Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-27 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка просить постановити рішення, яким стягнути з відповідачки у її користь 5000 гривень у рахунок відшкодування моральної шкоди та судові витрати по справі. У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала та пояснила, що 8 травня 2008 року у приміщенні Рожнятівського районного суду, а саме в залі засідань суду, відповідачка, під час розмови з її сином Олегом, безпричинно обзивала її різними непристойними словами. У залі суду під час цього були присутні адвокати [PERSON] та [PERSON]. Відповідачка її обзивала до початку розгляду цивільної справи. Потім розгляд справи було відкладено і син викликав машину та повіз її до лікаря, тому що внаслідок неправомірних дій відповідачки погіршився стан її здоров»я, внаслідок чого вона змушена була тривалий час лікуватися. Своїми неправомірними діями відповідачка завдала їй тяжких моральних страждань, які виразились у приниженні її людської гідності, в розриві нормальних життєвих зв'язків, та погіршенні стану здоров'я. Відповідачка позову не визнала та пояснила, що дійсно 8 травня 2008 року вона була присутня в залі засідань Рожнятівського районного суду у зв»язку з розглядом цивільної справи. Розгляд справи було відкладено і після того у коридорі позивачка голосно розказувала присутнім там людям про неї непристойні речі, які не відповідають дійсності. Охоронець робив з приводу цього зауваження. Вона ж позивачку не обзивала, з нею не розмовляла. Пізніше, у той же день вони обидві були у ДВС, де державний виконавець складала акт, який був підписаний позивачкою, а тому її твердження про те, що вона відразу зверталася до лікаря не відповідають дійсності. Вислухавши сторін та свідків, вивчивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги до задоволення не підлягають з таких підстав. Допитаний у судовому засіданні як свідок син позивачки [PERSON] дав показання про те, що 8 травня 2008 року у залі судових засідань до початку судового розгляду справи, відповідачка обзивала матір різними непристойними словами, що чули люди, які знаходилися у коридорі. У залі судового засідання у той час не було нікого, тільки він та сторони. Заходив охоронник суду та робив зауваження відповідачці. Він не заперечує, що у той день був у ДВС і у його присутності складався акт державним виконавцем, однак мати там не була. Свідок [PERSON] дала у судовому засіданні показання про те, що 28 травня 2008 року бачила і чула, як відповідачка обзивала позивачку різними непристойними словами у залі судового засідання. Це було після закінчення розгляду справи, коли вийшов із залу суддя і сторони виходили із залу суду. Охоронця суду у приміщенні залу чи у коридорі у той час не було. Свідок [PERSON] дала у судовому засіданні показання про те, що вона мала розмову з завідуючою Сваричівською сільською лікарською амбулаторією [PERSON] з приводу видачі довідки, яку вона , як спеціаліст поставила під сумнів, оскільки вважає, що таку довідку може видавати тільки районна лікарня. На її запитання [PERSON] їй повідомила, що видала довідку на прохання позивачки, яка плакала і про це просила, мала вимогу з суду. Актом державного виконавця від 8 травня 2008 року (а.с.21) підтверджено, що цього числа державним виконавцем було складено акт про передачу майна, який підписаний позивачкою. Довідкою № 23 від 6 червня 2008 року (а.с.4) підтверджено, що позивачка дійсно зверталася 8 травня за медичною допомогою до лікаря з приводу наявних у неї хвороб. Копією довідки МСЕ № 170894 від 23.01.2006 року (а.с.5) та копією виписки № 770 з історії хвороби від 29 лютого 2008 року (а.с.6) підтверджено, що позивачка є інвалідом третьої групи загального захворювання та у лютому 2008 року перебувала на стаціонарному лікуванні. Отже судом встановлено, що пояснення позивачки та свідків з приводу часу та обставин приниження відповідачкою честі та гідності позивачки є суперечливими. Зокрема позивачка та свідок [PERSON] вказують , що це було 8 травня, а свідок [PERSON] - що 28 травня. Позивачка та свідок [PERSON] вказують , що це відбувалося до початку судового засідання. А свідок [PERSON] - що по його закінченні. Позивачка вказує, що у залі судового засідання на той час були і адвокати [PERSON] та [PERSON], а свідок [PERSON] - що тільки вони троє і більше нікого. Свідок [PERSON] підтвердив пояснення відповідачки про те, що у той час підходив працівник охорони суду, а свідок [PERSON] це заперечила. Актом державного виконавця від 8 травня 2008 року (а.с.26) підтверджено, що позивачка підписала вказаний акт, що також ставить під сумнів достовірність доводів позивачки щодо того, що у той день відразу після судового засідання, вона звернулася до лікаря і у зв»язку з поганим станом здоров»я, спричиненим діями відповідачки, змушена була тривалий час лікуватися. Представлені позивачкою письмові докази тільки підтверджують її поганий стан здоров»я, однак не підтверджують факту спричинення позивачці моральної шкоди діями відповідачки. Інших доказів, у підтвердження своїх позовних вимог позивачка не представила, а отже не довела свої позовні вимоги. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Отже у задоволенні позову необхідно відмовити за його недоведеністю, а отже і безпідставністю. На підставі викладеного, ст.ст. 16, 23, 275, 1167 ЦК України,

Outcome: dismissed