Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-09 00:00:00

до суду звернулася [PERSON] з позовом до відділу ДВС Гадяцького районного управління юстиції про відшкодування матеріальних збитків в сумі 4240 грн. 58 коп. та моральної шкоди в розмірі 4000 грн., завданих бездіяльністю відповідача. У своїй позовній заяві позивачка вказує, що ухвалою Гадяцького районного суду від 19 лютого 2007 року, визнано бездіяльність ДВС в Гадяцькому районі в період з серпня 2005 року по лютий 2007 року по виконанню обов'язків перед нею за виконавчим листом Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області та зобов'язано видати їй довідку про несплату аліментів для отримання нею тимчасової державної допомоги дитині, згідно Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо виплати державної допомоги дітям” та отримання субсидії на комунальні послуги. Дані довідки не видавалися відповідачем з листопада 2005 року. За ухвалою суду, довідки в даний час їй надані, але з листопада 2005 року вона не отримала тимчасової державної допомоги дитині та не скористалася правом на отримання субсидії для оплати за комунальні послуги. В зв'язку з цим змінився нормальний життєвий устрій дитини та нанесена моральна шкода, як їй так і дитині, що спонукало її звернутися до суду з даною позовною заявою. У судовому засіданні представник позивачки по дорученню - [PERSON], збільшила позовні вимоги і просила стягнути із відповідача завдані позивачці матеріальні збитки в сумі 6850 грн.36 коп., моральну шкоду на користь позивачки в розмірі 7000 грн.. Представник відповідача відділу ДВС Гадяцького районного управління юстиції в Полтавській області [PERSON] позовні вимоги позивачки не визнала, суду зазначила, що матеріальні та моральні збитки заявлені позивачкою є безпідставними. Головне управління державного казначейства України в Полтавській області направило до суду заперечення проти задоволення позову та заяву про розгляд справи без участі їх представника. Державне казначейство України направило до суду заперечення, в якому вказує, що відповідно ст.96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями, але Державне казначейство жодним чином не порушували права та свободи позивача і не повинно відповідати грошовими коштами, отриманими на фінансування своєї установи, просили справу розглянути без участі їх представника. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, надані позивачкою та її представником, вважає, що позовні вимоги [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди, підлягають до часткового задоволення, з таких підстав. Судом встановлено, що ухвалою Гадяцького районного суду від 19 лютого 2007 року було визнано бездіяльність державної виконавчої служби в Гадяцькому районі по стягненню аліментів за виконавчим листом № 2-544 від 23.04.2001 року Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області в період з серпня 2005 року по лютий 2007 року та зобов'язано ДВС видати позивачці [PERSON] довідки про несплату боржником аліментів, необхідних для отримання субсидії та тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1173 ЦК України шкода завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню, яке не може ґрунтуватися на припущеннях, підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Майнова шкода, завдана позивачці та підтверджена належними доказами складається із: 1) судових витрат, понесених при зверненні до суду в розмірі 104 гривні; 2) витрати, пов'язані з проїздом на судові засідання при розгляді даної справи, а саме позивачка викликалася та була присутня її представник в слідуючих судових засіданнях: 25.06.2007 року, 10.07.2007 року, 13.08.2007 року,13.11.2007 року, 03.03.2008 року, 03.04.2008 року, 06.05.2008 року, 28.05.2008 року, 04.07.2008 року та 10.07.2008 року, тому понесені витрати складають, відповідно довідок виданих „Полтаваавтотранс” , де зазначена сума витрат на проїзд від АС Первомайськ до АС Гадяч у 2007 році становила 70 гривень 14 коп., від АС Первомайськ до АС Полтава - 53, 06 грн. та від АС Первомайськ до АС Гадяч у 2008 році - 91,51 грн.; 3) відправлення телеграми до ДВС про надання необхідних довідок та листа з повідомленням в сумі - 12 гривень 95 коп. та 2 гривні 75 коп.; 4) витрати на телефонні розмови до відповідача про надання довідок в сумі 14 гривень 68 коп.; 5) субсидія на оплату житлово- комунальних послуг в період з травня 2006 року по жовтень 2006 року включно в розмірі 478 грн. 81 коп. та в період з листопада 2006 року по квітень 2007 року включно в розмірі 1244 грн. 45 коп., яка мала бути їй нарахована за наявності довідки про несплату аліментів, що підтверджується довідкою управління праці та соціального захисту населення Гадяцької РДА № 62 від 10.07.2007 року. Оскільки позивачкою, не надано суду доказів, щодо права на отримання нею тимчасової державної допомоги дитині, за час бездіяльності відповідача, і в якому розмірі, тому в цій частині стягнення заявлених позивачкою збитків із відповідача, суд вважає, слід залишити без задоволення, в зв'язку з відсутністю належних доказів на їх підтвердження. Відповідно до ст.1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Вина відповідача відділу ДВС Гадяцького РУЮ у його бездіяльності доведена судом 19 лютого 2007 року. Тому суд вважає, що моральна шкода, заподіяна неправомірними діями відповідача підлягає стягненню на користь позивачки у меншому розмірі ніж заявлено позивачкою з урахуванням суті позовних вимог, доведеності позивачкою заподіяних їй матеріальних збитків та моральних страждань, часу протягом якого продовжувалося порушення її прав, а також враховуючи вимоги розумності та справедливості .

Outcome: partial