Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання права власності на самовільно побудоване нерухоме майно розташоване за адресою:[ADDRESS] Вказуючи, що на підставі договорів дарування від 14.08.1997 року та 10.04.2002 року, позивачка має право власності на житловий будинок з присадибними побудовами, розташований за адресою:[ADDRESS]. Будинок розташований на неприватизованій земельній ділянці, яка знаходиться у комунальній власності Чугуївської територіальної громади. У 2004 році, по вищевказаній адресі, вона самочинно, без надання відповідного дозволу Чугуївської міської Ради, прибудувала до будинку прибудову, а також нею було переобладнано з виносом пічного вогнища з приміщення 1-6, що призвело до збільшення житлової площі на 11,9 кв.м. у будинку. На даний час для належного оформлення технічної документації на будинок вона просить визнати за ним право власності на прибудову „А-2”, розміром 3,10 Х 6,00 м, що побудована нею самовільно. Позивачка вважає, що самовільно побудоване нерухоме майно та переобладнане приміщення, відповідають вимогам ДБН, будівництво виконано в межах присадибної ділянки відведеної позивачці для обслуговування житлового будинку та господарських будівель в[ADDRESS] та не порушує права та інтереси власників сусідніх садиб, не суперечить суспільним інтересам. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, просила суд визнати за нею право власності на самовільно побудовану прибудову „А-2” (3,10м х 6,00м), розташовану в [ADDRESS] Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, та надав суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Суд, заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини: На підставі договору дарування (Серія НА 0351338) від 14.08.1997 року, посвідченного приватним нотаріусом [PERSON], реєстровий № 816 та договору дарування (Серія АЕР 833429) від 10.04.2002 року, посвідченного приватним нотаріусом [PERSON], реєстровий № 978, а також технічного паспорту Чугуївського МБТІ, реєстровий № 3956 від 09.11.2004 року позивачка має право власності на житловий будинок, розташований за адресою:[ADDRESS] Будинок розташований на неприватизованій земельній ділянці, яка знаходиться у комунальній власності Чугуївської територіальної громади. Як вбачається з технічного паспорту на житловий будинок на території домоволодіння має місце самовільно побудована прибудова „А-2” (3,10 Х 6,00 м) та переобладнано з виносом пічного вогнища з приміщення 1-6, що призвело до збільшення житлової площі на 11,9 кв.м. у будинку. Данна прибудова розташована в межах земельної ділянки. Відповідно до повідомлення відділу містобудування та архітектури виконавчого комітету Чугуївської міської ради самовільні будівлі не порушують прав власників сусідніх садиб та відповідають вимогам ДБН 360 - 92. Згідно висновку про стан забудови на присадибній ділянці від 16.01.2008 року самочинне будівництво за адресою:[ADDRESS] - прибудова „А-2” (3,10м х 6,00м), переобладнання із виносом пічного вогнища з приміщення 1-6 та збільшенням житлової площі на 11,9 кв.м. у будинку, виконане в межах присадибної ділянки та не порушує права та інтереси власників сусідніх садиб, не суперечить суспільним інтересам, відповідає вимогам ДБН - 360-92. У відповідності з положеннями ст. 376 ЦК України - особа, що здійснила самочинне будівництво може вимагати визнання за нею права власності на зазначену будівлю, якщо це не порушує права третіх осіб. Згідно ст.331 ч.2 ЦК України встановлено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Згідно з положеннями ч.3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Судом встановлено, що вищевказана прибудова збудована позивачкою самочинно на земельній ділянці, що відведена їй для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, данна будівля зведена у відповідності з технічними та санітарними нормами будівництва та не порушує права та інтереси власників сусідніх садиб. За таких обставин суд вважає, що вимога позивачки підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved