overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-03 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона є опікуном неповнолітнього [PERSON], [INFO], мати якого відмовилася від нього в пологовому будинку та не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, місце її знаходження не відоме. Просить позов задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку щомісячно до повноліття. У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала за підставами вказаними у позові, просила позов задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, належним чином була повідомлена, причини своєї неявки суду не повідомила. За згодою позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає ст. 224 ЦПК України. До участі у справі був долучений орган опіки та піклування, за викликом до суду з'явився представник виконкому за дорученням, яка вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з урахуванням вимог СК України. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що матір'ю [PERSON] [INFO] є [PERSON](а.с.3), яка в пологовому будинку відмовилася від дитини (а.с.2), та рішенням виконкому №113 від 13.10.2000року (а.с.4), [PERSON] призначена опікуном над неповнолітнім [PERSON][INFO] Відповідач щомісячно матеріальну допомогу достатню для належного утримання дитини не надає, у зв'язку з чим порушуються інтереси неповнолітньої дитини. Вказані обставини підтверджуються поясненнями позивача, матеріалами справи. За вказаних обставин, вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, в силу ст.ст. 180, 181, 183, 247,249 СК України, є законними та обґрунтованими і підлягають задоволенню. Підстав для відмови у задоволенні позову суд не вбачає. Крім того, відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів та, в силу ст. 88 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-03 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на частину будинку, вказавши, що після смерті своєї дружини він фактично прийняв спадщину у вигляді [ADDRESS], яку дружина фактично прийняла у спадщину після смерті її матері[PERSON], та в якому заявник проживає разом із сином, і в якому проживає на даний час та сплачує платежі за комунальні послуги. Спадщину юридично не оформив, оскільки документально [NUMBER] небули оформлені [PERSON] Просив встановити факт прийняття спадщини у вигляді [ADDRESS], оскільки інших спадкоємців ні за заповітом, ні за законом немає, а також визнати його право власності на [NUMBER]в порядку спадкування. У судовому засіданні заявник свої вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідач проти задоволення позову не заперечував. Вислухавши пояснення заявника, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст. 529 ЦК УРСРС, що діяв на час виникнення правовідносин, при спадкуванні за законом, спадкоємцями першої черги є діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки в рівних частках у спадщині. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про одруження[NUMBER], виданого 26.09.1964 року міським ЗАГС м.Херсона, позивач та[PERSON] є подружжям. Згідно свідоцтва №368 від 17.06.1991 р. про право власності на домоволодіння [NUMBER][ADDRESS] належить[PERSON], яка являється матір'ю [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданого 17.12.1943 року Тюлькубаським районним ЗАГСом. Після смерті [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданого 17.12.1980 р. Суворовським відділом ЗАГС м. Херсона, спадщину у вигляді [ADDRESS] фактично прийняла[PERSON], після смерті якої, що підтверджується свідоцтвом про смерть[NUMBER], виданого 11.09.1985 р. ЗАГС м. Херсона, спадщину фактично прийняв її чоловік [PERSON], що відповідачем не оспорюється. У відповідності до ст. 549 ЦК УРСРС, що діяв на час виникнення правовідносин, спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Таким чином, враховуючи норми ст. 551 ЦК УРСР ( в ред..1963р.), внаслідок спадкової трансмісії, [PERSON] являється спадкоємцем та фактично прийняв спадщину після смерті своєї дружини та має право власності на частину домобудівлі. За таких обставин позовна заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-03 00:00:00

