Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-05 00:00:00

Позивачка звернулась 18.12.2007 р. до суду з позовом про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 2819 грн. та моральної шкоди - 50000 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що 26 серпня 2005 року водій-співробітник Чернігівського СІЗО № 31, [PERSON], керуючи службовим автомобілем УАЗ-3301-01 д.н.з. [NUMBER], під час виконання службових обов'язків, вчинив дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої позивачка була тяжко травмована. В дорожній обстановці водій [PERSON] проявив грубу необережність, рухаючись по пр. Перемоги в напрямку вул. Щорса, при наближанні до пішохідного переходу, в порушенні вимог п.п.18.1, 18.4 правил дорожнього руху України [PERSON], незважаючи на те, що на крайній правій смузі перед пішохідним переходом зупинився автобус ЛАЗ, який перешкоджав огляду пішохідного переходу, не зупинивши транспортний засіб, яким керував, та не переконавшись, що на пішохідному переході відсутні пішоходи, яким може бути створена перешкода або небезпека, продовжив рух через пішохідний перехід, внаслідок чого здійснив наїзд на позивачку як на пішохода, що перетинала проїжджу частину пр. Перемоги в м. Чернігові в межах пішохідного переходу. Згідно висновку судової комплексної медико - автотехнічної експертизи від 07.11.05 р. у позивачки виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно - мозкової травми з переломом черепа та забоєм речовини головного мозку, закритими травмами живота з розривом селезінки та внутрішньочеревною кровотечею, які відносяться до категорії тяжких за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення. Вина [PERSON] повністю доведена. Вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 24 травня 2006 року [PERSON] визнаний винним по ч. 2 ст. 286 КК України і йому призначена міра покарання у вигляді позбавлення волі строком на п'ять років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на два роки. Якщо матеріальну й моральну шкоду заподіяно джерелом підвищеної небезпеки з вини особи, яка при цьому виконувала трудові обов'язки відповідно трудових відносин із володільцем даного джерела, відповідальність за цю шкоду на підставі ст. 1172, ст. 1187 ЦК України несе останній в повному обсязі. З урахуванням зазначених обставин позивачка просить відшкодувати їй матеріальну шкоду, яка складається з витрат на придбання медичних препаратів в зв'язку з її лікуванням внаслідок отриманих травм та транспортні витрати у розмірі 2819 грн., а також моральну шкоду в розмірі 50000грн. В судовому засіданні позивачкою була подана позовна заява про уточнення та доповнення позовних вимог, згідно якої вона просила відшкодувати їй за рахунок відповідача матеріальну шкоду в розмірі 1382,67 грн. та 50000 грн. моральної шкоди та 3800 грн. витрат на правову допомогу (а.с. 142-144). В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали, просили стягнути з відповідача на користь позивачки матеріальну шкоду в розмірі 1382,67 грн.; 50000 грн. моральної шкоди та витрати на правову допомогу в розмірі 3800 грн. Додатково суду пояснили, що матеріальна шкода, заподіяна позивачці складається з витрат на придбання ліків в сумі 970 грн. 10 коп., транспортних витрат за проїзними документами під час приїзду до лікарні та на слухання судових засідань з приводу ДТП по кримінальній справі в сумі 412, 57 грн., витрат на юридичну допомогу по кримінальній справі в сумі 1800 грн., по цивільній справі в сумі 2000 грн. В результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачка зазнала значних страждань, знаходилась довгий час на лікуванні, розмір моральної шкоди оцінює в 50000 грн. Представник відповідача та третьої особи позов визнала частково: матеріальну шкоду в розмірі 375,57 грн., згідно копій фіскальних чеків, які маються в матеріалах справи. Вважає, що діями відповідача позивачці моральної шкоди не спричинено. Третя особа - [PERSON] вважає, що позов підлягає задоволенню частково, в частині відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 375,57 грн. Заслухавши позивачку, представника позивачки, представника відповідача та третьої особи, третю особу, вивчивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав: Вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 24 травня 2006 р.(а.с.4-6), [PERSON] визнано винним по ст. 286 ч.2 КК України і призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на п'ять років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на два роки. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України [PERSON]звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на три роки. Вироком суду встановлено, що [PERSON], працюючи водієм-співробітником Чернігівського СІЗО № 31, 26.08.2005 року біля 10 год. керував службовим автомобілем УАЗ-3301-01 днз. [NUMBER], рухався зі швидкістю біля 35 км\год. по пр-ту Перемоги в напрямку вул. Щорса м. Чернігова. При наближенні до пішохідного переходу, що напроти [ADDRESS], в порушення вимог п.п.18.1,18.4 ПДР України, незважаючи на те, що на крайній правій смузі, перед пішохідним переходом, зупинився автобус «ЛАЗ» днз. [NUMBER], який перешкоджав огляду пішохідному переходу, не зупинивши транспортний засіб, яким керував не переконавшись, що на пішохідному переході відсутні пішоходи, яким може бути створена перешкода або небезпека, продовжив рух через пішохідний перехід. В результаті чого здійснив наїзд на пішохода [PERSON], яка перетинала проїжджу частину пр-ту Перемоги м. Чернігова в межах пішохідного переходу, з права наліво відносно руху автомобіля. При цьому [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ з переломом черепа та забоєм речовини головного мозку, закритої травми живота з розривом селезінки та внутрішньочеревною кровотечею, які відносяться до категорії тяжких за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення. Згідно постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 19.07.2007 року [PERSON] був звільнений від призначеного покарання (а.с.23). Відповідно до вимог ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Відповідно до вимог ст.. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. В даному випадку такою особою є відповідач - Чернігівське СІЗО № 31 Управління Державного Департаменту України. Суд приходить до висновку, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт спричинення позивачці матеріальної шкоди на суму 920 грн. 10 коп., що підтверджується наданими позивачкою доказами, а саме, згідно поданих позивачкою: фіскальних чеків на придбання ліків, відшкодуванню підлягає 920 грн. 10 коп. - ліки, отриманні позивачем за призначенням лікаря під час лікування ( а.с. 145-148). Решта суми відшкодуванню не підлягає, оскільки відсутні підстави щодо відшкодування внесених позивачем благодійних внесків до КЛПЗ Чернігівська обласна лікарня в сумі 50 грн. Позовні вимоги в частині стягнення транспортних витрат за проїзними документами, які використовувались під час приїзду на слухання судових засідань з приводу ДТП на ім'я [PERSON] та [PERSON] та витрати на правову допомогу в розмірі 1800 грн. по кримінальній справі задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст.. 91 КПК України, судові витрати по кримінальній справі складаються із сум, що видані і мають бути видані свідкам, потерпілим, експертам, спеціалістам, перекладачам, понятим. Відповідно до вимог ст. 92 КПК України свідки, потерпілі, законні представники потерпілих, перекладачі, експерти, спеціалісти і поняті мають право на відшкодування їм витрат по явці за викликом в органи дізнання, досудового слідства, прокуратури і до суду. Відповідно до вимог ст.. 93 КПК України, судові витрати покладаються на засуджених, крім сум, що видані і мають бути видані перекладачам, або приймаються на рахунок держави. Оскільки транспортні витрати за проїзними документами, які використовувались під час приїзду на слухання судових засідань з приводу ДТП на ім'я [PERSON] та [PERSON] та витрати на правову допомогу в розмірі 1800 грн. понесені по кримінальній справі та відносяться до судових витрат, обов'язок відшкодування судових витрат покладається на засудженого. Транспортні витрати, понесені [PERSON] відшкодуванню не підлягають, оскільки [PERSON] не є позивачем по справі. Щодо стягнення спричиненої моральної шкоди на користь позивачки [PERSON], то призначаючи розмір грошового відшкодування суд виходить з характеру завданих душевних страждань, враховуються вимоги розумності і справедливості. Суд приходить до висновку, що з відповідача Чернігівське СІЗО № 31 Управління Державного Департаменту України необхідно стягнути моральну шкоду на користь позивачці в сумі 5000 грн. Витрати позивача на правову допомогу в силу ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в розмірі 1236 грн. відповідно до Постанови КМУ № 590 від 27.04.2006 року «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» (40 відсотків розміру мінімальної заробітної плати 515 грн. за 6 годин роботи). Задовольняючи частково позовні вимоги, підлягають стягненню з відповідача Чернігівське СІЗО № 31 Управління Державного Департаменту України в доход держави судовий збір в розмірі 59 грн. 50 коп. та в доход державного бюджету м. Чернігова 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. На підставі викладеного,

Outcome: partial