Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаною позовною заявою мотивуючи тим, що 13.03.2008 року відповідач позичив у нього 160 000 грн., які зобов»язався повернути до 30.03.2008 року. В обумовлений час борг не повернув, тому 07.05.08 р. на адресу відповідача був направлений лист з вимогою доборовільно погасити борг, проте відповідач борг не повернув, відповідь на лист не надав. З врахуванням індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми борг складає 160800 грн.. Також просить стягнути моральну шкоду в сумі 10000 грн. та судові витрати, а саме витрати на ІТЗ в сумі 30 грн. та послуги адвоката в сумі 5000 грн.. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та доповнив, що винними діями відповідача йому заподіяна моральна шкода, яка виразилася в переживаннях та стражданнях, які він зазнав в зв”язку з бездіяльністю відповідача, так як позивач не мав наміру позичати гроші на тривалий термін і планував у квітні-травні використати кошти на розширення власного бізнесу. Крім того, відповідач добровільно борг не повертає і на усні та письмові звернення не реагує. Тому оцінює моральну шкоду в сумі 10000 грн. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час, день та місце слухання справи, в судове засідання не з”явився та не повідомив суд про причини неявки. У відповідності до ст.ст.169 ч.4 та 224 КПК України суд вирішує справу на підставі наявних в ній доказів (заочне рішення). Заслухавши позивача, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що сторони 13.03.2008 року уклали договір позики в сумі 160000 грн., які відповідач зобов»язався повернути в найкоротчий термін без вказівки дати повернення. Відповідно до ч.2 ст.530 та ч.1 ст.1049 ЦК України 07 травня 2008 року позивач направив відповідачеві вимогу про повернення суми боргу в повному обсязі. По закінченні встановленого терміну відповідач борг не повернув, відповідь на вимогу не надав. Згідно ст.509 ЦК України зобов”язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов”язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов”язку. Одностороння відмова від зобов”язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідо до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов”язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики)… Згідно ст.ст. 1050, 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов”язання, зобов”язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або Законом. Так як позивач не ставить перед судом питання про стягнення суми боргу з врахування індексу інфляції, суд вирішує питання тільки про стягнення 3% річних. 3% річних від простроченої суми становлять 160000:100х3:12=800 грн.. Всього борг складає 160000+800=160800 грн.. Також суд вважає, що підлягає частковому задоволенню спричинена винними діями відповідача моральна шкода, яка виразилася в переживаннях та стражданнях позивача, які він зазнав в зв”язку з бездіяльністю відповідача, так як позивач не мав наміру позичати гроші на тривалий термін і планував у квітні-травні використати кошти на розширення власного бізнесу. Крім того, відповідач добровільно борг не повертає і на усні та письмові звернення не реагує. В той же час суд не знаходить підстав для задоволення моральної шкоди у сумі, вказаній в позовній заяві позивача, так як крім переліку в позовній заяві моральних страждань, які він поніс не зазначено, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір моральної шкоди та якими доказами це підтверджується (Постанова Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.95 р. із змінами від 25.05.2001 року “Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди”). Тому оцінює моральну шкоду в сумі 5000 грн.. Також підлягають стягненню судові витрати позивача, а саме - витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. В задоволенні позовної вимоги в частині стягнення витрат на послуги адвоката суд вважає за необхідне відмовити, так як позивачем не надано підтверджуючих документів про оплату послуг на вказану суму та немає обгрунтування витрат юридичної допомоги на вказану суму.

Outcome: partial