлюбу, пояснив, що миритися не бажає, а тому їх сім'я розпалася. Відповідно до ч. 1 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин суд визнає, що сім`я сторін розпалася остаточно, а тому їх шлюб необхідно розірвати на підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, як такий, що суперечить інтересам сторін. Вирішуючи питання про витрати по реєстрації розірвання шлюбу суд вважає, що їх необхідно покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-14 00:00:00

сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20.10.1990 року. Від шлюбу народилося двоє дітей: донька [PERSON],[INFO]року та син [PERSON], [INFO] року народження. Позивачка звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що в сім'ї виникали сварки і скандали, чоловік не поважає її як дружину, наносив побої. В травні 2006 року вона переконалася, що чоловік зраджує та перебуває у фактичних подружніх стосунках з іншою жінкою. З того часу вони спільно не проживають, подружніх стосунків не підтримують. Позивачка в судове задання не з'явилася, однак подала суду заяву в якій вказала, що позов підтримує, просить справу розглянути у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, повторно, будучи належним чином повідомленим про день і час розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив, а тому суд ухвалив про заочний розгляд справи. За таких обставин суд визнав можливим розглянути справу на підставі наявних у справі матеріалів у його відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає всебічному дослідженню обставин справи та винесенню судом законного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що сторони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, не ведуть сумісного господарства, не мають загального бюджету. Суд на підставі всебічного, повного і об'єктивного з'ясування їх взаємин та дослідження інших обставин справи, вважає встановленим, що сумісне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими, шлюб сторін існує формально і може бути розірваний. Неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] року та сина [PERSON], [INFO] року народження залишити проживати з матір'ю. Витрати пов'язані з оплатою держмита при отриманні свідоцтва про розірвання шлюбу, суд покладає на позивачку. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-14 00:00:00

31.07.2008 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, вказуючи на те, що від шлюбу з відповідачем вони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] року народження. На теперішній час дитина мешкає разом з батьком, знаходиться на його утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. В судове засідання позивач не з'явився, але надав письмову заяву, в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив розглянути справу у його відсутність. Відповідач також в судове засідання не з'явилась, але надала письмову заяву, в якій вказала, що позов визнала в повному обсязі, не заперечувала проти його задоволення, просила розглянути справу без її участі. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] року народження. Дитина мешкає разом з батьком і знаходиться на його утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на її утримання не надає. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд покладає на відповідача витрати, пов'язані зі сплатою судового збору та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справу. На підставі викладеного,

Outcome: approved