Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-01 00:00:00

КП «Макіївтепломережа» звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідачки [PERSON] заборгованості по оплаті послуг по постачанню тепловою енергією. У судовому засіданні представник позивача, що діє на підставі довіреності, підтримала позовні вимоги і суду пояснила, що відповідачка є власником [ADDRESS]і проживаючи в ній користується послугами позивача по постачанню тепловою енергією , але тривалий час не вносить оплату наданих послуг у зв'язку з чим має заборгованість за період з 01 листопада 1998 року по 01 березня 2008р. в загальній сумі 2059,54 грн., яку просить стягнути на користь позивача. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, просила суд застосувати вимоги закону про позовну давність, а також взяти до уваги, що нею в рахунок погашення заборгованості вже було сплачено 100грн.. Суд, заслухавши пояснення сторін і дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У відповідності зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і вимог інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 525 ГК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Як встановлено в судовому засіданні і підтверджено свідоцтвом про право на спадщину за законом, витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, відповідачка [PERSON] є власником [ADDRESS]і проживаючи в ній користується послугами позивача по постачанню тепловою енергією, тобто фактично перебуває в договірних правовідносинах з позивачем, а тому зобов'язана своєчасно вносити оплату наданих послуг/л.д.36,37,38/. Відповідно до розрахунків наданих позивачем, підтверджений факт наявності заборгованості по оплаті відповідачкою наданих послуг по постачанню тепловою енергією за період із листопада 1998 р. по 01 березня 2008 року і загальна сума заборгованості становить 2059,54 грн./л.д.4-11/. Вирішуючи питання про суму , яка підлягає стягненню з відповідачки, суд керується вимогами ст. 257, 267 ЦК України і вважає за можливе визначити до стягнення суму заборгованості в межах строку позовної давності . Судом встановлено, що позовна заява подана до суду у березні 2008 року, а тому з відповідачки підлягає стягненню сума заборгованості в межах строку позовної давності, за заявою стороні у спорі , відповідно до вимог ч. 3 ст. 267 ЦК України ,тобто за період з березня 2005 року по 01 березня 2008 року , яка складає 1088,33 грн.. Разом з тим , суд враховує , що згідно квитанції № 59 від 26.05.2008 року відповідачкою [PERSON] проведена оплата в рахунок погашення заборгованості у розмірі 100грн., в зв”язку з чим з відповідачки на користь позивача належить стягнути заборгованість у загальній сумі 988,33грн.. Вимоги про стягнення з відповідачки [PERSON] заборгованості за період з листопада 1998 р. по лютий 2005 р. включно в сумі 1070,91 грн. задоволенню не підлягають у зв'язку із спливом строку позовної давності для звернення до суду і відсутністю підстав для його відновлення. Крім того, у відповідності зі ст.88 ЦПК України, стороні , на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких також належать витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи . Отже, з відповідачки на користь позивача також необхідно стягнути сплачені витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30грн., а на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 51,00грн..

Outcome: partial