Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-23 00:00:00

Прокурор Бериславського району звернувся до суду в інтересах держави в особі Бериславської райдержадміністрації з позовом до [PERSON]. про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, посилаючись на те, що у відповідності до ст. 121 Конституції України та ст. 45 ЦПК України на органи прокуратури покладено представництво інтересів держави і громадян у випадках, визначених законом, в тому числі в судових органах. У відповідності до ст.. 13 Конституції України, земля та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, є об'єктами права власності народу України. Від імені українського народу право власника здійснюють органи державної влади і місцевого самоврядування. Згідно ст. 3 Земельного кодексу України, земельні відносини регулюються Конституцією України, а також прийнятими у відповідності з нею нормативно-правовими актами. В особі держави виступає Бериславська райдержадміністрація, яка згідно п. 12 Перехідних Положень Земельного кодексу України здійснює повноваження щодо розпорядження землями за межами населених пунктів. Проведеною прокуратурою Бериславського району перевіркою встановлено, що [PERSON]. самовільно зайнято дві земельні ділянки на території Милівської сільської ради загальною площею 56 га та використовується ним для вирощення сільськогосподарських культур. Дві земельні ділянки, які розташовані на території Милівської сільської ради повинні бути звільнені та повернені власнику, оскільки користувачем допущені грубі порушення під час її використання - самовільне зайняття. У зв'язку з несвоєчасним повернення земельних ділянок порушуються інтереси держави, яка законодавчо встановила порядок їх надання у власність та використання. Просили повернути самовільно зайняту земельну ділянку загальною площею 56 га, яка розташована на території Милівської сільської ради, за належністю Бериславській районній державній адміністрації та покласти на відповідача судові витрати. Прокурор у судовому засіданні просила задовольнити позов в повному обсязі. Представник позивача у судовому засіданні на позовних вимогах наполягав. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, та пояснив, що землею не користується, восени 2007 року задискував землю, але весною 2008 року не приступив до її обробки. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, допитавши свідка, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.. 14 Конституції України - земля є основним національним багатством. Що перебуває під особливою охороною держави. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельних ділянок - це будь-які дії особи, які свідчать про фактичне використання не наданої їй земельної ділянки чи намір використовувати земельну ділянку до встановлення її меж у натурі (на місцевості), до одержання документа, що посвідчує право на неї, та до його державної реєстрації. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] подав до Милівської сільради заяву про виділення йому земельної ділянки розміром 56 га ( а.с. 5). Згідно договору № 157 від 27.08.2007 р., відповідач [PERSON]. (за договором - Замовник) замовив розроблення Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, для сінокосіння та випасання худоби із земель резервного фонду Милівської сільради в контурі № 118 (а.с. 6). Восени 2007 року відповідач провів дискування землі, з метою її подальшого використання, але весною через брак коштів не зміг розпочати роботи по обробці землі, що також було підтверджено в судовому засіданні поясненнями свідка [PERSON] - землевпорядника Милівської сільської ради. Враховуючи вищезазначене, а також те, що завдана відповідачем шкода відшкодована, земельна ділянка після звернення прокурора з позовом до суду не використовується, в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed