Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-28 00:00:00

Позивач [PERSON]. в травні 2008 року звернулася до суду з позовом до Пирятинської міської ради про визнання права власності. У судовому засіданні позивач позов підтримала і пояснила, що у її користуванні знаходиться гараж, який розташований по[ADDRESS]. У 1982 році вона купила вказаний гараж у [PERSON]., який отримав дозвіл на обладнання гаража для автомашини будучи інвалідом Великої Вітчизняної війни. При купівлі гаража договір купівлі-продажу не укладався, лише [PERSON]. віддав їй рішення виконкому міської ради від 17.09.1980 року, яким йому було дозволено будівництво гаража. Рішення виконавчого комітету Пирятинської міської ради 16.02.2005 року №95 було дозволено узаконити як самовільно побудований гараж і передано у безоплатну приватну власність [PERSON]. Але вона звернулася до Пирятинської міської ради із заявою про скасування вказаного рішення і рішенням виконавчого комітету Пирятинської міської ради Полтавської області від 12.05.2005 року №380 було скасовано рішення виконкому Пирятинської міської ради про узаконення самовільно побудованого гаражу [PERSON]. по[ADDRESS]. На вказаний гараж претендував її колишній чоловік - [PERSON], але рішенням Пирятинського районного суду від 07.04.2008 року йому було відмовлено в задоволенні вимог про визнання права власності на гараж. Рішення суду набрало законної сили і ним не оскаржувалося. Просить визнати за нею право власності на гараж. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність, з позовом згоден. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено: В користуванні [PERSON]знаходиться гараж №6, який розташований по[ADDRESS] (а.с.5-8). У 1982 році [PERSON]. купила вказаний гараж у [PERSON]., але договір купівлі-продажу не укладався. [PERSON]. віддав позивачу рішення виконкому Пирятинської міської ради народних депутатів №172 від 17.09.1980 року відповідно до якого йому, як інваліду Великої Вітчизняної війни, було дозволено обладнання гаража для автомашини (а.с.4). Рішенням виконавчого комітету Пирятинської міської ради №95 від 16.02.2005 року було дозволено узаконити як самовільно побудований гараж і передано у безоплатну приватну власність [PERSON]. (а.с.10). [PERSON]. 21.04.2005 року звернулася до Пирятинської міської ради із заявою про скасування вказаного рішення (а.с.11). Рішенням виконавчого комітету Пирятинської міської ради Полтавської області №380 від 12.05.2005 року скасовано рішення виконкому Пирятинської міської ради про узаконення самовільно побудованого гаражу [PERSON]. по[ADDRESS] (а.с.12) Рішенням Пирятинського районного суду від 07.04.2008 року [PERSON]. було відмовлено в задоволенні вимог про визнання права власності на гараж (а.с.13). Рішення суду набрало законної сили і сторонами не оскаржувалося. В зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на гараж №6 по [ADDRESS] позивач не має змоги оформити своє право власності на вказаний гараж. За даними комунального підприємства «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» загальна вартість гаража складає 4339,00 грн.(а.с.9). В даний час виникла необхідність визнати право власності на вищевказаний гараж. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Outcome: approved