overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-26 00:00:00

До Любомльського районного суду Волинської області із заявою звернулась [PERSON], яка просить постановити рішення, котрим встановити факт родинних відносин між фізичними особами, а саме, що [PERSON], який помер [INFO] року являвся батьком заявниці. Свої вимоги обгрунтувала тим, що після його смерті спадщину прийняла дружина [PERSON], яка являлася матір'ю заявниці. За життя мати розпорядилася своїм майном і склала заповіт, згідно якого на випадок своєї смерті все належне їй майно заповіла [PERSON] Звернувшись до нотаріальної контори по питанню оформлення спадкових прав, отримала відмову, на підставі розбіжності запису прізвища батька в документах, а саме : в свідоцтві про смерть батько записаний як «[PERSON]», а в свідоцтві про народження заявниці - «[PERSON]». Оскільки не може володіти спадковим майном, звернулася до суду щодо вирішення даного питання. В судовому засіданні заявниця вимоги заяви підтримала та пояснила, що після смерті батьків залишилася спадщина, яку вона не може оформити, через неточності запису прізвища батька. В одних документах батько значиться як [PERSON], в інших - як [PERSON], хоча це одна і та сама особа. Просить заяву задовільнити, встановивши факт родинних відносин з батьком. Представник зацікавленої сторони в судове засідання не з'явився. Із Штунської сільської ради надійшло повідомлення, що з заявою [PERSON] ознайомлені, проти якої не заперечують та просять розглядати справу у їхню відсутність. Аналізом доказів по справі, встановлено наступне. Копією свідоцтва про народження [NUMBER], виданого Любомльським районним бюро ЗАГС 31.05.1951, стверджено, що батьками [PERSON] були : батько - [PERSON], мати - [PERSON]. З копії свідоцтва про одруження [NUMBER], виданого Любомльським відділом ЗАГС 09.08.1975 року, вбачається, що після укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON]. ________________________________________________________________________ 1-ша інстанція код суду - 0310 [PERSON] народився [INFO] року, що стверджено копією свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 22.01.1982 року Любомльським райвідділом ЗАГС. Згідно копії свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого 23.07.1999 року Штунською сільською Радою, [PERSON] помер [INFO] року. На ім'я [PERSON] видано сертифікат [NUMBER] на право на земельну частку ( пай ), що стверджено копією в матеріалах справи. [PERSON] належав автомобіль «ВАЗ», реєстраційний номер [NUMBER], у відповідності до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Згідно свідоцтва про право власності на майновий пай [NUMBER], [PERSON] належить частка майна СГВК «Колос». Показами свідків [PERSON] та [PERSON] , жителями м. Любомль, стверджено, що [PERSON] являлася донькою померлого [PERSON] . Дослідивши всі матеріали справи, суд приходить до висновку, що повністю доведено факт родинних відносин заявниці та померлого [PERSON] , а розбіжність запису прізвища батька заявниці не залежала від її волі. Отже, заява підлягає задоволенню, що має служити доказом для отримання свідоцтва про спадщину .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-26 00:00:00

До суду з позовною заявою звернувся [PERSON], який просить постановити рішення про розірвання шлюбу з [PERSON] Свої вимоги обгрунтував тим, що [INFO] року уклав шлюб з відповідачкою, від якого народилася дочка [PERSON]. Подружні стосунки в сім'ї не склалися, дружина про сім'ю не дбає, вихованням дитини не займається, схильна до вживання алкоголю, на зауваження змінити поведінку не реагує. Несумісність характерів, ситуація, що склалася в сім'ї призвели до того, що вирішив шлюб розірвати та звернутися до суду щодо вирішення цього питання. В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав повністю, та пояснив, що в сім'ї склалися неприязні відносини, які негативно впливають на його здоров'я, так як являється інвалідом 2 групи, а тому сімейні відносини з відповідачкою поновлювати не бажає, на розірванні шлюбу наполягає . Відповідачка в судовому засіданні позов визнала та пояснила, що спільне проживання з позивачем стало неможливим, так як вони різні по характеру люди, через що в сім'ї виникають непорозуміння, біля двох місяців проживає з іншим чоловіком, на розірванні шлюбу не заперечує . Аналізом письмових доказів суд встановив наступні фактичні обставини. [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 14 лютого 2005 року в відділі РАЦС Любомльського районного управління _________________________________________________________________________________ 1-ша інстанція код суду - 0310 юстиції Волинської області , про що в книзі реєстрації актів про шлюб зроблено запис за № 12. Від даного шлюбу народилася дочка - [PERSON], 06.02.2006 року народження . Копією посвідчення [NUMBER], виданого Управлінням ПФ України в Любомльському районі 28.02.2005 року, стверджено, що [PERSON] являється інвалідом другої групи. Дослідивши докази по справі, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що через небажання сторін зберегти сім'ю , постійні конфлікти , шлюб існує лише формально . Таким чином, даний позов підлягає повному задоволенню . Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає, що збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, інтересам неповнолітньої дитини, тому вимоги позову є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Витрати по реєстрації розлучення слід покласти на відповідачку, звільнивши від цих витрат позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, обгрунтовуючи свою заяву тим, що в 01 квітня 2008 року вона звернулась до Дворічанської державної нотаріальної контори Харківської області з питанням видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON]. У витязі з реєстру права власності на нерухоме майно та в договорі купівлі-продажу будинку прізвище власника вказано як “[PERSON]”, а в свідоцтві про смерть він записаний як “[PERSON]”. В зв»язку з цим їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій. Представник зацікавленої особи Дворічанської державної нотаріальної контори Харківської області Зашивайко Н.Г. подала до суду письмову заяву в якій просила справу розгляну у її відсутності, позовні вимоги визнала повністю. Судом встановлено.... [PERSON] Дворічанською державною нотаріальною конторою Харківської області було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій. Згідно свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 26.12.1991 року, військового квитка [NUMBER] від 26.06.1967 року прізвище чоловіка заявниці записане російською мовою “ [PERSON]”. Згідно довідки про присвоєння ідентифікаційного кода чоловіку [PERSON], його прізвище записане “[PERSON]”. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили той факт, що договір купівлі-продажу будинку від 14.08.1971 року, реєстраційний №12 належить [PERSON]. В договорі допущена помилка й прізвище помилково зазначене як “[PERSON]”. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу - договору купівлі-продажу будинку від 14.08.1971 року, реєстраційний №12 чоловіку [PERSON] - необхідно заявниці для прийняття спадщини після смерті чоловіка. Згідно ст. 256 ч. 6 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвища, ім”я, по-батькові, місце і час народження якої, що визначено в документі, не збігаються з ім”ям , по-батькові , прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті. Заслухавши заявника, свідків, дослідивши матеріали справи, перевіривши та оцінивши зібрані докази, суд вважає, що заява [PERSON] обгрунтована та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеною заявою і вказав , що 05 10.2000 року між гр.[PERSON] та ВАТ “Кіровоградобленерго”, його структурним підрозділом Голованівським РЕМ укладено договір про користування електроенергією за №01-03/9. Відповідно до умов договору енергопостачальник-ВАТ ”Кіровоградобленерго” в особі Голованівського РЕМ- бере на себе зобов”язання постачати споживачеві [PERSON] електроенергію , а споживач зобов”язується оплачувати одержану електричну енергію за діючими тарифами у терміни передбачені цим договором. Згідно п.16 договору споживач повинен щомісячно сплачувати за фактично спожиту електричну енергію до термінів , які зазначені у платіжних документах постачальника, згідно вартості за 1кВт/год. ВАТ “Кіровоградобленерго” в особі Голованівського РЕМ свої зобов”язання по договору виконує. [PERSON]. в порушення п.16 договору та п.п. 20,48 правил користування електроенергією для населення затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1357 від 26.07.1999 р. починаючи з січня 2008 року не сплачує за спожиту електроенергію і її борг перед ВАТ “ Кіровоградобленерго” станом на 10.04.2008 року складає 239 грн.70 коп. Просить суд , стягнути з відповідача 239 грн 70 коп боргу за спожиту електроенергію, які перерахувати на поточний рахунок із спеціальним режимом використання № 260363071425 в філії- Кіровоградське облуправління ВАТ “ Ощадбанк”, МФО 323475, код 23226362- одержувач ВАТ “ Кіровоградобленерго” в особі Голованівського РЕМ. 51 грн -Державного мита , 30 грн- за інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача свої позовні вимоги підтримав, просить стянути з відповідача 239 грн. 70 коп за спожиту електричну енергію та 51 грн.держмита, 30.грн за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, на користь ВАТ “Кіровоградобленерго”. Відповідач в судове засідання двічі не з”явився , про день та час слухання справи повідомлений належним чином, про що свідчать розписи в поштових повідомленнях про одержання судової повістки, причину неявки в судове засідання не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи в їх совокупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 05.10. 2000 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про користування електроенергією за № 01-03/9. Відповідач в порушення п.16 договору та п.п. 20,48 правил користування електроенергією для населення затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1357 від 26.07.1999 р., з січня 2008 року не сплачує за спожиту електроенергію його борг перед ВАТ “ Кіровоградобленерго” станом на 10.04.2008 року складає 239 грн.70 коп. Викладене підтверджується копією договору № 01-03/9.від 05.10.2000 р., (а.с.5-8), копією баланса особистого рахунку абонента [PERSON]. ( а.с. 9-10), не викликає сумніву, є достовірним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеною заявою і вказав , що 20 12.2002 року між гр.[PERSON] та ВАТ “Кіровоградобленерго”, його структурним підрозділом Голованівським РЕМ укладено договір про користування електроенергією за №11-02/80. Відповідно до умов договору енергопостачальник-ВАТ ”Кіровоградобленерго” в особі Голованівського РЕМ- бере на себе зобов”язання постачати споживачеві [PERSON] електроенергію , а споживач зобов”язується оплачувати одержану електричну енергію за діючими тарифами у терміни передбачені цим договором. Згідно п.17 договору споживач повинен щомісячно сплачувати за фактично спожиту електричну енергію до термінів , які зазначені у платіжних документах постачальника, згідно вартості за 1кВт/год. ВАТ “Кіровоградобленерго” в особі Голованівського РЕМ свої зобов”язання по договору виконує. [PERSON] в порушення п.17 договору та п.п. 20,48 правил користування електроенергією для населення затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1357 від 26.07.1999 р. починаючи з січня 2008 року не сплачує за спожиту електроенергію і її борг перед ВАТ “ Кіровоградобленерго” станом на 10.04.2008 року складає 211 грн.73 коп. Просить суд , стягнути з відповідача 211 грн 73 коп боргу за спожиту електроенергію, які перерахувати на поточний рахунок із спеціальним режимом використання № 260363071425 в філії- Кіровоградське облуправління ВАТ “ Ощадбанк”, МФО 323475, код 23226362- одержувач ВАТ “ Кіровоградобленерго” в особі Голованівського РЕМ. 51 грн -Державного мита , 30 грн- за інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача свої позовні вимоги підтримав, просить стянути з відповідача 211 грн. 73 коп за спожиту електричну енергію та 51 грн.держмита, 30.грн за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, на користь ВАТ “Кіровоградобленерго”. Відповідач двічі в судове засідання не з”явився ,належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи про що свідчать особисті підписи в поштових повідомленях. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи в їх совокупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 20.12. 2002 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про користування електроенергією за № 11-02/80. Відповідач в порушення п.17 договору та п.п. 20,48 правил користування електроенергією для населення затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1357 від 26.07.1999 р., з січня 2008 року не сплачує за спожиту електроенергію його борг перед ВАТ “ Кіровоградобленерго” станом на 10.04.2008 року складає 211 грн.73 коп. Викладене підтверджується копією договору № 11-02/80.від 20.12.2002 р., (а.с.5-8), копією баланса особистого рахунку абонента [PERSON] ( а.с. 9-10), не викликає сумніву, є достовірним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом в якому просить суд розірвати шлюб з відповідачем, при цьому зазначивши, що з 11.12.1993 року перебуває з ним в зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання у шлюбі з відповідачем мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які проживають по місцю проживання позивачки. Між нею та відповідачем виникли неприязні стосунки через які вони не проживають разом протягом п”яти років. У судовому засіданні позивачка заявлені позовні вимоги підтримала із підстав викладених у позовній заяві та просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, неповнолітніх дітей залишити по місцю її проживання для подальшого виховання. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги позивачки визнав повністю та згоден, щоб неповнолітні діти проживали з відповідачкою. В судовому засіданні встановлено, що сторони 11.12.1993 році зареєстрували шлюб в Реднє-Бистрянській сільській раді Олевського району Житомирської області за актовим записом № 17, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. Від спільного проживання в шлюбі сторони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про народження дітей. Під час проживання у шлюбі між сторонами виникли неприязні відносини, які створили обстановку при якій збереження сім”ї є неможливим і у зв”язку з чим сторони не підтримують шлюбні відносини протягом п”яти років, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд дійшов висновку , що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст. ст.109,110,112 СК України з яких слідує, що шлюб розривається за заявою одного із подружжя, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими і якщо заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини або чоловіка . Позивачка у судовому засіданні підтвердила те, що її рішення про розірвання шлюбу є остаточним і відповідає її волі. Обставин, які перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено. В даному випадку суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливим, тому шлюб між ними слід розірвати. Неповнолітніх дітей слід залишити на вихованні позивачки для подальшого виховання, оскільки це не суперечить її інтересам та інтересам дітей, що також погоджено між сторонами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-26 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів в якому зазначила, що вона з 11.12.1993 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання з відповідачем мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які проживають по місцю проживання позивачки та знаходяться на її повному матеріальному утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В судовому засіданні позивачка позов підтримала з підстав, які в ньому зазначені і просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей до їх повноліття. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги позивачки визнав повністю та не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11.12.1993 року, що стверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу. Від спільного проживання мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження дітей. Діти знаходяться на повному матеріальному утриманні позивачки, крім цього перебувають на диспансерному обліку в Олевській ЦРЛ, часто хворіють та потребують постійного лікування, що стверджується довідками лікувального закладу./а.с.6-7/. Відповідач ухиляється від виконання сімейних і батьківських обов”язків не піклується про здоров”я, фізичний, духовний, інтелектуальний, соціальний та моральний розвиток дітей, не надає належної матеріальної допомоги на їх утримання та виховання. Відповідач не є інвалідом, не страждає на тяжкі захворювання . Дані правовідносини врегульовані ст.180 Сімейного Кодексу України з якої слідує, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття . В даному випадку суд дійшов висновку, що відповідач ухиляється від обов'язку утримувати неповнолітніх дітей, чим ставить їх у складне матеріальне становище та порушує їх право на достатній життєвий рівень а тому аліменти на утримання неповнолітніх: сина [PERSON], 1993 року народження та сина [PERSON], 1996 року народження, повинні бути стягнуті з відповідача в судовому порядку .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] . звернулась в суд з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання дітей: [PERSON], [INFO]і [PERSON], [INFO] , в розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку. Діти знаходиться на утриманні позивачки. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей в добровільному порядку не надає. Відповідач [PERSON] . позов визнав і згідний платити аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони з 03 березня 2002 року проживають у зареєстрованих шлюбних відносинах, шлюб реєстрували в Залісцівській сільській раді, актовий запис №2, що підтверджується копією свідоцтва про одруження. Від спільного проживання є син [PERSON] , [INFO]і дочка [PERSON], [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтва про народження дітей. Діти знаходяться на утриманні позивачки і проживають з нею, що підтверджується довідкою Залісцівської сільської ради. Позивачка не працює, соціальної допомоги не отримує і сама утримує дітей. Відповідач працездатний і зобов'язаний сплачувати аліменти на дитину згідно ст. 180 СК України, працює і має змогу платити аліменти, що сам підтвердив в судовому засіданні. Відповідно до ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-26 00:00:00

Позивач [PERSON] . звернувся в суд з позовом про визнання права власності на спадкове майно. На підтвердження позовних вимог позивач пояснив, що [INFO] померла його мати - [PERSON]. Після її смерті в [ADDRESS] залишилось спадкове майно - жилий будинок з господарськими будівлями. Позивач є спадкоємцем за законом на майно померлої. Однак, в даний час він не має змоги оформити спадщину, оскільки [PERSON] при житті не оформила правовстановлюючий документ на домоволодіння як власник, тому звертається до суду. Представник відповідача Дунаєвецької міської ради Дунаєвецького району в поданій заяві позов визнав повністю і просить справу слухати без їх участі. Відповідачка [PERSON] . позов визнала повністю, претензій до спадщини не має. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони, вважає, що позов підлягає до задоволення на підставі ст.ст.25 ч.4, 331, 346, 1261ЦК України. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Після її смерті в [ADDRESS] залишилось спадкове майно - жилий будинок з господарськими будівлями, що підтверджується довідками та виписками з погосподарських книг Малопобіянської сільської ради, технічним паспортом на домоволодіння та зведеним актом вартості будівель і споруд. Спадкоємцем за законом є позивач. Однак, [PERSON] при житті на належне їй домоволодіння свідоцтво про право власності не оформила, що підтверджується довідкою Дунаєвецького МКП“Інвентарбюро”. Відповідно до ст.331 ЦК України, право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації і виникає з моменту такої. Відповідно до ст.ст.25 ч.4, 346ЦК України, право власності не може бути оформлено на померлого. Відповідно до ст.1261 ЦК України позивач є спадкоємцем за законом і має право на оформлення спадщини та відповіднє право власності на спадкове майно померлої, що підтверджується копією свідоцтва про народження. За таких обставин вимоги є обгрунтовані і суд їх задовільняє.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] . звернулась в суд з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання дітей: [PERSON]та [PERSON], [INFO] , в розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку. Діти знаходяться на утриманні позивачки. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей в добровільному порядку не надає. Відповідач [PERSON] . позов визнав і згідний платити аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони з 17 вересня 2005 року проживають у зареєстрованих шлюбних відносинах, шлюб реєстрували в Дунаєвецькому РУЮ, актовий запис №135, що підтверджується копією свідоцтва про одруження. Від спільного проживання є дочки [PERSON]та [PERSON], [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтва про народження дітей. Діти знаходяться на утриманні позивачки і проживають з нею, що підтверджується довідкою Дунаєвецької міської ради. Позивачка не працює, отримує соціальну допомогу на утримування дітей до трьох років. Відповідач працездатний і зобов'язаний сплачувати аліменти на дитину згідно ст. 180 СК України, працює і має змогу платити аліменти, що сам підтвердив в судовому засіданні. Відповідно до ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved