Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ПП «[INFO]», Вінницької міської ради про визнання права власності, мотивуючи свій позов тим, що для комерційних потреб вона збудувала адміністративно-виробничу будівлю, що знаходиться в [ADDRESS], яка на даний час зазначена будівля знаходиться в користуванні відповідача ПП «[INFO]». Проте Вінницька міська рада та відповідач ПП «[INFO]» не визнають права власності позивача на адміністративно-виробничу будівлю, що знаходиться в [ADDRESS], чим грубо порушуються її право власності. В свою чергу, ПП «[INFO]»звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON], Вінницької міської ради про визнання права власності, мотивуючи тим, що позов [PERSON] безпосередньо стосується інтересів ПП «[INFO]», оскільки будівництво спірного приміщення здійснювалося саме за кошти ПП «[INFO]» і відповідно право власності на таке приміщення належить ПП «[INFO]». Також ПП «[INFO]» в зустрічному позові зазначає, що 6 серпня 2007 року ПП «[INFO]» на підставі рішення Вінницької міської ради від 22.12.2006 року за № 734 уклало з Вінницькою міською радою договір оренди земельної ділянки розміром 0,1852 га для виробничих потреб, що розташована в [ADDRESS]. На орендованій підприємством землі ПП «[INFO]» збудовано адміністративно-виробничу будівлю, а саме: склад «А2» площею 72, 8 кв.м., склад - прибудову «А4» площею 38,7 кв.м., надбудову «н/А» площею 196 кв.м., які складаються з: на І-му поверсі в будинку літ. «А»: виробниче приміщення 1-1 площею 32,3 кв.м., тамбур1-2 площею 3,9 кв.м., склад 1-3 площею 69,6 кв.м., виробниче приміщення 1-4 площею 28,6 кв.м., виробниче приміщення 1-5 площею 28,0 кв.м., тамбур 1-6 площею 2,4 кв.м., виробниче приміщення 1-10 площею 34,4 кв.м., сходову клітину 1-7 площею 7,1 кв.м., виробниче приміщення 1-8 площею 55,1 кв.м., склад 1-9 площею 8,0 кв.м., на ІІ-му поверсі в будинку літ. «А»:кабінет 2-1 площею 37,7 кв.м., коридор 2-2 площею 18,7 кв.м., коридор 2-3 площею 6,5 кв.м., кабінет 2-4 площею 54,5 кв.м., кладову 2-5 площею 3,6 кв.м., кабінет 2-6 площею 22,5 кв.м., кабінет 2-7 площею 22,7 кв.м., кімнату охорони 2-8 площею 34,4 кв.м. та убиральню «Б», всього загальною площею 470,0 кв.м. Наявність договору оренди землі однозначно заперечує право інших осіб на будівлі, що збудовані на такій землі. При будівництві ПП «[INFO]» зазначеної адміністративно-виробничої будівлі, що знаходиться в [ADDRESS], було дотримано архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних, та інших норм і правил, а також було отримано висновок управління з питань наглядово-профілактичної діяльності ГУ МНС України в Вінницькій області № 289 від 28.02.2008 р., висновок Вінницької міської санітарно-епідеміологічної станції № 0203/5236 від 19.06.2006 р. В судовому засіданні позивач-відповідач первісний позов підтримала повністю, а зустрічний позові не визнала, пославшись на обставини, викладені в своєму позові. Представник відповідача-позивача ПП «[INFO]» первісний позов в судовому засіданні не визнав, а зустрічний позов просив визнати за ПП ПП «[INFO]» право власності на самовільно переплановані приміщення адміністративно-виробничого корпусу, а саме на: склад «А2» площею 72, 8 кв.м., склад - прибудову «А4» площею 38,7 кв.м., надбудову «н/А» площею 16 кв.м., які складаються з: на І-му поверсі в будинку літ. «А»: виробниче приміщення 1-1 площею 32,3 кв.м., тамбур1-2 площею 3,9 кв.м., склад 1-3 площею 69,6 кв.м., виробниче приміщення 1-4 площею 28,6 кв.м., виробниче приміщення 1-5 площею 28,0 кв.м., тамбур 1-6 площею 2,4 кв.м., виробниче приміщення 1-10 площею 34,4 кв.м., сходову клітину 1-7 площею 7,1 кв.м., виробниче приміщення 1-8 площею 55,1, на ІІ-му поверсі в будинку літ. «А»:кабінет 2-1 площею 37,7 кв.м., коридор 2-2 площею 18,7 кв.м., коридор 2-3 площею 6,5 кв.м., кабінет 2-4 площею 54,5 кв.м., кладову 2-5 площею 3,6 кв.м., кабінет 2-6 площею 22,5 кв.м., кабінет 2-7 площею 22,7 кв.м., кімнату охорони 2-8 площею 34,4 кв.м. та убиральню «Б» площею 1 кв.м. що розташовані в [ADDRESS], пославшись на обставини, викладені в зустрічній позовній заяві. Представник відповідача Вінницької міської Ради в судовому засідання первісний ат зустрічний позови не визнав, мотивуючи безпідставністю таких позовних вимоги, а також тим, що законом не передбачено визнання права власності на самовільно збудовані та переобладнані приміщення. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позову [PERSON] до ПП «[INFO]», Вінницької міської ради про визнання права власності та про задоволення зустрічного позову ПП «[INFO]» до [PERSON], Вінницької міської ради про визнання права власності, оскільки відповідно до відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном. Власник вправі вчиняти зі своїм майном будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно ст. 392 ЦК України власник може пред'явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою. Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦК України та ст. 90 Земельного Кодексу України користувач земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди Відповідно до ч. 3 ст. 375 ЦК України право на забудову земельної ділянки здійснюється за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних, та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за призначенням. Відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Згідно ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» одним із право встановлювальних документів про право власності на нерухоме майно є рішення суду про визнання речового права на нерухоме майно. Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються ст. 90 ЗК України, ст.ст. 375, 376 ЦК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed