Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-03 00:00:00

Рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 8 травня 2008 року частково задоволено позов [PERSON]до приватного орендного сільськогосподарського підприємства ”Ічнянське” та стягнуто з ПОСП ”Ічнянське” на користь [PERSON] 2141,82 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 10 жовтня 2007 року до 29 лютого 2008 року. В апеляційній скарзі ПОСП ”Ічнянське” просить скасувати зазначене рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити [PERSON] у задоволенні позову, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши доводи скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача ПОСП ”Ічнянське” належить до задоволення. За матеріалами справи встановлено, що [PERSON] 10 жовтня 2008 року була звільнена з роботи за власним бажанням, ст.38 КЗпП України. Заочним рішенням Ічнянського районного суду від 14 грудня 2007 року запис у трудові книжці ”звільнена з роботи, ст.38 КЗпП України(власне бажання)” змінено на ”звільнена за власним бажанням у зв'язку з неможливістю продовжувати роботу за станом здоров'я, ст.38 КЗпП України”, яке адміністрація підприємства виконала 29 лютого 2008 року. Суд дійшов висновку, що [PERSON] 10 жовтня 2007 року була звільнена з роботи за власним бажанням, ст.38 КЗпП України, з неправильним формулюванням причин звільнення з роботи, яке перешкоджало їй подальшому працевлаштуванню, їй було відмовлено у прийнятті на облік у центрі зайнятості як такої, що шукає роботу, і оскільки тільки 29 лютого 2008 року адміністрація підприємства внесла зміни до трудової книжки після чого [PERSON] було взято на облік у центрі зайнятості, тому відповідно до ст.235 КЗпП України підприємство повинно виплати середній заробіток за час вимушеного прогулу за зазначений період. Проте, з таким висновком суду не можна погодитися оскільки він суперечить матеріалам справи. Відповідно до ст.235 КЗпП України працівнику виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, але не більш як за один рік” у разі якщо неправильне формулювання причин звільнення з роботи у трудовій книжці перешкоджало подальшому працевлаштуванню працівника. По справі не встановлено і позивач [PERSON] не надала суду жодного доказу, що після звільнення з роботи 10 жовтня 2007 року їй було відмовлено їй було відмовлено в укладенні трудового договору на якомусь іншому підприємстві. У позовній заяві і у поясненням у судовому засіданні [PERSON] не посилалася, що вона зверталася до інших підприємств, установ, організацій і їй було відмовлено, вона посилалася тільки, що на її звернення до центру зайнятості їй було відмовлено взяти на облік як таку, що шукає роботу, саме у зв'язку з формулюванням причин звільнення з роботи, однак на підтвердження і цих своїх доводів також не надала суду жодних документів. У той же час відповідно до повідомлення Ічнянського районного центру зайнятості встановлено, що [PERSON] у період з 10 жовтня 2007 року також не зверталася за працевлаштуванням і до центру зайнятості, вперше вона звернулася до центру зайнятості 11 лютого 2008 року за консультацією і 3 березня 2008 року звернулася з заявою як така, що шукає роботу і з 3 березня 2008 року була зареєстрована, а 10 березня 2008 року їй було надано статус безробітної і ніяких відмов у реєстрації їй не було. Отже по справі встановлено, шо [PERSON] у період після звільнення з роботи 10 жовтня 2007 року до 3 березня 2008 року не зверталася до підприємств, установ, організацій у т.ч. і до центру зайнятості за працевлаштуванням і за таких обставин у суду першої інстанції не було правових підстав вважати період після звільнення [PERSON] з роботи часом вимушеного прогулу та стягувати з підприємства середній заробіток за цей період оскільки вимоги [PERSON] необґрунтовані. За обставин, коли висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи і суд неправильно застосував норму матеріального закону, рішення суду не можна визнати законним та обгрунтованим, таке рішення підлягає скасуванню з ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] у стягненні середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Outcome: approved