Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-22 00:00:00

25.04.2003р. позивач звернувся до суду з заявою (а.с. 2-3), в якій просив стягнути з відповідачів [PERSON], [PERSON] у відшкодування матеріальної шкоди 31629 грн. та судові витрати у солідарному порядку. Під час судового розгляду справи були подані уточнення до позову 03.07.2006р. (а.с.78-79), 14.11.2006р (а.с. 105), 16.11.2006р. (а.с. 118-120). В судовому засіданні представник позивача та третьої особи [PERSON], діючий на підставі довіреності від 07.06.2006р. (а.с.71), підтримав позовні вимоги в редакції заяви від 16.11.2006р. на а.с. 118-120, просить стягнути з [PERSON], [PERSON], [PERSON] у солідарному порядку 34021 грн. у відшкодування майнової шкоди, 29876 грн. у відшкодування моральної шкоди, та судові витрати. У обґрунтування зазначених вимог представник позивача, третьої особи [PERSON] посилається на ті обставини, що 19.01.2003р. [PERSON] рухався на автомобілі «Фольксваген» д\з [NUMBER] по [ADDRESS], допустив порушення Правил дорожного руху, внаслідок чого сталось зіткнення зазначеного автомобіля з автомобілем «Альфа-Ромео» д\з [NUMBER] під керуванням позивача, було пошкоджено автомобіль «Альфа-Ромео» та завдано тілесних ушкоджень позивачу. Позивачем понесені витрати щодо ремонту автомобіля. Розмір матеріальної шкоди визначено на підставі висновку спеціаліста по залишковій вартості автомобіля. Позивачу завдано моральну шкоду пережитим жахом, загрозою життю, фізичним болем, погіршенням стану здоров*я, порушенням звичного укладу життя, неправомірною поведінкою відповідачів, які не бажали компенсувати завдану шкоду, неможливістю використовувати автомобіль для підприємницької діяльності. Позивач та третя особа - власник автомобіля [PERSON] до судового засідання не з*явились, надавши заяви про розгляд справи у їх відсутності (а.с.88, 89). Відповідач [PERSON] позов не визнав. Із його пояснень в судовому засіданні та заперечень на а.с. 34 вбачається, що він вважає належним відповідачем [PERSON], т.я. передав належний йому на праві власності автомобіль сину на підставі довіреності. Відповідач [PERSON] і в судовому засіданні, і в письмових запереченнях (а.с.99-100) визнав те, що був володільцем транспортного засобу, передав керування [PERSON] та разом з ним знаходився в автомобілі під час ДТП, що повинен відшкодувати 2. матеріальну шкоду в солідарному порядку з [PERSON] Але позовні вимоги щодо моральної шкоди [PERSON] не визнав. Крім того, відповідач [PERSON] не визнав розміру матеріальної шкоди, зазначеного у позові, вважає, що суд повинен прийняти до уваги висновок експерта. Із заяв [PERSON] на а.с. 27, 33 вбачається, що станом на 15.05.2003р. та 22.07.2003р. він вважав належним відповідачем [PERSON], не визнав своєї вини у скоєнні аварії. У подальшому [PERSON] зайняв позицію спільну з відповідачем [PERSON] (а.с.99-100), визнав позов про відшкодування матеріальної шкоди частково, вважає, що розмір шкоди повинен визначати експерт, що немає підстав для компенсації моральної шкоди. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, з*ясувавши обставини справи та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав Автомобіль «Фольксваген» н\з [NUMBER] належить відповідачу [PERSON], що підтверджується довідками на а.с. 6, 54, 62. 09.08.2000р. [PERSON] уповноважив [PERSON] розпоряджатися, в т.ч. керувати, зазначеним автомобілем довіреністю (а.с.35,42), яка була дійсна по 09.08.2003р. Автомобіль «Альфа-Ромео» д\з [NUMBER] з 10.01.2001р. був зареєстрований за позивачем на підставі доручення від 30.08.2000р., яке діяло три роки (а.с.7, 50, 51). З 25.11.2003р. власником цього транспортного засобу є [PERSON] (а.с.73). 19.01.2003р. приблизно о 20-00 год. [PERSON], рухаючись з дозволу [PERSON] на автомобілі «Фольксваген» д\з [NUMBER] по [ADDRESS], порушив п.п.3.25, 12.9, 12.4 - 12.7, 12.3, 3.29 Правил дорожного руху, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Альфа-Ромео» д\з [NUMBER] під керуванням [PERSON] Ці обставини підтверджуються вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 28.11.2005р., яким [PERSON] був засуджений за скоєння злочину, передбаченого ст.286 ч.1 КК України (а.с.65-69). Постановою від 23.01.2003р. було відмовлено в порушенні кримінальної справи ( а.с.5). Постановою суду від 17.02.2003р. [PERSON] був притягнутий до відповідальності за ст. 124 КпАП України (а.