Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-20 00:00:00

Позивач кредитна спілка «Добродія» звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, 25.05.2007 року між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір № 295 , відповідно до умов якого КС “Добродія” надала відповідачці кредит у сумі 5000грн. з відсоткової ставкою 46% річних строком на 12 місяців, а остання була зобов”язана відповідно до графіку своєчасно повернути кредитні кошти та сплатити процент и за його користуванням. Але відповідачка [PERSON] не виконала своє зобов”язання по своєчасному погашенню заборгованості у встановлені строки та не зробила жодного платежу, в зв”язку з чим станом на 26.05.2008 року має заборгованість у загальній сумі 8400грн., яка складається : 5000грн.-сума основного боргу, 2306,28грн.-відсотки за користування кредитом, 1093,72грн.-підвищені відсотки за користування кредитом. Відповідачка [PERSON] повідомлялася про необхідність погасити заборгованість, але претензії позивача залишені без належного реагування. В судовому засіданні, представник позивача, що діє на підставі довіреності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі і просила суд їх задовольнити. Стягнути з відповідачки [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором станом на 26.05.2008 року у загальній сумі 8400грн. та понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 84грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30грн., а також витрати, пов”язані з досудовим урегулюванням спору у розмірі 2,75грн.. Відповідачка [PERSON] до залу судового засідання не з”явилася і від неї не надійшло повідомлення про причини неявки . Про день та час слухання справи відповідачка була повідомлена своєчасно та належним чином , про що свідчить розписка про вручення судової повістки . Суд відповідно до ст. 224 ЦПК України дійшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів , проти чого представник позивача не заперечувала. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 526 ЦК України , зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається. У відповідності зі ст. 1054 ЦК України , за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобов'язується надати грошові кошти/кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах , встановлених договором , а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до кредитного договору № 295 від 25.05.2007 року встановлено, що між позивачем - КС «Добродія» і відповідачкою [PERSON] був укладений договір, відповідно до якого сторонами були прийняті на себе взаємні зобов'язання, а саме: кредитор надав позичальникові кредит у розмірі 500грн. на споживчі цілі, а остання була зобов'язана повернути наданий кредит на умовах, передбачених цим договором/а.с.11/. Згідно п. 7.2 вказаного договору у раз прострочення позичальником строків сплати відсотків по кредиту від 3 д 10 календарних днів позичальник сплачує підвищену відсоткову ставку у розмірі 54 % на суму отриманого кредиту за кожен день користування кредитом; від 10 до 30 календарних днів -61%; більш ніж 30 календарних днів - 68 % до моменту повного погашення заборгованості за відповідний період. Сума підвищених відсотків станом на 26.05.2008 року складає 1093,72грн. З видаткового касового ордеру від 25.05.2007 року вбачається, що на виконання умов вище вказаного договору відповідачка [PERSON] отримала кредитні кошти у розмірі 5000грн./а.с.13/ Згідно даних позивача, відповідачкою [PERSON] взагалі не проводилося погашення кредитних коштів , а тому виникла заборгованість за вище вказаним кредитним договором станом на 26.05.2008 року на загальну суму 8400грн.. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо за договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частину, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Таким чином, аналізуючи надані по справі докази , у їх сукупності , суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідачки [PERSON] на користь позивача суми заборгованості у загальному розмірі 8400грн.. Крім того, у відповідності зі ст.88 ЦПК України, стороні , на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат , пов”язаних з розглядом справи , до яких також належать витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи . Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 84 грн. сплачена позивачем при подані позовної заяви до суду та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30грн., а всього 114грн.. Разом з тим, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідачки [PERSON] на користь позивача витрат, пов”язаних з досудовим урегулюванням спору у сумі 2,75грн., витрачених позивачем на направлення претензії, у зв”язку з необґрунтованістю вказаних вимог, оскільки ці витрати не відносяться до витрат, пов”язаних з розглядом справи.

Outcome: partial