overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-15 00:00:00

Позивач, ВАТ“ Донецькобленерго”, звернувся до суду з позовом до відповідача вказуючи, що 10 червня 2008 року у відповідача за місцем проживання [ADDRESS] проводилася перевірка правил користування електричною енергією. В наслідок перевірки був встановлений факт без облікового споживання електричної енергії . За виявленим фактом порушення правил користування електричною енергією був складений акт і відповідачу, згідно методиці, затвердженої Постановою НКРЕ № 562 від 4 травня 2004 року, нарахована сума збитків 277 грн. 82 коп. Відповідач добровільно сплатити суму боргу відмовився. Просить суд стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму. В судовому засіданні представник позивача Арих О.Л. підтримав позовні вимоги і наполягає на стягненні з відповідача на користь позивача 277 грн. 82 коп., так як останній користувався електричною енергією шляхом її без облікового споживання. Відповідач на повторний виклик до суду не з'явився. Вислухавши думку представника позивача, суд вважає можливим справу розглянути без участі відповідача, провівши заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 27 Закону України “ Про електроенергетику ” від 18 листопада 1997 року № 642/97-ВР самовільне підключення до об'єктів електроенергетики та користування енергією без приладу обліку, порушення цілісності пломб, пошкодження приладу обліку, є крадіжкою електричної енергії. Згідно акту № 022287 від 10 червня 2008 року у будинку, в якому мешкає відповідач, був виявлений факт безоблікового споживання електричної енергії. За виявленим фактом порушення правил користування електричною енергією було нараховано суму збитків 277 грн. 82 коп. і вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Позивачем надані суду письмові докази про сплату ним державного мита в сумі 51 грн. та 30 грн. на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача сплачені ним судові витрати. На підставі викладеного та ст.. ст.166,1193 ЦК України, ст. 27 Закону України “Про електроенергетику”, п. 48 “ Правил користування електроенергією для населення” затверджених Постановою КМУ № 1357 від 26 липня 1999 року,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-15 00:00:00

Позивач, ВАТ“ Донецькобленерго”, звернувся до суду з позовом до відповідачки вказуючи, що 19 червня 2008 року у відповідачки за місцем проживання [ADDRESS] проводилася перевірка правил користування електричною енергією. Внаслідок перевірки був встановлений факт безоблікового споживання електричної енергії. За виявленим фактом порушення правил користування електричною енергією був складений акт і відповідачці, згідно методиці, затвердженої Постановою НКРЕ № 562 від 4 травня 2004 року, нарахована сума збитків 1020 грн. 39 коп. Відповідачка добровільно сплатила суму боргу відмовилася. Просить суд стягнути з відповідачки на користь позивача вказану суму. В судовому засіданні представник позивача Арих О.Л. підтримав позовні вимоги і наполягає на стягненні з відповідачки на користь позивача 1020 грн.39 коп., так як послідня користувалася електричною енергією шляхом її без облікового споживання. Відповідачка на повторний виклик до суду не з'явилася. Вислухавши думку представника позивача, суд вважає можливим справу розглянути без участі відповідачки, провівши заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 27 Закону України “ Про електроенергетику ” від 18 листопада 1997 року № 642/97-ВР самовільне підключення до об'єктів електроенергетики та користування енергією без приладу обліку, порушення цілісності пломб, пошкодження приладу обліку, є крадіжкою електричної енергії. Згідно акту № 022286 від 19 червня 2008 року у будинку, в якому мешкає відповідачка, був виявлений факт безоблікового споживання електричної енергії. За виявленим фактом порушення правил користування електричною енергією було нараховано суму збитків 1020 грн. 39 коп. і вказана сума підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. Позивачем надані суду письмові докази про сплату ним державного мита в сумі 51 грн. та 30 грн. на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, тому суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь позивача сплачені ним судові витрати. На підставі викладеного та ст.. ст.166,1193 ЦК України, ст. 27 Закону України “Про електроенергетику”, п. 48 “ Правил користування електроенергією для населення” затверджених Постановою КМУ № 1357 від 26 липня 1999 року,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-15 00:00:00

Позивач, ВАТ“ Донецькобленерго”, звернувся до суду з позовом до відповідачки вказуючи, що29 травня 2008 року у відповідачки за місцем проживання [ADDRESS] проводилася перевірка правил користування електричною енергією. В наслідок перевірки був встановлений факт без облікового споживання електричної енергії з приладом обліку, на якому була пошкоджена пломба держстандарту. За виявленим фактом порушення правил користування електричною енергією був складений акт і відповідачці, згідно методиці, затвердженої Постановою НКРЕ № 562 від 4 травня 2004 року, нарахована сума збитків 1129 грн.14 коп. Відповідачка добровільно сплатила суму боргу відмовилася. Просить суд стягнути з відповідачки на користь позивача вказану суму. В судовому засіданні представник позивача Арих О.Л. підтримав позовні вимоги і наполягає на стягненні з відповідачки на користь позивача 1129 грн. 14 коп., так як послідня користувалася електричною енергією шляхом її без облікового споживання. Відповідачка позовні вимоги визнала у повному обсязі і підтвердила факт пошкодження пломби держстандарту на лічильнику використаної електричної енергії. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 27 Закону України “ Про електроенергетику” від 18 листопада 1997 року № 642/97-ВР самовільне підключення до об'єктів електроенергетики та користування енергією без приладу обліку, порушення цілісності пломб, пошкодження приладу обліку, є крадіжкою електричної енергії. Згідно акту № 022280 від 29 травня 2008 року у будинку, в якому мешкає відповідачка, був виявлений факт пошкодження пломби держстандарту на приладі обліку спожитої електричної енергії, що підтверджується висновком технічної експертизи №5510. За виявленим фактом порушення правил користування електричною енергією було нараховано суму збитків 1129 грн. 14 коп. і вказана сума підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. Позивачем надані суду письмові докази про сплату ним державного мита в сумі 51 грн. та 30 грн. на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, тому суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь позивача сплачені ним судові витрати. На підставі викладеного та ст.. ст.166,1193 ЦК України, ст. 27 Закону України “Про електроенергетику”, п. 48 “ Правил користування електроенергією для населення” затверджених Постановою КМУ № 1357 від 26 липня 1999 року,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту приналежності правовстановлюючих документів, а саме: трудової книжки [NUMBER] від 28.07.1985 року та атестату №4404 виданого 22.07.1985 року про закінчення Волинського професійного-технічного училища. Заява обгрунтована тим, що заявниця, [PERSON](дошлюбне [PERSON]) народилась [INFO] в м.Ковелі, та її батьками були [PERSON] та [PERSON]. На початку трудової діяльності заявниці в Турійському Побуткомбінаті, 28.07.1985 році їй було видано трудову книжку [NUMBER] на прізвище [PERSON], та згідно наказу №64 від 23.07.1985 року її було прийнято на роботу в якості приймальника заказів. Крім цього, після закінчення Волинського професійно-технічного училища Волинського обласного управління побутового обслуговування населення 22.07.1985 року по спеціальності чоловічий та жіночий перукар, приймальник КПП, заявниці було видано атестат №4404 на прізвище „[PERSON]”. Той факт, що вищеперелічені документи дійсно належать заявниці, стверджуються свідоцтвом про її народження, паспортом, свідоцтвом про одруження, довідкою МСЕК. Для пред'явлення документів в пенсійний фонд для отримання пенсії по інвалідності необхідно встановити, що вищеперелічені документи належать - [PERSON]. Просить подану заяву задовольнити. В судовому засіданні заявниця [PERSON] заявлені вимоги підтримала повністю з підстав викладених у заяві та просить їх задовольнити. Суд, заслухавши пояснення заявниці, свідка, з'ясувавши обставини справи та дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що заява підставна та підлягає задоволенню. З представленого суду атестату №4404 виданого 22.07.1985 року про закінчення Волинського професійно-технічного училища Волинського обласного управління побутового обслуговування населення по спеціальності чоловічий та жіночий перукар, приймальник КПП, вбачається, що прізвище заявниці зазначено - [PERSON], а трудова книжка [NUMBER] від 28.07.1985 року видана на ім'я - [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER]від 20.04.1968 року, [PERSON], народилась [INFO] та її батьками значаться, батько - [PERSON] та мати - [PERSON]. Як вбачається з представленого паспорту серії [NUMBER] від 20.06.2007 року, виданого Ковельським МРВ УМВС України, прізвище, ім'я та по-батькові заявниці зазначено - [PERSON]. Крім цього, в свідоцтві про одруження серії [NUMBER] від 01.08.1987 року прізвище, ім'я та по-батькові заявницю зазначено як [PERSON]. Свідок [PERSON] в судовому засіданні також підтвердив суду той факт, що в атестаті та трудовій книжці невірно записано по батькові заявницю, записано „[PERSON]”, а потрібно „[PERSON]”. Таким чином суд приходить до висновку, що атестат №4404 виданий 22.07.1985 року про закінчення училища та трудова книжка видані на [PERSON], дійсно належать заявниці - [PERSON]. Зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, що передбачено п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Високівської сільської ради Бериславського району про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, посилаючись на те, що після смерті [PERSON] [INFO] йому як спадкоємцю за заповітом відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки, що розташована на території Високівської сільської ради Бориславського району. В зв'язку з юридичною необізнаністю він не звернувся вчасно до нотаріальної контори за оформленням спадщини, тому просить суд призначити додатковий строк для прийняття спадщини. Позивач в судовому засіданні на задоволенні позову наполягав з підстав, викладених у заяві. Просив призначити додатковий термін для прийняття спадщини на 6 місяців. Представник Високівської сільської ради в судове засідання не з'явився, в заяві на ім'я суду просив справу розглянути у його відсутність, не заперечував проти задоволення позову. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву підлягаючою задоволенню із слідуючих підстав. Згідно статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до статті 1272 ЦК за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] (а.с.6). Згідно заповіту (а.с. 5) [PERSON] заповідав своє майно [PERSON]. Позивачем пропущено строк для прийняття спадщини з поважної причини, що було підтверджено в судовому засіданні. Зважаючи на вищевикладене, суд вважає можливим призначити позивачу додатковий строк для прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-15 00:00:00

[PERSON].,[PERSON]. та[PERSON]. звернулися до суду із позовом до Високівської сільської ради про виділ земельного паю (частки) , посилаючись на те, що вони працювали в КСП «Україна» Бериславського району Херсонської області. В зв'язку з тим, що при затвердженні списків на отримання земельного паю їх було пропущено, рішенням загальних зборів членів колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» від 30 січня 1999 року їхні прізвища було внесено до списків на отримання земельного паю. 21 січня 2000 року КСП «Україна» було реорганізовано в СТОВ «Україна». В листопаді 2001 року СТОВ «Україна» фактично припинило свою роботу, вони звільнилися за власним бажанням. На час звільнення питання про виділення їм земельного паю так і не вирішилось. На даний момент СТОВ «Україна» вже не існує. З питанням про внесення до списків та виділення земельної ділянки ми зверталися до сільського голови Високівської сільської ради, але нам було відмовлено на підставі того, що земля вся розпайована і не має можливості виділити нам земельні ділянки. Просили зобов'язати Високівську сільську раду Бериславського району надати належні їм земельні паї (частки). Позивачі у судовому засіданні наполягали на задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у позовній заяві. Представник Високівської сільської ради в судове засідання не з'явився, В заяві на ім'я суду просив справу розглянути у його відсутність , позов визнав. Вислухавши пояснення позивачів, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно копій трудових книжок (а.с. 6,8,10) позивачі працювали в КСП «Україна» Бериславського району. Рішенням загальних зборів членів КСП «Україна» [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було включено до списків на отримання земельного паю (а.с. 11, 12). Відповідно до Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, та враховуючи, що позивачі являлися членами колективного сільськогосподарського підприємства, були включені в списки на отримання земельного паю, суд вважає, що в силу Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-15 00:00:00

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 03 березня 2002 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачкою не склалось, фактичні шлюбні відносини припинилися один рік тому, спільне господарство не ведеться, фактично проживають різними сім'ями. Позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу стало неможливим і суперечило б їх приватним інтересам, а примирення між ними не можливе. Спільне майно поділили добровільно, досягли домовленості щодо утримання та виховання неповнолітнього сина. Враховуючи наведене, позивач просить суд винести рішення, яким розірвати шлюб між ним та відповідачкою [PERSON], зареєстрований 03 березня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Володимир - Волинського міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 42. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав повністю, просить його задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні обставин, викладених позивачем, не заперечила, позов визнала повністю, не заперечує проти розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення позивача, відповідача та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Згідно з ч. 4 с. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Як вбачається з свідоцтва про одруження, виданого 03 березня 2002 року відділом РАГС В-Волинського міського управління юстиції Волинської області, сторони одружились 03 березня 2002 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис за № 42. Відповідно до п. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до п. 2 с. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено у судовому засіданні, сторони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, спільне господарство не ведеться, в сім'ї втрачена взаємоповага та розуміння. Таким чином шлюб існує лише формально й зберегти сім'ю не можливо. Зважаючи на причини розірвання шлюбу, вказані позивачем, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам останнього та інтересам неповнолітньої дитини. Враховуючи обставини по справі, витрати, пов'язані з оформленням розірвання шлюбу в органах РАЦС, слід покласти на позивача [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-15 00:00:00

Позивач звернувся з вказаним позовом посилаючись на те, що 18.04.2008 р. купив у Обласного територіально - галузевого міжгосподарського кооперативно - державного проектно - промислово - будівльного об'єднання “Житомирагрошляхбуд” цілісний майновий комплекс (база відпочинку “Олімпія”), що підтверджується довідкою Обласного територіально - галузевого міжгосподарського кооперативно - державного проектно - промислово - будівльного об'єднання “Житомирагрошляхбуд”. На даний час виплатив вартість майна, тобто повністю виконав зі своєї сторони умови угоди, але відповідач від нотаріального посвідчення відмовляється. Вважаючи себе фактичною власнком цілісного майнового комплексу (база відпочинку “Олімп”), в склад якого входить 12 літніх будинків для відпочинку, а також технічні та побутові приміщення. Тому просить визнати договір купівлі-продажу вищевказаного майна дійсним та визнати за ним право власності на цілісний майновий комплекс та усунення перешкод у користуванні майном. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги на підставах, що вказані в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав повністю. Заслухавши сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. В судовому засіданні встановлено, що всі істотні умови договору виконані, що підтверджується договором від 18.04.2008р., та довідкою від 18.04.2008р., виданою Обласним територіально - галузевим міжгосподарським кооперативно - державним проектно - промисловим - будівльним об'єднанням “Житомирагрошляхбуд”. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-09-15 00:00:00

Позивач звернувся з вказаним позовом посилаючись на те, що 18.04.2008 р. купив у Обласного територіально - галузевого міжгосподарського кооперативно - державного проектно - промислово - будівльного об'єднання “Житомирагрошляхбуд” цілісний майновий комплекс (база відпочинку “Олімпія”), що підтверджується довідкою Обласного територіально - галузевого міжгосподарського кооперативно - державного проектно - промислово - будівльного об'єднання “Житомирагрошляхбуд”. На даний час виплатив вартість майна, тобто повністю виконав зі своєї сторони умови угоди, але відповідач від нотаріального посвідчення відмовляється. Вважаючи себе фактичною власником цілісного майнового комплексу (база відпочинку “Олімпія”), в склад якого входить 12 літніх будинків для відпочинку, а також технічні та побутові приміщення (згідно додатку до договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу - план - схема цілісного майнового комлексу) (від 18.04.2008р.), виділені на плані окремим жовтим кольором. Цілісний майновий комплекс по [ADDRESS] складається з двох частин: 1- ша частина складається з 4 (чотирьох) окремо стоячих літніх будинків для відпочинку а також з технічних та побутових приміщень, 2-га частина складається з 8 (восьми) окремо стоячих літніх будинків для відпочинку а також з технічних та побутових приміщень. Тому просить визнати договір купівлі-продажу вищевказаного майна дійсним та визнати за ним право власності на цілісний майновий комплекс та усунення перешкод у користуванні майном. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги на підставах, що вказані в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав повністю. Заслухавши сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. В судовому засіданні встановлено, що всі істотні умови договору виконані, що підтверджується договором від 18.04.2008р., та довідкою від 18.04.2008р., виданою Обласним територіально - галузевим міжгосподарським кооперативно - державним проектно - промисловим - будівльним об'єднанням “Житомирагрошляхбуд”. На підставі викладеного,

Outcome: approved