Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] просить суд 1. Здійснити тлумачення заповіту, посвідченого від імені [PERSON] секретарем виконкому Ланнівської сільської ради Карлівського району 22.06.1997 року за реєстром №36, яке полягає в тому, що його предметом є право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ВАТ «Бурякорадгосп Ланнівський», розмір якої 4,43 в умовних кадастрових гектарах, що належало їй на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ №0327570, виданого Карлівською райдержадміністрацією 23.12.1997 року .2. Визнати за [PERSON], [INFO], право власності на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності відкритого акціонерного товариства «Бурякорадгосп Ланнівський» Карлівського району, розміром 4,43 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка належала померлій [INFO] [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ №0327570, виданого Карлівською районною державною адміністрацію Полтавської області 23 грудня 1997 року та зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 22.12.1997 року за №484 на її ім'я. У позовній заяві вона посилається на те, що [INFO] померла [PERSON], яка раніше постійно проживала в с.Львівське Карлівського району Полтавської області. Їй належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності відкритого акціонерного товариства «Бурякорадгосп Ланнівський» Карлівського району, розміром 4,43 в умовних кадастрових гектарах буз визначення меж цієї частки в натурі ( на місцевості), що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ПЛ №0327570, виданим Карлівською районною державною адміністрацію Полтавської області 23 грудня 1997 року та зареєстрованим у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 22.12.1997 року за №484. Від імені [PERSON] секретарем виконкому Ланнівської сільської ради Карлівського району Кохановською Н.В. 22 червня 1997 року в реєстрі за №36 було посвідчено заповіт, який має наступний зміст: «земельну ділянку належну мені, яка перебуває у колективній власності ВАТ «Бурякорадгосп Ланнівський» площею 4,41 га заповідаю [PERSON]». Після її смерті позивач в шестимісячний строк з дня відкриття цієї спадщини із заявою про прийняття спадщини до Карлівської держнотконтори не звертався, але ним було прийнято її спадщину фактично шляхом володіння сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ПЛ №0327570, виданим Карлівською райдержадміністрацією 23.12.1997 року на її ім'я, з дня її смерті і по даний час. Адже правовідносини по спадкуванню права на земельну частку (пай) після померлої [INFO] [PERSON] виникли на час дії Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року, який окрім юридичного прийняття спадщини передбачав і фактичне прийняття спадщини. У даний час виникла необхідність оформлення спадкових прав на моє ім'я на вищезгадане право на земельну частку (пай). При зверненні до державного нотаріуса Карлівської державної нотаріальної контори про видачу мені свідоцтва про право на спадщину на вказане право на земельну частку (пай) позивачу було відмовлено по причині зазначення у заповіті, посвідченому від імені [PERSON] секретарем виконкому Ланнівської сільської ради Карлівського району 22 червня 1997 року в реєстрі за №36 назви спадкового майна - земельну ділянку площею 4,41 га, яка перебуває у колективній власності ВАТ «Бурякорадгосп Ланнівський», що потребує тлумачення заповіту. Таке неграмотне з юридичної точки зору формулювання назви спадкового майна унеможливлює отримання через Карлівську держнотконтору свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки таке спадкове майно як земельна ділянка належить спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю, а в нашому випадку має місце дещо інше спадкове майно, а саме: право на земельну частку (пай), розмір якої 4,43 в умовних кадастрових гектарах, яке належить спадкодавиці [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай). Відповідно до статті 1256 чинного Цивільного кодексу України тлумачення заповіту може бути здійснено лише після відкриття спадщини самими спадкоємцями. Єдиним спадкоємцем на вищевказане спадкове майно після померлої [INFO] [PERSON] є [PERSON] згідно вищезазначеного заповіту. Спадкоємців, передбачених статтею 1241 Цивільного кодексу України, у померлої немає. Таким чином, позивачем було встановлено справжній зміст заповіту, посвідченого від імені [PERSON], як такий, що спрямований на волевиявлення цього заповідача при складанні заповіту на перехід до позивачва у разі її смерті права власності на право на земельну частку (пай), а не на земельну ділянку. Це означає, що предметом заповіту, посвідченого від імені [PERSON] 22 червня 1997 року в реєстрі за №36 є саме право на земельну частку (пай), і ні в якому разі не земельна ділянка площею 4,41 га, як було помилково надруковано за допомогою комп'ютерної техніки секретарем виконкому Ланнівської сільської ради Карлівського району Кохановською Наталією Вікторівною у тексті заповіту, який складений і підписаний [PERSON]. В судовому засіданні позивач підтримав позов і просить суд його задовольнити. Представник відповідача не заперечує проти задоволення позову. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з»явився , але надійшла заява про те, що не заперечує проти задоволення позову і просить справу розглядати без його участі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява обгрунтована і підлягає задоволенню. Оскільки, визнання права власності необхідно позивачу для оформлення спадщини і іншим шляхом крім суду дане питання вирішити не можливо, то суд вважає за можливе задовольнити позов.

Outcome: approved