Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про перерахунок розміру відшкодування шкоди, посилаючись на те, що перебуваючи з відповідачем - ДП ”Донбасантрацит” в особі шахти „Хрустальська” у трудових відносинах, отримав каліцтво, в зв'язку з чим йому призначено відшкодування шкоди, але для визначення його розміру невірно обчислено середньомісячну заробітну плату, оскільки не були включені премії та надбавки, а також не були застосовані всі коефіцієнти підвищення тарифних ставок та окладів, тому просить стягнути з відповідача ДП ”Донбасантрацит” в особі шахти „Хрустальська” заборгованість по страховим виплатам у розмірі 10580,84 гривень, яка утворилась за період з 01.05.1992 року до 01.04.2001 року, компенсацію за затримку виплати відшкодування шкоди у сумі 22382,19 гривень, а також стягнути з Краснолуцького відділення виконавчої дирекції Фонду ССНВ заборгованість по страховим виплатам у розмірі 31930,57 гривень, яка утворилась за період з 01.04.2001 року до 01.06.2008 року, зобов'язати виплачувати страхові виплати щомісячно у розмірі 1456,77 гривень станом на 01.06.2008 року. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представники відповідачів ДП ”Донбасантрацит” в особі шахти „Хрустальська” та Краснолуцького відділення виконавчої дирекції Фонду ССНВ позов визнали, але просили застосувати строк позовної давності. Згідно зі ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Виплата суми відшкодування шкоди провадиться власником, з вини якого настало ушкодження здоров'я внаслідок нещасного випадку, професійного захворювання, або з фонду соціального страхування. Відповідачем у справі - ДП ”Донбасантрацит” в особі шахти „Хрустальська” позивачу призначено відшкодування шкоди в зв'язку з ушкодженням здоров'я. Позивач перебував з відповідачем в трудових відносинах, отримав професійне захворювання на посаді гірника очисного вибою 5 розряду. Оглядом МСЕК від 19.09.1979 р. позивачу встановлено 60 % втрати працездатності. Спори, що виникають із приводу заборгованості, повинні вирішуватись на підставі законодавства, яке було чинним на момент виникнення в потерпілого права на відшкодування шкоди. Згідно ПКМУ № 276 від 26.05.1992 р. з 1 травня 1992 р. перерахування розмірів відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок трудового каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, пов'язаного з виконанням трудових обов'язків, проводяться виходячи із середньої заробітної плати відповідних працівників підприємств, установ, організацій за січень-квітень 1992 р., відкоригованого на величину фактичного підвищення тарифних ставок і посадових окладів. Так, середньомісячний заробіток позивача за січень - квітень 1992 року складає 17739,50 крб., але згідно наказу по шахті від 26.01.1993 р. № 746 середньомісячний заробіток було занижено до 10831,49 крб. Таким чином розмір відшкодування шкоди, що належить сплаті позивачу з урахуванням 60 % втрати працездатності в зв'язку з каліцтвом станом на травень 1992 року становить 10493,13 крб. Цей розмір повинен був зберігатися до липня 1992 року, до прийняття на шахті коефіцієнта росту тарифних ставок і окладів, який склав 1,6, після застосування якого страхові виплати складуть 16789 крб. У листопаді 1992 року на шахті був прийнятий коефіцієнт росту тарифних ставок і окладів 2,56, тому щомісячні виплати повинні складати 42979,86 крб. У квітні 1993 року на шахті був прийнятий коефіцієнт росту тарифних ставок і окладів 1,54, тому щомісячні виплати повинні складати 66188,98 крб. У червні 1993 року на шахті був прийнятий коефіцієнт росту тарифних ставок і окладів 1,49, тому щомісячні виплати повинні складати 98621,58 крб. Цей розмір повинен був зберігатися до вересня 1993 року до прийняття коефіцієнту росту тарифних ставок і окладів 2,89855, тому щомісячні виплати повинні складати 285859,60 крб. У грудні 1993 року на шахті був прийнятий коефіцієнт росту тарифних ставок і окладів 3, тому щомісячні виплати повинні складати 857578,79 крб. У липні 1994 року на шахті був прийнятий коефіцієнт росту тарифних ставок і окладів 2, тому щомісячні виплати повинні складати 1715157,58 крб. У серпні 1994 року на шахті був прийнятий коефіцієнт росту тарифних ставок і окладів 1,41, тому щомісячні виплати повинні складати 2418372,18 крб. У жовтні 1994 року на шахті був прийнятий коефіцієнт росту тарифних ставок і окладів 1,416, тому щомісячні виплати повинні складати 3424415 крб. У лютому 1995 року на шахті був прийнятий коефіцієнт росту тарифних ставок і окладів 1,8, тому щомісячні виплати повинні складати 6163947,01 крб. У березні 1995 року на шахті був прийнятий коефіцієнт росту тарифних ставок і окладів 1,76, тому щомісячні виплати повинні складати 10848546,73 крб. У вересні 1995 року на шахті був прийнятий коефіцієнт росту тарифних ставок і окладів 1,5, тому щомісячні виплати повинні складати 16272820,10 крб. У зв'язку з переходом на гривню суму заборгованості станом на січень 1996 року необхідно поділити на 100000 крб. У серпні 1996 року на шахті був прийнятий коефіцієнт росту тарифних ставок і окладів 1,634, тому місячні виплати повинні складати 265,90 грн. Згідно ПКМУ № 1100 від 03.10.1997 р. „Про внесення зміні доповнень до Правил відшкодування власником підприємства...” внесені зміни до п.28 Правил, а саме перерахований або нарахований розмір втраченого заробітку у перерахунку на 100 % втрати професійної працездатності не може бути більшим від середньомісячного заробітку відповідного працівника (після підвищення тарифних ставок) за умови його роботи протягом повного календарного місяця або у перерахунку на повний календарний місяць роботи, а раніше призначений розмір страхової виплати зменшенню не підлягає. Оскільки розмір відшкодування шкоди у перерахунку на 100% перевищує розмір середньомісячної зарплати по відповідній професії по шахті у розрахунку на 100 % виходів за серпень-жовтень 1997 року, то розмір відшкодування шкоди - 265,90 гривень - залишається без змін. Так, при збільшенні у грудні 1997 року середньомісячної заробітної плати позивача на коефіцієнт росту тарифних ставок та окладів 1,4565, вона складала 645,46 грн., тому щомісячні виплати у рахунок відшкодування шкоди повинні складати 387,28 грн., але середньомісячна заробітна плата по професії прохідника 5 розряду на шахті у період серпень-жовтень 1997 року становила 411,75 грн., при яких щомісячні виплати складуть 247,05 грн. (411,75 грн. х 60 %). В зв'язку з тим, що розмір втраченого заробітку у перерахунку на 100 % втрати професійної працездатності не може бути більшим від середньомісячного заробітку відповідного працівника (після підвищення тарифних ставок), тому розмір відшкодування шкоди позивачу у грудні 1997 року складе саме265,90 грн. У липні 1998 року по шахті був прийнятий коефіцієнт росту тарифних ставок та окладів - 1,1458, але оскільки розмір відшкодування шкоди у перерахунку на 100% перевищує розмір середньомісячної зарплати по відповідній професії по шахті у розрахунку на 100 % виходів за червень-липень 1998 року, то розмір відшкодування шкоди - 265,90 гривень - залишається без змін. При збільшенні у січні 2000 року середньомісячної заробітної плати позивача на коефіцієнт росту тарифних ставок та окладів 1,289, вона складала 953,31 грн., тому щомісячні виплати у рахунок відшкодування шкоди повинні складати571,98 грн. (953,31 грн. х 60%), але середньомісячна заробітна плата по професії прохідника на шахті у січні 2000 року становила 754,11 грн., при яких щомісячні виплати складуть 452,47 грн. (754,11 грн. х 60 %). В зв'язку з тим, що розмір втраченого заробітку у перерахунку на 100 % втрати професійної працездатності не може бути більшим від середньомісячного заробітку відповідного працівника (після підвищення тарифних ставок), тому розмір відшкодування шкоди позивачу у січні 2000 року складе саме 452,47 грн. З 01.03.2002 року згідно Постанови правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків від 31.01.2002 року №7 проведено перерахування суми щомісячної страхової виплати на коефіцієнт 1,193, тому щомісячні виплати повинні складати 539,80 грн. З 01.03.2003 проведено перерахування суми щомісячної страхової виплати на коефіцієнт 1,182, тому щомісячні виплати повинні складати 638,04 грн. З 01.03.2004 року проведено перерахування суми щомісячної страхової виплати на коефіцієнт 1,152, тому щомісячні виплати повинні складати 735,02 грн. З 01.03.2005 року проведено перерахування суми щомісячної страхової виплати на коефіцієнт 1,238, тому щомісячні виплати повинні складати 909,95 грн. З 01.03.2006 року проведено перерахування суми щомісячної страхової виплати на коефіцієнт 1,203, тому щомісячні виплати повинні складати 1094,67 грн. З 01.03.2007 року проведено перерахування суми щомісячної страхової виплати на коефіцієнт 1,183, тому щомісячні виплати повинні складати 1294,99 грн. З 01.03.2008 року проведено перерахування суми щомісячної страхової виплати на коефіцієнт 1,125, тому щомісячні виплати повинні складати 1456,87 грн. Таким чином розмір щомісячної страхової суми, що належить до виплати позивачу станом на 01.16.2008 р., становить 1456,87 грн. Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідач просить застосувати позовну давність. Позивач не звернувся до суду з заявою про відновлення строку позовної давності з зазначенням причин пропуску. За таких обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, з застосуванням строку позовної давності, а саме необхідно зобов'язати Краснолуцьке відділення виконавчої дирекції Фонду ССНВ виплачувати позивачу щомісячні страхові виплати у розмірі 1456,87 гривень, починаючи від дня звернення останнього до суду з позовною заявою, а також стягнути заборгованість по щомісячним страховим виплатам у сумі 18558,61 гривень.

Outcome: partial