overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-22 00:00:00

14 травня 2008 р. ВАТ «Маріупольський завод важкого машинобудування» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Представник позивача ВАТ «МЗВМ» у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та в обґрунтування позовних вимог пояснив, що у квітні 1991 року за спільним рішенням адміністрації підприємства та профспілкового комітету [PERSON] було виділено приміщення у гуртожитку № 8 ВАТ «МЗВМ», розташованому за адресою: [ADDRESS]. На підставі вказаного рішення 09.04.1991 року відповідач був прописаний у гуртожитку, але в надане житлове приміщення так і не вселився. На теперішній час фактичне місце перебування відповідача невідоме, але з реєстрації за адресою: [ADDRESS], він не знятий. [PERSON] не проживає в житловому приміщенні з квітня 1991 року і по теперішній час, його майно та особисті речі у гуртожитку № 8 ВАТ «МЗВМ» не зберігаються. На підставі викладеного представник позивача просив суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням у будинку [ADDRESS](гуртожиток № 8 ВАТ «МЗВМ»). Відповідач у судове засідання не з'явився, згідно акту від 14.04.2008 р., останній у гуртожитку № 8 [ADDRESS] не проживає з 1991 року, у зв`язку з чим, суд ухвалив розглядати справу у порядку, передбаченому ст. 224 ЦПК України. Свідок Кузичкіна Т.М. у судовому засіданні пояснила, що вона працює сестрою-господаркою у гуртожитку № 6 ВАТ «МЗВМ» [ADDRESS], з 2000 року. Періодично, вона працює у гуртожитку № 8, тобто міняється змінами з іншими сестрами-господарками, у зв'язку з чим, знає всіх проживаючих в гуртожитку. З того часу як працює у гуртожитку, вона не бачила [PERSON] і достовірно знає, що він не проживає у гуртожитку. Перевірка осіб, які проживають фактично у гуртожитку проводиться кожний місяць, свідок приймає у перевірці участь. Особистих речей відповідача на зберіганні у гуртожитку не має. Свідок [PERSON] у судовому засіданні дала аналогічні пояснення. Суд вислухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню оскільки в судовому засіданні достовірно було встановлено, що [PERSON] з квітня 1991 року в спірному житловому приміщенні не проживає більше 6 місяців, що підтверджується актом від 14.04.2008 р. Згідно положень ст.ст.71,72 ЖК України, особа може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням, у разі її відсутності більше шести місяців за місцем проживання. У зв'язку з чим, суд вважає, що відповідач [PERSON] втратив право користування житловим приміщенням у гуртожитку № 8 ВАТ «МЗВМ» [ADDRESS]. Згідно з ст. 88 ЦПК України, судові витрати, понесені по справі позивачем слід стягнути з відповідача, а саме держмито у розмірі 8,50 гривень та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 7,50 гривень на користь ВАТ «МЗВМ».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-22 00:00:00

14 травня 2008 р. ВАТ «Маріупольський завод важкого машинобудування» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про визнання його особою, що втратила право користування житловим приміщенням. Представник позивача ВАТ «МЗВМ» у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та в обґрунтування позовних вимог пояснив, що у серпні 1989 року за спільним рішенням адміністрації підприємства та профспілкового комітету [PERSON] було виділено приміщення у гуртожитку № 8 ВАТ «МЗВМ», розташованому за адресою: [ADDRESS]. На підставі вказаного рішення 01.08.1989 року відповідач був прописаний у гуртожитку, але в надане житлове приміщення так і не вселився. На теперішній час фактичне місце перебування відповідача невідоме, але з реєстрації за адресою: [ADDRESS], він не знятий. [PERSON] не проживає в житловому приміщенні з серпня 1989 року і по теперішній час, його майно та особисті речі у гуртожитку № 8 ВАТ «МЗВМ» не зберігаються. На підставі викладеного представник позивача просив суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням у будинку [ADDRESS] (гуртожиток № 8 ВАТ «МЗВМ»). Відповідач у судове засідання не з'явився, згідно акту від 14.04.2008 р., останній у гуртожитку № 8 [ADDRESS] не проживає з 1989 року, у зв`язку з чим, суд ухвалив розглядати справу у порядку, передбаченому ст. 224 ЦПК України. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона працює сестрою-господаркою у гуртожитку № 6 ВАТ «МЗВМ» по [ADDRESS], з 2000 року. Періодично, вона працює у гуртожитку № 8, тобто міняється змінами з іншими сестрами-господарками, у зв'язку з чим, знає всіх проживаючих в гуртожитку. З того часу як працює у гуртожитку, вона не бачила [PERSON] і достовірно знає, що він не проживає у гуртожитку. Перевірка осіб, які проживають фактично у гуртожитку проводиться кожний місяць, свідок приймає у перевірці участь. Особистих речей відповідача на зберіганні у гуртожитку не має. Свідок [PERSON] у судовому засіданні дала аналогічні пояснення. Суд вислухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню оскільки в судовому засіданні достовірно було встановлено, що [PERSON] з серпня 1989 року в спірному житловому приміщенні не проживає більше 6 місяців, що підтверджується актом від 14.04.2008 р. Згідно положень ст.ст.71,72 ЖК України, особа може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням, у разі її відсутності більше шести місяців за місцем проживання. У зв'язку з чим, суд вважає, що відповідач [PERSON] втратив право користування житловим приміщенням у гуртожитку № 8 ВАТ «МЗВМ» по [ADDRESS]. Згідно з ст. 88 ЦПК України, судові витрати, понесені по справі позивачем слід стягнути з відповідача, а саме держмито у розмірі 8,50 гривень та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 7,50 гривень на користь ВАТ «МЗВМ».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-22 00:00:00

19 травня 2008 р. ВАТ «Маріупольський завод важкого машинобудування» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Представник позивача ВАТ «МЗВМ» у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та в обґрунтування позовних вимог пояснив, що у квітні 1988 року за спільним рішенням адміністрації підприємства та профспілкового комітету [PERSON] було виділено приміщення у гуртожитку № 8 ВАТ «МЗВМ», розташованому за адресою: [ADDRESS]. На підставі вказаного рішення 01.04.1988 року відповідач був прописаний у гуртожитку, але в надане житлове приміщення так і не вселився. На теперішній час фактичне місце перебування відповідача невідоме, але з реєстрації за адресою: [ADDRESS], він не знятий. [PERSON] не проживає в житловому приміщенні з квітня 1988 року і по теперішній час, його майно та особисті речі у гуртожитку № 8 ВАТ «МЗВМ» не зберігаються. На підставі викладеного представник позивача просив суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням у будинку [ADDRESS] (гуртожиток № 8 ВАТ «МЗВМ»). Відповідач у судове засідання не з'явився, згідно акту від 14.04.2008 р., останній у гуртожитку № 8 [ADDRESS] не проживає з 1988 року, у зв`язку з чим, суд ухвалив розглядати справу у порядку, передбаченому ст. 224 ЦПК України. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона працює сестрою-господаркою у гуртожитку № 6 ВАТ «МЗВМ» [ADDRESS], з 2000 року. Періодично, вона працює у гуртожитку № 8, тобто міняється змінами з іншими сестрами-господарками, у зв'язку з чим, знає всіх проживаючих в гуртожитку. З того часу як працює у гуртожитку, вона не бачила [PERSON] і достовірно знає, що він не проживає у гуртожитку. Перевірка осіб, які проживають фактично у гуртожитку проводиться кожний місяць, свідок приймає у перевірці участь. Особистих речей відповідача на зберіганні у гуртожитку не має. Свідок [PERSON] у судовому засіданні дала аналогічні пояснення. Суд вислухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню оскільки в судовому засіданні достовірно було встановлено, що [PERSON] з квітня 1988 року в спірному житловому приміщенні не проживає більше 6 місяців, що підтверджується актом від 14.04.2008 р. Згідно положень ст.ст.71,72 ЖК України, особа може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням, у разі її відсутності більше шести місяців за місцем проживання. У зв'язку з чим, суд вважає, що відповідач [PERSON] втратив право користування житловим приміщенням у гуртожитку № 8 ВАТ «МЗВМ» [ADDRESS]. Згідно з ст. 88 ЦПК України, судові витрати, понесені по справі позивачем слід стягнути з відповідача, а саме держмито у розмірі 8,50 гривень та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 7,50 гривень на користь ВАТ «МЗВМ».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-22 00:00:00

14 травня 2008 р. ВАТ «Маріупольський завод важкого машинобудування» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про визнання його особою, що втратила право користування житловим приміщенням. Представник позивача ВАТ «МЗВМ» у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та в обґрунтування позовних вимог пояснила, що у лютому 1991 року за спільним рішенням адміністрації підприємства та профспілкового комітету [PERSON] було виділено приміщення у гуртожитку № 8 ВАТ «МЗВМ», розташованому за адресою: [ADDRESS]. На підставі вказаного рішення 26.02.1991 року відповідач був прописаний у гуртожитку, але в надане житлове приміщення так і не вселився. На теперішній час фактичне місце перебування відповідача невідоме, але з реєстрації за адресою: [ADDRESS], він не знятий. [PERSON] не проживає в житловому приміщенні з лютого 1991 року і по теперішній час, його майно та особисті речі у гуртожитку № 8 ВАТ «МЗВМ» не зберігаються. На підставі викладеного представник позивача просила суд визнати [PERSON] особою такою, що втратила право користування жилим приміщенням у будинку [ADDRESS] (гуртожиток № 8 ВАТ «МЗВМ»). Відповідач у судове засідання не з'явився, згідно акту від 14.04.2008 р., останній у гуртожитку № 8 [ADDRESS] не проживає з 1991 року, у зв`язку з чим, суд ухвалив розглядати справу у порядку, передбаченому ст. 224 ЦПК України. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона працює сестрою-господаркою у гуртожитку № 6 ВАТ «МЗВМ» по [ADDRESS], з 2000 року. Періодично, вона працює у гуртожитку № 8, тобто міняється змінами з іншими сестрами-господарками, у зв'язку з чим, знає всіх проживаючих в гуртожитку. З того часу як працює у гуртожитку, вона не бачила [PERSON] і достовірно знає, що він не проживає у гуртожитку. Перевірка осіб, які проживають фактично у гуртожитку проводиться кожний місяць, свідок приймає у перевірці участь. Особистих речей відповідача на зберіганні у гуртожитку не має. Свідок [PERSON] у судовому засіданні дала аналогічні пояснення. Суд вислухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню оскільки в судовому засіданні достовірно було встановлено, що [PERSON] з лютого 1991 року в спірному житловому приміщенні не проживає більше 6 місяців, що підтверджується актом від 14.04.2008 р. Згідно положень ст.ст.71,72 ЖК України, особа може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням, у разі її відсутності більше шести місяців за місцем проживання. У зв'язку з чим, суд вважає, що відповідач [PERSON] втратив право користування житловим приміщенням у гуртожитку № 8 ВАТ «МЗВМ» по [ADDRESS]. Згідно з ст. 88 ЦПК України, судові витрати, понесені по справі позивачем слід стягнути з відповідача, а саме держмито у розмірі 8,50 гривень та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 7,50 гривень на користь ВАТ «МЗВМ».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-22 00:00:00

19 травня 2008 р. ВАТ «Маріупольський завод важкого машинобудування» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Представник позивача ВАТ «МЗВМ» у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та в обґрунтування позовних вимог пояснив, що у березні 1984 року за спільним рішенням адміністрації підприємства та профспілкового комітету [PERSON] було виділено приміщення у гуртожитку № 8 ВАТ «МЗВМ», розташованому за адресою: [ADDRESS]. На підставі вказаного рішення 27.03.1984 року відповідач був прописаний у гуртожитку, але в надане житлове приміщення так і не вселився. На теперішній час фактичне місце перебування відповідача невідоме, але з реєстрації за адресою: [ADDRESS], він не знятий. [PERSON] не проживає в житловому приміщенні з березня 1984 року і по теперішній час, його майно та особисті речі у гуртожитку № 8 ВАТ «МЗВМ» не зберігаються. На підставі викладеного представник позивача просив суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням у будинку [ADDRESS] (гуртожиток № 8 ВАТ «МЗВМ»). Відповідач у судове засідання не з'явився, згідно акту від 14.04.2008 р., останній у гуртожитку № 8 [ADDRESS] не проживає з 1984 року, у зв`язку з чим, суд ухвалив розглядати справу у порядку, передбаченому ст. 224 ЦПК України. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона працює сестрою-господаркою у гуртожитку № 6 ВАТ «МЗВМ» [ADDRESS], з 2000 року. Періодично, вона працює у гуртожитку № 8, тобто міняється змінами з іншими сестрами-господарками, у зв'язку з чим, знає всіх проживаючих в гуртожитку. З того часу як працює у гуртожитку, вона не бачила [PERSON] і достовірно знає, що він не проживає у гуртожитку. Перевірка осіб, які проживають фактично у гуртожитку проводиться кожний місяць, свідок приймає у перевірці участь. Особистих речей відповідача на зберіганні у гуртожитку не має. Свідок [PERSON] у судовому засіданні дала аналогічні пояснення. Суд вислухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню оскільки в судовому засіданні достовірно було встановлено, що [PERSON] з березня 1984 року в спірному житловому приміщенні не проживає більше 6 місяців, що підтверджується актом від 14.04.2008 р. Згідно положень ст.ст.71,72 ЖК України, особа може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням, у разі її відсутності більше шести місяців за місцем проживання. У зв'язку з чим, суд вважає, що відповідач [PERSON] втратив право користування житловим приміщенням у гуртожитку № 8 ВАТ «МЗВМ» [ADDRESS]. Згідно з ст. 88 ЦПК України, судові витрати, понесені по справі позивачем слід стягнути з відповідача, а саме держмито у розмірі 8,50 гривень та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 7,50 гривень на користь ВАТ «МЗВМ».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-22 00:00:00

19 травня 2008 р. ВАТ «Маріупольський завод важкого машинобудування» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Представник позивача ВАТ «МЗВМ» у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та в обґрунтування позовних вимог пояснив, що у лютому 1994 року за спільним рішенням адміністрації підприємства та профспілкового комітету [PERSON] було виділено приміщення у гуртожитку № 8 ВАТ «МЗВМ», розташованому за адресою: [ADDRESS]. На підставі вказаного рішення 07.02.1994 року відповідач був прописаний у гуртожитку, але в надане житлове приміщення так і не вселився. На теперішній час фактичне місце перебування відповідача невідоме, але з реєстрації за адресою: [ADDRESS], він не знятий. [PERSON] не проживає в житловому приміщенні з лютого 1994 року і по теперішній час, його майно та особисті речі у гуртожитку № 8 ВАТ «МЗВМ» не зберігаються. На підставі викладеного представник позивача просив суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням у будинку [ADDRESS](гуртожиток № 8 ВАТ «МЗВМ»). Відповідач у судове засідання не з'явився, згідно акту від 14.04.2008 р., останній у гуртожитку № 8 [ADDRESS] не проживає з 1994 року, у зв`язку з чим, суд ухвалив розглядати справу у порядку, передбаченому ст. 224 ЦПК України. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона працює сестрою-господаркою у гуртожитку № 6 ВАТ «МЗВМ» [ADDRESS], з 2000 року. Періодично, вона працює у гуртожитку № 8, тобто міняється змінами з іншими сестрами-господарками, у зв'язку з чим, знає всіх проживаючих в гуртожитку. З того часу як працює у гуртожитку, вона не бачила [PERSON] і достовірно знає, що він не проживає у гуртожитку. Перевірка осіб, які проживають фактично у гуртожитку проводиться кожний місяць, свідок приймає у перевірці участь. Особистих речей відповідача на зберіганні у гуртожитку не має. Свідок [PERSON] у судовому засіданні дала аналогічні пояснення. Суд вислухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню оскільки в судовому засіданні достовірно було встановлено, що [PERSON] з лютого 1994 року в спірному житловому приміщенні не проживає більше 6 місяців, що підтверджується актом від 14.04.2008 р. Згідно положень ст.ст.71,72 ЖК України, особа може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням, у разі її відсутності більше шести місяців за місцем проживання. У зв'язку з чим, суд вважає, що відповідач [PERSON] втратив право користування житловим приміщенням у гуртожитку № 8 ВАТ «МЗВМ» [ADDRESS]. Згідно з ст. 88 ЦПК України, судові витрати, понесені по справі позивачем слід стягнути з відповідача, а саме держмито у розмірі 8,50 гривень та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 7,50 гривень на користь ВАТ «МЗВМ».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-22 00:00:00

19 травня 2008 р. ВАТ «Маріупольський завод важкого машинобудування» звернулося до суду з позовом до [PERSON]про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Представник позивача ВАТ «МЗВМ» у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та в обґрунтування позовних вимог пояснив, що у квітня 1987 року за спільним рішенням адміністрації підприємства та профспілкового комітету [PERSON] було виділено приміщення у гуртожитку № 8 ВАТ «МЗВМ», розташованому за адресою: [ADDRESS]. На підставі вказаного рішення 24.04.1987 року відповідач був прописаний у гуртожитку, але в надане житлове приміщення так і не вселився. На теперішній час фактичне місце перебування відповідача невідоме, але з реєстрації за адресою: [ADDRESS], він не знятий. [PERSON] не проживає в житловому приміщенні з квітня 1987 року і по теперішній час, його майно та особисті речі у гуртожитку № 8 ВАТ «МЗВМ» не зберігаються. На підставі викладеного представник позивача просив суд визнати [PERSON]таким, що втратив право користування жилим приміщенням у будинку [ADDRESS] (гуртожиток № 8 ВАТ «МЗВМ»). Відповідач у судове засідання не з'явився, згідно акту від 14.04.2008 р., останній у гуртожитку [ADDRESS] не проживає з 1987 року, у зв`язку з чим, суд ухвалив розглядати справу у порядку, передбаченому ст. 224 ЦПК України. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона працює сестрою-господаркою у гуртожитку № 6 ВАТ «МЗВМ» по [ADDRESS], з 2000 року. Періодично, вона працює у гуртожитку № 8, тобто міняється змінами з іншими сестрами-господарками, у зв'язку з чим, знає всіх проживаючих в гуртожитку. З того часу як працює у гуртожитку, вона не бачила [PERSON]і достовірно знає, що він не проживає у гуртожитку. Перевірка осіб, які проживають фактично у гуртожитку проводиться кожний місяць, свідок приймає у перевірці участь. Особистих речей відповідача на зберіганні у гуртожитку не має. Свідок [PERSON] у судовому засіданні дала аналогічні пояснення. Суд вислухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню оскільки в судовому засіданні достовірно було встановлено, що [PERSON] з квітня 1987 року в спірному житловому приміщенні не проживає більше 6 місяців, що підтверджується актом від 14.04.2008 р. Згідно положень ст.ст.71,72 ЖК України, особа може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням, у разі її відсутності більше шести місяців за місцем проживання. У зв'язку з чим, суд вважає, що відповідач [PERSON] втратив право користування житловим приміщенням у гуртожитку № 8 ВАТ «МЗВМ» по [ADDRESS]. Згідно з ст. 88 ЦПК України, судові витрати, понесені по справі позивачем слід стягнути з відповідача, а саме держмито у розмірі 8,50 гривень та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 7,50 гривень на користь ВАТ «МЗВМ».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-22 00:00:00

19 травня 2008 р. ВАТ «Маріупольський завод важкого машинобудування» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про визнання його особою, що втратила право користування житловим приміщенням. Представник позивача ВАТ «МЗВМ» у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та в обґрунтування позовних вимог пояснила, що у січні 1994 року за спільним рішенням адміністрації підприємства та профспілкового комітету [PERSON] було виділено приміщення у гуртожитку № 8 ВАТ «МЗВМ», розташованому за адресою: [ADDRESS]. На підставі вказаного рішення 26.01.1994 року відповідач був прописаний у гуртожитку, але в надане житлове приміщення так і не вселився. На теперішній час фактичне місце перебування відповідача невідоме, але з реєстрації за адресою: [ADDRESS], він не знятий. [PERSON] не проживає в житловому приміщенні з січня 1994 року і по теперішній час, його майно та особисті речі у гуртожитку № 8 ВАТ «МЗВМ» не зберігаються. На підставі викладеного представник позивача просив суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням у будинку [ADDRESS] (гуртожиток № 8 ВАТ «МЗВМ»). Відповідач у судове засідання не з'явився, згідно акту від 14.04.2008 р., останній у гуртожитку № 8 [ADDRESS] не проживає з 1994 року, у зв`язку з чим, суд ухвалив розглядати справу у порядку, передбаченому ст. 224 ЦПК України. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона працює сестрою-господаркою у гуртожитку № 6 ВАТ «МЗВМ» [ADDRESS], з 2000 року. Періодично, вона працює у гуртожитку № 8, тобто міняється змінами з іншими сестрами-господарками, у зв'язку з чим, знає всіх проживаючих в гуртожитку. З того часу як працює у гуртожитку, вона не бачила [PERSON] і достовірно знає, що він не проживає у гуртожитку. Перевірка осіб, які проживають фактично у гуртожитку проводиться кожний місяць, свідок приймає у перевірці участь. Особистих речей відповідача на зберіганні у гуртожитку не має. Свідок [PERSON] у судовому засіданні дала аналогічні пояснення. Суд вислухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню оскільки в судовому засіданні достовірно було встановлено, що [PERSON] з січня 1994 року в спірному житловому приміщенні не проживає більше 6 місяців, що підтверджується актом від 14.04.2008 р. Згідно положень ст.ст.71,72 ЖК України, особа може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням, у разі її відсутності більше шести місяців за місцем проживання. У зв'язку з чим, суд вважає, що відповідач [PERSON] втратив право користування житловим приміщенням у гуртожитку № 8 ВАТ «МЗВМ» [ADDRESS]. Згідно з ст. 88 ЦПК України, судові витрати, понесені по справі позивачем слід стягнути з відповідача, а саме держмито у розмірі 8,50 гривень та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 7,50 гривень на користь ВАТ «МЗВМ».

Outcome: approved