Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-28 00:00:00

[PERSON]. звернулась до суду з позовом про поділ спільного майна подружжя. Позивач зазначила, що з 26.10.2002 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. У період спільного проживання ними було придбано у спільну власність житловий будинок, розташований по [ADDRESS]. Позивач прохає визнати за нею право власності на &frac12; частину зазначеного будинку. Відповідач не заперечує проти визнання за позивачем права власності на &frac12; частину вказаного вище житлового будинку з господарськими будівлями. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що з 26.10.2002 року по 18.08.2008 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. В період шлюбу вони придбали за спільні кошти житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по [ADDRESS]. Зазначене підтверджується договором купівлі - продажу жилого будинку, посвідченого 25.01.2007 року приватним нотаріусом Барвінківського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON]. та зареєстрованого в реєстрі за [NUMBER], витягом з державного реєстру правочинів № 3488584 від 25.01.2007 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно [NUMBER]від 26.01.2007 року, з якого вбачається, що за [PERSON] 26.01.2007 року зареєстровано право приватної власності на житловий будинок, розташований по [ADDRESS]. Згідно довідки Барвінківського КПТІ від 06.08.2008 р. № 1083 [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого 25.01.2007 року приватним нотаріусом Барвінківського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON]., належить житловий будинок, розташований по [ADDRESS]. Відповідач не заперечує того факту, що вказане майно було придбано сторонами в період шлюбу за рахунок сімейного бюджету. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 61. СК України об'єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту. Статтею 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно зі ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Будь - якої домовленості між сторонами щодо спільного майна немає, шлюбний договір між ними не укладався. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Вирішуючи питання щодо поділу майна суд бере до уваги інтереси сторін, враховує, що при поділу відсутні будь-які обставини, якіб могли б вплинути на рівність поділу майна між сторонами, оскільки майно, що є предметом поділу, набуте сторонами за спільні кошти. Враховуючи викладенне, суд приходить до висновку, що за позивачем слід визнати право власності на &frac12; (одну другу) частину житлового будинку з господарськими будівлями, розташованих в [ADDRESS]. Відповідно до ст.88 ЦПК УКраїни стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджає з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином з відповідача на користь позивача належить стягнути понесені нею витрати зі сплати судового збору в розмірі 143 грн. 67 коп., 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього 173 грн. 67 коп.

Outcome: approved