Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-22 00:00:00

[PERSON]звернулась до суду з позовом до [PERSON] та просить виселити та виписати її з будинку[ADDRESS] 20 лютого 2008 року [PERSON]свої вимоги доповнила, звернула їх також до неповнолітнього сина [PERSON]. [PERSON]та просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житлом за адресою [ADDRESS] 11 липня 2008 року позивач [PERSON]заявлені раніше позовні вимоги доповнила, просить відповідачів [PERSON] та неповнолітнього [PERSON]виселити з будинку [ADDRESS]без надання другого житла та скасувати реєстрацію їх місця проживання за вказаною адресою. Ухвалою Світловодського міськрайонного суду від 23 липня 2008 року провадження у справі в частині позовних вимог [PERSON]до [PERSON] та неповнолітнього [PERSON]про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням закрите з підстав ч. 3 ст. 174, п. 3 ст. 205 ЦПК України. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала, просить відповідачів [PERSON] та неповнолітнього [PERSON]виселити з будинку [ADDRESS]без надання другого житла та скасувати реєстрацію їх місця проживання за вказаною адресою. Посилалась на те, що на підставі договору купівлі - продажу від 24 листопада 2001 року вона є власником житлового будинку [ADDRESS] Право користування даним будинком вона надала своєму братові [PERSON], який з власної волі дозволив мешкати разом з ним [PERSON]., з якою намагався створити сім”ю та її неповнолітньому синові. На прохання [PERSON] 09 березня 2005 року вона надала письмовий дозвіл на реєстрацію останньої у належному їй будинку, однак [PERSON] тоді не зареєструвалась. Натомість у 2006 році, після погіршення сімейних стосунків з [PERSON], [PERSON] безпідставно скористалась раніше наданим дозволом, дія якого на думку [PERSON]скінчилась, та зареєструвалась у належному [PERSON]будинку разом з неповнолітнім сином без відповідної на те згоди власника. За таких обставин позивач вважає, що [PERSON] та її син у передбаченому законом порядку права користування житловим будинком [ADDRESS] не набули, а відтак підлягають виселенню без надання іншого житлового приміщення , а їх незаконна реєстрація місця проживання підлягає скасуванню. Відповідач [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом до [PERSON] та просила договір купівлі - продажу будинку [ADDRESS]визнати недійсним, як такий, що укладений внаслідок обману, визнати за нею право власності на половину цього будинку і всіх будівель на присадибній ділянці, а також розділити будинок в натурі порівну між нею та [PERSON] 30 жовтня 2007 року [PERSON] зустрічні позовні вимоги уточнила, звернула їх до [PERSON] [PERSON], [PERSON]. та , змінивши підставу позову, просить договір купівлі - продажу будинку [ADDRESS]визнати недійсним як такий, що укладений поза око без наміру породити правові наслідки між сторонами договору, визнати за нею право власності на 1/ 2 частину будинку [ADDRESS] 03 липня 2008 року [PERSON] заявлені раніше зустрічні позовні вимоги уточнила та доповнила, просить визнати договір купівлі - продажу будинку [ADDRESS] удаваним, таким, що укладений без наміру породити правові наслідки між цими особами та визнати його недійсним; визнати, що за договором купівлі - продажу будинку [ADDRESS] від 24 листопада 2001 року покупцями є [PERSON] та [PERSON] в рівних частках, визнати за нею право власності на 1/ 2 частину будинку [ADDRESS] Ухвалою Світловодського міськрайонного суду від 12 травня 2008 року зустрічні позовні вимоги [PERSON] в частині розподілу будинку в натурі були залишені без розгляду з підстав п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України. Відповідач [PERSON] , яка з підстав ч. 2 ст. 39 ЦПК України також є законним представником неповнолітнього [PERSON], в судовому засіданні з позовними вимогами [PERSON]не погодилась, зустрічні позовні вимоги підтримала, обґрунтовуючи їх тим, що у 2001 році вона з [PERSON] проживали однією сім”єю без реєстрації шлюбу та вирішили спільно придбати будинок для сумісного проживання. В серпні 2001 року вони домовились з сім”єю [PERSON] щодо продажу їм будинку[ADDRESS] за 700 доларів США та вона передала їм в рахунок плати за будинок належні їй 300 доларів США та 2000 грн., що складало домовлену суму. Оскільки на той час вони з [PERSON] вели спільне господарство, то вона вважала сплачені гроші з сімейного бюджету. У неї не було паспорта , а відтак [PERSON] мав оформити будинок на себе, щоб потім переоформити на обох. Проте згодом вона дізналась, що[PERSON] оформив будинок на сестру [PERSON]. , але оскільки у них з [PERSON] були добрі відносини, вона проживала в будинку як господарка, то питання щодо переоформлення будинку на себе вона не порушувала. У 2006 році вона отримала паспорт та прописалась в будинку на підставі письмового дозволу [PERSON]. На теперішній час у неї погіршились відносини з [PERSON] . і , оскільки [PERSON]порушила питання щодо виселення її з будинку, вона змушена захищати свої права власності на будинок. [PERSON]зустрічні позовні вимоги не визнала, вказує, що спірний будинок вона придбала у встановленому законом порядку за власні кошти у сумі 700 доларів США та надала дозвіл користування ним своєму братові [PERSON]. Домовленості щодо будинку з попередніми власниками вів на її прохання брат, а договір купівлі - продажу вона укладала особисто в присутності нотаріуса. Відповідач за зустрічним позовом [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнав, посилався на те, що про купівлю хати вони домовлялися разом з [PERSON]., з якою проживали як сім”я, однак гроші в сумі 700 доларів США на хату дала його сестра [PERSON]. і договір купівлі - продажу був оформлений на неї. Відповідач за зустрічним позовом [PERSON] в судовому засіданні з заявленими вимогами не згодився, пояснив суду, що він мав намір продати належний йому будинок[ADDRESS]. В кінці серпня 2001 року про купівлю хати до них прийшли домовлятися[PERSON] та [PERSON], домовились за ціну - 700 доларів США, про отримання яких він написав їм розписку. При укладанні договору в нотаріальній конторі від його імені діяла дружина [PERSON] яка потім розповіла йому, що хату оформили на [PERSON]., бо гроші на хату були її. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні пояснила суду, що домовленості щодо продажу належного її чоловікові будинку вели з ними[PERSON] та [PERSON] . Вони ж і приносили за хату гроші. При оформленні угоди купівлі - продажу у нотаріуса покупцем виступала [PERSON]., однак причини цього її не цікавили. Представники третьої особи Подорожненської сільської ради Світловодського району в судовому засіданні пояснили суду, що документи на здійснення реєстрації [PERSON] у будинку[ADDRESS] оформлялись на підставі письмового дозволу власника [PERSON] Представник органу опіки та піклування Світловодської районної державної адміністрації в судовому засіданні просила суд при винесенні рішення врахувати інтереси неповнолітньої дитини та не позбавляти її житла. Вислухавши пояснення сторін, їх представників, третіх осіб, свідчення свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. 24 листопада 2001 року [PERSON] , діючи від імені [PERSON] ( продавець) та [PERSON]( покупець) уклали договір купівлі - продажу, за яким продавець продав, а покупець купила житловий будинок [ADDRESS] При укладанні договору продавець свідчив, що відчужуваний будинок на момент укладання договору ніяким способом нікому іншому не відчужений, прав третіх осіб на нього немає. Згідно п. 3 договору, гроші за продаж продавець одержав повністю при підписанні договору. Даний договір був посвідчений державним нотаріусом Світловодської районної державної нотаріальної контори, що відповідає вимогам ст. 227 ЦК УРСР в редакції 1963 року. (а.с. 6) Доводи позивача по зустрічному позову щодо недійсності даної угоди не знайшли свого належного обґрунтування в ході судового розгляду в зв”язку з наступним. Згідно ст. 58 ЦК УРСР в редакції 1963 року, яким слід керуватися при вирішені спору в частині зустрічних позовних вимог, недійсною є угода, укладена лише про людське око, без наміру створити юридичні наслідки ( мнима угода). Якщо угода укладена з метою приховати іншу угоду ( удавана угода), то застосовуються правила, що регулюють ту угоду, яку сторони дійсно мали на увазі. При цьому судом встановлено, що договір купівлі - продажу будинку [ADDRESS] від 24 листопада 2001 року був укладений [PERSON]з наміром набуття права власності на вказане нерухоме майно, з метою в подальшому розпорядження ним за власним розсудом, в чому, зокрема, і полягає реалізація прав власності. Продавець за даним договором , в свою чергу, також реалізував свої наміри , оскільки відчужив належне йому нерухоме майно, а відтак для кожної зі сторін договору, а саме продавця [PERSON] та покупця [PERSON] настали юридичні наслідки даного договору. Не можна стверджувати і того, що даний договір був укладений з метою приховати іншу угоду, оскільки кожна зі сторін договору в судовому засіданні підтвердила, що діяла з наміром настання тих юридичних наслідків, які і настали по укладенню договору, а саме відчуження - набуття права власності на житловий будинок. Крім того, безпосередньо при укладанні договору сторони договору підтвердили, що він не носить характеру мнимої та удаваної угоди, про що зазначено в тексті договору, посвідченому нотаріально. За таких обставин підстав для визнання угоди купівлі - продажу будинку [ADDRESS] , укладеної 24 листопада 2001 року між [PERSON] та [PERSON]та посвідченої нотаріально, з підстав заявлених позивачем по зустрічному позову , немає. Усні домовленості [PERSON]та [PERSON] з [PERSON] щодо продажу будинку , а також розписку від 27 серпня 2001 року про отримання коштів не можна визнати договором купівлі - продажу будинку, оскільки згідно ч. 1 ст. 227 ЦК УРСР, договір купівлі - продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. ( стаття 47 цього Кодексу). За таких обставин підстав для визнання [PERSON] та [PERSON] сторонами договору купівлі - продажу будинку , рівно як і визнання за [PERSON] права власності на Ѕ частину будинку, немає. Вирішуючи спір в частині позовних вимог [PERSON]суд встановив наступне. [PERSON]є власником будинку[ADDRESS] 09 березня 2005 року вона надала письмовий дозвіл, засвідчений секретарем Власівської селищної ради м. Світловодська на прописку відповідачки [PERSON] у належному їй будинку. Застереження щодо стоку дії чи тимчасовості дозволу даний документ не має. (а.с.26) На підставі вказаного дозволу 06 червня 2006 року була здійснена реєстрація [PERSON] за вказаним місцем проживання. [PERSON], [INFO] народження, є сином [PERSON] . З підстав ч. 2 ст. 156 ЖК УРСР згоди [PERSON]як власника будинку на його вселення за місцем проживання матері не потрібно. Таким чином, [PERSON] та її неповнолітній син [PERSON] на законних підставах набули права на проживання у будинку [ADDRESS] Підстави виселення громадян без надання іншого жилого приміщення визначені ст. ст. 157, 116 ЖК УРСР, з положень яких вбачається, що виселення провадиться, якщо наймач, члени його сім”ї або інші особи, які проживають разом з ним , систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними. При цьому позивач не представила суду доказів, які б свідчили про наявність передбачених законом підстав для виселення відповідачів по первісному позову. Та обставина, що особа є власником жилого приміщення, а отже, має охоронюване законом право володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, сама по собі не може бути підставою для виселення інших осіб, які там правомірно проживають. Зважаючи на викладене суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] про виселення та скасування реєстрації місця проживання відповідачів Іщенко є безпідставними та не підлягають задоволенню. Судові витрати по справі суд розподіляє у відповідності до положень ст.. 88 ЦПК України . На підставі викладеного та

Outcome: dismissed