Позивач [PERSON] 21 травня 2008 року звернувся до суду з позовом про розірвання трудового договору. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що він являється приватним підприємцем, про що свідчить свідоцтво про державну реєстрацію, серія [NUMBER], вид підприємницької діяльності - торгівельна діяльність в магазині. 28 січня 2008 року позивач, як фізична особа уклав трудовий договір з працівником [PERSON], що мешкає в с. Козіївка Краснокутського району, за яким вона зобов'язалась виконувати обов'язки продавця продовольчих товарів. З травня 2008 року і по теперішній час [PERSON] без поважних причин не виходить на роботу, тобто не виконує своїх обов'язків згідно п. 2 трудового договору, не дивлячись на те, що позивач неодноразово попереджав її про те, що вона буде звільнена, якщо не буде дотримуватися умов договору. На ці попередження відповідачка не прореагувала і продовжує не виходити на своє робоче місце. Тому позивач вимушений був звернутись до суду з позовної заявою В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив розірвати трудовий договір від 28 січня 2008 року між ним та [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні підтвердила факт не виконання своїх обов'язків, передбачених трудовим договором, та пояснила, що вона дійсно з травня місяця цього року жодного разу не виходила на роботу, а тому проти розірвання трудового договору від 28 січня 2008 року між нею та відповідачем не заперечувала. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини, що приватний підприємець [PERSON] 28 січня 2008 р. уклав трудовий договір з [PERSON] Вказаний договір був зареєстрований 28 січня 2008 року в Краснокутському районному центрі зайнятості. Згідно п. 2 цього договору працівник [PERSON] зобов'язана була виконувати обов'язки продавця продовольчих товарів, прийом та реалізацію товарів з дотриманням санітарних норм та нести повну матеріальну відповідальність. [PERSON] майже на протязі місяця без поважної причини не виходить на своє робоче місце, і цей факт вона підтвердила в судовому засіданні. В силу п. 4 ст. 40 КЗпП України трудовий договір укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважної причини. Суд вважає, що [PERSON] без поважної причини, без повідомлення свого керівника, не з'являється на робочому місці на протязі майже 1-го місяця, чим порушила трудову дисципліну і умови трудового договору. Тому прогул [PERSON] - це порушення визначеного режиму праці і є підставою для розірвання трудового договору, укладеного 28 січня 2008 року. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-03 00:00:00

Позивач 05.05.2008 р. звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості власника квартири за утримання будинку та прибудинкової території, посилаючись на те, що відповідачі мешкають за адресою: [ADDRESS] і з 01.04.2005 р. по 31.03.2008 р. частково не вносять плату за користування житловим приміщенням та прибудинковою територією. Загальна сума заборгованості на 01.04.2008 р. складає 718,32 грн., яку просить стягнути. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив стягнути заборгованість та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 30 грн. Відповідачі [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]. в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали квитанцію про сплату боргу. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи квитанції про сплату послуг за 01.03.2008 р., 03.04.2008, 05.05.2008 р., 16.05.2008, 22.05.2008 р. прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Між позивачем та відповідачами [PERSON]., [PERSON], [PERSON]., які є мешканцями квартири [ADDRESS] існують договірні відносини, згідно з якими позивач надає послуги по користуванню житловим приміщенням, обслуговуванню прибудинковою територією, а відповідачі здійснюють за це сплату. Відповідно до ст. 68 ЖК України наймач квартири зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату. Термін внесення плати встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 7 Правил користування житловим приміщенням та прибудинковою територією, затвердженими постановою КМУ від 24.01.2006 р. власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно наданих квитанцій відповідачами до звернення позивачем із позовом до суду в повному обсязі сплачені отримані послуги позивача за період з 01.04.2005 р. до 31.03.2008 р. , а тому суд вважає Суд вважає, що позивач виконав умови договору. Відповідачі також виконали зобов'язання - своєчасно вносити плату за користування житловим приміщенням та прибудинковою територією, і на 01.05.2008 р. розрахувались за отримані послуги, а тому в задоволені позову необхідно відмовити. На підставі ст. 68 ЖК України, п. 7 Правил користування житловим приміщенням та при будинковою територією, ст. ст. 267, 626, 1166 ЦК України,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-03 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про розподіл Ѕ частини дворогосподарства по [ADDRESS], яке придбали, а згодом добудували в період перебування в зареєстрованому шлюбі та приватизованої земельної ділянки, посилаючись на те, що сторони припинили подружні відносини і виник спір щодо володіння та розпорядження майном, тому просив розподілити будинок по першому варіанті судової будівельно - технічної експертизи, а земельну ділянку - по варіанту 1 -а, так як має автомобіль та погоджується на проведення необхідних робіт по добудові та переобладнанню приміщень. Відповідачка позов не визнала, мотивуючи тим, що 3/8 частини дворогосподарства вона придбала за власні кошти, отримані від продажу особистої квартири в м. Червонограді, але погодилась на розподіл будинку та земельної ділянки по другому варіанту судової будівельно - технічної експертизи, але з гаражем та верандою. Суд, заслухавши пояснення сторін та, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 27 квітня 1994 року. За [PERSON] зареєстровано право власності на Ѕ частину дворогосподарства по [ADDRESS] Хмельницької області, з них: 3/8 частини на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу 12 вересня 2003 року за р. № 2497, а 1/8 частини - 20 жовтня 2003 року за р. № 2930. На підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 119750, виданого Старокостянтинівською міською радою 29 травня 2007 року [PERSON] є власницею земельної ділянки розміром 0,0369 га для обслуговування вищевказаного житлового будинку. Відповідно до ст. 60 ч. 1 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин / навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дитиною тощо/ самостійного заробітку /доходу/. Згідно ст. 70 ч. 1 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Оскільки у власності позивача є автомобіль і він погодився на проведення відповідних переобладнань, перепланувань та для розподілу частини житлового будинку на дві ізольовані квартири, щоб кожна становила окремий об'єкт власності, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог про проведення розподілу дворогосподарства по першому варіанту судової будівельно - технічної експертизи, а земельної ділянки по варіанту 1 - а.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-03 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов»язаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає на необхідне проголосити його вступну та резолютивні частини. На підставі ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-03 00:00:00

Прокурор м.Свердловська звернулась до суду з дійсною позовною заявою в інтересах [PERSON], в обґрунтування якої вказує, що проведеною прокуратурою м.Свердловська перевіркою встановлено, що з 24.01.2007 року по 11.10.2007 рік вона працювавла в ТОВ ВФ «Термоантрацит», але підприємство не в повному обсязі виплатило заробітну плату при звільненні, у зв'язку з чим утворилась заборгованість розмірі 305грн., у зв'язку з чим прокурор м.Свердловська просить суд ухвалити рішення яким стягнути з відповідача на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі у розмірі 305грн. У судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги, наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача, позовні вимоги визнав, пояснив що заборгованість утворилась в результаті важкого матеріального становища підприємства. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи та додані докази, суд вважає позовну заяву слід задовольнити, по наступним підставам. Згідно з ст.43 Конституції Украйни кожний має право на заробітну платню, своєчасне отримання якої захищається законом. Згідно з ст.116 КЗпП України, в момент звільнення робітника адміністрація підприємства зобов'язана виплатити йому усі належні суми У судовому засіданні встановлено, що згідно з трудовою книжкою [PERSON] працювала у ТОВ ВФ «Термоантрацит» різноробочим, з 24.01.2007 року по 11.10.2007 рік(а.с.9), підприємство має заборгованість по заробітній платі в розмірі 305грн., яку не виплатило при звільненні [PERSON](а.с.7) вказані обставини підтверджується копією трудової книжки, довідкою про заборгованість по заробітній платі, та іншими матеріалами справи. В зв'язку з викладеним, суд вважає що позовну заяву прокурора м.Свердловська в інтересах [PERSON] слід задовольнити, та стягнути з ТОВ ВФ «Термоантрацит» заборгованість по заробітній платі. На підставі ст. 43 Конституції України, ст.ст.116 КЗпП України, ст. 24 Закону України «Про оплату праці», ст.1166 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-03 00:00:00

У травні 2008 року позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право власності на сіні під літ. «а», які розташовані на земельній ділянці №4 по вул. Мічуріна в м. Павлограді Дніпропетровської області. В обґрунтування позову, позивачка вказала на те, що згідно договору купівлі-продажу, зареєстрованого у реєстрі під №1569 від 06 грудня 1973 року, їй належить житловий будинок з будівлями та спорудами, які розташовані на земельній ділянці №4 по вул. Мічуріна в м. Павлограді Дніпропетровської області. На цій земельній ділянці вона самовільно побудувала сіні під літ. «а» розміром 11,8х2,30 м. вартістю 1221 грн. Згідно висновку управління містобудування та архітектури м. Павлограда Дніпропетровської області №54 від 20.05.2008 року, самочинне будівництво може бути узаконено і рекомендовано заінтересованою особою з питання визнання права власності на самочинне будівництво звернутися до суду. У зв'язку з цим позивач вимушена звернутися до суду. У судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі, просила позов задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві. Представник відповідача Виконавчого комітету Павлоградської міської ради Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про день і час слухання справи, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ч.1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Як встановлено в судовому засіданні власником житлового будинку разом з будівлями та спорудами, які розташовані на земельній ділянці №4 по вул. Мічуріна в м. Павлограді Дніпропетровської області є [PERSON]. На цій земельній ділянці вона самовільно побудувала сіні під літ. «а» розміром 11,8х2,30 м. вартістю 1221 грн. Згідно висновку управління містобудування та архітектури м. Павлограда Дніпропетровської області №54 від 20.05.2008 року, самочинне будівництво може бути узаконено. Тому, суд вважає за можливе визнати за позивачкою [PERSON] право власності на сіні під літ. «а» розміром 11,8х2,30 м. вартістю 1221 грн., які розташовані на земельній ділянці №4 по вул. Мічуріна в м. Павлограді Дніпропетровської області. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON] [INFO] року народження, яка знаходиться на її утриманні та проживає разом з нею. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Все це змусило її звернутися до суду. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, відповідач з позовними вимогами згодний. При цьому пояснив, що крім доньки [PERSON] інших дітей не має, стягнень по виконавчим листам з нього не здійснюється, стан його здоров'я та матеріальне становище дозволяє йому утримувати свою дитину. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. При ухиленні батьків від цього обов'язку, кошти на утримання дітей стягуються з них в судовому порядку. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували в шлюбі з 21 листопада 1998 року. Від даного шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] року народження. Судом також встановлено, що відповідач [PERSON] хронічних захворювань не має, крім доньки [PERSON] інших дітей, непрацездатних батьків не має, стягнень по виконавчим листам з відповідача не здійснюється. У зв'язку з наведеним, з урахуванням вище зазначених обставин, які мають істотне значення по справі, суд вважає, що відповідач [PERSON] за своїм станом здоров'я та матеріальним становищем взмозі надавати матеріальну допомогу на утримання своєї дитини. В силу ст. 79,81 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON], посилаючись на те, що 06 липня 1996 року вона уклала шлюб з відповідачем по справі. Від шлюбу у них народилася дочка - [PERSON], [INFO] року народження. Батько не надає дитині матеріальної допомоги, дочка повністю знаходиться на утриманні позивачки. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, згодна на прийняття рішення при заочному розгляді справи. Відповідач у судове засідання двічі не з'явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, заяви до суду про причину неявки не надіслав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення та доводи сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно копії свідоцтва про народження (а.с.4) у сторін по справі народилася дочка - [PERSON], [INFO] року народження. З довідки №55 від 30.01.2008 р., виданої виконкомом Трапівської сільської Ради Татарбунарського району Одеської області (а.с.6), вбачається, що на утриманні [PERSON] знаходиться дочка: [PERSON]. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову, тобто у даному випадку з 16 квітня 2008 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-03 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON]. про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 20 червня 2003 року, актовий запис № 10. Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з його неправильною поведінкою, який зловживає спиртними напоями, вчиняє сварки. На ґрунті цього вони втратили почуття поваги та любові один до одного. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Спору про поділ спільного майна та місця проживання дитини у подружжя немає. В судовому засіданні позивачка позов підтримала з тих же підстав, що зазначені в позовній заяві, наполягала на розірванні шлюбу, оскільки трьохмісячний строк, даний судом на примирення позитивних результатів не надав. Відповідач в судове засідання не з'явився, в своїй заяві просив справу розглядати у його відсутність. Суд, заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки він носить формальний характер, сторони ніяких заходів, щодо збереження сім»ї не вживають, сторони не бажають зберігати сім»ю. Витрати по реєстрації розірвання шлюбу покласти на відповідача. На підставі ч. 3 ст. 105, ст.ст. 110,111, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved