Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-29 00:00:00

27 березня 2008 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики на загальну суму 10825 гривень. Свої вимоги обґрунтував тим, що 26 травня 2005 року він позичив відповідачу [PERSON] 10000 гривень, про що останнім власноручно була написана розписка і ним же підписана. Згідно умов позики, зазначених у розписці, [PERSON] зобов'язувався повернути всю суму позики до 26 червня 2005 року. Проте ніяких грошей на неодноразові звернення позивача відповідач не повертає, просить почекати, а зараз взагалі почав уникати зустрічей. На даний час [PERSON] заборговану суму позивачу не повернув, що ставить останнього у скрутне становище. Крім того, позивач, посилаючись на ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, просить суд стягнути з відповідача три проценти річних від простроченої суми боргу, на які він за законом має право, так як інший розмір процентів ні договором, ні законом не встановлений, а саме: 10000 грн. х 3% річних : 12 х 33 місяці = 825 грн. Посилаючись на зазначені обставини, просив суд стягнути з відповідача заборгованість за договором позики на загальну суму 10825 гривень. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених в поданій до суду заяві, пояснив, що неналежне виконання відповідачем умов договору позики ставить його в скрутне матеріальне становище, а тому просить стягнути на його користь з [PERSON] суму боргу в розмірі 10825 гривень. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився і не повідомив суд про причини неявки, хоча завчасно був повідомлений про час і місце слухання справи у встановленому законом порядку. Враховуючи думку позивача, який не заперечує щодо розгляду справи у відсутності відповідача, а також те, що в справі є достатньо доказів для вирішення її по суті, суд ухвалив - розглядати справу у відсутності відповідача, ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до повного задоволення. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З оглянутої в судовому засіданні письмової розписки, власноручно написаної [PERSON], встановлено, що останній позичив у [PERSON] грошові кошти в сумі 10000 грн., які зобов'язався повернути до 26 червня 2005 року. Як вбачається з матеріалів справи, суму позики відповідач отримав у повному розмірі. В свою чергу, [PERSON] взяті на себе зобов'язання за договором позики не виконує, що підтверджується поясненнями позивача, тому з відповідача на користь [PERSON] підлягає стягненню вищевказана сума боргу. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З таких підстав вимоги позивача про стягнення з відповідача трьох процентів річних від суми боргу за увесь час прострочення підлягають до задоволення, оскільки ні договором позики, ні іншими домовленостями між сторонами інший розмір процентів не визначений. Суму заборгованих процентів в розмірі 825 грн. суд вважає вірною (10000 грн. х 3% річних : 12 місяців х 33 фактично прострочених місяців = 825 грн.), а тому вона підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути 10825 гривень боргу за договором позики, з яких 10000 грн. - сума основного боргу, 825 грн. - проценти від простроченої суми боргу. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та в доход держави 108 гривень 25 копійок судового збору.

Outcome: approved