Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-01 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] заявили позов до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про розподіл спільного майна, зазначили, що позивачка [PERSON] з 1989 року проживала з [PERSON], який є сином відповідачки [PERSON] та батьком відповідачів [PERSON] та [PERSON]. З того часу вони спільно почали проживати в колгоспному дворі, головою якого була - [PERSON], а також з ними проживала донька [PERSON] від першого шлюбу відповідачка [PERSON], [INFO]. З моменту спільного проживання з [PERSON] вони почали добудовувати за власні кошти незавершене будівництво житлового будинку та впорядковувати надвірні будівлі. До 1992 року ними було повністю завершено будівництво житлового будинку та створені всі умови для проживання в ньому. З того часу позивачі та [PERSON] стали проживали в завершеному будинку однією сім'єю за адресою [ADDRESS]. В 1993 році матір'ю [PERSON] було отримано свідоцтво на право власності на дане домоволодіння та надвірні будівлі, так як на той момент вона була головою колгоспного двору. Під час спільного життя ними велося домашнє господарство, а саме - утримувалася велика рогата худоба, свині, а також в теплицях вирощувалися овочі, всі виручені кошти від утримання домашнього господарства вони вкладали в благоустрій домоволодіння та надвірних будівель, а саме до колгоспного двору входив житловий будинок, сарай, погріб, вбиральня, літня кухня. Позивачі посилаються на те, що в грудні 1993 року було внесено зміни до ЦК України 1963 року - виключено регламентацію про колгоспні двори і почав діяти Закон України „Про власність”, згідно із яким всі члени колгоспного двору стали власниками майна колгоспного двору в рівних частинах, тобто, вони стали власниками по ј частині житлового будинку з надвірними будовами, а також рухомого майна. В своєму позові позивачі вказують також на те, що вони проживали в вказаному житловому будинку однією сім'єю протягом 17 років. В 2006 році позивачка [PERSON] розлучилася з [PERSON] та стали проживати окремо, [PERSON]залишився проживати в будинку за адресою [ADDRESS], а позивачі переїхали на проживання до м. Ямпіль, де наймають квартиру до теперішнього часу. [INFO] [PERSON] помер, і, оскільки дане домоволодіння знаходилося в колгоспному дворі та вони постійно брали участь у ведені спільного господарства, а також здійснювали догляд за будинком, а тому мають право на Ѕ цього домоволодіння, так як в даному колгоспному дворі були прописані позивачі [PERSON] та [PERSON], покійний [PERSON] та голова двору [PERSON], а тому відповідно ст.. 123 ЦК УРСР (ред. 1963р.) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Крім того, позивачі зазначають, що за час їх спільного проживання ними було придбано рухоме майно, а саме: меблі „Берщадь” - 2 000 грн.;диван (софа) - 600 грн.; килим шерстяний „Білорусь” (голубого кольору) - 1 500 грн.;тумбочка під телевізор - 200 грн., шахматний столик - 1 000 грн.; стільці (мякі) - 6 шт. х 120 грн. - 720 грн.;стільці - 6 шт. х 120 грн. - 720 грн.;стіл (саморобний) - 400 грн.; люстра - 100 грн.;палас на підлогу (розміром 5х3м.) - 500 грн.; холодильник „Атлант” - 1 500 грн.;газова плита - 1 200 грн.;кухонні меблі (виробництво Молдова, білого кольору) - 1 000 грн.;сервант - 500 грн.;духова піч - 200 грн.; стіл кухонний - 100 грн.;меблі для вітальної кімнати (виробництво Молдова) - 1 500 грн.;телевізор „Електрон” - 800 грн.;диван (розкладний) 2 шт. х 460 грн. - 920 грн.;крісло (розкладне) - 250 грн.;палас (розмір 3х3м.) - 400 грн.;книжкові полички 5шт. х 50 грн. - 250 грн.;шкаф (три дверний) 2 шт. х 500 грн. - 1 000 грн.,килим „шерстяний” (червоного кольору, виробництво Монголія, розмір 2х3м.) - 1 500 грн., трюмо - дзеркало - 300 грн.,люстра „Підсніжник” (хрустальна) - 300 грн.; тумбочка - 100 грн.,таганок (3-комфорочний, газовий) - 300 грн.,вишиті картини (ручної роботи „Україночка”, „Квіти” та „Матір Божа”) - 450 грн.,всього на суму - 20 310 гривень. Позивачі посилаються також на те, що в будинку залишилися книги, а саме: довідкова медична література, медична енциклопедія в 2-х томах, Велика радянська енциклопедія, а також водійські права на ім'я [PERSON], які є їх власністю, так як книги були придбані за їх власні кошти, а також водійські права є особистою власністю [PERSON]. Позивачі посилаються на те, що так як спадкоємцями першої черги на спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON] є його рідна мати та сини від першого шлюбу, тобто, відповідачі по справі - [PERSON], [PERSON]та [PERSON], які мають право на успадкування ј домоволодіння, тобто частки, яка за життя належала їхньому сину та батькові. Їм - позивачам, відповідачці [PERSON] та померлому [PERSON] належить майно в грошовому виразі на загальну суму 86 934 гривень, що згідно із законом їм належить Ѕ частина всього майна, що в грошовому виразі становить 43 467 гривні. Позивачі посилаються на те, що поділити спільне майно в добровільному порядку їм не вдалося, тому вимушені звернутись в суд за вирішенням спору в судовому порядку. Просять суд визнати за ними право власності на Ѕ частину житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого в [ADDRESS], без виділення в натурі стягнувши з відповідачів на їх користь грошову компенсацію в розмірі 33 312 гривень. Визнати за ними право власності на Ѕ частину рухомого майна на суму 10 155 гривень, а саме: диван (софа); килим шерстяний „Білорусь” (голубого кольору); шахматний столик; стільці (мякі) - 6 шт.; стільці - 6 шт.; палас на підлогу (розміром 5х3м.); холодильник „Атлант”; меблі для вітальної кімнати (виробництво Молдова); духова піч; крісло (розкладне); палас (розмір 3х3м.). та зобов'язати відповідачів повернути їм довідкову медичну літературу, медичну енциклопедію в 2-х томах, велику радянську енциклопедію, а також водійські права на ім'я [PERSON]всього на загальну суму - 1 500 гривень. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], представники відповідачів [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги не визнали, заперечували їх тим, що в частині визнання за позивачами права власності на 1\2 частини житлового будинку із надвірними спорудами позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки домоволодіння по [ADDRESS]разом з господарськими будівлями та спорудами є об'єктом приватної І власності [PERSON], до майна колгоспного двору не відноситься, а позивачі ні членами колгоспного двору, ні членами родини [PERSON] ніколи не були. Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 16 травня 1987 р., виданого виконкомом Ямпільської районної ради народних депутатів Вінницької області, [PERSON]належить 100% (в цілому) домоволодіння по [ADDRESS]. Відповідно до зведеного оціночного акту по домоволодінню від 03.03.1987 р. до будинковолодіння входили житловий будинок «А», літня кухня «Б», погріб «В», сарай «Г», сарай «Д», сарай «Е», вбиральня «Д», огорожа «№1».На цей час син (батько) [PERSON]був одружений і мав двох синів від першого шлюбу, проживав разом з сім'єю. В 1987 році [PERSON] почала будівництво нового будинку за власні кошти, вийшла на пенсію за віком і ще до 1992 р. продовжувала працювати в колгоспі. Коли [PERSON]розлучився і через деякий час почав проживати з позивачкою [PERSON] та її дочкою від першого шлюбу [PERSON], новий будинок вже було збудовано, поштукатурено і залишились деякі внутрішні роботи, які були завершені за рахунок [PERSON] Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру № 914 від 05 вересня 1990 р. [PERSON]було сплачено кошти за виконані будівельні роботи (штукатурка) в сумі 840, 38 грн. Згідно рішення Виконавчого комітету Порогівської сільської ради Народних депутатів № 41 від 18.06.1993 р. [PERSON] дозволено оформити юридичні документи на новозбудований жилий будинок по [ADDRESS], старий жилий будинок переведено в господарську будівлю вказаного господарства. Відповідно до свідоцтва про право особистої власності від 20 вересня 1993 р., виданого на підставі рішення виконкому Порогівської сільської Ради народних депутатів від 18.06.1993 р. № 41, будинок по [ADDRESS]належить на праві приватної власності [PERSON]. До будівництва нового будинку, тим більш до господарських будівель та споруд позивачі будь-якого відношення не мають. У родинних відносинах з [PERSON]вони не перебувають. Будь-які документи на підтвердження участі у будівництві будинку позивачами не надано.