Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-02 00:00:00

[PERSON]. звернувся до Першотравенського міського суду з позовом до відповідача - Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Першотравенську про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що він працював в тяжких та шкідливих підземних умовах вугільної промисловості на підприємствах ВАТ «Павлоградвугілля» за різним фахом більше 25 років і захворів на професійне захворювання - двосторонній плече-лопатковий периартроз другого ступеня, дефартроз ліктьових та колінних суглобів другого ступеня зі стійким больовим синдромом, хронічне обструктивне захворювання легень першого ступеня (пиловий бронхіт, емфізема легень 1 ступеня), підтвердженням чого є Акт П-4 від 03.02.2006 року. 27.03.2006 року був оглянутий на МСЕК, де йому було первинно встановлено 40% втрати професійної працездатності по профзахворюванню та третю групу інвалідності безстроково з 24.03.2006 року. Вважає, що йому спричинена моральна шкода, оскільки: фізичний біль, душевні страждання переживання викликані професійним захворюванням стали невід'ємною частиною його існування, він втратив професійну працездатність, став інвалідом в працездатному віці, втратив можливість повністю реалізувати свої можливості, постійно змушений приймати лікарські препарати, часто лікується стаціонарно та амбулаторно, в нього сильні болі в суглобах та хребті, став нервовий та дратівливий. Просить суд стягти з відповідача на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 92 000 грн. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі та просили суд його задовольнити. Представник відповідача ВВД ФССНВУ в місті Першотравенську позовні вимоги [PERSON]. не визнала, так як вони незаконні, необгрунтовані та не підлягають задоволенню, надала суду заперечення, в судовому засіданні пояснила, що по-перше, 1 січня 2008 року набрав чинності Закон України “Про Державний бюджет України на 2008 рік” від 28.12.2007 року №107-VІ, в якому на підставі п.44 розділу 2 «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» у Законі України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності» у п.3 розділу ХІ «Прикінцеві положення»: після абзацу третього доповнено новим абзацом такого змісту: «відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків моральної (немайнової) шкоди застрахованим і членам їх сімей незалежно від часу настання страхового випадку припиняється з 1 січня 2008 року». Тобто з 01.01.2008 року у Фонду соціального страхування від нещасного випадку на виробництві відсутній обов`язок, щодо відшкодування моральної шкоди всім застрахованим і членів їх сімей незалежно від часу настання страхового випадку. По-друге, 20 березня 2007 року набрав чинності Закон України “Про внесення змін до Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності”, яким були виключені статті Закону стосовно обов'язку відшкодування Фондом моральної шкоди. Крім того, позивачу [PERSON]. первинно стійку втрату працездатності було встановлено 24.03.2006 року у розмірі 40%. У вказаний період згідно до п.27 ст.77 Закону України «Про державний бюджет України на 2006 рік» зупинено на 2006 рік дію абзацу 4 ст.1, підпункту «е» п.1.ч.1 ст.21, ч.3 ст.28 та ч.3 ст.34 Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності” в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей. Потерпілим не надано жодних доказів про стрес, якого він зазнав в результаті отримання професійного захворювання та його наслідків, про депресію чи інші негативні вияви стану потерпілого. Відповідно до пункту 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року зі змінами та доповненнями “Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди” обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Оскільки для вирішення питання щодо наявності факту спричинення моральної шкоди ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків, необхідні спеціальні медичні знання, якими суд не володіє, для об'єктивного вирішення справи по суті одним із основних доказів являється медичний висновок про встановлення факту наявності моральної шкоди. Який на думку представника відповідача і являється єдиним документом, який може підтвердити факт спричинення потерпілому моральної шкоди. Згідно Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким нанесене ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням трудових обов'язків, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 22.11.1995 р. № 212, саме на органи МСЕК покладений обов'язок встановлення факту заподіяння моральної шкоди потерпілим на виробництві. Вимоги позивача обгрунтовуваються тільки сиптомами ушкодження здоров”я та фактом встановлення у зв'язку з цим стійкої втрати професійної працездатності. Але відповідно до вимог п.2 ст.34 Закону позивач отримав одноразову допомогу, яка відповідно до п.Б частини 1 ст.21 Закону зветься як “Одноразова допомога у разі стійкої втрати професійної працездатності”. Позивач втратив професійну працездатність у професії, яка призвела до професійного захворювання, але не втратив здатність вести звичайний спосіб життя, що підтверджується висновком ЛКК про наявність протипоказань, які види робіт позивач не може виконувати. З огляду на викладене, наявність протипоказань у роботі ніяк не можуть позбавити позивача можливості реалізації своїх звичок та бажань. Позивач не вказав у чому саме полягає вина відділення ВД ФССНВУ в м. Першотравенську у заподіянні йому моральної шкоди, а також немає причинного зв'язку між шкодою (втратою працездатності) та неправомірними діями відділення, не зазначено за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) ця шкода заподіяна. Відділенням ВД ФССНВУ в м. Першотравенську позивачеві виплачено одноразову допомогу, провадиться виплата щомісячних страхових сум, також відшкодовуються витрати на медикаментозне та санаторно - курортне лікування. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини. Поясненнями сторін, матеріалами справи встановлено, що позивач тривалий час працював в тяжких та шкідливих підземних умовах вугільної промисловості на підприємствах ВАТ “Павлоградвугілля” на різних посадах. За час роботи захворів на професійне захворювання - двосторонній періартроз, ПФС другого ступеня, дефартроз ліктьових і колінних суглобів ПФ другого ступеня, стійкий больовий синдром, хронічне обструктивне захворювання легень першого ступеня ( пиловий бронхіт першого ступеня, емфізема легень першого ступеня), ЛН першого ступеня, підтвердженням чого є акт розслідування хронічного професійного захворювання від 03 лютого 2006 року.. Висновком МСЕК від 27.03.2006 року йому було встановлено третю групу інвалідності та 40% стійкої втрати профпрацездатності. ВВД ФССНВУ в м. Першотравенську [PERSON]. призначені страхові виплати, моральна шкода йому не відшкодована. Відповідно до абз.4 ст.1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» завданням страхування від нещасного випадку та професійного захворювання є відшкодування матеріальної та моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей. Відшкодування моральної шкоди здійснюється у вигляді одноразової страхової виплати незалежно від інших страхових виплат. Сума страхової виплати за моральну шкоду визначається у судовому порядку і не може бути вищою двохсот розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на день виплати, незалежно від інших страхових виплат, як зазначено в ч.3 ст.34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Згідно п.27 ст.77 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» призупинено дію на 2006 рік абзацу 4 ст.1 ( в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей), підпункту «е» п.1 ч.1 ст.21, ч.3 ст.28 та ч.3 ст.34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» . Як встановлено судом, у позивача право на відшкодування моральної шкоди виникло у 2006 році, на підставі довідки обласної МСЕК від 27.03.2006 року, тобто коли дія Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» в частині стягнення моральної шкоди була призупинена дією Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» . При таких обставинах суд вважає за необхідне відмовити [PERSON]. в позовних вимогах про стягнення страхової виплати за моральну шкоду.

Outcome: approved