Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-06 00:00:00

11 лютого 2008 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до ТОВ «Розагропродукт», в якому вказала, що за договором від 07 жовтня 2002 року її батько [PERSON]передав належну йому земельну ділянку в оренду відповідачеві строком на 5 років. Після смерті батька позивачка [PERSON] успадкувала право власності на земельну ділянку, набувши разом з тим права та обов'язки орендодавця за вищевказаним договором оренди. Посилаючись на те, що строк дії договору закінчився 15 жовтня 2007 року, але відповідач продовжує використовувати земельну ділянку, позивачка [PERSON] просить визнати цей договір припиненим та зобов'язати ТОВ «Розагропродукт» повернути належну їй земельну ділянку відповідно до його умов. Разом з тим, позивачка [PERSON] вказала у заяві, що за умовами договору орендна плата встановлена на один календарний рік в розмірі 1,5% вартості земельної ділянки, що в грошовій формі складає 1140 грн. 51 коп.. Орендар за користування земельною ділянкою зобов'язався сплачувати орендодавцю щороку, з 01 вересня до 30 грудня, але не пізніше 31 грудня поточного року, орендну плату в натуральній формі, яка складається з 2100 кг фуражного зерна, 100 кг насіння соняшника та 1 тони соломи. Внесення орендної плати в грошовій або відробітковій формах можливе по заяві орендодавця. Відповідно до п.4.4. Договору орендар зобов'язався своєчасно вносити орендну плату. Оскільки за користування земельною ділянкою у 2007 році ТОВ «Розагропродукт» сплатило лише частину орендної плати, а саме, 500 кг фуражного зерна, позивачка [PERSON] просить стягнути з відповідача на свою користь заборговану частину орендної плати. Крім того, позивачка просить стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати. В судовому засіданні позивачка [PERSON] повністю підтримала заявлені вимоги по тих підставах, які нею були вказані у позові, надала відповідні пояснення. Відповідач - ТОВ „Розагропродукт” про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка про одержання судової повістки. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, судом встановлена відсутність поважності причини неявки представника відповідача. Разом з тим, представник відповідача не заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності. Зі згоди позивачки [PERSON] суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивачки [PERSON], дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 07 жовтня 2002 року між орендодавцем [PERSON] та орендарем ТОВ «Розагропродукт» був укладений письмовий договір оренди земельної ділянки №474 строком на 5 років. За умовами Договору орендар за користування земельною ділянкою зобов'язався сплачувати орендодавцю з 01 вересня до 30 грудня щороку, але не пізніше 31 грудня поточного року, орендну плату в розмірі 1,5% грошової оцінки земельної ділянки, що в сумі становить 1140 грн. 51 коп.. За п.4.4 Договору орендар зобов'язався своєчасно вносити орендну плату, яка відповідно до п.3.4 цього ж Договору передбачалась, зокрема, в натуральній формі, а саме: 2100 кг фуражного зерна, 100 кг насіння соняшника, 1 т соломи. 07 листопада 2005 року [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом успадкувала після батька [PERSON], який помер [INFO], земельну ділянку №474 розміром 7,04 га, розташованої на території Вишнюватської сільської ради Розівського району Запорізької області, яка належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Розівською районною державною адміністрацією Запорізької області 15 липня 2002 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за №152. Пунктом 2.4 Договору сторони передбачили положення про те, що при переході права власності на землю від орендодавця до іншої особи договір оренди зберігає свою чинність для нового власника. Таким чином, позивач [PERSON], реалізувавши право на спадкування у зв'язку із смертю батька [PERSON], набула прав та обов'язків орендодавця, визначених вищевказаним договором оренди. Згідно ч.1 ст.24 Закону України „Про оренду землі” орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. [PERSON] отримала орендну плату від ТОВ „Розагропродукт” за користування земельною ділянкою за 2007 рік лише у вигляді 500 кг фуражного зерна. Вказана обставина підтверджується також довідкою товариства від 29 січня 2008 року за №88. Відповідно до ч.4 ст.22 Закону України „Про оренду землі” внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи. Зазначені вимоги Закону сторони передбачили у п.3.5 Договору. Під час відкриття провадження у справі, підготовки справи до судового розгляду, а також безпосередньо під час її судового розгляду відповідач не оспорював обставину про наявність своєї заборгованості перед [PERSON] по сплаті орендної плати за 2007 рік, яка складається з 1600 кг фуражного зерна, 100 кг насіння соняшника та 1 т соломи. Таким чином, суд прийшов до висновку, що відповідач не довів обставину про відсутність своєї заборгованості перед [PERSON] по сплаті орендної плати, чим не виконав вимоги ст.10 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Частиною 1 статті 31 Закону України „Про оренду землі” та пунктом 9.2. Договору передбачено, що договір оренди землі припиняється, зокрема, в разі закінчення строку, на який його було укладено. 17 вересня 2007 року орендодавець [PERSON] письмовою заявою заздалегідь повідомила орендаря ТОВ «Розагропродукт» про намір самостійно обробляти належну їй земельну ділянку у зв'язку із закінченням терміну дії Договору, а також заявила вимогу про повернення земельної ділянки. Термін дії договору оренди земельної ділянки, укладеного між сторонами, закінчився 15 жовтня 2007 року, його за згодою сторін у встановленому законом порядку не продовжено. Разом з тим, орендар ТОВ «Розагропродукт» не повернув земельну ділянку орендодавцю [PERSON]. Зазначена обставина знайшла підтвердження у листі директора товариства від 12 листопада 2007 року за №63 на адресу орендодавця. Відповідно до ч.1 ст.34 Закону України «Про оренду землі» у разі припинення договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. Розділом 5 Договору сторони передбачили умови повернення земельної ділянки орендодавцю. Зокрема, сторони передбачили, що у разі припинення договору, орендар зобов'язаний повернути орендодавцю земельну ділянку у стані не гіршому у порівнянні з тим, у якому він одержав її в оренду. Так, за актом прийому-передачі від 15 жовтня 2002 року орендодавець [PERSON]передав в оренду, а орендар - ТОВ «Розагропродукт» в особі директора [PERSON] прийняв на умовах оренди земельну ділянку, яка перебувала в задовільному стані. За такої сукупності обставин у справі суд дійшов висновку про те, що відповідачем ТОВ «Розагропродукт» порушені права орендодавця [PERSON], тому позов останньої підлягає задоволенню. Враховуючи те, що позовні вимоги [PERSON] задоволені, суд в порядку, встановленому ст.88 ЦПК України, має підстави для стягнення з відповідача ТОВ «Розагропродукт» на її користь понесені судові витрати в сумі 98 грн., де 68 грн. - сума судового збору, 30 грн. - сума витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Позивачка [PERSON] для підготовки та складання позовної заяви звернулась до адвоката, який надав їй правову допомогу, оцінивши вартість наданих послуг в сумі 200 грн., що підтверджується відповідною довідкою адвоката. Відповідно до ч.1 ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката, несуть сторони. Частиною 2 статті 84 цього ж Кодексу визначено, що граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно пункту 2 Розділу ХІ «Прикінцевих та перехідних положень» ЦПК України частина 2 статті 84 цього Кодексу набирає чинності з моменту набрання чинності відповідним законом. До цього часу граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється Кабінетом Міністрів України. Граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних справ, встановлені постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року №590. Вказаною постановою сума витрат, пов'язаних з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, обчислюється виходячи з кількості годин роботи особи, яка надає правову допомогу, у судовому засіданні під час розгляду справи. Оскільки особа, яка надавала правову допомогу позивачеві [PERSON], не допускалась судом до участі у справі, а також не брала участі в розгляді справи, то вимога позивачки про стягнення з відповідача ТОВ «Розагропродукт» понесених витрат на правову допомогу не підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved