Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-18 00:00:00

Представники відповідачів Ялтинської міської ради і Управління освіти Ялтинської міської ради заперечують проти заявлених вимог. Позивач просить суд стягнути з відповідачів солідарно надбавку до заробітної платні за працю з дітьми, які потребують особових умов за період з 01 .08.2001 року до 01.05.2007 року в сумі 10545 гр. 76 коп. та витрати у розмірі 1126 гр.80 коп., які позивач сплатив за проведення дослідження експертною установою. Заявлені вимоги мотивує тим, що позивач працює вчителем в спеціальноосвітньої девятирічної школі № 3, та є працівником бюджетної сфери, таким чином він має право на збільшення ставки посадового окладу в залежності від розміру мінімальної заробітної платні. Разом з тим відповідачами із 2001 року і по 01 вересня 2005 року, надбавка нараховується із розрахунку мінімальної заробітної платні встановленої в 1993-1996 роках, у розмірі 0,6 гривень, хоча з 01 березня 1996 року розмір мінімальної заробітної платні постійно змінювався. У зв'язку із чим просить стягнути заборгованість по заробітній платі. Представник відповідача Ялтинської міської Ради у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, так як відповідач правомірно, згідно із роз'ясненнями Міністерства освіти нараховує надбавку, виходячи із мінімальної заробітної плати станом на 1996 рік у сумі 21 гр.40 коп. щомісячно. Представник відповідача Управління освіти Ялтинської міської ради заперечує проти заявлених вимог, так як не є належними відповідачами, не здійснює фінансування навчальних закладів і не є розпорядниками місцевого бюджету і не має власних коштів. Представник Ялтинської спеціальної загальноосвітньої школи № 3 в судове засідання не з'явилися. Про день і час слухання справи повідомлені належним чином. Надав до суду клопотання із проханням розглянути справу в їх відсутність. Представник Управління фінансів Ялтинської міської ради в судове засідання не з'явилися. Про день і час слухання справи повідомлені належним чином. Причин неявки у судове засідання не надали. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши сторони, вважає, що позов підлягає задоволенню в частині із наступних підстав. На підставі п.4 ст.43 Конституції України кожний має право на заробітну плату не нижче тої , яка визначена законом. Статтею 57 Закону України „Про освіту” передбачені гарантії держави педагогічним, науково-педагогічним і іншим категоріям установ освіти, зокрема: виплата надбавок до заробітної платні, які введені в дію відповідно з 1 січня 1997 року і з 1 січня 1998 року. Судом встановлено, що позивач працює вчителем трудового навчання Ялтинської спеціальноосвітньої девятирічної школи №3, згідно з наказом і копії трудової книжки(арк..спр.14-15). Позивач знаходиться у трудових правовідносинах з Управлінням освіти, яке прийняло його на роботу, та від якого він отримує заробітну платню. Згідно із статутом спеціальної загальноосвітньої дев,ятирічної школи №3 Ялтинської міської ради є юридичної особою і знаходиться у комунальній власності і фінансується із місцевого бюджету. Згідно з роз'ясненнями, викладеними в п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року „Про практику застосування судами законодавства про оплату праці” та ст.21 КЗпП України, належним відповідачем по спорам про оплату праці є юридична особа, з якої позивачем укладена трудова угода. Разом з тим, на ці правовідносини розповсюджуються положення ч.3 ст. 32 ЦК України про те, що при недостатності коштів у державному закладі, відповідальність по його обов'язкам несе власник, яким, відповідно до ст. 60 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні” є органи місцевого самоврядування в особі Рад та уповноваженим ним органів. Таким чином, відповідач по справі Управління освіти, повинне здійснювати виплати вказаної надбавки, проте міська Рада повинна фінансувати ці виплати. На підставі ст. 21 Закону України „Про оплату праці” передбачено, що працівник має право на оплату своєї праці згідно актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору і заробітна платня включає доплати, надбавки, гарантійні компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, відповідачі своїх обов'язків не виконували, чим порушили права позивачки в частині оплати праці. Наказом Міністра освіти України № 102 від 15 квітня 1993 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 травня 1993 року «Про порядок нарахування підвищення ставки посадового окладу» передбачено, що ставка заробітної плати і посадови оклади збільшуються на 0,66 мінімальної заробітної плати педагогічним робітникам які працюють у школах для дітей і підлітків які мають дефекти у фізичному або умственому розвітку. Між тим, в порушення цього Наказу виплати, передбачені чинним законодавством, відповідачем не сплачуються в повному обсязі, чим порушені права позивача в частині оплати праці. Так згідно довідки доплату за роботу із дітьми які мають порушення у фізичному та розумовому розвітку позивачу проводиться в сумі 21 гр.40 коп. із урахуванням мінімальної заробітної плати яка була встановлена в 1993-1996 році(арк..спр.10) Однак, відповідно до висновку спеціаліста № 264 від 25 лютого 2008 року, який є у матеріалах справи, сума боргу у вигляді доплати до заробітної платні за роботу із дітьми які мають порушення у розвітку за період з 01.08.2001 року по 01.05.2007 року складає 8715 гривень 40 коп.(без утримання налогів та зборів), а з урахуванням індексу інфляції, складає 10545 гр. 76 коп. (арк.спр. 5-7). Суд перевіривши висновок спеціаліста, вважає, що разрахунок надбавки за звання із урахуванням мінімальної заробітної плати встановленої Законами України «Про державний бюджет України» зроблений вірно із урахуванням отриманої суми надбавки. Сума боргу розрахована без утримання налогів. Оскільки відповідачі не бажають відшкодувати позивачу заборгованість по заробітній платі в добровільному порядку, суд вважає що суму боргу слід стягнути із відповідача Ялтинської міської ради примусово. У задоволенні позову до Управління освіти Ялтинської міської ради слід відмовити на тих підставах, що відповідач не є розпорядником бюджету. Також з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати, понесені ним на проведення дослідження спеціаліста у розмірі 1126 гривень 80 коп., судовий збір на користь держави в сумі 51 гривня і витрати на інформаційно - технічне забезпечення справи в сумі 30 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved