Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-02 00:00:00

Позивач за первісним позовом звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути із відповідача за первісним позовом борг у розмірі 5500 (п”ять тисяч п'ятсот) гривен за неналежне виконання попереднього договору. В процесі судового розгляду справи позивачем було збільшено позовні вимоги та з урахуванням збільшених позовних вимог просить стягнути 11000 (одинадцять тисяч) гривен. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим що, відповідачем по первісному позову неналежним чином виконанні зобов'язання по попереднім договорам від 28 травня 2008 року, які засвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], та зареєстровано в реєстрі за номерами [NUMBER] За цими договорами сторони взяли на себе зобов'язання при настанні обумовлених цими Договорами обставин укласти договори купівлі-продажу земельних ділянок, наслідком виконання яких стане набуття відповідачем за первісним позовом прав власності на земельні ділянки. Строк укладення основних договорів встановлено пунктами 1.6. Попередніх договорів. Відповідно до пунктів 2.2. Попередніх договорів відповідач за первісним позовом взяв на себе зобов'язання на протязі чотирьох календарних днів з моменту укладення даних договорів сплатити забезпечувальні платежі в розмірі по 5 000 (п'ять тисяч) гривень по кожному із попередніх договорів. Відповідно до пунктів 2.1 Попередніх договорів відповідач за первісним позовом зобов'язувався на протязі 2-х календарних днів з моменту укладення договорів надати проекти Основних договорів. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином згідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобов'язання або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором чи законом. Позивачем за первісним позовом зазначається, що відповідач за первісним позовом належним чином зобов'язання по договорам не виконав, а саме, не сплатив забезпечувальні платіжі (завдаток) та не надав проекти Основних договорів, а тому відповідно до ст. 549, п. 3 ст. 611 Цивільного кодексу України та пунктів 2.2, 5.1, 5.2 Попередніх договорів повинен сплатити борг у розмірі 5 500 (п'ять тисяч п'ятсот) гривен по кожному із правочинів. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просить суд задовольнити первісний позов в повному обсязі. Представник відповідача за первісним позовом проти позову заперечував, мотивуючи це відсутністю у позивача за первісним позаовом будь-яких правових підстав володіння, користування та розпорядження земельними ділянками, які є об'єктом попереднього договору з боку позивача. Відповідачем за первісним позовом в порядку ст. 123 ЦПК України подано зустрічну позовну заяву, в якій просить суд визнати недійсним дублікат державного акту серія [NUMBER] на право власності на земельну ділянку та дублікат державного акту серія ЯЖ №426301 на право власності на земельну ділянку, оскільки, оспорювані акти видано із порушенням п. 1.4 Інструкції „Про порядок складання, видачі, реєстрації та зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди”, яка затверджена наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 4 травня 1999 р. №43. та площа земельної ділянки яка зазначена в державних актах не відповідає площі, яка була придбана [PERSON]. за договорами купівлі-продажу. Представник позивача за первісним позовом проти зустрічного позову заперечував, з мотивів його необґрунтованості. Свою правову позицію представник позивача за первісним позовом обґрунтовує тим, що відповідно до ст. 328 Цивільного Кодексу України право власності набувається на підставах, що незаборонені законом, зокрема із правочинів. Позивачем за первісним позовом зазначається, що право власності на земельні ділянки виникло в нього на підставі цивільного правочину, який оформлено відповідно до вимог законодавства України. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги за первісним позовом є обґрунтовані та підлягають задоволенню, зустрічна позовна заява задоволенню не підлягає з таких підстав. Встановлено, що між сторонами відповідно до вимог ст. 635 Цивільного Кодексу України було укладено попередні договори від 28 травня 2008 року, які засвідчено приватним нотаріусом Київського нотаріального округу [PERSON], та зареєстровано в реєстрі за номерами 4028 та 4029. Відповідно до умов пунктів 1.1. Попередніх договорів сторони взяли на себе зобов'язання укласти договори купівлі-продажу земельних ділянок, наслідком виконання яких стане набуття відповідачем за первісним позовом прав власності на земельні ділянки. Пунктом 1.2. Попереднього договору від 28.05.2008 № 4028 сторони визначили, що предметом Основного договору буде продаж позивачем за первісним позовом та купівля Відповідачем за первісним позовом земельної ділянки площею 0,700 га, яка належить Позивачу за первісним позовом на підставі Дублікату державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER], земельна ділянка знаходиться за адресою бориспільський район Гнідинська сільська рада та має кадастровий номер [NUMBER] Пунктом 1.2. Попереднього договору від 28.05.2008 № 4029 сторони визначили, що предметом основного договору буде продаж позивачем за первісним позовом та купівля Відповідачем за первісним позовом земельної ділянки площею 0,600 га, яка належить Позивачу за первісним позовом на підставі Дублікату державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER], земельна ділянка знаходиться за адресою бориспільський район Гнідинська сільська рада та має кадастровий номер [NUMBER] Пунктами 1.6 Попередніх договорів сторони визначили строк дії договорів - до 04 червня 2008 року. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином згідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобов'язання або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором чи законом. Як вбачається із матеріалів справи відповідачем за первісним позовом не було виконано умови попередніх договорів, а саме в порушення пунктів 2.2. Попередніх договорів відповідач за первісним позовом на протязі чотирьох календарних днів з моменту укладення даного договору не сплатив завдаток в розмірі по 5000 (п'ять тисяч) гривень. по кожному із договорів та відповідно до пунктів 2.1 попередніх договорів на протязі 2-х календарних днів з моменту укладення договору не надав проекти основних договорів. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Заперечення відповідача за первісним позовом проти позову, з мотивів відсутності у позивача за первісним позовом будь-яких правових підстав володіння, користування та розпорядження земельними ділянками, які є об'єктами попередніх договорів не підтверджуються належними доказами та є необґрунтованим виходячи із наступного. Пункт 2 ст. 328 ЦК України визначає, що вправо власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідачем за первісним позовом суду не надано доказів того, що позивач за первісним позовом набув право власності на земельні ділянки, яка є об'єктом попередніх договорів неправомірно. Відповідачем також не доведено, того що ним належно виконано попередні договори, а саме сплачено завдатки та надано проекти основних договорів. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно п.3 ст. 635 ЦК України зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Сторони визначили, що зобов'язання сторін за попередніми договорами припиняються, якщо основні договір не укладено у термін, визначений у пунктами 1.6. попередніх договорів. За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідачем за первісним позовом в порушення ст. 525 ЦК України допущено односторонню відмову від виконання своїх зобов'язань за попередніми договорами. Зобов'язання сторін за попередніми договорами припинилися, оскільки, сторонами у до 04 червня 2008 року не було укладено основних договорів. Згідно ст. 549, п. 3 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредитору у разі порушення боржником зобов'язання. Пунктами 5.1 попередніх договорів визначено, що сторона, яка порушила зобов'язання повинна сплатити штраф на користь іншої сторони у розмірі 10 (десяти)% від суми, вказаної пунктом 2.2 попереднього договору. Відповідно до пунктів 2.2. попередніх договорів відповідач взяв на себе зобов'язання на протязі чотирьох календарних днів з моменту укладення даних договорів сплатити забезпечувальні платежі (завдаток) в розмірі по 5000 (п'ять тисяч) гривень. Відповідно до ст. 571 ЦК України та п. 5.2 попереднього договору якщо порушення зобов'язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Відповідач за первинним позов своїх зобов'язань за попереднім договором не виконав, завдаток не сплатив. Враховуючи наведе вище суд приходить до висновку, що вимоги позивача за первісним позовом щодо стягнення із відповідача за первісним позовом штрафу у розмірі 500 (п'ятсот) гривен та завдатку у розмірі 5 000 (п”ять тисяч) за неналежне виконання попереднього договору від 28.05.2008 №4028 та штрафу у розмірі 500 (п'ятсот) гривен та завдатку у розмірі 5 000 (п”ять тисяч) за неналежне виконання попереднього договору від 28.05.2008 №4029 є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідачем за первісним позовом в порядку ст. 123 ЦПК України під час попереднього засідання було подано зустрічну позовну заяву, в якій він просить суд визнати недійсним дублікат державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] та дублікат державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] В судовому засіданні встановлено, що - дублікат державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] видано на підставі договорів купівлі-продажу від 12.12.2003 ВВА №099227, ВВА №099228, ВВА №099229, ВВА №099230, ВВА №09922 та відповідно до вимог ст. 202 Земельного кодексу України зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, за номером [NUMBER] - дублікат державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] видано на підставі договорів купівлі-продажу від 12.12.2003 ВВА №099227, ВВА №099228, ВВА №099229, ВВА №099230, ВВА №09922 та відповідно до вимог ст. 202 Земельного кодексу України зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, за номером [NUMBER] Твердження відповідача за зустрічним позовом, про те що дублікати державних актів підлягають визнанню не дійсними, оскільки, видані із порушенням п. 1.4 Інструкції „Про порядок складання, видачі, реєстрації та зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди”, яка затверджена наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 4 травня 1999 р. №43 та у зв'язку із тим що площа яка зазначена у дублікатах державних актів не відповідає тій яка придбана [PERSON]. за договорами купівлі-продажу є необґрунтованим виходячи із наступного. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що незаборонені законом, зокрема із правочинів. Статтями 81, 131 Земельного Кодексу України визначено що, громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі цивільно-правових угод. Укладення даних угод здійснюється відповідно до вимог ЦК України. Суд проаналізувавши оспорюваний дублікати державних актів приходить до висновку, що по-перше дублікати державних актів, які посвідчують право власності [PERSON] на земельні ділянки видано на підставі цивільно правових угод - договорів купівлі-продажу. В силу вимог статті 204 ЦК України та ст. 210 Земельного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідачем за первісним позовом суду не було надано будь-яких судових рішень які на момент прийняття даного рішення набрали законної сили та встановлюють не чинність даних правочинів. Окрім того, судом під час дослідження письмових доказів встановлено, що договори купівлі-продажу на підставі яких у позивача за первісним позовом виникло право власності на земельні ділянки укладено із додержанням всіх істотних умов договору, які законодавчо передбачені для даної категорії договорів, а саме в силу вимог ст. 657 ЦК України договори укладено у письмовій формі, нотаріально посвідчено та здійснено державну реєстрацію. Таким чином, недійсність договорів купівлі-продажу від 12.12.2003 ВВА №099227, ВВА №099228, ВВА №099229, ВВА №099230, ВВА №099227 прямо не встановлена законом. Окрім того, розпорядженням Бориспільської районної державної адміністрації від 29 січня 2008 року №647 “Про надання дозволу на складення технічної документації із землеустрою щодо виготовлення дубліката державного акту на право власності на земельну ділянку гр. [PERSON] для ведення індивідуального садівництва в межах Гнідинської сільської ради” позивачу за первісним позовом надано дозвіл на складення технічної документації та в подальшому отримати дублікат державного акту на право власності на земельну ділянку. По-друге дублікати державних актів відповідно до вимог ст. 202 Земельного кодексу зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. Також судом враховується, що відповідно до статті 126 ЗК України право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми Державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Дублікати державних актів, які посвідчують право приватної власності [PERSON] по формі відповідають Постанові Кабінету Міністрів України від 02.04.2002 № №449 “Про затвердження форм державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою. Доводи відповідача відносно того, що дублікати державних актів підлягає визнанню не дійсним у зв'язку із тим що площа яка зазначена у дублікатах державних актів не відповідає тій яка придбана [PERSON]. за договорами купівлі-продажу є необґрунтованим. Судом було встановлено, що [PERSON]. за договорами купівлі-продажу від 12.12.2003 ВВА №099227, ВВА №099228, ВВА №099229, ВВА №099230, ВВА №099227 придбано земельну ділянку площею 1,3 га, право власності на яку посвідчено дублікатами державних актів, а саме: - 0,600 га - дублікат державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] земельна ділянка знаходиться за адресою бориспільський район Гнідинська сільська рада та має кадастровий номер [NUMBER] - 0,700 га дублікат державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] земельна ділянка знаходиться за адресою бориспільський район Гнідинська сільська рада та має кадастровий номер [NUMBER]. В силу вимог ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти, щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Таким, чином власник земельної ділянки не позбавлений можливості здійснити відчуження частини земельної ділянки, яка належить йому на праві власності, а відтак з метою реалізації вищезазначеного права власник не позбавлений можливості отримати державні акти (або їх дублікати) на частини земельної ділянки які належать йому на праві власності. Враховуючи наведе вище суд приходить до висновку, що зустрічний позов не підлягає задоволенню. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved