Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача та просить суд стягнути з останнього на його користь борг за договором позики у сумі 2020 гривень, 671,67 гривень відсотки за прострочення виконання зобов'язання та судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що 23 серпня 2006 року між позивачем та відповідачем [PERSON]. було укладено договір позики грошових коштів, по якому відповідач отримав від позивача 2 020 гривень, які він зобов'язався повернути у строк до 31 грудня 2006 року. Позивач в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Надав суду заяву в якій прохав суд розглянути справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, причин не явки суду не надав. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю позивача та відповідача. Крім того, зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справі, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані суду у судовому засіданні докази, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення суми боргу підлягають задоволенню за наступних підстав. У відповідності до ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд здійснює цивільне судочинство на засадах змагальності сторін, не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). З матеріалів справи встановлено, що 23 серпня 2006 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON]. було укладено договір позики, за умов якого відповідач прийняв на себе зобов'язання повернути позивачу суму позики у розмірі 2 020 гривень в строк до 31 грудня 2006 року, (а.с. 6). Вказаний договір позики був оформлений у письмовій формі, відповідно до вимог ст. 1047 ЦК України. Вказані обставини підтверджуються розпискою від 23 серпня 2006 року, (а.с. 6). Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання їм грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. При цьому встановлено, що відповідач як боржник своїх зобов'язань по договору позики до цього часу не виконує, та суму позики у розмірі 2 020 гривень позивачу не повернув. Таким чином, судом достовірно встановлено, що відповідач своїх зобов'язань за договором позики не виконав, у зв'язку з чим з нього на користь позивача підлягає стягненню сума боргу за договорами позики у сумі 2 020 гривень та 671,67 гривень за прострочення виконання зобов'язання. Таким чином, розглянувши дану цивільну справу, у рамках заявлених вимог, на основі дотримання принципів диспозитивності, змагальності і справедливості судочинства, всебічного та повного дослідження обставин справи, перевірки їх наданими сторонами доказами, оцінивши їх у сукупності, виконавши вимоги процесуального закону, суд дійшов висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити та стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] у відшкодування боргу за договорами позики від 23 серпня 2006 року 2 020 гривень та 671,67 гривень за прострочення виконання зобов'язання. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином з відповідачки [PERSON] на користь позивача [PERSON]підлягають стягненню витрати у відшкодування судових витрат у вигляді судового збору у розмірі 51 гривні та витрат на інформаційне-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 гривень. На підставі висловленого,

Outcome: approved