Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-04 00:00:00

31 березня 2008 року [PERSON]. звернулася до суду з позовом до [PERSON]. про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем вона знаходиться в шлюбі з 04 листопада 1995 року, який був зареєстрований у Лозівському міському відділі РАГСу Харківської області, про що вчинено актовий запис № 543. Від даного шлюбу в них є неповнолітній син: [PERSON], [INFO]народження, який мешкає з позивачем і на утримання якого, відповідач сплачує аліменти. Підставою для розірвання шлюбу позивач вказує, що відповідач в даний час перебуває у фактичних шлюбних стосунках з іншою жінкою. Їх сім'я розпалася в квітні 2006 року і примирення між ними неможливе. Спір про розподіл спільно нажитого майна між ними відсутній. Вони досягли домовленості про виховання та утримання дитини: дитина залишиться проживати з позивачем до 14-літнього віку. На підставі викладеного, позивач прохає суд, розірвати шлюб зареєстрований 4 листопада 1995 року поміж [PERSON]та [PERSON], у Лозівському міському відділі РАГСу Харківської області, актовий запис № 543, втрати, пов'язані з отриманням свідоцтва про розірвання шлюбу в органах РАЦСу, покласти на відповідача. В судовому засіданні, позивач підтримала свій позов та прохала суд його задовольнити, крім того, у попередньому судовому засіданні, позивач подала до суду письмову заяву, якою прохала суд не стягувати з відповідача понесені нею при зверненні до суду судові витрати. Відповідач позов позивача визнав. про що надав суду свій письмовий відзив на позовну заяву та пояснив, що у нього та у позивача дійсно, даний шлюб перший, сім»я фактично розпалася з 2006 року, оскільки він фактично створив нову сім»ю з іншою жінкою, з якою і проживає на даний час. Відповідач зазначив, що спору про місце проживання дитини та розподіл сумісно нажитого майна між ним та позивачем, не має. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановленого, що сторони, з 04 листопада 1995 року знаходяться в зареєстрованому шлюбі, про що Лозівським міським відділом РАЦС Харківської області, актовий запис № 543. (а.с. № 4). Відповідно до пояснень, які надано позивачем та відповідачем у судовому засіданні та письмового відзиву відповідача на позовну заяву (а.с.№19), судом було достовірно встановлено, що сторони створити міцної сім'ї за час спільного проживання не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався, подружні стосунки припинились, спільне господарство не ведеться і подальше життя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Із ксерокопії свідоцтв про народження ( а.с.№8), вбачається, що дійсно у даному шлюбі у відповідача та позивача народився син: [PERSON], [INFO]народження, який проживає з позивачем. У судовому засіданні 05 травня 2008 року, позивач та відповідач вказали, що якщо буде ухвалено рішення про розірвання шлюбу між ними, то питання відносно місця проживання сина між ними вирішено і спору не має, оскільки син залишиться проживати з позивачем. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Витрати по оплаті державного мита при реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС суд вважає можливим покласти на відповідача згідно позовних вимог позивача (а.с.№3) та письмового відзиву відповідача на позовну заяву (а.с. №19 ), а позивача від вказаних витрат - звільнити. Згідно до п. 6 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Статтею 79 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат пов'язаних з розглядом справи. Частиною 5 Розділу 11 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Процесуального Кодексу України встановлено, що до набрання чинності законом, який регулює прядок сплати і розміри судового збору, судовий збір при зверненні до суду сплачується у порядку і розмірах, встановлених законодавством для державного мита. З огляду на матеріалами справи, судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду було сплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи на суму в 07 грн. 50 коп. (а.с.№1) та судовий збір (державне мито) на суму в 08 грн. 50 коп. (а.с.№2). У судовому засіданні позивач подала до суду письмову заяву, якою прохає суд, дані витрати з відповідача не стягувати (а.с.№18). Положенням ч. 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними позовних вимог, і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Outcome: approved