Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-11 00:00:00

позивачка просить суд визнати за нею право власності на майно, а саме: телевізор «Том сон» 2005 року випуску, вартістю 600 грн.; комп'ютер «Філіпс» 2007 року випуску, вартістю 1350 грн.; палац коричневого кольору, розміром 4 м на 4 м, вартістю 200 грн.; меблеву стінку, вартістю 500 грн.; м`які меблі (диван та два крісла), вартістю1200 грн. та холодильник «Самсунг» 2005 року випуску, вартістю 800 грн., яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] та виключити його з акту опису й арешту майна від 20.03.2008 року серія АА № 086414, складеного державним виконавцем відділу ДВС Ватутінського управління юстиції, посилаючись на те, що опис та арешт вищевказаного майна відбувся в зв'язку з виконанням вироку Звенигородського районного суду від 30.06.2007 року, за яким було засуджено її сина [PERSON]., в частині конфіскації належного йому майна. Однак на дане майно не може бути накладено арешт та вони не підлягають конфіскації в зв'язку з тим, що [PERSON]. не є їх власником. До притягнення його до кримінальної відповідальності він уже був повнолітнім, самостійно заробляв собі на життя, проживав окремо. Телевізор та холодильник придбано нею 29.09.2005 року, м`які меблі у складі дивана та двох крісел випуску 2005 року в той час, коли відповідач проживав окремо; комп'ютер взагалі не може належати відповідачу, так як на час його придбання він перебував під вартою; палац та набік корпусних меблів придбані ще в 1985 році, коли відповідач був неповнолітнім, атому не міг придбати ці речі. Всі вище перелічені речі належать їй та її чоловікові і не можуть бути власністю відповідача. За таких обставин вона і змушена звернутись до суду з даним позовом. Відповідач в судове засідання не з`явився, так як відбуває покарання у вигляді позбавлення волі в виправно-трудовій колонії № 19 селища Вахрушево Краснолучанського району Луганської області. Представник Ватутінської міської ради в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву в якій просить справу розглядати в її відсутності, позовні вимоги підтримують повністю і просять суд позов задовольнити. Заслухавши учасників судового засідання, які не заперечують про розгляд справи у відсутності відповідача та зацікавлених осіб, та вивчивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими і стверджуються відповідними доказами, а саме: як було встановлено в судовому засіданні, що 20.03.2008 року державний виконавець [PERSON]. склала акт опису й арешту майна (а.с.4-5), а саме: телевізора «Том сон» 2005 року випуску, вартістю 600 грн.; комп'ютера «Філіпс» 2007 року випуску, вартістю 1350 грн.; палаца коричневого кольору, розміром 4 м на 4 м, вартістю 200 грн.; меблевої стінки, вартістю 500 грн.; м`яких меблів (диван та два крісла), вартістю1200 грн. та холодильника «Самсунг» 2005 року випуску, вартістю 800 грн., яке знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Опис та арешт вищевказаного майна відбувся в зв'язку з виконанням вироку Звенигородського районного суду від 30.06.2007 року, за яким було засуджено сина позивачки [PERSON]., в частині конфіскації належного йому майна. Однак на дане майно не може бути накладено арешт та вони не підлягають конфіскації в зв'язку з тим, що [PERSON]. не є їх власником. До притягнення його до кримінальної відповідальності він уже був повнолітнім, самостійно заробляв собі на життя, проживав окремо. Телевізор та холодильник придбано позивачкою 29.09.2005 року, що стверджується гарантійними талонами (а.с.8,11), м`які меблі у складі дивана та двох крісел випуску 2005 року придбані в той час, коли відповідач проживав окремо; комп'ютер взагалі не може належати відповідачу, так як на час його придбання, липень 2007 (а.с.9), відповідач перебував під вартою; палац та набір корпусних меблів придбані ще в 1985 році (а.с.11), коли відповідач був неповнолітнім, а тому не міг придбати ці речі. Відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з під арешту. А тому враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне позовні вимоги позивачки задовольнити повністю, оскільки їй дійсно належить вищевказане майно та визнати за нею право власності на нього. На підставі наведеного та ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» та

Outcome: approved