Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-21 00:00:00

06 липня 2007 року [PERSON] звернувся до Дружківського міського суду з позовом до Обласного об'єднання капітального будівництва (далі ООКБ) про визнання наказу недійсним, поновлення на роботі та повернення трудової книжки. В позові він посилається на те, що написав заяву про прийняття на роботу на посаду начальника відділу капітального будівництва (далі ВКБ) з 01.02.2007 року. Відповідно до положення Відділу капітального будівництва, який діяв на той час, призначення керівника ВКБ здійснювалось на підставі клопотання міського голови генеральним директором Обласного об'єднання капітального будівництва. На ім'я відповідача було направлено клопотання міського голови про призначення його на посаду начальника Відділу капітального будівництва. 01.02.2007 року начальником ООКБ Оборкіним П.М. був підписаний наказ № 3-к про призначення його на дану посаду. З дня прийняття на роботу він постійно працював на робочому місці і виконував свої обов'язки. Про своє звільнення з 06.02.2007 року він узнав випадково з ухвали Господарського суду від 11.04.2007 року. З наказом про звільнення від 06.02.2007 року № 6 він не був ознайомлений. Вважає своє звільнення незаконним оскільки прогулів не здійснював і приступив до роботи своєчасно. Просить суд визнати наказ генерального директора ООКБ № 6 від 06.02.2007 року недійсним, поновити його на посаді начальника відділу капітального будівництва Дружківської міської ради з 01.02.2007 року по 21.03.2007 року, повернути йому трудову книжку. Рішенням Дружківського міського суду від 11.10.2007 року позивачу у задоволенні позовних вимог було відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 17 грудня 2007 року рішення Дружківського міського суду від 11.10.2007 року було скасовано, справа була направлена на новий розгляд до суду першої інстанції. 18.01.2008 року справа повернулася до Дружківського міського суду. У судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі та пояснив, що 31.01.2007 року йому голова Дружківської міської ради Гнатенко В.С. запропонував посаду начальника ВКБ Дружківської міськради. Він написав заяву та 01.02.2007 року повіз усі документи в ООКБ м. Донецьк. В ООКБ прийняти його не змогли, тому що начальник убив у відрядження до міста Київ. Крім того з'ясувалось, що не має заяви від попереднього начальника ВКБ Романовського про його звільнення. Він повернувся до м. Дружківка знайшов Романовського, взяв у нього заяву про звільнення і 02.02.2007 року знову поїхав у м. Донецьк і повіз пакет своїх документів, автобіографію. Віддав усі документи начальнику відділу кадрів Кабановій. 05.02.2007 року він знову приїхав у м. Донецьк в ООКБ, але йому сказали, що наказ не підписаний, тому що немає начальника. 06.02.2007 року він знаходився у приміщенні Дружківської міськради та знайомився там зі справами. Ввечері о 17 год. зателефонувала Кабанова і сказала, що наказ підписаний. 07.02.2007 року факсом був переданий наказ. Він з ранку поїхав у м.Донецьк по справах, а потім працівники виконкому - [PERSON], [PERSON] і він пішли до приміщення ВКБ, де була [PERSON] і [PERSON] зачитали наказ про його призначення на посаду начальника ВКБ Дружківської міськради. Він весь час працював начальником ВКБ, про наказ о його звільнені узнав лише з рішення Господарського суду від 11.04.2007 року. Вважає своє звільнення незаконним, просить відмінити наказ № 6 від 06.02.2007 року, поновити його на посаді з 01.02.2007 року по 21.03.2007 року та повернути його трудову книжку. Також просить поновити строк для звернення до суду, оскільки він дізнався про порушення свого трудового права лише 11 квітня 2007 року. Він звернувся до суду в травні з позовною заявою, але його позовна заява була залишена без руху для усунення недоліків та повернута йому. Після того, як він виправив недоліки і належним чином підготував позовну заяву він знову звернувся до суду 06.07.2007 року. Вважає пропуск строку з поважних причин і просить поновити йому строк для звернення до суду. Представник відповідача Мілько С.В. з'явилась у судове засідання позовні вимоги не визнала, та пояснила, що дійсно 01.02.2007 року позивач звернувся в ООКБ с заявою, в якій просив прийняти його на посаду начальника ВКБ Дружківської міської ради. Заява була узгоджена з Дружківським міським головою Гнатенко В.С. [PERSON] було запропоновано для укладення трудового договору надати трудову книжку, документ, що посвідчує особу, та документ про освіту. Для допуску к роботі його необхідно було проінструктувати з техніки безпеки, виробничої санітарії, гігієни праці і протипожежної охорони, ознайомити з правилами внутрішнього трудового розпорядку та колективним договором та оформити у відділі кадрів особову картку працівника. [PERSON] пообіцяв, що виконає всі вимоги, але просив, щоб наказ був виданий 01.02.2007 року. 01.02.2007 року було видано наказ генерального директора ООКБ № 3 про його призначення на посаду начальника відділу капітального будівництва Дружківської міської ради. Але [PERSON] не виконав вимоги, не надав необхідні документі, не приступив до виконання своїх обов'язків. 06.02.2007 року вона в ООКБ м. Донецьк подала доповідну записку, про те що [PERSON] не виходив на робоче місце та не приступив до роботи. На підставі цього адміністрація підприємства видала наказ № 6 від 06.02.2007 року про відміну наказу № 3 від 01.02.2007 року. Вважає, що з [PERSON] не було укладено трудового договору, а наказ № 6 від 06.02.2007 року було видано на законних підставах. 06.02.2007 року [PERSON] в присутності [PERSON] був ознайомлений з вказаним наказом, але він від підпису відмовився, та порвав наказ, про що було складено акт. Трудову книжку позивачу також неможливо повернути, так як він її в ООКБ не надавав. Крім того вона вважає, що позивач пропустив тримісячний строк для звернення за захистом своїх прав без поважних причин. Залучений до участі у справі в якості третьої особи Оборкін П.М. в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином: телеграмою, яка була вручена йому особисто. Оборкін П.М. до суду надав заяву, в якій просить суд судове засідання перенести, у зв'язку з тим, що він знаходиться за межами Донецької області. Причину відсутності в Донецькій області Оборкін П.М. не зазначив. Суд заслухавши думку сторін, ухвалив слухати справи за відсутністю третьої особи. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Розглядаючи позовні вимоги [PERSON] в частині поновлення його на посаді начальника відділу капітального будівництва Дружківської міської ради з 01.02.2007 року по 21.03.2007 року, суд виходить з наступного. Згідно преамбули Кодексу Законів про працю №322-VII від 10 грудня 1971 року (з подальшими змінами та доповненнями) цей кодекс визначає правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці. Згідно ст.21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] звернувся до Обласного об'єднання капітального будівництва с заявою про прийняття його на посаду начальника міського відділу будівництва з 01.02.2007 року (а.с.18). 01.02.2007 року [PERSON] було призначено на посаду начальника Відділу капітального будівництва Дружківської міської ради, що підтверджується наказом генерального директора ООКБ № 3-к від 01.02.2007 року (а.с.34). Сторони не заперечують той факт, що відповідно до положення Відділу капітального будівництва, який діяв на той час, право призначати начальника ВКБ Дружківської міської ради мав генеральний директор ООКБ. Тому суд вважає, що позивача було прийнято на роботу з додержанням вимог трудового законодавства. Згідно наказу генерального директора Обласного об'єднання капітального будівництва №6 від 06.02.2007 року „Про відміну наказів від 11.01.2007 року №1-к „Про особовий склад” та від 01.02.2007 року №3-к „Про особовий склад” наказ № 3-к від 01.02.2007 року про прийняття на посаду начальника ВКБ Дружківської міськради було відмінено, оскільки [PERSON] до дати призначення на посаду не надав в ООКБ всі необхідні документи та трудову книжку, не приступив до виконання своїх обов'язків (а.с.6). Згідно листа міського голови № 16-36/2 від 13.09.2007 року [PERSON] з 01.02.2007 року був призначений на посаду начальника відділу капітального будівництва Дружківської міської ради, що [PERSON] О.О. визначив місце роботи [PERSON] в приміщенні управління житлового та комунального господарства Дружківської міської ради, що з 01.02.2007 року по 07.02.2007 року [PERSON] знаходився на робочому місці та виконував свої обов'язки (а.с.64). Відповідно до вимог Кодексу Законів про працю України, власник має можливість за своєю ініціативою звільнити працівника на підставі ст.41 п.1 КЗпП України, коли трудовий договір може бути розірвано з ініціативи власника за умовою грубого порушення трудових обов'язків керівником підприємства або з інших підстав передбачених законом. При звільненні працівника власник повинен дотримуватися процедури звільнення з власної ініціативи. Скасування наказу про прийняття працівника на посаду, закон не передбачає. Враховуючи наведене, суд вважає, що наказ генерального директора Обласного об'єднання капітального будівництва №6 від 06.02.2007 року „Про відміну наказів від 11.01.2007 року №1-к „Про особовий склад” та від 01.02.2007 року №3-к „Про особовий склад” не відповідає вимогам трудового законодавства, тому є недійсним, а позовні вимоги [PERSON] в частині скасування відповідного наказу та поновлення його на роботі підлягають задоволенню. Розглядаючи позовні вимоги [PERSON] в частині повернення йому трудової книжки, суд виходить з наступного. Стаття 24 КЗпП України передбачає обов'язок громадянина при укладенні трудового договору подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров'я та інші документи. Згідно ст. 48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п'ять днів. Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.п.2,3,4 Постанови Кабінету Міністрів України „Про трудові книжки працівників” №301 від 27.04.1993 року (із змінами внесеними згідно з Постановою Кабінету Міністрів України №514 від 16.05.2001 року) при влаштуванні на роботу працівники зобов'язанні подавати трудову книжку, оформлену в установленому порядку. Без трудової книжки приймаються на роботу тільки ті особи, які працевлаштовуються вперше. Трудові книжки зберігаються на підприємствах, в установах і організаціях як документи суворої звітності, а при звільненні працівника трудова книжка видається йому під розписку в журналі обліку. Відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність. Суд не може погодитись з доводами представника відповідача про те, що [PERSON] не надавав в ООКБ трудову книжку, оскільки наказ про його призначення був виданий генеральним директором підприємства Оборкіним П.М., який на той період часу мав законні підстави приймати позивача на вказану посаду, що сторони не заперечують, встановлено, що позивача прийнято на роботу з додержанням вимог трудового законодавства, прийняття працівника на роботу без трудової книжки в даному випадку законом не передбачено. Даних про те, що відповідна посадова особа ООКБ за порушення встановленого порядку прийому на роботу, ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок була притягнута до дисциплінарної відповідальності суд не має. Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Враховуючи зазначене, суд вважає, що представник відповідача в судовому засіданні не довів того факту, що позивач не надавав трудову книжку до відділу кадрів ООКБ, тому позовні вимоги щодо повернення трудової книжки [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 60 ЦПК України сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Суд вважає недоведеним той факт, що 06 лютого 2007 року [PERSON] був ознайомлений з наказом генерального директора ООКБ №6 від 06.02.2007 року, так як відповідний акт був складений та підписаний лише Мілько С.В., яка працювала у ВКБ Дружківської міської ради та особою на прізвище [PERSON], якій ніякого відношення до цієї організації не мав (а.с.21-22). Позивач категорично заперечує про те, що він був ознайомлений з цим наказом та відмовився його підписати. Вважає, що доповідна записка Мілько С.В. від 06.02.2007 року, наказ генерального директора Обласного об'єднання капітального будівництва №6 від 06.02.2007 року були складені набагато пізніше. Звертає увагу суду й той факт, що доповідна записка від 06.02.2006 року на ім'я генерального директора ООКБ Оборкіна П.М. про застосування заходів відносно [PERSON] та акт про відмову [PERSON] ознайомитись з наказом генерального директора Обласного об'єднання капітального будівництва №6 від 06.02.2007 року складені в один день, одною особою Мілько С.В., що викликає сумнів у достовірності даного акту. Більш того, дана доповідна записка Мілько С.В. від 06.02.2006 року не була зареєстрована у книзі вихідної пошти ВКБ Дружківської міської ради (а.с.47-48). Тому суд критично ставиться до даного акту і не може погодитись з позицією представника відповідача про те, що позивачем пропущений строк для звернення за захистом своїх прав, оскільки стаття 233 КЗпП України встановлює тримісячний строк для звернення з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. В матеріалах справи є супровідний лист генерального директора ООКБ Оборкіна П.М. №04-32 від 06.02.2007 року адресований в.о. начальника ВКБ Дружківської міськради Мілько С.В. про направлення для ознайомлення наказу № 6 від 06.02.2007 року (а.с.23). Однак вхідного штампу ВКБ Дружківської міськради з датою отримання даний лист не містить, що унеможливлює встановити дату його отримання. Жодних даних про те, що [PERSON] був ознайомлений з наказом генерального директора Обласного об'єднання капітального будівництва №6 від 06.02.2007 року та йому була вручена копія наказу, окрім акту від 06.02.2007 року до якого суд відноситься критично, а також про те що [PERSON] була видана трудова книжка - в справі не має. Пояснення позивача про те що з відповідним наказом не ознайомили також підтверджується долученими до матеріалів справи копіями табелів відпрацьованого часу за лютий, березень 2007 року, згідно яких [PERSON] весь цей час працював на посаді начальника ВКБ Дружківської міської ради (а.с.7-8). Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачем встановлений статтею 233 КЗпП України строк для звернення до суду пропущений з поважних причин, тому на підставі ст.234 КЗпП України підлягає поновленню.

Outcome: approved