Будинок разом з господарськими будівлями та спорудами будувався коштами і силами [PERSON], яка важко працювала, будучи вже на пенсії, утримувала господарство, про що свідчить копія з ощадної книжки, довідка про відпрацьовані трудодні. В своїх запереченнях відповідачі зазначають, що доводи позивачки, що будинок добудовувався, а надвірні будівлі впорядковувались за власні кошти позивачки та [PERSON] не відповідають дійсності. Позивачка [PERSON] отримувала невелику зарплату і витрачала її на потреби своєї сім'ї. [PERSON]після аварії у 1992 року вийшов на пенсію за інвалідністю, пенсію витрачав на лікування, ремонт машини, яку він отримав у зв'язку з інвалідністю, навчання [PERSON], яка з 2001 р. по 2006 р. навчалась на платному відділенні медичного університету в м.Вінниці. Бички, свині отримувала [PERSON] на додаткову заробітну плату. Зерно, сіно видавали у колгоспі у розрахунку на кожний зароблений карбованець. Крім того, пшеницю, ячмінь, соняшник, цукор отримувала [PERSON] за договором оренди земельної частки (паю). Ще вирощувала овочі, які продавала на базарі. Позивачка [PERSON] кошти на утримання будинку та господарства не давала, посилаючись на те, що це садиба [PERSON]Кошти на благоустрій будинку, побутову техніку, меблі, а також на і навчання [PERSON] надавала [PERSON], сподіваючись, що на старості позивачі її доглянуть. Проте, позивачі зневажали відповідачку, і через скандали, сварки та побої стара людина мусила жити по чужих хатах, у її невістки від першого шлюбу є два сина, рідних онуків. По допомогу зверталась до голови сільської ради, але будь-які міри так і не були прийняті. Все господарство і дім прийшли в занепад, деякі меблі були пошкоджені позивачами. Відповідачі зазначають, що посилання позивачів на право спільної власності на будинок як членів колгоспного двору безпідставні та не обґрунтовані, оскільки спірний будинок не належить до майна колгоспного двору і не може бути об'єктом права спільної власності. Відповідно до правовстановлюючих документів будинковолодіння разом з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS]належало [PERSON] з 1987 року, а в 1993 році було оформлено право власності на новозбудований будинок. Позивачі [PERSON] та [PERSON] ані членами сім'ї [PERSON], ані членами колгоспу не були, в колективному господарстві с. Пороги не працювали, а отже, прав як члени колгоспного двору не мають. [PERSON], з яким проживала [PERSON], в колгоспі також не працював, членом колгоспного двору не був, [PERSON] дозволу на реєстрацію [PERSON] та [PERSON] в будинку не давала. Відповідно до реєстрації [PERSON] зареєстрована в с. Пороги Ямпільського р-ну з 18 вересня 1992 року, а [PERSON] з 11 січня по 21 серпня 2001 р. Протоколи виконкому Порогівської сільської ради щодо вписання в погосподарській номер позивачів -відсутні. Заявлені позовні вимоги про поділ спільного рухомого майна відповідачі та їх представники заперечували тим, що кошти на придбання вказаного позивачами майна надавались [PERSON]. Майно придбавалось більше як 15 років назад, є зношеним і не має тієї цінності, яка зазначена в позові. Тим більш, до придбання майна не має відношення позивачка [PERSON], і оскільки рухоме майно придбавалось за кошти відповідачки [PERSON], через відсутність шлюбу спільною власністю позивачів та [PERSON] не може бути, позивачі спадкоємцями [PERSON] за законом не є, відповідачі спадщину ще не прийняли і до закінчення 6-ти місячного терміну триває охорона спадкового майна, право власності на рухоме майно за позивачами не може бути визнано. Відповідачі та представники відповідачів просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] та [PERSON] Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона проживає в с.Пороги Ямпільського району по-сусідству із відповідачкою [PERSON], знають один одного давно, знає також позивачку [PERSON], яка проживала із [PERSON]. Коли [PERSON] почала проживати в будинку разом із [PERSON] , будинок вже був добудований, а саме - були стіни та дах, вона прийшла на все готове. Також свідок пояснила, що відповідачка [PERSON] працювала на фермі, утримувала домашнє господарство. Вона не бачила, щоб [PERSON] не працювала на городі та біля будинку, все робила відповідачка [PERSON], [PERSON] увесь час була на роботі. Крім того, свідок пояснила, що в будинку вона бачила меблі - стінку, стіл, їй не відомо, хто купував меблі в будинок. Свідок не пояснила, з якого часу [PERSON] перестала проживати в будинку [PERSON], зазначила, що їй відомо про те, що у них виник конфлікт. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він проживає по сусідству із відповідачкою [PERSON] з 1990 року, будинок в той час вже був побудований, а саме - була вимурувана коробка і накрита дахом. Коли він прибув в село в 1990 році позивачка [PERSON] вже проживала в будинку. В господарстві утримувалися свині, бики, була теплиця, по господарству все робила відповідачка [PERSON], він не бачив, щоб позивачка [PERSON] займалася домашнім господарством. Також пояснив, що йому відомо, що відповідачка [PERSON] всі гроші віддавала на будинок, на придбання меблів. Також пояснив, що в новому будинку проживали [PERSON]та позивачка [PERSON], а відповідачка [PERSON] проживала в старому будинку, що розташований на цьому ж подвір'ї, [PERSON]ніколи не говорила, що це все її, вона все купувала для свого сина [PERSON]. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона працювала з [PERSON] з 1991 року до 1992 року, вони спілкувалися по роботі, в колгоспі [PERSON]отримувала зарплату грошима та натурпродуктами, також платили додаткову заробітну плату - свині, бички, корм для тварин. [PERSON]жила в малому будинку, а [PERSON] і [PERSON] в новому. Вона заходила в старий будинок, де проживала [PERSON], бачила там меблі - старий стіл, ліжко, шафу, в новому будинку вона була лише один раз і на меблі не звертала уваги. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона - перша дружина покійного [PERSON] , житловий будинок по [ADDRESS]почав будуватися ще за час їх спільного проживання, однак, вона не хотіла жити в с.Пороги, у них із [PERSON] почалися конфлікти і в 1988 році вони розлучилися, після розлучення із нею покійний [PERSON]проживав із жінкою на ім'я [PERSON], в якої не було своїх дітей. Побоюючись, що [PERSON]забере у неї дітей, вона із дітьми виїздила до Росії, а грудні 1991 року повернулася і проживала в с.Біла Ямпільського району, в 1992 році [PERSON]став проживати із [PERSON]. Їх спільні із [PERSON] діти [PERSON]та [PERSON]ходили до батька в с.Пороги. В 1997 році, коли діти прийшли на Святий Вечір до батька, [PERSON] їх не впустила до будинку, сказавши, що батько в нетверезому стані. Після того діти не ходили до батька до 2005 року. В 2005 році [PERSON] пішла від [PERSON], і діти знову відносили свої стосунки із батьком. Їй відомо, що цінні речі із будинку винесла позивачка [PERSON], яка приводила своїх друзів в будинок. Під час похорону [PERSON] були вона із синами та позивачі, між ними виник конфлікт з приводу житлового будинку та майна, її сини намагалися миром вирішити питання, пропонували сплатити позивачам кошти, щоб ті залишити їх бабку [PERSON], однак, позивачка [PERSON] не погодилася на їх умови. Також пояснила, що стіни нового житлового будинку почали зводити в 1987 році, а позивачка [PERSON] почала проживати там в 1992 році. На даний час в будинку меблі в занедбаному стані і не мають ніякої цінності. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона проживала по-сусідству із позивачами та відповідачкою [PERSON] , позивачка [PERSON] прийшла проживати в сім*ю [PERSON] в 1989 році. Новий житловий будинок закінчували будувати всі разом - [PERSON], [PERSON]та [PERSON] Вони спілкувалися і дружили із сім*єю [PERSON], так як їх діти є однолітками. Також пояснила, що в домогосподарстві [PERSON] утримувалися свині, на городі вирощувалися огірки, помідори, господарством займалися всі члени двору, [PERSON] годувала свині, шарувала городи. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він є батьком [PERSON] В 1989 році його дочка пішла проживати в с.Пороги із [PERSON], в той час були лише вимурувані стіни будинку і накритий верх будівлі, стелі не було, а також не було здійснено внутрішніх і зовнішніх робіт. Він як батько допомагав своїй дочці, давав поросята, стелив підлогу в кімнатах, ремонтував теплицю, грубку, привозив штукатурку, давав гроші своїй дочці на будівництво. Йому не відомо, хто і кому платив за роботи по будівництву, в будівництві будинку приймали участь як його донька, так і відповідачка [PERSON] та її син. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є родичкою покійного [PERSON], в 1989 році [PERSON] почала проживати із [PERSON], на той час була збудована лише коробка будинку і накрита дахом, вікон, дверей не було , батько [PERSON] допомагав в будівництві, в домогоподарстві вирощували овочі, продавали їх на базарі, працювали усі члени сім*ї, навіть дочка [PERSON] продавала на ринку помідори. Також свідок пояснила, що покійний [PERSON]часто спілкувався із її батьком, приходив до нього і вона чула їх розмови. Покійний [PERSON] розповідав, що ліс на будинок привозив батько [PERSON], будівництво закінчили в 1992 році, батько [PERSON] найбільше допомагав в будівництві. Вона особисто заходила на подвір*я і бачила, як всі члени сім*ї працювали по господарству - [PERSON], [PERSON]та [PERSON]. Їй відомо, що все майно набувалося спільно, хто і скільки коштів давав їй невідомо. Також пояснила, що біля двох років тому [PERSON] пішла від [PERSON] і не проживала із ним. Свідок [PERSON] суду пояснила, що в 1989 році вона виходила заміж і тоді ж [PERSON] почала проживати із [PERSON] в с.Пороги, спільно із яким та [PERSON] утримували домашнє господарство, птицю годували, працювали на городах, всі доглядали худобу. Коли [PERSON] почала проживати із [PERSON], була побудавна лише коробка житлового будинку, все решта добудовували вони разом, допомагав батько [PERSON] Вони були знайомими, вона кожен день проходила біля їх домоволодіння, покійний [PERSON] розповідав, що купували свині, не раз вона також із ним їздила купувати свині. [PERSON]також допомагала [PERSON] та [PERSON] І [PERSON], і [PERSON] розповідали, що купували меблі. Так як покійний [PERSON] хворів, вона як мед працівник постійно приходила на виклик до нього, [PERSON] також проживала в будинку, в дитячий садок не ходила, а пішла в школу, навчалася до 11 класу. В 2006 році [PERSON] пішла від покійного [PERSON]. Після того, як [PERSON] не проживала із [PERSON], вона приходила до нього для надання медичної допомоги, і він розповідав їй, що хотів, щоб [PERSON] повернулася до нього. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Із оглянутих з участю спеціаліста Івасенко О.І. оригіналів погосподарських книг №4(особовий рахунок №150) за 1991-1995 роки, та №2 (особовий рахунок №139) за 2001 -2005 роки та №2 (особовий рахунок №112) за 2006 - 2010 роки [ADDRESS] встановлено, що в досліджених погосподарських книгах в графі «голова двору» зазначено «[PERSON]», син «[PERSON]», невістка «[PERSON]», онука «[PERSON]. Також встановлено, що в погосподарських книгах є записи про наявність земельної ділянки, домашньої птиці та свійських тварин, що утримаються в господарстві двору. В по господарській книзі за 2001 -2005 роки є відмітка про вибуття [PERSON] на навчання в м.Вінниця. Як пояснив спеціаліст Івасенко О.І. в ході дослідження зазначених письмових доказів, записи про вписання в погоподарську книгу здійснюються на підставі заяви голови двору, відмітки про членів сім*ї, які вибули з господарства, здійснюється на підставі заяви особи, яка вибуває, або рішення суду про виселення. Згідно із записами дослідженої погосподарської книги за 2006 -2010 роки [PERSON] та [PERSON] є членами двору до цього часу. Із оглянутого за участю спеціаліста Кобильняк З.Г. оригіналу інвентарної справи [ADDRESS] встановлено, що до будівель та споруд входять: А - житловий будинок 1993 року будівництва, а - веранда, Б -сарай 1964 року, В - погріб 1917 року, Д- вбиральня, Ж - літня кухня 1917 року, Г, З - сараї 1992 року, І - огорожа 1992 року. Як пояснила спеціаліст Кобильняк З.Г. в ході дослідження зазначеного письмового доказу, в 1987 році була заведена інвентарна справа на дерев'яний валькований будинок 1917 року спорудження, в 1993 році введений в експлуатацію новий кам'яний житловий будинок, дозволу на будівництво якого в інвентарній справі немає, житловий будинок 1917 року був переведений в літню кухню. Також в інвентарній справі зазначено два сараї, 1992 року будівництва. Як пояснила спеціаліст Кобильняк З.Г., рік будівництва зазначається зі слів власника двору, при внесенні даних в інвентарну справу експертизи не проводиться, дані про рік будівництва тієї чи іншої споруди є приблизними і здійснюються на підставі даних, вказаних власником. Із досліджених письмових доказів, наданих позивачами (виписок з погосподарської книги, Довідки Порогівської сільської ради вих..№523 від 30.07.2007 року, довідки Ямпільського районного БТІ вих№498 від 31.07.2007 року), які не суперечать дослідженим судом оригіналам письмових доказів та допитаних свідків, встановлено, що дійсно позивачка [PERSON] та її донька позивачка [PERSON] із 1989 року почала проживати в господарському номері відповідачки [PERSON]. Станом на 1989 рік житловий будинок кам'яний був частково побудований, а саме - вимурувані стіни та накритий дахом, що підтверджено показаннями усіх допитаних свідків і зазначена обставина визнана сторонами. Із досліджених письмових доказів, наданих позивачами ( Довідки Ямпільської центральної аптеки від 25.03.2008 року, Довідки ПФУ у Ямпільському районі від 27.03.2008 року) встановлено, що позивачка [PERSON] працювала в Ямпільській центральній аптеці із 1989 року до 2006 року і мала заробітну плату, позивачка [PERSON] з 1986 року по 2006 рік в органах Пенсійного Фонду отримувала пенсію по втраті годувальника на свою дочку позивачку [PERSON] Із досліджених письмових доказів, наданих відповідачами (копії свідоцтва про право власності на житловий будинок, оціночного акту, Рішення виконкому Порогівської сільської ради від 18.06.1993 року), які не суперечать дослідженому оригіналу інвентарної справи, встановлено, що в 1987 році за відповідачкою [PERSON] на праві індивідуальної власності було зареєстроване право власності на житловий будинок 1917 року спорудження, 20 вересня 1993 року зареєстроване право власності на новозбудований житловий будинок кам'яний, житловий будинок 1917 року спорудження переведено в літню кухню. Із досліджених письмових доказів, наданих відповідачами (довідок СВК «Поділля» від 25 березня 2008 року, відомостей про кількість трудоднів в колгоспі, Довідок ПФУ у Ямпільському районі про розмір пенсії [PERSON], копій договорів оренди земельної частки (паю) від 01 січня 2001 року, 11 березня 2002 року, 15 січня 2005 року, копії ощадної книжки [PERSON]), які не суперечать показанням допитаних свідків та доводам сторін, встановлено, що відповідачка [PERSON] була членом колгоспу с.Пороги Ямпільського району Вінницької області з 1980 року до 1991 року, за вихододні отримувала заробітну платню, має грошові заощадження, з 1987 року по даний час отримує пенсію по віку. Із досліджених письмових доказів, наданих відповідачами (копій свідоцтв про народження відповідачів [PERSON] та [PERSON], свідоцтва про смерть [PERSON], копії посвідчення інваліда [PERSON], копії свідоцтва про розірвання шлюбу [PERSON] та [PERSON], ), встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є синами померлого [PERSON], який з 1992 року був інвалідом, помер [INFO] в с.Пороги Ямпільського району Вінницької області, 26 травня 1988 року розірвав шлюб із [PERSON], яка є матір*ю відповідачів [PERSON] та [PERSON] Зазначені обставини визнані сторонами, підтвердженні показаннями свідка [PERSON] Із дослідженого письмового доказу, наданого відповідачами Акту від 03.03.2008 року про відсутність особи по місцю реєстрації понад 6 місяців, підписаних членом виконкому сільської ради [PERSON], та сусідами [PERSON], [PERSON] та [PERSON] слідує, що [PERSON] не проживає в [ADDRESS] з січня 2005 року. Однак, суд не має підстав прийняти як належний та допустимий доказ вказаний Акт, оскільки особи, які підписалися в ньому, допитані судом під присягою як свідки, не підтвердили викладених в Акті обставин. Зокрема, свідок [PERSON] в ході допиту не відповіла на запитання, з якого часу [PERSON] не проживає в будинку, свідок [PERSON] взагалі не зазначив даної обставини, свідок [PERSON] зазначила, що [PERSON] не проживає з [PERSON] біля двох років тому, свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] в 2006 році пішла від [PERSON] Крім того, зі змісту Акту не встановлено, для якої мети і з яких підстав складено зазначений Акт 03.03.2008 року. Також суд не приймає як належні та допустимі докази - надані відповідачами фотокартки, та ксерокопії фотокарток, копії заяв, ксерокопії розписки, повідомлення архівного відділу, ксерокопії касових ордерів, ксерокопії квитанцій, оскільки вказані докази не підтверджені будь-якими іншими достовірними доказами, а також як не доводять, так і не спростовують обставин, на які відповідачі та їх представники посилаються як на підставу своїх заперечень по суті спору. Оцінюючи досліджені докази, які не суперечать між собою та стосуються предмету доказування в межах заявлених позовних вимог, суд вважає частково доведеним обставини, на які позивачі посилаються як на підставу своїх позовних вимог про визнання за ними права власності на 1\2 частину спірного житлового будинку, виходячи із наступного. Як встановлено в ході судового розгляду справи житловий будинок по [ADDRESS]споруджувався в період з 1987 року до вводу його в експлуатацію - 20 вересня 1993 року. Із письмових доказів та показань свідків суд вважає встановленим, що житловий будинок споруджувався спільно позивачкою [PERSON], відповідачкою [PERSON], та сином відповідачки - [PERSON], оскільки суду надано докази про наявність доходів як позивачки, такі і відповідачки [PERSON], показаннями свідків доведено факт, що позивачка на її неповнолітня на той час донька [PERSON] проживала спільно та вела домашнє господарство із сім'єю [PERSON], яка була колгоспницею і головою двору. Оскільки відповідачка [PERSON] була головою двору, працювала в колгоспі, у дворі утримувалося підсобне господарство, за спільні кошти всіма членами будувався будинок, відповідно до змісту ст. ст.120, 121 ЦК УРСР (ред. 1963 року), який діяв на момент спорудження спірного житлового будинку, домогосподарство по [ADDRESS]було колгоспним двором. Оскільки змістом ст.ст.120 - 124 ЦК УРСР (ред. 1963 року) не передбачено таких обов'язкових ознак колгоспного двору - як відсутність Свідоцтва про право індивідуальної власності, членство в колгоспі усіх членів двору, а також перебування у родинних стосунках із головою двору або іншими його членами, суд не має підстав вважати обґрунтованими заперечення відповідачів у тім, що дане домоволодіння не є колгоспним двором, а позивачі не були його членами. Відповідно до роз'яснень Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» №20 від 22.12.1995 року п.6, до правовідносин, що виникли до прийняття 15.04.1991 року Закону України «Про власність» застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається за правилами ст.123 ЦК УРСР (ред.. 1963 р.), виходячи із рівності усіх його членів, включаючи неповнолітніх. Як встановлено судом, на час перебування в колгоспному дворі позивачка [PERSON] була неповнолітня. Враховуючи викладене, суд вважає частково обґрунтованими вимоги позивачів як членів колишнього колгоспного двору до відповідачки [PERSON] про визнання за ними права власності на 1\2 частину (за кожною по 1\4) житлового будинку, розташованого по [ADDRESS]поміченого в інвентарному плані літерою А., будівництва 1993 року. Суд вважає необґрунтованими і такими, що не підлягають до задоволення вимоги позивачів про стягнення на їх користь грошової компенсації за житловий будинок, оскільки чинним законодавством, яке регулює правовідносини щодо поділу спільної власності, не передбачено стягнення грошової компенсації за спільне майно при відсутності згоди на це іншої сторони. Вирішуючи спір в частині заявлених позовних вимог про визнання за позивачами права власності на 1\2 надвірних споруд, суд вважає такі вимоги необґрунтованими, оскільки як встановлено із оригіналу інвентарної справи, господарські споруди - Б -сарай 1964 року, В - погріб 1917 року, Д- вбиральня, Ж - літня кухня 1917 року будівництва, тобто, дане майно набуте до членства позивачів в колгоспному дворі. Відносно сараїв - Г,З, які зазначені як 1992 року будівництва, позивачами суду не надано жодного достовірного доказу, що саме за час їх перебування в колгоспному дворі споруджувалося дане майно, і як пояснила спеціаліст Кобильняк З.Г., достовірних інвентарних даних про фактичний рік їх побудови немає. Вирішуючи спір в частині заявлених позовних вимог про поділ спільного рухомого майна на суму 10155 гривень та зобов'язання відповідачів повернути позивачам довідкову медичну літературу, медичну енциклопедію в 2-х томах, велику радянську енциклопедію, а також водійські права на ім'я [PERSON]всього на загальну суму - 1 500 гривень, суд вважає такі вимоги необґрунтованими і не має підстав для їх задоволення, оскільки, суду не надано жодного достовірного доказу в підтвердження наявності цього майна, часу його придбання, його дійсної вартості. Як і не надано жодного достовірного доказу в підтвердження підстав для зобов'язання усіх відповідачів повернути позивачам довідкову медичну літературу, медичну енциклопедію в 2-х томах, велику радянську енциклопедію, а також водійські права на ім'я [PERSON]. З урахуванням наведеного, виходячи із встановлених судом обставин та спірних правовідносин, суд вважає, що позивачами безпідставно заявлені позовні вимоги до відповідачів [PERSON] та [PERSON], оскільки не надано жодного доказу про те, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] у встановленому законом порядку заявили свої права на спадщину, що відкрилася після смерті їх батька [PERSON], який помер [INFO]. Як і не підтверджено тієї обставини, що відповідачами [PERSON] та [PERSON] порушені будь-які права чи законні інтереси позивачів. При вирішенні позовних вимог в частині відшкодування позивачам судових витрат, суд виходить із наступного. Оскільки позов задоволено частково, а в задоволенні позовних вимог до відповідачів [PERSON] та [PERSON] відмовлено, документально підтверджені судові витрати понесла позивачка [PERSON], а тому суд за правилами ст.88 ч.1 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог має підстави присудити позивачці [PERSON] за рахунок відповідачки [PERSON] судові витрати у розмірі 104 гривні 85 копійок. Виходячи із викладеного, суд вважає позов [PERSON] та [PERSON] частково обґрунтованим і має підстави для визнання за позивачами право власності на 1\2 частину житлового будинку, розташованого по [ADDRESS]поміченого в інвентарному плані літерою А., будівництва 1993 року, та стягнення із відповідачки [PERSON] на користь позивачки [PERSON] 104 гривні 85 копійок судових витрат. В задоволенні іншої частини позову суд вважає необхідним відмовити, як в безпідставній. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані ст.ст. ст.ст. 120-127 ЦК УРСР (ред..1963 року) п. 4 абз.2 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, ст.ст.328, 355, 356 ЦК України. Оскільки спір між сторонами вирішено, суд в порядку ст.154 ч.3 ЦПК України має підстави скасувати захід забезпечення позову, обраний ухвалою від 28 лютого 2008 року, а саме - зняти арешт із 1\2 житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований по [ADDRESS], та рухомого майна - дивану (софи); килиму шерстяного „Білорусь” (голубого кольору); шахматного столику; стільців (мяких) 6 шт; стільців - 6 шт; паласу на підлогу (розміром 5х3м.); холодильника „Атлант”; меблів для вітальної кімнати (виробництво Молдова; духової печі; крісла (розкладного); паласу (розмір 3х3м.).

Outcome: partial