Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-27 00:00:00

10 червня 2008 року позивач звернувся до суду про стягнення з відповідача заборгованості за спожиту електроенергію у розмірі 2093 грн.39 коп., посилаючись не те, що відповідач користується послугами позивача з електропостачання, але оплату за спожиту електроенергію проводив не регулярно, внаслідок чого утворилася заборгованість з 13 грудня 2002 року станом на 25 жовтня 2005 року у розмірі 2093 грн.39 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, додатково просила стягнути витрати на публікацію оголошення в газеті у розмірі 75 грн. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений в порядку ч.9 ст.74 ЦПК України. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст..224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст..714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона /постачальник/ зобов'язується надавати другій стороні /споживачеві, абонентові/ енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач /абонент/ зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів. Судом встановлено, що відповідач є абонентом позивача та користується його послугами з електропостачання, що підтверджується особовим рахунком, відкритого на ім'я відповідача за № 17-29-146 16 травня 1990 року /а.с.7/. У відповідності до ст..526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з п.20 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року за № 1357 розрахунковим періодом для встановлення оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Як встановлено у судовому засіданні відповідач з 13 грудня 2002 року належним чином не виконував свої зобов'язання перед позивачем, не проводив оплату за спожиту електроенергію, внаслідок чого утворилася заборгованість за станом на 25 жовтня 2005 року у розмірі 2093грн. 39 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості /а.с.6/. Але відповідно до ст..71 ЦК УРСР/1963р./ загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність застосовується незалежно від заяви сторін, що передбачено ст..75 ЦК УРСР /1963р./ Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України, який набрав законної чинності з 1 січня 2004 року, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився і не заявив про застосування позовної давності, а тому суд вважає стягнути з відповідача заборгованість за період с 1 січня 2004 року по 25 жовтня 2005 року , що складає 598 грн.37 коп., виходячи з розміру заборгованості на 25 жовтня 2005 року - 2093 грн.39 коп. та заборгованості на 1 січня 2004 року - 1495 грн.02 коп./2093 грн.39 коп. - 1495 грн.02 коп./. З відповідача також підлягає стягненню на користь позивача понесені ним витрати по сплаті витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 грн., витрати за публікацію оголошення в газеті у розмірі 75 грн. та судовий збір на користь держави у розмірі 51 грн..

Outcome: partial