Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-09 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно - адміністративно-побутове приміщення, що знаходиться в [ADDRESS]. Позивачі посилаються на те, що 08 квітня 2005 року ТзОВ “Інус-ЛТД” було придбано у Тучинської сільської ради Гощанського району Рівненської області земельну ділянку загальною площею 0, 45 га несільськогосподарського призначення, яка складається з ділянки №1 розміром 0,13 га для обслуговування ковбасного цеху та ділянки №2 для обслуговування виробничих приміщень забійного пункту. На вказані земельні ділянки було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку. Цільове призначення вказаних земельних ділянок - обслуговування виробничих приміщень ковбасного цеху та забійного цеху. Рішенням Тучинської сільської ради від 26 червня 2007 року за № 80 було надано дозвіл на реконструкцію приміщення з частковою добудовою магазину по[ADDRESS]. Станом на 30 грудня 2007 року будівництво адміністративного приміщення, яке проводилося господарським способом, закінчено. В будівництві брали участь позивачі в рівних долях. Вартість даного добудованого реконструйованого приміщення становить 49500,00 грн. Дане будівництво велося без виготовлення проектно-кошторисної документації. На даний час позивачі хочуть узаконити самочинне будівництво з метою отримання на нього права власності. Представник Тучинської сільської ради в судове засідання не з`явився, але направив письмову заяву, в якій позов визнав повністю і просить справу розглянути без представника сільської ради. В попередньому судовому засіданні позивач [PERSON] відмовився від своїх позовних вимог на &frac12; частину нерухомого майна на користь ТзОВ “Інус-ЛТД” та просить визнати право власності на вказане нерухоме майно за ТзОВ “Інус-ЛТД”. Оскільки відмова позивача [PERSON] від позову не суперечить закону, не порушує права та законні інтереси сторін, то суд вважає, що вона може бути прийнята. Представник ТзОВ “Інус-ЛТД” подав в попереднє судове засідання заяву, в якій підтримав свої позовні вимоги повністю, а справу просить розглянути у його відсутності. Оцінюючи докази, досліджені в судовому засіданні, суд рахує, що позов підлягає задоволенню. Згідно статті 376 ЦК України будівля вважається самочинним будівництвом, якщо вона збудована або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. З рішення Тучинської сільської ради № 80 від 26 червня 2007 року вбачається, що ТзОВ “Інус-ЛТД” було надано дозвіл на виготовлення проектно-кошторисної документації на реконструкцію з частковою добудовою магазину по вулиці 1 Травня,4. З договору купівлі-продажу земельної ділянки від 08.04.2005 року (реєстраційний номер 354) вбачається, що ТзОВ “Інус-ЛТД” - позивачем по справі, були придбані у власність ділянка № 1 площею 0,13 га, що знаходиться в [ADDRESS] та ділянка № 2 площею 0,32 га, що знаходиться в [ADDRESS]. На дані земельні ділянки був виданий Державний Акт на право власності на земельну ділянку загальною площею 0,4500 га для обслуговування виробничих приміщень ковбасного цеху та забійного пункту. Позивачі, не маючи належного дозволу та належно затвердженої проектно-кошторисної документації, перебудували на вказаній земельній ділянці адміністративно-побутове приміщення. Відповідно до вимог ч.5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Оскільки визнання права власності на нерухоме майно, самочинно збудоване позивачами, не порушує права інших осіб, то суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved