Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-28 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до Одеського виробничого хіміко-фармацевтичного підприємства ТОВ „Біостимулятор” про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати, компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги, обґрунтовані тим, що з 26. 08. 2003 року по 02. 03. 2007 року позивачка працювала на Одеському виробничому хіміко-фармацевтичному підприємстві ТОВ „Біостимулятор”. 02. 03. 2007 року вона згідно з наказом №44/ок від 02. 03. 2007 року звільнилась з підприємства за власним бажанням. На день звільнення з ТОВ „Біостимулятор ” у відповідача з 01. 01. 2007 року перед позивачкою виникла заборгованість по заробітній платі у розмірі 4048, 44 грн. В зв'язку із чим, позивачка звернулась до керівництва підприємства з проханням провести розрахунки з нею. Однак, у день звільнення їй видали трудову книжку, а всі її звернення, щодо погашення заборгованості по заробітній платі залишені безрезультатними. Таким чином, заборгованість по заробітній платі складає 4048, 44 грн. У зв'язку з затримкою виплати загробної плати у позивачки порушились нормальні життєві стосунки, які виразились у тому, що вона кожен день ходила на роботу, витрачаючи на дорогу гроші. Вона повинна була утримувати сім'ю, забезпечувати своїй родині нормальні життєві умови. Однак, цього позивачка робити у повній мірі не могла, оскільки відповідач не виплачував заробітну плату. На підставі викладеного, позивачка просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у сумі 4048. 44 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені у сумі 2069, 20 грн., моральну шкоду у сумі 5000 грн., судові витрати. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Представники відповідача в судове засідання не з'явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. За згодою позивачки суд ухвалює заочне рішення по справі. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки, суд вважає, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, на підставі фактів, встановлених в судовому засіданні. Так судом встановлено, що [PERSON] з 26. 08. 2003 року по 02. 03. 2007 року працювала в Одеському виробничому хіміко-фармацевтичному підприємстві ТОВ „Біостимулятор”. 02. 03. 2007 року вона згідно з наказом №44/ок від 02. 03. 2007 року звільнилась з підприємства за власним бажанням. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації проводяться в день звільнення, а якщо працівник в день звільнення не працював, то вказані суми повинні бути перераховані не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Однак позивачці, в порушенні ст. 116 КЗпП України в день звільнення не виплатили всі нараховані сумі. На день звільнення з ТОВ „Біостимулятор ” у відповідача з 01. 01. 2007 року перед позивачкою виникла заборгованість по заробітній платі у розмірі 5761 гривень 44 копійки, за період з 01.01.2007р. по 03.03.2007р., що підтверджується виписками. Даними діями відповідача були порушенні конституційні права позивачки на своєчасне одержання винагороди за працю, що встановлено ст. 43 Конституцію України. Відповідно до ст. 117 КзПП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. В зв'язку з тим що відповідачем не надано суду довідку про середньомісячну заробітну плату позивачки, то середній заробіток розраховується за два останніх повних місяця, що передували звільненню. Так, за січень 2007р. нарахована заробітна плата у розмірі 2005 гривень 93 копійки із розрахунку 21 робочий день, за лютий 1852 гривні 50 копійок із розрахунку 20 робочих днів. Таким чином, середній заробіток становить (2005,93+1852,50/21+20=94,10) 94 гривні 10(,805) копійок в день. З дати звільнення по день ухвалення рішення загальний строк прострочення склав 310 діб. На підставі викладеного, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сума у розмірі (310*94,10805=29173,50) 29173 гривні 50 копійок. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», на підставі ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення законних прав працівника, які привели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, зобов'язання по відшкодуванню моральної шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган. Суд вважає, що позивачка перенесла моральні страждання у зв'язку з невиплатою її заробітної плати, а саме позивачка не могла утримувати себе та свою сім'ю, у зв'язку з чим, перебувала на утримання родичів, у неї погіршився стан здоров'я. В той же час, суд оцінює розмір позовних вимог в цій частині як не відповідний їх характеру, тривалості і тяжкості, в зв'язку з цим, з відповідача повинно бути стягнуто 2000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди. На підставі викладеного,

Outcome: partial