Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-11 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулись [PERSON], [PERSON], посилаючись на те, що як видно із погосподарських книг Станіславчицької сільської ради, житловий будинок № 97 , 1957 року побудови, по [ADDRESS] в 1988-1991 роках належав до майна колгоспного двору. Його членами були [PERSON] та позивачка [PERSON], які набули права власності на вказаний будинок, як на майно колгоспного двору в рівних частках по &frac12; частині майна двору. Рішенням №22 від 29 грудня 1994 року виконавчого комітету Станіславчицької сільської ради встановлено право власності на житловий будинок [ADDRESS] за [PERSON]. [INFO] [PERSON] помер, спадщину після смерті якого прийняв [PERSON] - його син та спадкоємець за законом, який 21 лютого 2000 року отримав в Ставищенській районній державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на частину спадкового майна. Вважають, що [PERSON], який помер [INFO] за життя набув права власності на житловий будинок [ADDRESS] і право власності на вказаний будинок увійшло до складу спадщини, яка відкрилася [INFO] внаслідок смерті останнього. Вартість вищевказаного житлового будинку становить відповіднодо технічного паспорта 39010 гривень. Земельна ділянка на якій розташований житловий будинок не приватизована. Станіславчицька сільська рада свідоцтва про право власності на ім'я померлого не видала, що позбавляє позивачів можливості оформити свої спадкові права в Ставищенській районній державній нотаріальній конторі. Позивачі просять визнати, за ними, [PERSON] право власності на &frac12; частину житлового будинку [ADDRESS], вартістю 19505 гривень; за [PERSON] право на спадщину за законом після смерті [INFO] батька [PERSON] на &frac12; частину житлового будинку [ADDRESS], вартістю 19505 гривень. В судовому засіданні позивачі підтримали позов, підтвердили обставини, на які посилаються в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачів, усну заяву представника відповідача про визнання позову та перевіривши письмові докази, вважає, що визнання представником відповідача вказаного позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до абзацу 3 частини 3 статті 331 Цивільного Кодексу України (2003 року) якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість передбачена статтею 182 ЦК України. Пункт 1 частини 1 статті 4 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень” також передбачає обов'язкову державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, зокрема права власності на нерухоме майно. В той же час у відповідності з частиною 5 статті 3 вказаного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Згідно зі статтею 25 Цивільного Кодексу України (16.01.2003 року) здатність мати цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент смерті. Цивільною дієздатністю фізичної особи є зокрема і її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати. Однією із підстав припинення права власності відповідно до статті 346 ЦК України є смерть власника. У відповідності зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, або оголошення її померлою. Як вбачається із статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. При видачі свідоцтва про право на спадщину згідно абз. 4 п. 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (затвердженої наказом Мінюсту від 03.03.2004 року №20/5), нотаріус вимагає, крім правовстановлювального документа, витяг з Реєстру прав власності. Відповідно до пункту 6.1. Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно (затвердженого наказом Мінюсту України №7/5 від 07.02.2002 року) оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування. Первинна видача свідоцтв про право власності на ім'я померлих власників вказаним Тимчасовим положенням не передбачена. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що необхідно визнати за [PERSON] право власності на &frac12; частину житлового будинку [ADDRESS], вартістю 19505 гривень; за [PERSON] право на спадщину за законом після смерті [INFO] батька [PERSON] на &frac12; частину житлового будинку [ADDRESS], вартістю 19505 гривень. Оскільки відповідач Станіславчицька сільська рада до пред'явлення позову про визнання права на спадщину на житловий будинок не оспорювала цього права, а тому відповідно до змісту ст. 88 ЦПК України на відповідача не може бути покладений обов'язок по відшкодуванню судових витрат.

Outcome: approved