Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-10 00:00:00

В лютому 2008 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив постановити рішення, яким стягнути з відповідачки матеріальну шкоду в сумі 13 479 грн. 80 коп., витрати по оплаті послуг експерта в сумі 400 грн., моральну шкоду в сумі 13 479 грн. 80 коп., витрати на правову допомогу в сумі 1 500 грн., а також судовий збір за подачу позову та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. В обґрунтуванні своїх вимог позивач вказав на те, що 20 липня 2007 року о 23.10 годині водій [PERSON], керуючи автомобілем «ВАЗ», державний номер [NUMBER], на перехресті вул. Щепкіна та пр. Калініна у м. Дніпропетровську, при повороті ліворуч, не надала дорогу автомобілю «Деу», державний номер [NUMBER], який рухався в зустрічному напрямку, тим самим допустила зіткнення. Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22.08.2007 року [PERSON] була визнана винною у скоєні ДТП. Внаслідок ДТП автомобіль «Деу», державний номер [NUMBER], який належить позивачу, був пошкоджений, розмір матеріальної шкоди складає 13 479 грн. 80 коп. Для визначення розміру шкоди позивач поніс витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 400 грн. Крім того, позивачу у зв'язку із пошкодженням автомобіля було завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях через неможливість користуватися автомобілем для задоволення власних потреб та використовувати його в якості таксі, що підтверджується договором на інформаційне обслуговування № 26 від 01.06.2007 року. Завдану моральну шкоду позивач оцінює в сумі 13 479 грн. 80 коп. У зв'язку з цим, він вимушений звернутися до суду для захисту своїх порушених прав. У судове засідання позивач не з'явився, але від його представника [PERSON] до суду надійшла заява, в якій він просив справу розглядати за їх відсутністю, а у разі неявки у судове засідання відповідачки, не заперечував проводити розгляд справи у заочному порядку. Також, він підтримав вимоги позивача та просив задовольнити їх в повному обсязі. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена, причини неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню по наступним підставам. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно - правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. У відповідності до абз. 2 п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Крім того, в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року є роз'яснення, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. У судовому засіданні встановлено, що згідно постанови Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22.08.2007 року по справі № 3-7042/2007 [PERSON] визнана винною у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. (а.с. 27). На час скоєння ДТП вона була володільцем автомобілю «ВАЗ», державний номер [NUMBER]. Автомобіль «Деу», державний номер [NUMBER], зареєстрований за [PERSON] з 20.04.2007 року, що підтверджено копією свідоцтва про реєстрацію цього автомобіля серії [NUMBER]. (а.с. 34). Як вбачається з матеріалів справи, 10.08.2007 року позивач звернувся до ТОВ фірми «Арт-Синтез», згідно договору № 754, для проведення автотоварознавчого дослідження автомобіля «Деу», державний номер [NUMBER]. Автотоварознавче дослідження автомобіля виконав спеціаліст - автотоварознавець [PERSON], який 11.12.2007 року склав висновок № 754. Даний експерт має кваліфікацію судового експерта - автотоварознавця, згідно свідоцтва № 908 від 10.06.2005 року, яке дійсне до 10.06.2008 року. Дослідження проведено у відповідності до Національного стандарту № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1440 від 10.09.2003 року, та згідно методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003 року. (а.с. 9- 21). Так, згідно вказаного вище висновку № 754 від 11.12.2007 року матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля «Деу», державний номер [NUMBER], в результаті його пошкодження, з урахуванням втрати товарної вартості, складає: 13 479 грн. 80 коп. Таким чином, оскільки відповідачка [PERSON] на час скоєння ДТП була володільцем автомобіля «ВАЗ» та визнана винною у скоєні ДТП, то на неї необхідно покласти обов'язок по відшкодуванню матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля «Деу» - позивачу [PERSON], в сумі 13 479 грн. 80 коп. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Отже, вимога позивача щодо стягнення з відповідачки витрат по оплаті послуг експерта в сумі 400 грн. також підлягає задоволенню, оскільки з квитанції № 8/1 від 10.12.2007 року та Акту № 754 прийому-передачі виконаних робіт від 17.12.2007 року (а.с. 1, 35) вбачається, що позивач - [PERSON] сплатив на рахунок ТОВ фірми «Арт-Синтез» за експертизу, згідно договору № 754 від 10.08.2007 року, суму 400 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. В судовому засіданні встановлена вина відповідачки у скоєнні ДТП, а також те, що внаслідок порушення прав позивача на керування та розпорядження автомобілем «Деу» у зв'язку з його пошкодженням порушилися нормальні життєві зв'язки позивача, він пережив душевні страждання через неможливість користуватися автомобілем для задоволення власних потреб та використовувати його в якості таксі, що підтверджується договором на інформаційне обслуговування № 26 від 01.06.2007 року. (а.с. 7-8). Тому, з урахуванням вимог розумності та справедливості, враховуючи характер порушення прав позивача та глибину його душевних страждань, суд приходить до висновку, що необхідно частково задовольнити вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди та стягнути з відповідачки в рахунок відшкодування моральної шкоди - 1 000 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи належать витрати на правову допомогу. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається з матеріалів справи, 24.12.2007 року позивач уклав з ТОВ «Юридична фірма «Євген Остапенко та партнери» договір про юридичне обслуговування, згідно якого фірма зобов'язалась надавати юридичні консультації та захист інтересів позивача у судовому спорі між відповідачкою у справі, що розглядається Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська. Попередня плата за цим договором складає 1 500 грн. (а.с. 23-25). З квитанції № ПН 132 від 13.02.2008 року вбачається, що позивач сплатив на рахунок ТОВ «Юридична фірма «Євген Остапенко та партнери» за вивчення та підготування позову, участь у судовому засіданні та підготування процесуальних документів, суму 1 500 грн. (а.с. 26). Звідси слідує, що з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути сплачені витрати на правову допомогу в сумі 1 500 грн. Відповідно до ст. 79, ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача також слід стягнути судовий збір сплачений за матеріальну шкоду в сумі 138 грн. 80 коп. та сплачені витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідачки судового збору сплаченого за моральну шкоду в сумі 673 грн. 90 коп., то вони підлягають частковому задоволенню в сумі 8 грн. 50 коп., оскільки згідно п. п. д) п. 1 ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України № 7-93 від 21.01.1993 року «Про державне мито» із позовних заяв немайнового характеру судовий збір сплачується в розмірі 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (17 грн. Х 0,5 = 8,50 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: partial