с.25). В зв*язку з наявністю у [PERSON] тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості 27.08.2003р. була скасована постанова від 23.01.2003р. про відмову в порушенні кримінальної справи (а.с.52, 55, 56 - 57). За фактом ДТП було порушено кримінальну справу і у подальшому визнано винним [PERSON] у цьому ДТП в скоєнні злочину, передбаченого ст.286 ч.1 КК України (а.с. 65-69). Під час ДТП було пошкоджено автомобіль «Альфа-Ромео», яким керував позивач, що визнано сторонами, підтверджується дефектною відомостю, фототаблицею, висновками спеціаліста та експертним висновком (а.с.8-20, 106-114, 140-147). Із висновку спеціаліста станом на 13.03.2003р. вбачається, що вартість ремонту пошкодженого автомобілю - 52158 грн., що залишкова вартість автомобілю нижче вартості ремонту та складає 31629 грн. (а.с.8-20). Із висновку спеціаліста станом на 27.10.2006р. вбачається, на 27.10.2006р. вартість ремонту - 65593 грн, вартість автомобілю - 34021 грн. (а.с.114). Позивач визначив свої вимоги за висновком на 27.10.2006р., незважаючи на те, що провів відновлюваний ремонт, у межах остаточної вартості автомобілю, т.я. спеціалістом було зроблено висновок про недоцільність такого ремонту в зв*язку з тим, що вартість ремонту вища риночної вартості автомобіля. За клопотанням відповідачів 18.12.2007р. була проведена судова автотоварознавча експертиза (а.с. 140-147). Експерт визначив риночну вартість автомобіля позивача на 19.01.2003р. у 31568 грн. та не зміг визначити вартість автомобіля на час експертного дослідження, т.я. вирішення цього питання є недоцільним та автомобіль отримував після ДТП 19.01.2003р. інші пошкодження. Цим 3. висновком підтверджується, що позивач відновив автомобіль після ДТП 19.01.2003р., що вартість ремонту складає без врахування експлуатаційного зносу - 55475 грн. 25 коп. Фактично висновок експерта підтвердив висновок спеціаліста, а тому визначаючи розмір матеріальної шкоди суд бере до уваги межі позовних вимог, висновок спеціаліста станом на 27.10.2006р. та ту обставину, що експерт не зміг визначити вартість автомобіля на час експертного дослідження. Із роз*яснень Пленуму Верховного Суду України у п.9 Постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вбачається, що коли відшкодування заподіяної майну шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному розмірі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна чи робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ. Відповідачі відмовились відшкодувати шкоду в натурі (надати річ того ж роду і якості, виправити пошкоджену машину). Відповідно до ст. 453 ЦК України ( в редакції 1963р.), діючій на час виникнення спору, у такому випадку суд може зобов*язати надати особі, якій заподіяно шкоду, річ такого самого роду або повністю відшкодувати збитки, завдані фактичною втратою пошкодженої речі. Відповідач [PERSON] відповідає за матеріальну шкоду на підставі ст. 440 ЦК України ( в редакції 1963р.). Відповідач [PERSON] відповідає за цю шкоду на підставі ст. 450 ЦК України ( в редакції 1963р.). Підстав для накладання обов*язку по відшкодування матеріальної шкоди на [PERSON] немає, т.я. на час ДТП володільцем автомобілю був [PERSON] При розгляді вимог щодо моральної шкоди суд приймає до уваги, що дійсно було пошкоджено здоров*я та майно позивача, він тривалий час лікувався, звертався до правоохоронних органів щодо притягнення винних до кримінальної відповідальності, мав фізичні та моральні страждання, було порушено його звичайний уклад життя. Згідно ст. 440-1 ЦК України (1963р.) на [PERSON] повинно бути накладено обов*язок відшкодувати моральну шкоду. Суд визначає розмір цієї шкоди у 20000 грн., враховуючи поведінку [PERSON] під час ДТП, неприйняття їм заходів щодо добровільного відшкодування шкоди, допомоги позивачу, доводи позивача в обґрунтування цих вимог, та принципом розумності, справедливості, співмірності з завданими збитками. На підставі ст. 88 ЦПК України підлягає задоволенню вимога про відшкодування судових витрат позивача ( а.с.4). Підлягає задоволенню клопотання про поновлення строку звернення з позовом про відшкодування моральної шкоди з урахуванням стану здоров*я позивача, термінів розгляду кримінальної справи та зупинення провадження у цивільній справі (а.с.65-69, 60об. - 61).

Outcome: approved