Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-02 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] і [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частину [ADDRESS], зменшення розміру обов»язкової частки [PERSON] і [PERSON] у спадщині пропорційно кожному на 6477 гривень 12 копійок. Заявлені вимоги позивачка обґрунтовує тим, що з 1987 року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON], в 1989 році вступили до Житлово-будівельного кооперативу № 264 та в зв'язку з тим, що у них не вистачало коштів на сплату пайових внесків, частину грошей зайняли у [PERSON]., у якої на той час проживали. 12.10.1990 року [PERSON] отримав ордер на житлове приміщення - [ADDRESS] куди вони разом заселилися. Вказує, що борг який зайняли на купівлі квартири виплачували щомісяця із сумісних доходів обох та закінчили виплачувати в березні 1991 року. 11.09.1997 року офіційно уклала шлюб з [PERSON] та 04.11.1997 року прописалася у квартирі де мешкає та зареєстрована по теперішній час. Зазначає, що за 10 років цивільного шлюбу та 10 років зареєстрованого шлюбу спільно вели господарство, сплачували комунальні послуги та спільно проводили ремонтні роботи у квартирі. [PERSON] останні роки свого життя хворів, тривалий час перебував на стаціонарному та амбулаторному лікуванні, купувала йому ліки та дієтичні продукти харчування, відповідачі участі по догляду за [PERSON] та його утриманні не приймали. [INFO][PERSON] помер, всі матеріальні затрати на поховання та поминання покійного були понесені нею, сини покійного участі у вищевказаних витратах не приймали. Після смерті чоловіка звернулась до Другої Чернігівської нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом, де дізналась, що 13.08.1997 року покійний склав заповіт, згідно якого все своє майно заповідав відповідачам та їй в рівних частинах кожному. Запропонувала відповідачам добровільно відмовитися від 1/2 частки квартири, на яку згідно ст.ст.60, 62 СК України має право, як на майно яке належало їй з чоловіком на праві спільної сумісної власності, однак вони відмовились. 15.04.2008 року повторно звернулась до Другої Чернігівської державної нотаріальної контори з заявою про те, що як дружина, претендує на одержання свідоцтва про право власності після смерті її чоловіка [PERSON] та видати свідоцтво про право власності на 1/2 частину квартири. В нотаріальній конторі відмовили у видачі свідоцтва, на підставі того, що заповіт покійним був складений 13.08.1997 року, тобто до офіційної реєстрації їх шлюбу. В судовому засіданні позивачка та її представник неодноразово уточнювали позовні вимоги та остаточно просили у відповідності до ч.1 ст.62 СК України визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину [ADDRESS] та у відповідності до ст.1232 ЦК України стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача витрати зроблені позивачем на утримання, догляд, лікування та поховання померлого спадкодавця [PERSON] у сумі 3238 гривень 56 копійок з кожного. До викладеного в позовній заяві позивачка доповнила, що з померлим познайомилась в парку культури в 1987 року, почали зустрічатись і співмішкати, а оскільки жила на той час в місті Ніжині, то їздили один до одного. Вказала, що гроші на житло займала у [PERSON]. в сумі 1500 рублів СРСР. Зазначила, що проживати стали разом з 1987 року у [PERSON]., а потім у гуртожитку. Наполягала, що ніяких інших дружин померлого не знала, що [PERSON] знаходився в зареєстрованому шлюбі з 1990 року по 1996 рік також не було відомо, але при цьому не заперечує, що шлюб раніше не зареєстрували, бо [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі. Зазначила, що за станом здоров»я покійний взагалі не міг мати дітей. Наполягала, що до спірної квартири вселилися разом в 1991 році - робили ремонт. В той же час, не може сказати чи працював [PERSON] з 1987 року, якщо так, то де саме. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково - не заперечував проти задоволення позову в частині стягнення витрат пов'язаних з похованням батька в сумі 365 гривень 65 копійок. Суду пояснив, що стосунки з батьком були нормальні, в 1989 році батько проживав з іншою жінкою в гуртожитку, а в 1991 році батько отримав квартиру, ходив до нього, але позивачки там не було. Вказав, що в 1992 році батько проживав з [PERSON], був з нею на весіллі. Перший раз побачив позивачку в 1996 році. Зазначив, що з батьком був конфлікт, позивачка не казала, що батько хворіє, про смерть батька не знав. Останній раз в квартирі був з дитиною та дружиною два роки назад, батько казав в присутності позивачки про заповіт. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги визнала частково - не заперечувала проти задоволення позову в частині стягнення витрат пов'язаних з похованням [PERSON] в сумі 365 гривень 65 копійок. Суду пояснила, що вона мати [PERSON], який в зв»язку з психічним захворюванням є інвалідом 2 групи, у шлюбі була з [PERSON] з 1970 року, син ходив до батька приблизно один раз на місяць, пропонував гроші на операцію, але [PERSON] відмовився. Вказала, що [PERSON] бачив батька перед смертю в комі, позивачка його повідомила про смерть батька, збирався йти на поховання, але стало погано і вона ходила на поховання. Зазначила, що позивачка ховала [PERSON] і казала, що гроші на поховання є. Знає, що батько [PERSON]а не визнавав цивільний шлюб, а тому з кожною жінкою реєстрував шлюбні стосунки в органах РАЦС. Останній раз [PERSON] бачила близько трьох років тому. Зі слів [PERSON] знає, що в 1996 році він був в стадії розлучення з [PERSON], ділили майно. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] - сусідка позивачки суду пояснила, що з травня 1995 року проживає в [ADDRESS]Сусідів знає, вони проживали вдвох. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] - сусідка позивачки суду пояснила, що з жовтня 1990 року проживає в [ADDRESS][PERSON]проживав, а можливо спочатку зустрічався з позивачкою, часто робили ремонти. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON]. - двоюрідна сестра позивачки суду пояснила, що померлий працював разом з її чоловіком і саме вона познайомила [PERSON] з сестрою, з 1987 року вони жили у неї на квартирі. Вказала, що позичала 1500 рублів СРСР [PERSON]. на кооперативну квартиру, в якій він став проживати разом з позивачкою зразу як отримали квартиру, до цього проживали в гуртожитку. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] - двоюрідна сестра позивачки та рідна сестра [PERSON]. суду пояснила, що [PERSON] та двоюрідна сестра проживали разом з 1987 року, їх весілля було на квартирі. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] - двоюрідна сестра позивачки та рідна сестра [PERSON]. суду пояснила, що [PERSON] та двоюрідна сестра жили у [PERSON]. та позичали у неї гроші. В квартиру вселились в 1990 році, проживали разом. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] - знайомий покійного суду пояснив, що жили з [PERSON] в гуртожитку на одній площадці з 1983 року. Коли поселився, то [PERSON] був з [PERSON], до виїзду з гуртожитку жив один, позивачку жодного разу не бачив. Вислухавши учасників судового процесу, свідків, дослідивши матеріали справи: паспорт [PERSON] (а.с.6-7), свідоцтво про право власності на нерухоме майно (а.с.8), витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.9), ордер на житлове приміщення (а.с.10), свідоцтво про одруження (а.с.11), заповіт [PERSON] (а.с.12), заяви [PERSON] від 23.11.2007 року та від 15.04.2008 року (а.с.13. 14), виписку-епікриз № 9590 (а.с.15), лікарське свідоцтво про смерть [PERSON] (а.с.16), свідоцтво про смерть [PERSON] (а.с.17), свідоцтво про поховання (а.с.18), накладну № 5649 від 05.11.2007 року (а.с.19), договір-замовлення № 5255 від 05.11.2007 року (а.с.20), пенсійне посвідчення [PERSON] (а.с.21,22), довіреність (а.с.23), довідку Відділу РАЦС Чернігівського міського управління юстиції № 1104 від 08.05.2008 року (а.с.45), довідки з місця реєстрації [PERSON] (а.с.46), спадкову справу № 897 померлого [INFO][PERSON] (а.с.66-100), довідку про реєстрацію [PERSON] (а.с.102), консультативний висновок стосовно [PERSON] (а.с.103), довідки про інвалідність [PERSON] (а.с.104, 105), суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково. При цьому суд виходить з наступного: Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб 11.09.1997 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.11). Відповідно до ордеру на житлове приміщення від 12.10.1990 року (а.с.10) [PERSON] отримав [ADDRESS]. [INFO][PERSON] помер (а.с.17), після його смерті відкрилася спадщина, якою він за життя розпорядився - 13.08.1997 року заповів [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частинах (а.с.12). В судовому засіданні було з»ясовано, що до 1991 року [PERSON] проживав в гуртожитку по [ADDRESS], а [PERSON] до 23.10.1997 року проживала, працювала і була зареєстрована в [ADDRESS]Переконливих доказів на підтвердження спільного ведення господарства і постійного сумісного проживання до реєстрації шлюбу позивачка суду не надала. Посилання [PERSON] та її представника на ст.ст. 8,62 СК України як підставу набуття права власності [PERSON] на &frac12; частину квартири і пояснення допитаних свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON]., [PERSON], [PERSON], не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки не мають правового значення - Сімейний кодекс України набув чинності з 01.01.2004 року і у відповідності до його Прикінцевих положень та п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року в даному випадку мають застосовуватись норми ст.ст.22, 25 Кодексу про шлюб та сім»ю України. В ході розгляду даної справи жодним доказом не підтверджено, що в період шлюбу з [PERSON], який було укладено 11.09.1997 року (а.с.11), [PERSON] набула право власності на &frac12; частину [ADDRESS] і в той же час доведено, що померлий [PERSON] отримав свідоцтво про право власності 27.01.1992 року (а.с.8), перебуваючи у шлюбі з [PERSON] (а.с.45). Дослідивши і проаналізувавши всі представлені докази в їх сукупності, виходячи із змісту ст.ст.22,25 КпШС України, суд приходить до висновку, що у померлого [PERSON] і [PERSON] не виникло право спільної сумісної власності на [ADDRESS], а отже позовні вимоги про визнання права власності на &frac12; частину квартири задоволенню не підлягають. Вимоги про відшкодування витрат на поховання в сумі 365 гривень 56 копійок кожним відповідачем визнано в ході розгляду даної справи, а отже у відповідності до ст. 1232 ЦК України ці витрати підлягають стягненню у вказаному розмірі. Решта заявлених позивачем витрат на утримання, догляд, лікування та поховання померлого [PERSON] належними і допустимими доказами не підтверджені, а отже не можуть бути стягнуті і в цій частині задоволенню не підлягають. Судові витрати, понесені позивачем підлягають стягненню з відповідачів згідно до ст.88 ЦПК України пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. На підставі наведеного,

Outcome: partial