Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-10 00:00:00

Позивач є єдиним сином та спадкоємцем [PERSON], який помер [INFO] Згідно з рішенням Єсаулівськоі селищноі ради №68 від 9.12.99 року та акту вибору земельноі ділянки від 4.10.99 року [PERSON] було дозволено на його садибі за адресою [ADDRESS] побудувати торговельний павільйон. На земельній ділянці за цією адресою знаходиться також будинок батька та господарські споруди. Рішенням Єсауловськоі селищноі ради від 24. 12.99 року №70 затверджений акт про введення в експлуатацію закінченого будівництвом торговельного павільйону загальною площею 42 кв.м. Після смерті батька позивач 04.02.2005 року одержав свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну делянку площею 0,1680 га для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, а також свідоцтво про право власності на будинок та господарські споруди, одержав відповідно державний акт на право власності на всю земельну делянку, на якій розташований і торгівельний павільйон. Але свідоцтво про спадок на будівлю торговельного павільйону [PERSON] не одержав, бо батько не оформив на своє ім”я свідоцтво про право власності на ней, бо не мав технічноі документаціі на будівництво. Спору відносно належності торговельного павильйону не має, оскільки позивач є єдиним спадкоємцем за законом наслідування після смерті батька, вже одержав свідоцтва на все спадковое майно, за виключенням торгівельного павільйону, що є також доказом безспірності спадкування. Оскільки відповідно до ст.376 ЦК України тільки суд може визнати право власності на нерухоме майно, яке самочинне збудоване, якщо це не порушує права інших осіб,[PERSON] вимушений звернутися до суду із позовом про визнання права власності на нерухоме майно з метою захисту свого права на нього. У судовому засіданні[PERSON] підтримує заявлені вимоги, просить визнати за ним право власності в порядку спадкування на торгівельний павільйон загальною площею 42 кв.м, який розташований за адресою [ADDRESS]. Відповідач - Єсаулівська селищна рада - не заперечує проти їхнього задоволення, просить розглянути справу без їхнього представника (а.с.23). Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, зокрема свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну делянку площею 0,1680 га для обслуговування житлового будинку та господарських споруд (а.с.7), а також свідоцтво про право власності на будинок та господарські споруди (а.с.19) після смерті [PERSON], який помер [INFO], рішення Єсаулівськоі селищноі ради №68 від 9.12.99 року (а.с.12), акт вибору земельноі ділянки від 4.10.99 року (а.с.11), рішенням Єсауловськоі селищноі ради від 24.12.99 року №70, якім затверджений акт про введення в експлуатацію закінченого будівництвом торговельного павільйону загальною площею 42 кв.м.(а.с.16), суд вважає, що позов підлягає задоволенню, тому що сукупність добутих у суді доказів вірогідно підтверджує його законність і обґрунтованість. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України: ”Право власностi на новостворене нерухоме майно (житловi будинки, будiвлi, споруди тощо) виникає з моменту завершення будiвництва (створення майна). Згідно приписів ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, тобто позов позивача по справі є позадоговірною вимогою власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно, не з'єднане з конкретними про повернення майна чи усунення інших перешкод, не зв'язаних з позбавленням володіння. Даний позов спрямовано на усунення перешкод у здійсненні власником свого права і виключення домагань на приналежне власнику майно за допомогою підтвердження в судовому порядку факту приналежності йому спірного майна на праві власності. Підставою такого позову є обставини, що підтверджують право власності на майно та ст. 16 Цивільного кодексу України, яка визначає визнання права, як способу захисту цивільних прав та інтересів. Як вбачається із ст. 392 Цивільного кодексу України: „Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.”. Згідно до ч.І ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Згідно статті 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця (їх діти). Тому [PERSON] набуває права власності в порядку спадкування за законом на об'єкт нерухомого майна: торгівельний павільйон загальною площею 42 кв.м, який розташований за адресою [ADDRESS]. Відносини пов'язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності та їх обмежень та правочинів щодо нерухомості регулюються нормами Закону України „Про держану реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень”, що визначено ст.1 цього Закону. Відповідно до п.1 ст.4 Закону, обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних і юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, зокрема, право власності на нерухоме майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved