Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-14 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся з позовом до відкритого акціонерного товариства „Новополтавський кар'єр” про відшкодування завданої здоров'ю шкоди на виробництві в розмірі 17 907 грн. в зв'язку з тим, що після травми йому взагалі не виплачувались ні заробітна плата ні лікарняні. При розгляді справи в суді позивач з його представником юристом [PERSON] змінювали позовні вимоги, просили суд стягнути з ТОВ „Новополтавський кар'єр” 35970 грн, потім 11921,06 гр. В суді позивач позивач просив розглядати справу без його представника, просив суд стягнути з ВАТ „Ново полтавський кар'єр” 35970 грн. і невиплачену заборгованість по заробітній платі з 26 травня по 26 червня 1969 року в розмірі 248 грн. і пояснив, що з 19 травня 1959 року він працював в Ново полтавському кар'єрі на різних посадах, був громадським інспектором по техніці безпеки, в червні місяці 1969 року він бачив, що дробільний завод знаходиться в аварійному стані про що неодноразово вказував директору кар'єру Філіпову І.С., той говорив, що необхідно давати план, направив його до головного інженера, який зупинив роботу кар'єру на 3 доби, вони були у відгулах, на заводі працювала ремонтна група, коли він вийшов на роботу 26. 06.2008 року о 23-30 годині, то транспортер так і був в аварійному стані, він захотів його підправити, поставив один трактор під транспортер, іншим підтягував транспортер, трактор, який він поставив під транспортер для під страховки самовільно виїхав, а коли він зачалював троз на транспортері, той будучи вагою більше 3 тонн обірвався і притис його до землі і зламав би йому голову, але вона потрапила між новими робочими ботінками, транспортер почали піймати вручну 17 чоловік і змогли зрушити його з місця, почали підіймати його лопатою бульдозера, але трос не витримував такої ваги і тричі транспортер падав на нього, потім на ранок його витягли, відправили до лікарні, в нього були покоджені таз, ребра, голова яка була прострелена в вітчизняній війні, розтрощена п'ятка, всього дев'ять переломів, було багато інших пошкоджень, він довго був прикований до постелі, головний інженер і інженер по техніці безпеки позвільнялись з роботи, заробітну плату з 26 травня по 26 червня 1969 року не виплатили так як він потрапив до лікарні, йому призначили 2 групу інвалідності з втратою 90 відсотків працездатності, в 1971 році поїхав в Бердянську МСЕК на обстеження, його члени комісії перевели за домовленістю з директором на 3 групу інвалідності і примусили ходити на роботу сторожем, з дому забирали автобусом, він лежав до ранку, потім відвозили додому, пенсію платили 33 крб., куди він тільки не звертався зі скаргами, нічого не допомогло, тільки перший секретар райкому вибив йому путівку в престижний санаторій „Нарзан”, там йому сказали, що з його станом здоровя у нього повинна бути перша група інвалідності з повною втратою працездатності, але він такої групи добитись ніде не міг, в 1988 році йому в Запоріжжі по вул.. Сєдова МСЕК було призначено 2 групу інвалідності з втратою 50 % працездатності, протягом 35 років його періодично направляли на стаціонарне лікування до психіатричних лікарень, кошти на оздоровлення не виділяли, не оплачували його витрати на придбання ліків, адже він жив на ліках так як переносив нестерпні болі, дізнався, що його знайомому в якого набагато легші травми ніж у нього доплачували 170 грн., ВАТ „Ново полтавський кар'єр” тільки під тиском обласної прокуратури йому доплатили тільки в 2004 році компенсацію за недоотриману пенсію з 1992 року по 2004 рік в розмірі близько15 тис. грн., вважає, що його представник неправильно нарахував йому компенсацію в 11921,06 грн., тому й згоден щоб справа слухалась без його участі, вважає, що йому повинні доплатити компенсацію з 26 червня 1969 року по 1992 рік за недооплачену йому пенсію як інваліда 3 групи, а як інвалідові 1 групи в розмірі 35 970 грн. і заробітну плату з 26 травня по 26 червня 1969 року в розмірі 248 грн. До того ж йому не оплачують витрати на придбання ліків які він приймає. Раніше до суду звернутись не міг так як не міг знайти юриста який би міг написати йому кваліфіковану заяву. Представник ВАТ „Ново полтавський кар'єр” Усенко Ю.Д. який виступав у суді по дорученню вимоги позивача не визнав і пояснив, що підприємство не заперечує, що в [PERSON] виробнича травма, підприємство перераховує кошти в відділ по нещасним випадкам, в 2000 році [PERSON] перейшов на військову пенсію і перерахунки були призупинені, потім йому було проведено перерахунок і в 2004 і 2005 роках [PERSON] кар'єр виплатив компенсацію 14027,26 грн., є медичні документи згідно яких [PERSON] нарахована пенсія за межі яких підприємство вийти не може. 18.06.2004 року всі матеріали про трудові увіччя були направлені до Куйбишевського управління соцстраху, на даний період вони передані по територіальності до Токмацького управління соцстраху, згідно висновків МСЕК - від 06.01.1976 року [PERSON] призначено 3 група інвалідності з втратою 30 % працездатності і з якої нарахована пенсія з середнього заробітку 116 грн. яка мається в матеріалах справи. Перша група інвалідності з втратою 100 % працездатності це доводи самого [PERSON] які нічим не підтверджені. До того ж позивач не звертався ні з якими вимогами про компенсацію йому витрат на придбання ліків. Про невиплату заробітної плати за період з 26 травня по 26 червня 1969 р. позивач нікуди не звертався, всі суми заробітної плати Новополтавський кар'єр перераховували через Новополтавську ощадкасу, з причин не виплати позивач міг і повинен був звертатись до ощадкаси. На кар'єрі бухгалтерська документація не збереглась, так як союзне законодавство передбачало строк її зберігання 3 роки. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши сторони приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до ВАТ „Ново полтавський кар'єр” про стягнення компенсації в розмірі 35 970 грн. і заборгованості по виплаті заробітної плати за період з 26 травня по 26 червня 1969 року в розмірі 248 грн. підлягають залишенню без задоволення із слідуючи підстав. Згідно матеріалів справи [PERSON] спричинено каліцтво на виробництві, що підтверджено копією акту про нещасний випадок на виробництві (л.с. 3), випискою з акту обстеження (л.с. 4), випискою з протоколу засідання комітету профспілкою організації Ново полтавського кар'єру (л.с.6)ё згідно довідки пенсійного фонду з 17.10.1969 року [PERSON] являється інвалідом і йому нарахована пенсія по трудовому каліцтву, за заявою [PERSON] в серпні 2004 року він переведений на 2 групу інвалідності як учасник ВВ війни. При зверненні до суду позивач і його представник вказували, що [PERSON] з періоду спричинення травми взагалі не виплачувались кошти, так як він перебував прикований до постелі. Згідно матеріалів справи з 09.02.1972 року [PERSON] працює сторожем, а з 24.06.1980 року перейшов на 2 групу інвалідності за станом здоровя. В суді [PERSON] пояснив, що йому було призначено спочатку другу групу інвалідності, потім переведений на третю, а потім змушений був перейти на військову пенсію, так як його обманювали, оскільки в санаторії йому спеціалісти роз'яснили, що з його травмами йому повинна бути призначена пенсія по 1 групі інвалідності з повною втратою працездатності, але висновків МСЕК по групі інвалідності він не оспорював, його пояснення в суді не можуть бути підставою для визнання за ним за період з 26.061969 року 1 групи інвалідності, до того ж група інвалідності йому призначена лиш з 17.10.1969 року. Доводи [PERSON] про те, що він не міг знайти собі кваліфікованого адвоката для звернення до суду не можуть бути прийняті судом як поважні причини, оскільки в цій частині він мав можливість звернутись за захистом своїх законних прав і до правоохоронних органів, і він звертався до прокуратури як обласної так і районної, якими проводились перевірки і судом оглядались наглядове провадження 2004 року і наглядове провадження 2007 року. Вимоги [PERSON] про стягнення компенсації в розмірі 35970 грн. недоплаченої як фактично інвалідові 1 групи з повною втратою працездатності зверх виплат як інвалідові 2 групи з втратою 50 % працездатності та 3 третьої групи з втратою 30 % працездатності за період з 1969 по 1982 роки, на чому наполягав в суді, не можуть бути признані судом оскільки розрахунок зроблено з пояснень [PERSON] як такого, що йому взагалі не виплачувалась заробітна плата середню з яких взято в розмірі 248 грн. яка нічим не підтверджена. Доводи [PERSON] про те, що ВАТ „Ново полтавський кар'єр” не компенсують йому витрат на ліки не знайшли свого підтвердження в тій частині, що [PERSON] звертався з цим питанням з заявою до адміністрації підприємства, суду рецептів з вказанням відповідних ліків не надав, а наявність самих чеків без спеціального підтвердження не дає підстав на їх компенсацію.

Outcome: dismissed