Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-05 00:00:00

06 грудня 2007 р. [PERSON]. звернувся до суду з позовом до Державного підприємства по забезпеченню життєдіяльності зони відчуження і зони безумовного (обов'язкового) відселення «Чорнобильсервіс» про стягнення доплати, відшкодування моральної шкоди, зобов'язання вчинити дії, мотивуючи свої вимоги тим, що він з 21 жовтня 2002 року працює на посаді оператора в державному підприємстві по забезпеченню життєдіяльності зони відчуження і зони безумовного (обов'язкового) відселення «Чорнобильсервіс», у період 01.01.2003 року по 31.12.2005 року щомісячно отримував суму доплати в розмірі, що не перевищувала 118грн. 80 коп. та 50 відсотків премії від цієї суми відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 року № 137. Позивач вважає, що відповідно до ст.ст. 39, 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи», він має право на доплату в розмірі 27 мінімальних заробітних плат та 50 відсотків премії від цієї суми, та доплату за роботу, як працюючому пенсіонерові в зоні радіоактивного забруднення, в розмірі 1537,22 грн. [PERSON]. просить стягнути з державного підприємства по забезпеченню життєдіяльності зони відчуження і зони безумовного (обов'язкового) відселення «Чорнобильсервіс», доплату до заробітної плати за роботу, в період з 01.01.2003 р. по 01.01.2006 р. в розмірі 386 907 грн. 63 коп., доплату за роботу, як працюючому пенсіонерові в зоні радіоактивного забруднення в розмірі 1537 грн. 22 коп. та 6500 грн. 00 коп. відшкодування заподіяної моральної шкоди. В судовому засіданні позивач позовні вимоги збільшив, остаточно просив стягнути з державного підприємства по забезпеченню життєдіяльності зони відчуження і зони безумовного (обов'язкового) відселення «Чорнобильсервіс», доплату до заробітної плати за роботу, в період з 01.01.2003 р. по 01.01.2006 р. в розмірі 439020 грн. 79 коп., доплату за роботу, як працюючому пенсіонерові в зоні радіоактивного забруднення в розмірі 1744 грн. 27 коп. та 6500 грн. 00 коп. відшкодування заподіяної моральної шкоди. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що підприємство не встановлює розмір розрахункових величин для обрахування соціальних виплат і доплат та розміри цих доплат, так як це є виключним повноваженням Кабінету Міністрів України та Адміністрації зони відчуження, і не може зменшувати чи збільшувати ці виплати на власний розсуд. Виплати [PERSON]. проводились відповідно до чинного законодавства та в повному обсязі. Просила в задоволенні позову [PERSON]відмовити повністю. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач починаючи з 21 жовтня 20023 року по теперішній час працює в ДП «Чорнобильсерваіс» оператором у місті Чорнобиль. Відповідно частини 6 ст. 51 Бюджетного кодексу України встановлено, що будь-які зобов'язання взяті фізичними чи юридичними особами за коштами Державного бюджету України без відповідних асигнувань або ж з перевищенням повноважень, встановлених цим кодексом та Законом про Державний Бюджет України, не вважаються бюджетними зобов'язаннями. Витрати державного бюджету на покриття таких зобов'язань не можуть здійснюватись. Таким чином, фінансування видатків Державного бюджету здійснюється в межах бюджетних призначень на вказані цілі, а збільшення розмірів видатку бюджету є порушенням бюджетної дисципліни. Відповідно частини 6 ст. 51 Бюджетного кодексу України встановлено, що розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання та провадять видатки тільки в межах бюджетних асигнувань встановлених кошторисами. [PERSON]. у період 01.01.2003 року по 31.12.2005 року щомісячно отримував суму доплати в розмірах, які були встановлені Постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 року № 137. Відповідно до Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастроф» місто Чорнобиль не відноситься до зони безумовного відселення , а тому позовні вимоги в частині стягнення доплати до заробітної плати за роботу в зоні безумовного відселення задоволенню не підлягають. Враховуючи, що позивачем в судовому засіданні не доведено факту заподіяння моральної шкоди та вини відповідача в цьому, не зазначено в чому саме полягає завдана йому моральна шкода, та з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди і якими доказами це підтверджується, то позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed