Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-04 00:00:00

У січні 2008 року [PERSON]. звернувся до суду з вказаною позовною заявою до відповідачки, третя особа приватний нотаріус про виділення йому &frac12; частку квартири за адресою: [ADDRESS], посилаючись, що спірна квартира належить за договором дарування між [PERSON]. і [PERSON]. від 07.05.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON]. в реєстрі за № 2368, на ім'я [PERSON]., яка на той час перебувала з ним у зареєстрованому шлюбі. Оспорювальна квартира набута під час шлюбу і належить на праві спільної сумісної власності йому та відповідачці - його дружині [PERSON].. Квартиру вони купили у [PERSON]. за спільні сімейні кошти, про що свідчать розписки про отримання [PERSON]. грошей за квартиру. В процесі судового розгляду справи представник позивача [PERSON]. заявила суду письмове клопотання про зміну позовних вимог позивачем і просить суд: - виділити [PERSON]. в натурі і визнати право особистої власності за ним на жилу кімнату № 7 з балконом жилою площею 15,7 кв.м. і вбудовану шафу № 6 площею 0,3 кв.м., - визнати за [PERSON]. та [PERSON]. спільною сумісною власністю ванну кімнату№ 9 площею 1,9 кв.м., туалет № 10 площею 0,9 кв.м., кухні № 8 площею 5,1 кв.м. та коридор площею 5,2 кв.м. в квартирі[ADDRESS]. Просять позов задовольнити, судові витрати стягнути з відповідачки на його користь. Відповідачка В Відповідачка [PERSON]. позовні вимоги не визнала, просить суд у задоволенні позову відмовити, посилаючись, що вона дійсно перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. з 1992 року і розірвали шлюб у вересні 2007 року, у шлюбі у них є син, який проживає з нею. 7 травня 2003 року їй гр. [PERSON]. подарував спірну квартиру за адресою: [ADDRESS], оформили договір дарування у приватного нотаріуса [PERSON].. У спірній квартирі позивач проживав з 2003 року по 2006 рік, потім забрав свої речі і майно і виїхав у Росію. Спірна квартира належить їй на праві власності, позивачу не належить і частка цієї квартири і квартира не є спільним їхнім майном. Представник відповідачки [PERSON]. підтримала доводи [PERSON]. і теж просить суд у задоволенні позову відмовити. Третя особа - приватний нотаріус [PERSON]., позовні вимоги не визнала і просить суд у задоволенні позову відмовити, посилаючись, що дійсно, 7 травня 2003 року до неї звернулися гр. [PERSON]. та гр. [PERSON]., яких вона раніше не знала, з проханням про нотаріальне посвідчення укладеного між ними договір дарування квартири, за адресою: [ADDRESS], яка належала на праві власності гр. [PERSON].. Вона виконала всі передбачені законодавством України вимоги і вчинила нотаріальну дію - договір дарування, за яким гр. [PERSON]. подарував, а гр. [PERSON]. прийняла у дар вказану квартиру. Обі сторони розписалися у договорі, договір був посвідчений 7.05.2003 року за реєстром № 2368. Заслухавши показання сторін та їх представників, пояснення третьої особи, вивчивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони [PERSON]. та [PERSON]. перебували у зареєстрованому шлюбі з 30 квітня 1992 року до 29 вересня 2007 року (а.с. 80-81). Під час шлюбу 7 травня 2003 року на ім'я [PERSON]. був складений договір дарування спірної квартири за адресою: [ADDRESS], а саме - гр. [PERSON]. подарував, а гр. [PERSON]. прийняла в дар вказану трикімнатну квартиру, загальною площею 59,6 кв.м., житловою площею 44,8 кв.м., яка складається з: трьох жилих кімнат пл. 16,8 кв.м., пл. 15,7 кв.м., 12,3 кв.м., ванної кімнати пл. 1,9 кв.м., туалету пл. 0,9 кв.м., коридору пл. 5,2 кв.м., трьох вбудованих шаф пл. 0,3 кв.м., пл. 0,3 кв.м., пл. 1,1 кв.м.. Договір посвідчено приватним нотаріусом [PERSON]. 7 травня 2003 року, підписано сторонами, зареєстровано в реєстрі № 2368 (а.с. 7, 48). Сторони з травня 2003 року стали проживати у спірній квартирі. У 2006 році позивач залишив квартиру і став проживати окремо від сім'ї в іншому помешканні. Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сімейний Кодекс, яким регулюються майнові відносини, осіб, що перебувають у сімейних правовідносинах у реєстрованому шлюбі, вступив у дію з 01.01.2004 року і до цього такі відносини регулювалися Кодексом про шлюб та сім'ю України 1969 року, відповідно до яких майно, набуте дружиною, чоловіком за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування є особистою приватною власністю дружини, чоловіка (стаття 57 ч.1 п.2) СК України, стаття 24 ч.1 КпШС України). Відповідно до ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає необґрунтованими вимоги позивача про виділення йому &frac12; частку квартири за адресою: [ADDRESS], а потім про виділ в натурі і визнання права на особисту власність жилої кімнати № 7 з балконом і вбудовану шафу, визнання спільною сумісною власністю ванну кімнату та туалет, кухні та коридор квартири[ADDRESS], так як вимоги [PERSON]. є безпідставними, а факти, викладені в позові, не відповідають дійсним обставинам справи. Спірна квартира за адресою: [ADDRESS], не була набута сторонами Ісіченко на праві спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, позивачем [PERSON]., у відповідності з вимогами ст.ст. 10,11,60 ЦПК України, не надано доказів які б підтверджували ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог. За таких обставин суд вважає, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] . необхідно відмовити. Судові витрати по справі залишити за позивачем.

Outcome: dismissed