Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-06 00:00:00

[PERSON] подала до суду позовну заяву, в якій просить визнати за нею право власності на самочинно збудовані споруди, а саме тамбур позначений в інвентарній справі доданій до позовної заяви літерою „А'” вартістю 205 гривень, житловий будинок позначений літерою „А1” вартістю 10832 гривні, підвал під частиною будівлі позначений літерами „Пд” вартістю 688 гривень, літня кухня позначена літерою „Б” вартістю 5688 гривень, сарай позначений літерою „В” вартістю 494 гривні, гараж позначений літерою „Г” вартістю 2445 гривень, ґанок позначений літерою „а” вартістю 178 гривень, ґанок позначений літерами „аі” вартістю 146 гривень, ґанок позначений літерою „б” вартістю 85 гривень, убиральня позначена літерою „Д” вартістю 151 гривня, ґанок позначений літерою „а'” вартістю 43 гривні, вхід до підвалів позначений літерами „Вх” вартістю 96 гривень, ворота позначені №1 вартістю 431 гривня, огорожу позначену №2 вартістю 984 гривні, що знаходяться [ADDRESS], загальна дійсна вартість яких становить 25757 гривень. Представник відповідача Панкевич О.О. позов визнала з тих підстав, що [PERSON] згідно договору оренди, який був укладений 17 жовтня 2007 року, між позивачкою та Грушовецькою сільською радою, є користувачем земельної ділянки, яка знаходиться [ADDRESS], на якій розташовані самочинно збудовані споруди. Грушовецька сільська рада, як власник цієї земельної ділянки не заперечує щодо визнання за [PERSON] права власності на самочинне будівництво. Визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги посилаючись на ті ж обставини, що викладені в позовній заяві. Судом встановлено, 17 жовтня 2007 року позивачка [PERSON] уклала з Грушовецькою сільською радою Кельменецького району Чернівецької області договір оренди земельної ділянки розміром 0,34 га для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, яка розташована [ADDRESS], строком на один рік. Таким чином позивач згідно ст. 93 ЗК України є її користувачем. На даній земельній ділянці знаходяться тамбур позначений в інвентарній справі доданій до позовної заяви літерою „А'” вартістю 205 гривень, житловий будинок позначений літерою „А1” вартістю 10832 гривні, підвал під частиною будівлі позначений літерами „Пд” вартістю 688 гривень, літня кухня позначена літерою „Б” вартістю 5688 гривень, сарай позначений літерою „В” вартістю 494 гривні, гараж позначений літерою „Г” вартістю 2445 гривень, ґанок позначений літерою „а” вартістю 178 гривень, ґанок позначений літерами „аі” вартістю 146 гривень, ґанок позначений літерою „б” вартістю 85 гривень, убиральня позначена літерою „Д” вартістю 151 гривня, ґанок позначений літерою „а'” вартістю 43 гривні, вхід до підвалів позначений літерами „Вх” вартістю 96 гривень, ворота позначені №1 вартістю 431 гривня, огорожу позначену №2 вартістю 984 гривні, що знаходяться [ADDRESS], загальна дійсна вартість яких становить 25757 гривень, які були побудовані без належного дозволу та належно затвердженого проекту, тобто самочинно. Дане самочинне будівництво не суперечить суспільним інтересам, не порушує права інших осіб, а також санітарні та екологічні норми і правила. Визнання представником відповідача позову не суперечить закону, не порушує права та інтереси інших осіб. Згідно ч.5 ст. 376 ЦК України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Враховуючи наведене, суд вважає, що позов [PERSON] слід задовольнити та визнати за нею право власності на житловий будинок та господарські і побутові споруди, які розташовані [ADDRESS].

Outcome: approved