Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, мотивуючи тим, що спільне життя з відповідачкою не склалось, у зв'язку з тим, що під час спільного подружнього життя виявилась несумісність їх характерів, принципова відмінність поглядів на спільне життя в побутових питаннях, звичках, внаслідок чого погіршились взаємовідносини, тому сімейно-шлюбні відносини між ними припинено, спільного господарства не ведуть, тому просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, просить суд розірвати шлюб, пояснив, що з травня 2003 року перебуває з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу дітей не мають, однак після укладення шлюбу між ними почали виникати конфлікти, оскільки вони мають різні погляди на сімейне життя, ведення домашнього господарства, він намагався примиритись з відповідачкою, йшов їй на поступки, однак налагодити спільне життя виявилось за не можливе, внаслідок чого з грудня 2004 року вони припинили сімейно-шлюбні стосунки, продовжують проживати в одній квартирі, але спільного господарства не ведуть, мають окремі бюджети, поновлювати сімейно-шлюбні відносини він наміру не має, вважає, що за склавшихся обставин примирення між ними не можливе, відповідачка відмовляється розірвати шлюб в органах РАГС. Відповідачка [PERSON] судове засідання не з'явилась, про день та час судового розгляду справи була повідомлена належним чином шляхом направлення судових повісток та телеграми за адресою, вказаною в позовній заяві, про причини неявки суду не повідомила. На підставі ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою позивача судом вирішено питання про ухвалення у зазначеній справі заочного рішення. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17 травня 2003 року, від шлюбу дітей не мають, сімейне життя позивача та відповідача не склалось, у зв'язку з тим, що вони мають різні погляди на життя, не в змозі дійти до єдиної думки при вирішенні сімейних та побутових проблем, з грудня 2004 року сторони не підтримують шлюбно-сімейні відносини, спільного господарства не ведуть, позивач заперечує проти надання судом строку на примирення. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини, з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали не можливим, оскільки тривалий час сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не мають, тому позов [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Враховуючи наведене та

Outcome: approved