Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-17 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини – доньки [PERSON] , [INFO] року народження в розмірі 300 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що добровільно відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. У судовому засіданні позивачка доповнила та змінила свої позовні вимоги, просила суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по аліментам за останні три роки по 150 грн. щомісячно в сумі 5400 грн., а також стягувати з відповідача в подальшому аліменти розмірі ј частини заробітку (доходу), щомісячно до повноліття дитини. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав. Пояснив, що позивачка жодного разу не зверталась до нього з вимогою сплати аліментів, тому і заборгованості по аліментам у нього не має, а сплачувати аліменти на утримання дитини у нього можливості не має, оскільки він має поганий стан здоров'я, є інвалідом дитинства та працює за мінімальну заробітну плату. Крім того, на даний час він створив іншу сім'ю, де в нього є ще одна прийомна дитина. Зважаючи на наведені обставини, просив суд в задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши сторони, свідка [PERSON] , дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Виходячи із змісту ч.2, 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може добровільно брати участь у її утриманні. За рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і ( або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв’язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більше як за три роки. Згідно п. 13 додатку до Постанови КМУ від 26.02.1993 року № 146 "Про види заробітку (доходу), що підлягають облікові при відрахуванні аліментів" з наступними змінами утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано [INFO] року. Від шлюбу мають дитину – [PERSON] , [INFO] року народження, яка після розірвання шлюбу проживає з позивачкою, окремо від відповідача. Позивачка не працює. Відповідач працює в [INFO] та отримує постійну заробітну плату. Як вбачається з пояснень сторін та досліджених матеріалів справи позивачка з вимогами про стягнення з відповідача аліментів за минулий час не зверталась тому суд вважає, що позов в цій частині задоволенню не підлягає. Разом з тим, суд вважає, що позовні вимоги позивачки в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку підлягають задоволенню, оскільки втеперішній час відповідач покинув сім`ю, про дитину не піклується, матеріальної допомоги на її утримання не надає, що змусило позивачку звернутися до суду з зазначеним позовом. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а статтею 181 ч. 3 Сімейного кодексу передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері (батька) або у твердій грошовій сумі. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] . пояснила, що неповнолітня дитини проживає з матір'ю – [PERSON] , батько дитини – відповідач [PERSON] , коштів на утримання дитини не надає, матеріально її не забезпечує. За таких обставин, коли відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо утримання дітей, суд вважає за необхідне стягувати з нього на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved