Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-23 00:00:00

Алупкінська міська Рада звернулася до суду з позовом, уточнивши вимоги якого просить суд зобов'язати відповідача демонтувати електричний котел, ванну і унітаз за рахунок власних коштів. Вимоги мотивує тим, що відповідач користується приміщеннями [ADDRESS] в місті Алупка, які є власністю Алупкінської міської Ради. Разом з тим, відповідач експлуатує дані приміщення з порушенням протипожежних норм, технічних вимог і правил експлуатації житлового будинку, самовільно, без узгодження з відповідними службами (водопровідно - каналізаційного господарства, Крименерго тощо), встановив в них електричний котел, ванну і унітаз, що веде до руйнування будинку. Представник відповідача позовні вимоги не визнала, свої заперечення мотивує тим, що підвал використовується [PERSON] на законних підставах, з дозволу колишнього його власника - Алупкінського центрального військово - клінічного санаторію, що вже було предметом судового розгляду, є рішення суду, що набрало законної сили. Переобладнаний підвал був відповідачем також з дозволу санаторію, у зв'язку з відсутністю зручностей в квартирі. Третя особа [PERSON] позовні вимоги підтримала, стверджуючи, що використовування відповідачем підвалу не за призначенням веде до руйнування її квартири. Відповідачем [PERSON] пред'явлена зустрічна позовна заява, в якій він просить визнати недійсним рішення Алупкінської міської Ради № 34 від 29 листопада 2002 року про приватизацію прибудинкової земельної ділянки [ADDRESS] і скасувати державні акти серії [NUMBER] і [NUMBER] на право власності на земельну ділянку площею 0,0203 га за адресою: [ADDRESS], видані на ім'я [PERSON] і [PERSON], а також стягнути моральну шкоду в сумі 1700 гривень. Вимоги мотивує тим, що оскаржуваним рішенням міськРади у власність [PERSON] і [PERSON] безкоштовно передана земельна ділянка площею 0,0203 га, на якій розташоване домоволодіння [ADDRESS], в якому знаходиться підвал, правомірним користувачем якого є він ([PERSON]), а власником - Алупкінська міська Рада. Дане рішення, а потім і видача державних актів на землю були прийняті без узгодження з ним і без урахування його інтересів, пов'язаних з користуванням нерухомим майном. Вимоги про відшкодування моральної шкоди мотивує тим, що він є інвалідом першої групи і неправомірні дії відповідачів позначилися на його психологічному стані і фізичному здоров'ї. Представник відповідача Алупкінської міської Ради, а також відповідачі [PERSON] і [PERSON] зустрічні позовні вимоги не визнали, вважають [PERSON] неналежним позивачем по заявлених ним вимогах. Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов Алупкінської міської Ради не підлягає задоволенню, а зустрічний позов [PERSON] слід задовольнити частково. Судом встановлено, що Алупкінська міська Рада є власником приміщень № 1, 111 і 1У, розташованих в підвалі під житловим будинком [ADDRESS] (а.с. 6). Рішенням суду від 16 липня 2003 року за [PERSON] було визнане право користування вказаними підсобними приміщеннями (цив. справа № 2-1571\06). В даній частині рішення суду набрало законної сили. Даним рішенням суду також було встановлено, що колишнім власником цокольних приміщень - Алупкінським центральним військовим клінічним санаторієм - [PERSON] письмово був даний дозвіл на переобладнання цокольного приміщення під котельну для опалювання квартири. Позивач стверджує, що переобладнання відповідачем підвалу в котельну, установка в ньому котла, ванни і унітазу веде до руйнування будинку в цілому, проте ніяких доказів цього ним суду представлено не було. А що стосується тверджень позивача про те, що відповідачем не були отримані дозволи на переобладнання від водопровідно - каналізаційного господарства, Ялтинських міських електричних мереж і інших організацій міста, то дані служби є юридичними особами, з повним обсягом правоздатності, а тому у разі порушення їх прав відповідачем, мають право і можливість звернутися до суду з самостійними позовними вимогами. Таким чином, суд вважає, що переобладнанням відповідачем підвалу права його власника - Алупкінської міської Ради, порушені не були, а тому його вимоги не підлягають задоволенню. Разом з тим, що стосується вимог [PERSON] про відміну рішення міськРади і державних актів, то суд вважає їх обґрунтованими з наступних підстав. Відповідно до ст. 396 ЦК України, особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень розділу 29 Кодексу. Згідно ст. 393 ЦК України (розділ 29 ЦК), правовий акт органу державної влади, органу влади АРК або органу місцевого самоврядування, який не відповідає закону і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним і скасовується. Судом встановлено, що рішенням Алупкінської міської Ради № 34 6-й сесії 24-го скликання від 29 листопада 2002 року, був затверджений проект відведення земельної ділянки [PERSON] і [PERSON] і їм передана безкоштовно в спільну сумісну власність земельна ділянка площею 0,0203 га, для обслуговування житлового будинку і господарських споруд за адресою: [ADDRESS] (а.с. 43). 30 грудня 2003 року [PERSON] і [PERSON] були видані державні акти серії [NUMBER] і [NUMBER] на право власності на земельну ділянку площею 0,0203 га за адресою: [ADDRESS] (а.с. 44, 45). Разом з тим, ні при прийнятті Алупкінською міськРадою рішення про передачу відповідачам у власність земельної ділянки, ні при видачі ним державних актів на землю, не було враховано, що на цій земельній ділянці також знаходиться і підвал, на який за [PERSON] рішенням суду було визнано право користування; з ним не були узгоджені межі відчужуваної земельної ділянки, не було поставлене питання про укладення договору про встановлення земельних сервітутів, що в майбутньому знов приведе до виникнення між сторонами спорів з приводу користування нерухомим майном. Таким чином, оскільки рішенням міськРади були порушені права [PERSON] на його користування чужим майном, дане рішення є недійсним і підлягає скасуванню, також як і державні акти на землю. Що стосується позову про відшкодування моральної шкоди, то в даній частині вимог слід відмовити, оскільки доказів наявності самої моральної шкоди, яких-небудь душевних або фізичних страждань у [PERSON], заподіяних йому з вини Алупкінської міськРади, ним суду не представлено, оскільки на даний момент, не дивлячись на передачу міською Радою земельної ділянки у власність іншим особам, він продовжує користуватися спірним підвалом. Що стосується строку позовної давності для звернення до суду з даним позовом, то суд вважає, що він пропущений [PERSON] з поважних причин, оскільки він вже зверталася до суду з подібними позовними вимогами в межах строку позовної давності - 10 січня 2006 року, проте ухвалою суду від 07 червня 2006 року його позов залишений без розгляду, а провадження по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в здійсненні права користування - було закрито. У зв'язку з тим, що Алупкінська міська Рада знов пред'явила до нього аналогічні вимоги з приводу спірного підвалу, в нього знову виникла необхідність в захисті своїх речових прав, порушених передачею [PERSON] і [PERSON] у власність земельної ділянки, у зв'язку з чим він знов звернувся до суду з даним зустрічним позовом. На підставі викладеного,

Outcome: partial