Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-21 00:00:00

Позивачка [PERSON], діюча в інтересах неповнолітнього [PERSON], звернулась до суду з позовом до Маріупольської міської ради про визнання права власності на самочинно переобладнане нежиле приміщення. В обгрунтування заявлених вимог посилалась на те, що квартири [ADDRESS] належить її сину, [PERSON], на праві приватної власності на підставі договору дарування, укладеного 17 лютого 2007 року. Оскільки [PERSON] є малолітньою дитиною, то вона управляє даною квартирою без спеціальних на те повноважень. В даний час нею самовільно було вчинено переобладнання вказаної квартири під офіс. У судовому засіданні позивачка [PERSON], діюча в інтересах неповнолітнього [PERSON], підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі. Вважає, що самовільне переобладнання нежилого приміщення не зачіпає нічиїх прав. Просила визнати право власності на нежиле приміщення-офіс, розташоване [ADDRESS] за [PERSON]. Представник відповідача - Маріупольської міської ради, у судове засідання не з явився, від якого до суду надійшла заява з проханням справу розглядати у їх відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ст. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що 17 лютого 2007 року був укладений договір дарування квартири [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON], від імені якого діяла [PERSON] посвідчений державним нотаріусом Постновою О.М., та зареєстрованого в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 20 лютого 2007 року. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER], виданого Орджонікідзевським відділом РАГС міста Маріуполя Донецької області, [PERSON] народився [INFO], в графі батьки зазначені: батько - [PERSON] та мати - [PERSON]. При обстеженні нежилого приміщення по проспекту Перемоги в місті Маріуполі техніком Маріупольського БТІ було виявлено факт самовільного переобладнання квартири в нежиле приміщення - офіс, що підтверджується довідкою Маріупольського БТІ № 15 від 02 лютого 2008 року. За висновком спеціаліста Бюро судових експертиз від 22 лютого 2008 року, нежитлове приміщення - [ADDRESS], відповідає ДБН В.2.2.-9-99 «Суспільні будівлі та споруди», п.п. 2.49, 2.50 ДБН 2.2-15-2005 «Житлові будівлі. Основні положення». Згідно ч. 2 ст. 319 ЦК України, власник має право здійснювати відносно свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 320 ЦК України власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом. Як вбачається з ч. 2 ст. 383 ЦК України, власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт та зміни в квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушення прав власників інших квартир в багатоквартирному жилому будинку та не порушать санітарно-технічні вимоги та правила експлуатації будинку. Таким чином, визнання відповідачем пред′явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. З урахуванням наведеного суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги [PERSON], діючої в інтересах неповнолітнього [PERSON], до Маріупольської міської ради про визнання права власності на самочинно переобладнане нежиле приміщення. На підставі ст. ст. 319, 320, 383 ЦК України та

Outcome: approved