Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-28 00:00:00

У лютому 2008 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача страхову виплату за моральну шкоду в сумі 80000 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що протягом 27 років він знаходився у трудових відносинах із шахтами Відкритого акціонерного товариства «Павлоградвугілля» і працював на різних підземних посадах. Під час роботи на шахтах, він отримав професійні захворювання - радикулопатія попереково-крижова, плечолопатковий періатроз. Згідно висновку МСЕК №2 від 20.11.2002 року, йому первинно встановлено 60% втрати професійної працездатності безстроково, а також було визнано iнвалiдом 3 групи. Внаслідок втрати професійної працездатності позивач вважає, що у нього наявна моральна шкода, оскільки він втратив професійну працездатність; став iнвалiдом в молодому вiцi; постійно відчуває наслідки травми; стан його здоров'я став незадовільним; артеріальний тиск підвищився; у нього постiйнi головні болі, що посилюються на зміну погоди; він став дратівливим; у нього часто бува загальна слабкість та запаморочення; бувають перiодичнi приступи з потемнінням в очах; понизився слух; погіршився зір; пам'ять; постійно змушений вживати лiкарськi препарати; йому протипоказано займатися всіма видами фізичної праці; стало фактично неможливо займатися домашніми справами, що потребують навіть незначних фізичних зусиль; через травму не може знайти собі роботу за професією; змушений був відмовитися від активного в минулому життя; втратив впевненість у майбутньому, відчуває депресивний стан, та iншi обставини. Оскільки він є застрахованою особою, і відповідач в передбаченому законом прядку не виплатив йому страхову суму за завдану у зв'язку з отриманням виробничої травми моральну шкоду, позивач просить стягнути з відповідача страхову виплату за моральну шкоду в сумі 80000 грн. В судовому засіданні заявлені позовні вимоги, позивач підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві. Представник відповідача - Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Тернівка, позов не визнала повністю, посилаючись на те, що відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», відшкодування моральної шкоди Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України призупинено з 01.01.2008 року, незалежно від часу настання страхового випадку. Тому, просила повністю відмовити в задоволенні позовних вимог. Суд, вислухавши пояснення позивача, доводи представника відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Тернівка, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами склалися правовідносини, врегульовані Законом України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” від 23.09.1999 р. №1105-XIV (з наступними змінами та доповненнями). [PERSON] під час роботи на підприємстві отримав виробничу травму, висновком МСЕК №2 від 20.11.2002 року, йому первинно встановлено 60% втрати професійної працездатності безстроково, а також було визнано iнвалiдом 3 групи. (арк.с.6). За змістом ст. ст. 21, 28, 30, 34, 35 Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”, право на отримання потерпілим страхових виплат у разі настання стійкої втрати працездатності, у тому числі виплати за моральну шкоду, виникає в особи з дня встановлення їй такої стійкої втрати працездатності вперше висновком МСЕК. Відповідно до норм ст. ст. 1, 21, 28, 34 Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”, обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди працівникові при стійкій втраті працездатності у разі ушкодження здоров'я на виробництві покладено на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Положеннями ст. ст. 21, 28, 34 Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” в редакції, що діяла на час виникнення між сторонами спірних правовідносин, передбачало обов'язок Фонду провести потерпілому страхову виплату за моральну шкоду за наявності факту заподіяння йому такої шкоди. А тому, враховуючи, що у зв'язку з отриманою виробничою травмою [PERSON] вперше було встановлено втрату професійної працездатності висновком МСЕК №2 від 20.11.2002 року, суд вважає, що позивач має право на отримання з відповідача страхової виплати за моральну шкоду. Відповідно до ст.23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Тому, вирішуючи питання про розмір завданої позивачу моральної шкоди, суд виходить з того, що позивач отримав виробничу травму у працездатному віці, що призвело до значних тяжких змін його життєвих зв'язків, враховуючи ступінь втрати ним професійної працездатності, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого та позбавлення його можливості їх реалізації, інших обставин справи, з урахуванням вимог розумності і справедливості, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди суму 5000 грн. Відповідно до п.7 ч.1 ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито», відповідач звільнений від сплати державного мита. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь державного бюджету суд стягує витрати на інформаційне-технічне забезпечення розгляду цивільної справи у сумі 01 грн. 50 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial