Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-22 00:00:00

Позивач [PERSON] 7 березня 2008 року звернувся до суду із позовом до [PERSON], який діє в інтересах співвласників майнових паїв реорганізованих сільськогосподарських підприємств сіл Латківці, Урожайне, Дзвенигород, третьої особи Урожайнівської сільської ради про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним та визнання права власності на нерухоме майно, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення письмового договору купівлі-продажу від 1 лютого 2008 року № 1, хоча умови договору виконані сторонами повністю. Вказав, що 1 лютого 2008 року він уклав із комісією з реалізації майна співвласників майна КСП „Урожай” с.Латківці, с.Урожайне, с.Дзвенигород Борщівського району договір купівлі продажу № 1 об”єктів нерухомого майна, а саме, придбав на відкритих публічних торгах, що проводилися комісією по врегулюванню майнових відносин співласників майнових паїв, цегельний завод, що розташований у [ADDRESS]. На виконання умов договору він оплатив обумовлену суму 230000 грн. і згідно акту прийому-передачі від 1 лютого 2008 року прийняв об”єкт нерухомого майна - цегельний завод. Ухвалою суду 15 квітня 2008 року до участі в справі залучено як третіх осіб без самостійних вимог [PERSON] та [PERSON], ухвалою суду 13 травня 2008 року до участі в справі залучено співвідповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив, що до нотаріуса з головою комісії з реалізації майна [PERSON]. не звертався, оскільки в бюро технічної інвентаризації йому роз”яснили, що оформлений на торгах договір купівлі-продажу ні нотаріальному посвідченню ні державній реєстрації не підлягає через відсутність правовстановлюючих документів на продане майно. Виконком Урожайнівської сільради йому відмовив у визнані за ним права власності на придбане майно. Також йому було роз”яснено право звернення за захистом своїх прав до суду. Представники позивача [PERSON]. та [PERSON]. в судовому засіданні заявлений позов підтримали, просять задовольнити. Відповідач [PERSON]. в судовому засіданні позов визнав, просить задовольнити. Суду відповідач пояснив, що усю процедуру проведення продажу цегельного заводу провів за рекомендаціями спеціалістів АПР Борщівської райдержадміністрації. Документи по проведенню торгів допомагав оформляти юрист. Від явки із покупцем [PERSON] до нотаріуса не ухилявся, Позивач його до нотаріуса не запрошував. Правовстановлюючих документів на цегельний завод у комісії немає, виділення цегельного заводу як частки пайового фонду в натурі комісія не проводила, загальні збори не збиралися. Пайовики вирішили продати цегельний завод через те, що його користувач [PERSON], директор ПП „Стандарт”, все майно, отримане в оренду, розпродує. Відповідачі [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON] позов визнали, просять задовольнити. Відповідачі [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., будучи належно повідомленими про час та місце слухання справи, в судове засідання не з»явилися, про причини неявки суд не повідомили. Суд ухвалив слухання справи проводити у відсутності відповідачів, що не з”явилися в судове засідання. Представник третьої особи без самостійних вимог Урожайнівської сільської ради [PERSON]. в судовому засіданні вважає, що в задоволенні позову слід відмовити. Представник третіх осіб без самостійних вимог [PERSON]. та [PERSON]. - [PERSON] в судовому засіданні також вважає, що позов задоволенню не підлягає, оскільки згідно діючого законодавства відповідачі не мали цивільної дієздаткості на здійснення продажу спірного майна, що є спільною частковою власністю 595 пайовиків селянської спілки „Урожай”, а тому при укладенні договору не враховані інтереси інших співласників та права третіх осіб, які на момент продажу майна були власниками значної кількості майновиїх паїв. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, що надані сторонами в повному обсязі, вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступного. У відповідності до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одночасно, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес способом, визначеним у ч.2 ст.16 ЦК України, а також іншим способом, що встановлений договором або законом. Одночасно, суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин 2-5 ст.13 ЦК України. На вимогу п.2 ст.13 ЦК України особа при здійсненні своїх прав зобов”язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. А пунктом 3 згаданої статті не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. 11 грудня 2007 року, як встановлено з протоколу № 1, у с.Латківці Борщівського району відбулися відкриті публічні торги з продажу цегельного заводу (цілісного майнового комплексу), що знаходиться у [ADDRESS], як частки пайового фонду. Торги проводила, як значиться в протоколві, комісія з реалізації майна співвласників. У відкритих торгах брали участь позивач [PERSON] та [PERSON] Останній був визнаний переможцем. Підписавши протокол торгів, [PERSON] не уклав договір купівлі-продажу майна, не вніс у зазначені терміни повної вартості вказаного майна і відмовився від купівлі цегельного заводу, власноручно написавши відмовну заяву на ім”я голови комісії. Причиною відмови від купівлі заводу [PERSON] зазначив відсутність певних документів. Комісія звернулася з пропозицією укласти договір купівлі-продажу майна із другим учасником торгів, а саме [PERSON], на що останній погодився. Згідно договору № 1 купівлі-продажу об”єкту нерухомого майна від 1 лютого 2008 року співвласники майна КСП „Урожай” сіл Латківці, Урожайне, Дзвенигород Борщівського району, від імені яких діє комісія з реалізації майна співвласників в особі голови комісії [PERSON]. та членів комісії [PERSON]., [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON]., [PERSON]., [PERSON], зобов”язалися передати у власність покупця фізичної особи [PERSON], а покупець зобов”язався прийняти нежитлові приміщення (цегельний завод), що розташовані у с.Урожайне. У п.1.3 вказаного договору продавець гарантує, що до підписання сторонами договору, майно нікому іншому не продано, не закладено, не є предметом спору, від арештом і забороною не знаходиться і вільне від будь-яких прав на них третіх осіб. Продаж відбувся за загальною вартістю 230000 грн., які, як встановлено з письмової розписки, повністю сплачені позивачем комісії з реалізації майна співвласників готівкою. Згідно акту прийому-передачі від 1 лютого 2008 року комісія з реалізації майна співвласників (продавець) передала, а позивач [PERSON] (покупець) прийняв у власність об”єкт нерухомого майна, що зазначений в договорі купівлі-продажу, а саме цегельний завод, що складається: бак цегельного заводу, вентилятор ВУ-40, кільцева піч 14 камер, лазня цегельного заводу, 8 піднавісів, прес СМ727, автомат АКМ, 14 вагонеток, змішувач лопастів, вальці тонкого помолу, електролінія 0,4 кВт, транспортер вигрузки великий, транспортер вигрузки малий, дві тачки для вигрузки шлаку, дві тачки для вигрузки, прес СМК-2,1, 22 рельси, електрозварка, адмінбудинок, бетономішалка. У відповідності до ч.1 ст.203 ЦК зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Частина друга цієї ж статті передбачає, що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. За Порядком продажу на публічних торгах майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженим наказом Міністерства аграрної політики України від 28 січня 2003 року № 14 (далі - Порядок продажу), на який посилається відповідач [PERSON]., можуть продаватися частки у спільному майні власників, які уклали договір про спільне володіння, користування і розпорядження майном, що знаходиться у спільній частковій власності (п.2). Саме власники майнових паїв або їх уповноважені представники можуть бути організаторами торгів (п.5). У відповідності до п.8 Порядку продажу виконавцем торгів може бути організація, суб”єкт господарювання, яка відповідно до законодавства може надавати послуги, пов”язані з торговельними операціями. Як встановлено в судовому засіданні правонаступниками селянської спілки „Урожай” с.Урожайне, що знята з державної реєстрації, були ТОВ „Сонячне” с.Латківці, яке згідно Ухвали Господарського суду Тернопільської області від 5 жовтня 2006 року зняте з державної реєстрації як банкрут, та ПАП „Надія” с.Урожайне. В результаті реорганізації селянської спілки „Урожай” право на майновий пай отримали 595 її членів. Як пояснив суду відповідач [PERSON]. пайовий фонд селянської спілки „Урожай” був розприділений у співвідношенні 33 та 67 відсотків між ПАП „Надія” та ТОВ „Сонячне” і за таким же критерієм було розділене майно пайового фонду. В результаті 4 січня та 1 лютого 2004 року між двома групами співвласників майнових паїв було укладено відповідно два договори про спільне володіння, користування і розпорядження майном, що знаходиться у спільній частковій власності, а майно передано, відповідно ТОВ „Сонячне” та ПАП „Надія” в оренду. Однак, як вбачається з наданих суду актів розподілу-передачі майнових паїв с\с „Урожай” в ПАП „Надію” та ТОВ „Сонячне” відповідно структури пайового фонду та виділення його в натурі - частина спірного майна, а саме: вентилятор ВУ-40, кільцева піч 14 камер, лазня цегельного заводу, 8 піднавісів, прес СМ727, автомат АКМ, вагонетки, змішувавч лопастів, вальці тонкого помолу, електролінія 0,4 кВт, прес СМК-2,1 були передані обом господарствам, тобто реально розприділені між ними не були. Інша частина спірного майна: бак цегельного заводу, транспортер вигрузки великий, транспортер вигрузки малий, 2 тачки для вигрузки шлаку, 2 тачки для вигрузки, рельси 22 шт., електрозварка, адмінбудинок, бетономішалка в переліку майна пайового фонду не зазначаються. В судовому засіданні ні позивач [PERSON], ні відповідачі [PERSON]. [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON] не довели суду та не представили доказів щодо укладення та наявності договору про спільне володіння, користування і розпорядження майном, що знаходиться у спільній частковій власності співвласників майнових паїв реформованої селянської спілки „Урожай” та делегування повноважень відповідачам по справі. Окрім цього, комісія з реалізації майна співвласників, як встановлено з протоколу № 1 зборів співласників від 8 листопада 2007 року, зборами не обиралася. Натомість усі питання по проведенню продажу майнових паїв було доручено комісії по врегулюванню майнових відносин співвласників майнових паїв. У відповідності до ст.658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власнику товару. В судовому засіданні відповідачами не представлено доказів щодо наявності у них права власності на предмет договору купівлі-продажу - нежитлові приміщення (цегельний завод), що розташовані у [ADDRESS] У відповідності до ст.361 ЦК України кожен співвласник має право самостійно розпорядитися тільки своєю часткою у праві спільної часткової власності. У всіх інших випадках (ст.358 ЦК України) право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Згідно протоколу № 1 зборів співвласників майнових паїв сіл Урожайне,Латківці,Дзевигород від 8 листопада 2007 року участь у зборах взяли 333 співвласники і саме 333 особи, згідно долучених до справи списків-погоджень, дали згоду на продаж частки майна спільного пайового фонду на відкритих публічних торгах. Відповідачами в судовому засіданні не доведено, що продане майно, яке знаходиться у спільній частковій власності всіх пайовиків, було виділено в натурі окремо групі співвласників майнових паїв в кількості 333 особи, які представляли свої інтереси на зборах 8 листопада 2007 року. Також відповідачами не доведено належність іншої частини обладнання цегельного заводу до пайового фонду. Тому, суд вважає, продаж спірного майна повинен був здійснюватися за згодою всіх співвласників, частки (паї) яких знаходяться у спільній частковій власності даного об”єкту, а тому, відповідно до вимог ст.658 ЦК України відповідачі не мали права продажу товару - частки майнових паїв 595 співласників, а також майна, не зазначеного в переліку майна пайового фонду. Судом також встановлено, що збори співвласників 8 листопада 2007 року проведені з порушенням вимог Рекомендацій щодо проведення загальних зборів колишніх членів реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики від 7 лютого 2001 року № 16. Так, з протоколу зборів не вбачається співвласники майнових паїв якого саме господарства проводили збори; хто головував на зборах; відсутні дані про реєстрацію учасників; 333 чоловік, присутніх на зборах, не становлять двох третин усіх 595 співвласників. По третьому питанню порядку денного зборів щодо врегулювання відносин щодо майна, яке знаходиться в спільній частковій власності всіх співласників майнових паїв вказано, що [PERSON]. повідомив про попереднє погодження із співвласниками майнових маїв питання реалізації майна пайового фонду на відкритих торгах з метою пропорційного отримання всіма пайовиками належної їм частки коштів від реалізації майна за реальною ринковою вартістю. Однак в судовому засіданні відповідач [PERSON]. заявив, що списки-погодження даного питання були оформлені і підписані після проведення зборів. З огляду прийнятих зборами рішень вбачається, що в один день було вирішено: доручити комісії по врегулюванню майнових відносин співвласників організувати та провести публічні відкриті торги по реалізації майна цегельного заводу, погодивши із співвласниками. І тут же, з протоколу - [PERSON]. оголосив, що є вже таке погодження, а списки, складені обраною на зборах комісією, додаються до протоколу. Тій же комісії доручено провести аналіз наявного і технічного стану майна цегельного заводу, про що скласти акт, і тут же вирішено встановити початкову ціну продажу майна цегельного заводу - частку пайового фонду в сумі 175344 грн., а акт інвентаризації основних засобів частки майна пайового фонду, складений обраною на зборах комісією, додається до протоколу. Судом також встановлено, що цифра 175344, як частка пайового фонду, відповідає цифрі загальної вартості переданого покупцю - позивачу по справі, згідно акту прийому-передачі майна від 1 лютого 2008 року, товару - майна цегельного заводу. Одночасно, найменування та кількість майна в акті прийому-передачі від 1 лютого 2008 року не відповідає найменуванню та кількості майна цегельного заводу в переліку майна пайового фонду та акті інвентаризації основних засобів частки майна пайового фонду. Враховуючи той факт, що в судовому засіданні і позивач і відповідачі визнали, що їм достовірно було відомо про відсутність правовстановлюючих документів на майно, що підлягало продажу, і що укладений між ними договір не буде підлягати нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, суд вважає посилання позивача на ч.2 ст.220 ЦК України безпідставними, а доводи, викладені в позовній заяві надуманими. Частиною 5 ст.203 ЦК України передбачено, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, в даному спорі набуття права власності позивачем. Оскільки позивачем в судовому засіданні не доведено підстав для визнання договору купівлі-продажу від 1 лютого 2008 року дійсним, а доводи позивача визнані судом надуманими, суд вважає, що вимоги щодо визнання права власності на спірне майно слід визнати також безпідставними. На підставі Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики України від 14 березня 2001 року № 62, Порядку продажу на публічних торгах майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств, затверджених наказом Мінагрополітики України від 28 січня 2003 року №14, Закону України „Про колективне сільськогосподарське підприємство”, ст.4 Закону України «Про власність» від 7 лютого 1001 року № 697-ХІІ, ст.ст.11,12,13,15,16,203,220,358,361,658 ЦК України та,

Outcome: dismissed