Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-04 00:00:00

В липні 2008 р. [PERSON]. звернулася до суду з позовом до ПСП «Прогрес» про визнання договору купівлі - продажу нерухомого майна, укладеного 25 грудня 1999 р. на Універсальній товарно-сировинній біржі між нею та Колективним сільськогосподарським підприємством «Прогрес» ( правонаступником якого є ПСП «Прогрес») дійсним. В судовому засіданні позивачка позов підтримала в повному обсязі, пояснивши, що 25 грудня 1999 р. вона придбала за 8 000 грн. у КСП «Прогресс», правонаступником якого є ПСП «Прогресс» житловий будинок за адресою: Миколаївська область, мВознесенськ, [ADDRESS], зареєструвавши цей договір в той же день на Універсальній товарно-сировинній біржі, яка припинила свою діяльність. Умови договору сторонами повністю виконанні, договір зареєстрований у Вознесенському міжміському бюро технічної інвентаризації 27 грудня 1999 р. під реєстровим номером 9368 і лише у 2008 р., позивачка дізналася, що договір потребує нотаріальної форми посвідчення. Проте остання позбавлена можливості нотаріально посвідчити договір, так як продавець за угодою ухиляється від оформлення угоди у відповідно до вимог чинного законодавства. Представник відповідача - ПСП «Прогрес» в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні було встановлено, що 25 грудня 1999 р. на Універсальній товарно-сировинній біржі позивачка [PERSON]. уклала договір купівлі - продажу нерухомого майна з КПС «Прогрес». Відповідно до довідки № 471 від 05.08.2008 року Колективне сільськогоподарське підприємство «Прогрес» було реорганізоване в Приватне сільськогосподарське підприємство «Прогрес» (протокол загальних зборів № 6 від 22.12.2000 року). За даним договором позивачка придбала у власність житловий будинок [ADDRESS], яка складається: з житлового будинку, позначеного на плані літ. А - 1, жилою площею 66,8 кв.м., дерев'яного сараю - літ. Б - 1, дерев»яної вбиральні - В - 1, огорожі - № 1 та раніше належала КПС «Прогрес» на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Вознесенського міської ради №165 від 26.11.1999 року, передавши в рахунок покупки продавцю грошову суму в розмірі 8 000 гривень. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що між позивачкою, як покупцем, та ПСП «Прогрес» (як правонаступником КСП «Прогрес»), як продавцем, 25 грудня 1999 р. був укладений письмовий договір купівлі - продажу нерухомого майна, а саме: житлового будинку [ADDRESS] в м. Вознесенську Миколаївської області, який зареєстрований Універсальною товарно-сировинною біржею. Проте, в порушення вимог ст.227 ЦК Української РСР від 18 липня 1963 р., що діяв на час укладення угоди, оформлення вищевказаного договору купівлі - продажу нерухомого майна в нотаріальному порядку не відбулося. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, до правовідносин, які продовжують існувати застосовуються норми нового ЦК України. Згідно ст. 657 ЦК України договір купівлі - продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. У разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним (ч.1 ст. 220 ЦК України). Проте, ч.2 ст.220 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна з сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Рішення про визнання договору дійсним може бути прийняте судом на вимогу добросовісної сторони, яка виконала повністю або частково договір. Ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права і інтересу, а тому обраний позивачкою спосіб захисту цивільного права шляхом визнання угоди дійсною є вірним і може бути застосований судом, оскільки від цього залежить виникнення у неї права власності на житловий будинок. Враховуючи, що сторони за угодою повністю виконали істотні умови договору, за яким відповідач передав позивачу у власність житловий будинок, а позивачка передала останньому визначену грошову суму, але нотарільне оформлення договору не відбулося, суд приходить до висновку, що на підставі ст. ст. 220, 657 ЦК України позовні вимоги позивачки обґрунтовані та підлягають задоволенню. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України судовий збір сплачено при подачі позову.

Outcome: approved