Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. При цьому вказуючи, що 2 вересня 2003 року сталося ДТП, в якій був пошкоджений належний їй на праві власності автомобіль ЗАЗ-110206 державний номерний знак [NUMBER] . Крім її автомобіля і автомобіля «Фольксваген ЛТ-35 » державний знак [NUMBER], що належить відповідачу, в ДТП приймав участь автомобіль «Фольксваген ЛТ-28 » державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], власником якого є [PERSON] Винним у ДТП визнаний [PERSON] і він був притягнутий судом до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху. Відповідно до звіту №4 від 14.10.2003 року розмір завданої їй матаріальної шкоди в зв'язку з пошкодженням її автомобіля складає 1 252, 22 грн. В добровільному порядку відповідач відмовляється відшкодувати заподіяну шкоду. Крім матеріальної, їй заподіяно і моральну шкоду, яку вона оцінює в сумі 3 000 гривен. На підставі ст.ст. 440, 440-1 ЦК УРСР, просить суд задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі. Згідно ухвали суду від 16 січня 2008 року [PERSON], та [PERSON] залученні як співідповідачі. Позивачка [PERSON] до суду не з'явилась, але надала до суду письмову заяву з проханням розглянути позовну заяву без її участі, крім того надала суду письмові свої пояснення та пояснення третьої особи - [PERSON] на стороні позивача. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнав, пояснившщи суду, що дійсно 2 вересня 2003 року, при зазначених у позовній заяві обставинах на автодорозі «Олександрівка -Миколаїв » трапилось ДТП, де його автомобіль зіткнувся з автомобілем під керуванням його знайомого [PERSON], де він дійсно керюючи своїм автомобілем «Фольксваген ЛТ-35 » державний знак [NUMBER] не витримав необхідний небезпечний інтервал руху, та зіткнувся з автомобілем яким керував [PERSON], а тому був визнаний судом винним у скоєнні ДТП , та підданий адміністративному покаранню у виді штрафу. Ним було добровільно та у повному обсязі відшкодовано збитки за пошкоджений ним автомобіль [PERSON]. До ДТП з автомобілем позивачки [PERSON] він взагалі ніякого відношення не має, так як його не пошкоджував, з автомобілем позивачки зіткнувся автомобіль за кермом якого був [PERSON], який також напевно не витримав необхідний безпечний інтервал руху, та зіткнувся з її автомобілем. А тому, він вважає, що і відповідачем по цій справі має бути не він, а водій автомобіля «Фольксваген ЛТ-28 » [PERSON] Відповідачі [PERSON], та [PERSON] в судове засідання не з'явились, неодноразово викликались в судове засідання належним чином, однак за місцем їх проживання що відомі суду на час розгляду справи були відсуні, в зв'язку з чим були повідомлені про час, місце розгляду цивільної справи за позом [PERSON] в суду оголошенням про виклик їх як відповідачів через засоби масової іформації (а.с. 228-229). Суд, оголосивши письмові поясненя позивачки [PERSON], третьої особи на стороні позивачки [PERSON], вислухавши пояснення відповідача [PERSON], дослідивши та оцінивши наявні у справі письмові докази, приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], та [PERSON] підлягає задоволенню в частині відшкодування матеріальної шкоди, та частковому задоволенню в частині відшкодування моральної шкоди з відповідачів [PERSON], та [PERSON], не підлягає задоволенню відносно відповідачки [PERSON], з наступних підстав. Судом встановлено, що 2 вересня 2003 року близько 23 години на 91 км. Автодороги « Олександрівка - Миколаїв » водій автомобіля «Фольксваген ЛТ-35 » державний знак [NUMBER] [PERSON] під час руху, при виникненні небезпеки не вжив негайних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу скоїв ДТП, що спричинило пошкодження транспортного засобу автомобіль «Фольксваген ЛТ-28 » державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], власником якого є [PERSON] Водій автомобіля «Фольксваген ЛТ-28 » державний номер [NUMBER] [PERSON], під час руху при виникненні небезпеки не вжив негайних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, та після удару його автомобіля , автомобілем [PERSON], також скоїв ДТП, що спричинило пошкодження транспортного засобу автомобіль ЗАЗ-110206 державний номерний знак [NUMBER] що належить [PERSON] Винним у скоєнні ДТП автомобілів [PERSON] , та [PERSON] визнаний [PERSON], який був притягнутий судом до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху. Вказані обставини, підтверджені в судовому засіданні письмовими поясненнями позивачки, третьої особи на стороні позивача, письмовими поясненнями [PERSON], (а.с. 12-13), письмовими доказами по справі: протоколами огляду транспортного засобу автомобіля [PERSON] (а.с. 6); автомобіля [PERSON] (а.с. 7); автомобіля [PERSON] (а.с. 9), згідно яких зазначені автомобілі мають пошкодження своїх автомобілів, що свідчить про прийняття участі їх у ДТП, що також підтверджується і схемою ДТП від 02.09.2003 року (а.с. 8), а також не заперечені та не спростовані і самим відповідачем [PERSON] . Судово - автотехнічна експертиза по справі судом призначалась, однак не проводилась, та не може бути проведена в даний час в зв'язку з відсутністю необхідних даних які не можливо надати експерту , без яких не можливо провести експертизу (а.с. 32-36). Дослідивши вище зазначені докази, суд вважає, що в судовому засіданні знайшло своє підтвердження той факт, що вказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини двох водіїв, як водія автомобіля «Фольксваген ЛТ-35 » державний знак [NUMBER] [PERSON], так і водія автомобіля «Фольксваген ЛТ-28 » державний номер [NUMBER] [PERSON] якими були порушені п.п. 12.3 Правил дорожнього руху України, згідно яких водій у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості, а ж до зупинки транспортного засобу, або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди. Умислу потерпілого на заподіяння шкоди або обставин пов'язаних з непоборною силою встановлено не було, тому позовні вимоги щодо стягнення майнової шкоди з відповідачів [PERSON] та [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі, так як дії обох водіїв були неправомірними, між їх діями та шкодою є безпосередній причинний зв'язок . Згідно Звіту № 4 про визначення матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля ЗАЗ-110206 державний номер [NUMBER] в результаті ДТП пошкодження при ДТП станом на 9 жовтня 2003 року становить 1 252, 23 грн. Звіт від 14 жовтня 2003 року експерт Коробко О.В. (а.с. 14-18). У відповідності до ст. 440 ЦК України в ред.1963 року шкода заподіяна особі або майну громадянина, а також шкода, заподіяна організації, підлягає відшкодування особою, яка заподіяла шкоду, у повному обсязі. Той, хто заподіяв шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоду заподіяно не з його вини. Особи, які спільно заподіяли шкоду, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим (ст.451 ЦК України в ред.1963 року ). Пленум Верховного Суду України в постанові №6 від 27 березня 1992 року із змінами “Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди” в п. п. 2.3 роз'яснив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК України шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними та шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Особи, які спільно заподіяли шкоду, тобто заподіяли неподільну шкоду взаємопов'язаними, сукупними діями або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. У такому ж порядку відповідають володільці джерел підвищеної небезпеки за шкоду, заподіяну в наслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам. Питання про відповідальність за шкоду, заподіяну при цьому самим джерелам підвищеної небезпеки, кожного із їх володільців перед іншим вирішується за правилами ст.440 ЦК: шкода, заподіяна одному з володільців з вини іншого, відшкодовується винним; за наявності лише вини володільця, якому заподіяно шкоду, вона йому не відшкодовується; за наявності вини обох володільців розмір відшкодування визначається відповідно до ступеня вини кожного; за відсутності вини володільців у взаємному заподіянні шкоди жоден з них не має права на відшкодування. Відповідно до вимог статті 440-1 ЦК України в ред.1963 року моральна (немайнова) шкода, заподіяна громадянину або організації діями іншої особи, яка порушила їх законні права, відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини. Моральна шкода відшкодовується в грошовій або в іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування майнової шкоди. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків, але не менше п'яти мінімальних розмірів заробітної плати. Суд вважає, що знайшло своє підтвердження належними доказами в судовому засіданні й факт заподіяння [PERSON] моральної щкоди, тому враховуючи характер та обсяг фізичних, душевних та психічних страждань яких зазнала позивачка у зв'язку з ушкодженням її здоров'я та у зв'язку з пошкодженням її майна внаслідок ДТП, її позовні вимоги у цій частині також підлягають задоволенню, однак частково, в межах доведенності. Підлягають стягненню з відповідачів у відповідності до ст. 88 ЦК України і судові витрати в сумі 51 гривна позивачці [PERSON], що нею були сплачені, та витрати на ІТЗ судового розгляду справи на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial