Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про відшкодування майнового і морального збитку, мотивуючи свої вимоги наступним: У 1993 році між ним та відповідачем [PERSON] в усній формі було узгоджено, що останній, отримуючи гроші, зобов'язується поставити один трактор Т-150 К і два трактори Т-74. Відповідач отримав від нього всю обумовлену суму коштів, видав розписку про поставку вищевказаної техніки, але умови домовленості так і не виконав. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з підстав, зазначених в позовній заяві, просить стягнути з відповідача на його користь вартість недопоставленої техніки в сумі 60 тисяч гривень та завдані моральні збитки в розмірі 120 тисяч гривень, а також покласти на відповідача витрати, пов'язані з розглядом справи у суді. Відповідач позов не визнав, вважає його безпідставним та таким, що не відповідає дійсним обставинам справи, пояснив суду, що він надав техніку в тимчасове користування позивачу на один рік за обумовлену ними плату. Жодної домовленості про поставку, продаж та інше відчуження техніки, пов»язане зі зміною власника між ними не було. Коштів же, про які йде мова в розписці, [PERSON] йому не передавав. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що в господарстві [PERSON] бачив трактор Т-150 К, але звідки в нього той трактор йому не відомо. Свідок [PERSON] пояснила в суді, що також бачила в господарстві колишнього чоловіка [PERSON] трактор Т-150 К, але їй не відомо чи купляв [PERSON] цей трактор в [PERSON] чи ні. Свідок пояснила також, що в 1993 році у [PERSON]не було такої суми коштів 1 300 000 купонів, про які йде мова в розписці. Вислухавши сторони, свідків, вивчивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Відповідно до ст. 161 ЦК УРСР( 1963 року) зобов»язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов»язання і одностороння зміна умов договору відповідно до ст. 162 ЦК УРСР ( 1963 року) не допускається, за винятком випадків, передбачених законом. Судом встановлено і не заперечується сторонами, що в 1993 році [PERSON] передав [PERSON] трактор Т-150 К, однак всупереч вимогам ст. 10 ЦПК України сторонами не надано доказів того, чи був трактор преданий в оренду, чи це був договір купівлі-продажу і чи були за нього заплачені кошти в сумі 1 300 000 купонів. Разом з тим, відповідно до п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України, який набрав чинності 1 січня 2004 року, - правила ЦК України про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред'явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом. Статтею 71 ЦК УРСР ( 1963 року) загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено, встановлюється в три роки. Перебіг строку позовної давності відповідно до ст. 76 ЦК УРСР( 1963 року) починається з дня виникнення права на позов, тобто в даному випадку з 1993 року. Позивачем не підтверджено належними доказами той факт, що строк позовної давності переривався відповідно до ч. 2 ст.79 ЦК УРСР ( 1963 року), а тому суд, аналізуючи докази по справі, приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити, оскільки встановлений законом строк позовної давності закінчився в 1996 році. Крім того, всупереч вимогам ст. 1167 ЦК України позивачем не надано суду жодних доказів того, що неправомірними діями відповідача йому були завдані моральні збитки.

Outcome: dismissed