Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-01 00:00:00

06 червня 2008 року позивачка звернулася до суду з позовом та просить зобов'язати відповідачку [PERSON] не перешкоджати їй у здійсненні права власності на квартиру [ADDRESS] в місті Одесі, зобов'язавши Хаджибеївський ВМ Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області зняти громадянку [PERSON], [INFO] року народження, з реєстраційного обліку по зазначеній квартирі. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що згідно договору купівлі-продажу від 16.05.2008 року, посвідченого [PERSON]., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, вона є власником зазначеної квартири, відповідачка зареєстрована у квартирі як колишній власник, після оформлення угоди у квартирі мешкає позивачка, відповідачка [PERSON] за вказаною адресою не проживає, однак ухиляється від зняття з реєстраційного обліку у добровільному порядку. У судове засідання сторони не з'явилися, від позивачки надійшла заява про підтримання позову у повному обсязі та проханням розглядати справу за її відсутності. Від відповідачів надійшли заяви про визнання позовних вимог та про можливість розгляду справи за їх відсутності. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, може заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні й матеріалів, що є в справі, позов підлягає задоволенню. Так, у судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS] в місті Одесі належить позивачці на праві приватної власності згідно договору купівлі-продажу [NUMBER] від 16 травня 2008 року, посвідченого [PERSON]., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за №4035, та згідно якого позивачка купила дану квартиру у відповідачки [PERSON] Після укладення угоди позивачка постійно проживає у зазначеній квартирі, сплачуючи комунальні та інші послуги. Відповідачка [PERSON], [INFO] року народження, зареєстрована за даною адресою як колишній власник квартири, однак після продажу квартири позивачці, від добровільного зняття з реєстраційного обліку ухиляється і по цей час зареєстрована у квартирі, не проживаючи в ній. Заяву про зняття з реєстраційного обліку в установленому законом порядку відповідачка не подавала. Реєстрація відповідачки, що не проживає у квартирі позивачки, перешкоджає останній у здійсненні права власності у повному обсязі: можливості розпорядження даним майном - продажу, дарування, обміну; оплати комунальних послуг відповідно до кількості зареєстрованих осіб і т.д. Відповідно до ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно вимог ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ст.391 ЦК України передбачає, що власник майна може вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.6 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні” від 11 грудня 2003 року, який відповідно до Конституції України регулює відносини, пов'язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, при зміні місця проживання в межах адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюється повноваження органу реєстрації, особа, яка зареєструвала місце проживання, або її законний представник повинні письмово повідомити про це відповідний орган реєстрації протягом семи днів. Згідно ст.7 зазначеного Закону, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані, регулюються нормами ст.ст.29, 319, 391 ЦК України, Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні” від 11 грудня 2003 року, і підлягають задоволенню, оскільки вказана квартира належить позивачці на праві власності на законних підставах і вона може вимагати усунення перешкод у здійсненні такого права. На підставі встановленого, відповідно до ст.ст.6, 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні” від 11 грудня 2003 року, ст.ст.29, 319, 391 ЦК України,

Outcome: approved