Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просить виселити відповідача з кімнати [ADDRESS] без надання іншого житла та стягнути з відповідача 2420,00 грн. заборгованості за фактичне користування вказаним приміщенням та судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що ЗАТ «Дослідний завод зварювального устаткування Інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона» відповідно до статуту було створене за участю Фонду державного майна України та інших юридичних осіб. До статуту товариства ФДМ України вніс цілісний майновий комплекс, що підтверджується Актом прийому-передачі № 165 від 12.06.2002 р. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що незаборонені законом, а також право власності вважається набутим якщо незаконність набуття права власності не встановлена судом. Позивач набув право власності на Адміністративно-побутовий корпус, що обліковується на балансі товариства за адресою [ADDRESS] на підставі Акту прийому-передачі № 165 від 12.06.2002 р. З 18.01.1993 по 09.11.2007 року відповідач перебувала у трудових відносинах з позивачем. Відповідно до заяви від 18.01.1993 року та наказу № 1-К від 18.01.1993 року відповідачу була надана житлова площа в АПК, зокрема кімната № 609 на період перебування відповідача в трудових відносинах з позивачем. 06 листопада 2007 року засіданням профспілки було надано згоду на звільнення відповідача за скороченням штату працівників згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги, а тому, оскільки відповідач не перебуває в трудових відносинах з позивачем, вона підлягає виселенню з АПК. Оскільки на даний час АПК використовується не як гуртожиток, а як звичайна житлова площа, а також оскільки вселення позивача відбулось без згоди профспілкового комітету позивача, без надання ордеру, який є єдиною підставою для вселення, то відповідач підлягає виселенню з займаної кімнати. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов з викладених в ньому підстав та просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила. За викладених підстав, а також враховуючи згоду представника позивача на заочний розгляд справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних в справі доказів. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що згідно акту прийому передачі № 165 від 12 червня 2002 року Фондом Державного майна України було передано у власність ЗАТ «Дослідний завод зварювального устаткування Інституту електрозварювання ім. Є.О. Пагона» нерухоме майно, в тому числі будівлю Адміністративно-побутового корпусу, за адресою [ADDRESS]. Згідно ст. ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З 18.01.1993 по 09.11.2007 року відповідач перебувала у трудових відносинах з позивачем. Відповідно до заяви від 18.01.1993 року та наказу № 1-К від 18.01.1993 року відповідачу була надана житлова площа в АПК, зокрема кімната № 609 на період перебування відповідача в трудових відносинах з позивачем. 06 листопада 2007 року засіданням профспілки було надано згоду на звільнення відповідача за скороченням штату працівників згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги. Згідно ст. 127 ЖК України, для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватися гуртожитки. Згідно ст. 128 ЖК України, житлова площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства та відповідного профспілкового комітету. Згідно ст. 129 ЖК України, на підставі рішення про надання житлової площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. За викладених підстав та враховуючи, що відповідач не перебуває в трудових відносинах з позивачем, згода на проживання відповідача в гуртожитку профспілковим комітетом ЗАТ «Дослідний завод зварювального устаткування Інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона» не надавалася, ордер на вселення в АПК відповідачу не видавався, суд приходить до висновку, що вимога позивача про виселення відповідача з займаного житлового приміщення без надання іншого житла є законною і обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню. З наданих представником позивача та перевірених судом розрахунків заборгованість відповідача за орендну плату за період з 01.12.2007 року по 01.03.2008 року, а також за попередні місяці 2007 року складає 2420,00 грн. Згідно із ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Стаття 614 ЦК України визначає, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. За таких підстав, коли судом встановлено, що з вини відповідача зобов'язання перед позивачем не виконано, відповідач в односторонньому порядку відмовився виконувати взяті на себе зобов'язання щодо сплати орендної плати, позов в частині стягнення несплаченої орендної плати також підлягає задоволенню. Разом з цим, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки суд задовольняє позов, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 68,00 грн. - витрат по сплаті судового збору + 30,00 грн. - витрат на ІТЗ - + 919,95 (469,95 грн.+450,00 грн.) грн. витрат, пов'язаних з викликом до суду відповідача, а всього 1017,95 грн. у відшкодування понесених позивачем та документально підтверджених судових витрат. Враховуючи викладене,

Outcome: approved