Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на самочинне будівництво, в обґрунтування своїх вимог зазначив, що на земельній ділянці площею 0,0045 га., яка була виділена йому для будівництва гаража на підставі рішення Терешківської сільської ради Полтавського району, на основі цього ж рішення видано державний акт на вказану земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS], позивач побудував гараж з порушенням державних будівельних норм, а саме відсутній проект забудови та будівельний паспорт . При зверненні до КП „БТІ та МБ Полтавського району” щодо реєстрації права власності на побудований гараж було винесено рішення про відмову в реєстрації права власності на нерухоме майно. Забудова здійснювалась самочинно без будівельного паспорту та проектної документації на забудову ділянки , тому позивач змушений звернутися до суду про визнання права власності на вищевказане майно. У попередньому судовому засідання позивач, позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні викладеному в позовній заяві та просив позов задовольнити. Представник відповідача - Терешківської сільської ради Полтавського району в попереднє судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, позовні вимоги визнають, не заперечують проти їх задоволення. Представник третьої особи КП „БТІ та МБ Полтавського району” в попереднє судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи без їх участі, при вирішенні спору покладаються на розсуду суду. Виходячи з вищезазначеного, суд вважає за можливе винести рішення по справі при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України, при визнанні відповідачем позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що згідно державного акту на право власності на земельну ділянку від 26.06.2007 року серія [NUMBER], [PERSON]. належить земельна ділянку площею 0,0045 га, призначена для гаражного будівництва, що розташована в [ADDRESS] (а.с.3). На вказаній земельній ділянці позивачем збудовано гараж, який відповідно до архітектурно-будівельного висновку про стан індивідуального гаража [NUMBER] від 28.08.2005 року має задовільний стан і відповідає діючим Державним будівельним нормам (а.с.10). Відповідно технічного паспорту на індивідуальний гараж, виготовленого КП „БТІ та МБ Полтавського району” від 14.04.2008 року, інвентаризаційна справа № 1-11161-08, даний гараж належить [PERSON]. Рішенням реєстратора про відмову в реєстрації від 14.05.2008 року позивачу відмовлено в реєстрації майна так як немає правовстановлюючих документів на даний гараж, що створює позивачеві перешкоди у здійсненні прав власника. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та охоронювані законом інтереси інших осіб. Відповідно ч.5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника(користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, як самочинно збудоване не ній. Відповідно до посвідчення виданого 19.02.1993 року[PERSON]. учасник ліквідації аварії на ЧАЕС 2-ї категорії (а.с.12), тому суд вважає вимогу про звільнення його від судових витрат правомірною яка підлягає задоволенню відповідно ст. 88 ч. 2 ЦПК України. Враховуючи викладене суд вважає позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними в судовому порядку та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного, ст. 328, 376 ЦК України,

Outcome: approved