Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу будівлі лазні, розташованої по[ADDRESS], укладений між ним та відповідачами 26 лютого 2007 року, а також визнати за ним право власності на вищевказане нерухоме майно. Позовні вимоги мотивує тим, що 26 лютого 2007 року між ним та відповідачами була досягнута домовленість про купівлю-продаж будівлі лазні, розташованої по[ADDRESS]. Вказана домовленість була оформлена договором купівлі-продажу нерухомого майна, укладеним 26 лютого 2007 року в простій письмовій формі. За умовами договору відповідачі продали йому будівлю лазні та колодязь, а він сплатив їм за продаж майна 20300 гривень. На виконання договору він та відповідачі склали акт приймання-передачі вищевказаного майна. Договір купівлі-продажу будівлі лазні не був оформлений нотаріально, оскільки відповідачі весь час ухиляються від його нотаріального посвідчення, посилаючись на відсутність коштів, зайнятість, тощо. Обґрунтовуючи цивільно-правові вимоги, позивач зазначив, що з відповідачами домовився стосовно усіх істотних умов договору і відбулося повне виконання договору, про що свідчить як передача відповідачами будівлі лазні йому у володіння, так і користування ним цим нерухомим майном, про що свідчить передача йому органом місцевого самоврядування в оренду земельної ділянки по[ADDRESS]. В судовому засіданні позивач позов підтримав і просив його задовольнити, підтвердивши обставини зазначені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] позов визнав в повному обсязі, інші відповідачі в судове засідання не з'явились, але надали до суду заяву про визнання позовних вимог і слухання справи за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, враховуючи підтримання позовної заяви позивачем та визнання позовних вимог відповідачами, яке не суперечить закону, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в попередньому судовому засіданні, за таких підстав. Предметом і одночасно межами розгляду даної справи є визнання дійсним договору купівлі-продажу будівлі лазні, розташованої по[ADDRESS], укладеного між позивачем та відповідачами 26 лютого 2007 року, який не посвідчений нотаріально. Судом встановлено, що 26 лютого 2007 року між позивачем та відповідачами була досягнута домовленість про купівлю-продаж будівлі лазні, розташованої по[ADDRESS]. Вказана домовленість була оформлена договором купівлі-продажу нерухомого майна, укладеним 26 лютого 2007 року в простій письмовій формі. За умовами договору відповідачі продали позивачу будівлю лазні та колодязь, а позивач сплатив їм за продаж майна 20300 гривень. На виконання договору позивач та відповідачі склали акт приймання-передачі вищевказаного нерухомого майна. Договір купівлі-продажу будівлі лазні не був посвідчений нотаріально, оскільки відповідачі ухилялись від його нотаріального посвідчення. Позивач з відповідачами домовився стосовно усіх істотних умов договору і відбулося повне виконання договору, про що свідчить як передача відповідачами будівлі лазні позивачу у володіння після повного розрахунку за договором, так і користування ним цим нерухомим майном, про що свідчить передача йому органом місцевого самоврядування в оренду земельної ділянки по[ADDRESS] для використання в комерційних цілях. Відповідно до ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Право продажу товару за договором купівлі-продажу належить власникові, що передбачено ст. 658 ЦК України. Якщо продавець не є власником товару, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення. Указом Президента України від 03.12.1999 року „Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки”, виконавчій владі доручено здійснити заходи щодо реформування протягом грудня 1999-квітня 2000 року КСП на засадах приватної власності на землю та майно шляхом: забезпечення всім членам колективних сільськогосподарських підприємств права вільного виходу з цих підприємств із земельними частками (паями) і майновими паями та створення на їх основі приватних (приватно-орендних) підприємств, селянських (фермерських) господарств, господарських товариств, сільськогосподарських кооперативів, інших суб'єктів господарювання, заснованих на приватній власності; передачі окремих будівель, споруд, техніки, робочої і продуктивної худоби, птиці, знарядь праці тощо членам колективних сільськогосподарських підприємств - власникам земельних часток (паїв), які подали в установленому порядку заяву про відведення земельної ділянки в натурі, у рахунок погашення належних їм майнових паїв, тощо. Судом встановлено, що 2 лютого 2002 року збори пайовиків колишнього КСП „Дніпро” затвердили списки осіб, які мають право на майновий пай КСП в кількості 907 осіб, створили спілку пайовиків (співвласників) майна, обравши головою спілки [PERSON] 19 червня 2002 року збори пайовиків колишнього КСП “Дніпро” затвердили Положення про порядок розподілу майна, виділили частину майна на погашення боргів, затвердили перелік майна, що виділяється співвласникам майна, що свої земельні паї передали в оренду СФГ “АФ “Славутич”, затвердили договір про спільне володіння, користування і розпорядження майна та договір оренди спільного часткового майна та перелік майна, що передається в оренду. КСП „Дніпро” ліквідовано 6 серпня 2002 року, про що свідчить повідомлення відділу статистики в Онуфріївському районі Кіровоградської області. В квітні-червні 2002 року відповідачі отримали свідоцтва про право власності на майновий пай члена колишнього колективного сільськогосподарського підприємства „Дніпро”. 19 червня 2002 року збори пайовиків колишнього КСП “Дніпро” прийняли рішення про виділення відповідачам в натурі будівлі спірної лазні. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідачі станом на лютий 2007 року володіли на праві власності будівлею лазні. Статтею 220 ЦК України передбачено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним, але якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, тоді як одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. З матеріалів справи вбачається, що в наявності всі правові умови для застосування даної норми закону до спірних правовідносин. У відповідності до ч. 4 ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. З огляду на викладене та

Outcome: approved