Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-21 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідача про визнання права власності на квартиру [ADDRESS]в порядку розподілу спільного майна просила виділити їй в натурі дану квартиру , а відповідачу автомобіль «Шевролет- Авео»р.н.[NUMBER] В судовому засідінні позовні вимоги змінила повністю та просить визнати за нею право власності на 1\2 частину даної квартири та на Ѕ частини автомобіля і в порядку розподілу автомобіля стягнути з відповідача Ѕ частину вартості автомобіля , а саме 30250грн. В обгрунтування позовних вимог позивач та її представник зазначили , що з січня 1999 року з відповідачем перебували у фактичних шлюбних стосунках та проживали однією сім»єю у батьків позивача в с. Соколівське Кіровоградського району при цьому посилаються на свідоцькі показання та на довідку з Соколівської сільської ради. Під час перебування у фактичних шлюбних стосунках до укладення шлюбу за спільні кошти було придбано спільне майно , а саме спірна квартира, на купівлю якої було надано кожним з сторін рівну частку коштів , а саме по 1500 доларів США, тому позивач має право на Ѕ частину даної квартири. 19.11.99року було укладено шлюб під час якого 10.02.2006року було придбано спірний автомобіль за кошти , що є спільними кошти подружжя, оскільки позивач не працювала , а вела домашнє господарство. Мають спільну дитину : доньку [PERSON] [INFO]року. Під час спільного проживання та ведення спільного господарства ними було вчинено певні покращувальні роботи у спірній квартирі в т.ч. і особистою працею позивача. Зазначила, що в період під час купівлі будинку вона не заперечувала проти оформлення договору купівлі на відповідача, розраховуючи на спільне проживання однією сім»єю. На захист своїх інтересів та інтересів дітей вимушена звернутися до суду. Відповідач позов не визнав повністю , в заперечення позовних вимог зазначив, що спірну квартиру він придбав на кошти отримані від продажу домоволодіння , що належало йому як спадкове після померлих батьків у м. Знам»янка, позивач не надавала коштів на купівлю даної квартири та вселилася в неї вже як член сім»ї і відповідно була в ній прописана разом з дітьми. На дану квартиру не претендувала та саме тому з даним позовом не зверталася до суду коли вирішувалося в судовому порядку питання розподілу спільного майна подружжя в іншому провадженні , де спірне майно як даний автомобіль і квартира не були включені позивачем у масу нажитого майна подружжя . Зазначив, що проживав у с. Соколівське з позивачем у її батьків , але не вів спільне господарство та сімейний бюджет з позивачем, проживав як квартирант та на той час був прописаний за іншою адресою. Відносно спірного автомобіля , зазначив , що даний автомобіль був придбаний на отримані в позику кошти від друзів, за автомобіль на даний час сплачено лише 10000грн. при тому , що сплата мала місце вже після розірвання шлюбу, тому позивач не має права на Ѕ частину даного автомобіля чи компенсацію. Судом встановленні факти та та відповідні їм правовідносини. Згідно довідки ( а.с.13) КРЕП № 3 станом на 13.03.07року у спірній квартирі [ADDRESS] проживав [PERSON]зі складом сім»ї 4 чоловіки. Згідно договору купівлі-продажу квартири від 30.08.99 року (а.с.119) власником є [PERSON] , а даний договір вчинено за 6722грн. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу сторони перебувають в сімейних стосунках з 19.11.99року(а.с.6) та від шлюбу мають спільну дитину [PERSON] [INFO]року (свідоцтво про народження а.с. 6). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу( а.с 7) останній розірвано 14.02.2007року. На час перебування у шлюбі сторони придбали автомобіль Шевролет- Авео реєстраційний номер [NUMBER], власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію є [PERSON](а.с.118). В судовому засіданні , судом встановлено , що сторони з січня 1999року по день укладення шлюбу, тобто до 19.11.99року проживали спільно без реєстрації шлюбу по вул. [ADDRESS]. З пояснень позивача встановлено , що нею перед укладенням договору купівлі- продажу спірної квартири на вчинення даного договору передано відповідачу [PERSON] 1500 доларів США, отриманих нею від першого чоловіка в рахунок розподілу спільного майна подружжя відповідно до затвердженої Кіровоградським районним судом мирової угоди (ухвала суду від 29.03.99року- а.с.108-109), що на той момент складало по курсу 9606грн. Таким чином, зі слів позивача випливає , що дані кошти за які було придбано спірну квартиру не були коштами набутими сторонами та нажитими під час спільного проживання , а тому правовідносини сторін мають регулюватися не статею 74 Сімейного Кодексу України, на які мали б розповсюджуватися положення глави 8 Сімейного кодексу, чи відповідні статті діючого на час укладення договору КзпШС України, а саме мають регулюватися главою 26 Цивільного Кодексу України , а взв»язку з тим , що ці правовідносини виникли в 1999році то положеннями Закону України «Про власність « від 26.03.91року, а саме статтями 12,17 даного Закону. Саме тому до даних правовідносин має застосовуватися строк позовної давності як до цивільно правових відносин саме три роки. Відповідно підставою звернення до суду не будуть сімейні правовідносини. Щодо спірного автомобіля , дані правовідносини сторін регулюються саме главою 8 Сімейного кодексу України , а саме статтями 60, 61СК України. Дане майно придбане під час шлюбу, що не заперечується сторонами. При цьому в судовому засіданні встановлено, що дане майно було придбане не за кошти сім»ї , а на кошти отримані відповідно до фактичного договору позики, вчиненого між [PERSON] та [PERSON] 10.02.06року та оформленого у вигляді розписки (а.с.134), зазначене підтверджено в судовому засіданні свідками [PERSON] та його дружиною [PERSON]. Як з»ясовано з пояснень відповідача та підтверджено свідками на час розгляду справи у суді відповідачем погашено лише 10000грн.та відповідно до усної домовленості щомісячно погашаються відсотки до суми боргу. Позивач в свою чергу заперечує отримання даної позики та наполягає , що даний автомобіль було придбано відповідачем на його особисті кошти про походження яких , їх суму вона не була поставлена до відому відповідачем, а зазначені кошти відповідач мав від невідомої їй діяльності , пов»язаної з продажем сільськогосподарської продукції та невідомих їй доходів. Відповідно до статті 11 ЦПК України , суд розглядає справу в межах завлених вимог і на підставі доказів , наданих сторонами. Відповідно до статті 60 ЦПК України , сторони зобов»язані довести ті обставини на які вони посилаються як на обгрунтуваня своїх доводів. При цьому доводи не можуть грунтуватися на припущеннях. Виходячи з зазначеного , суд приходить до висновку , що доводи позивача , що спірна квартира є спільним майном, придбана на спільно нажиті кошти чоловіка та жінки під час спільного проживання є такими , що не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та не грунтуються на законі, а доводи, що спірний автомобіль придбано на кошти нажиті за час шлюбу грунтуються на припущеннях та не підтверджуються будь-якими доказами, оскільки не надано жодного документу чи іншого доказу наявності доходів у відповідача , які можна визначити як об»єкт права спільної сумісної власності подружжя , відповідно до ч.2 ст.61 СК України. Таким чином, дослідивши докази, надані сторонами та оцінивши їх у сукупності , суд дійшов наступного висновку , що спірне майно - квартира не є об»єктом , визначеного як спільне майно відповідно до ст.74 СК України, а спірний автомобіль не є об»єктом , що підлягає розподілу як спільне майно подружжя , набуте за час шлюбу. Дана позиція дублюєтся ч.3 ст.368 ЦК України. Виходячи з вище викладеного, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши докази в їх сокупності, суд дійшов висновку , щодо відмови у задоволенні позовних вимог позивача окрім наступного. Відповідно до статті 62 СК України та відповідно до висновку судової експертизи встановлено , що за кошти, що є об»єктом спільного майна подружжя за період шлюбу було покращено майно - квартира , а саме замінено дерев»яні віконні блоки на металево-пластикові та проведено остеклення балкону металево-пластиковими блоками , що склало в цінах на квітень 2007року (на час розірвання шлюбу) 8293грн. Тому , суд дійшов висновку щодо компенсації відповідачем позивачу сум , а саме Ѕ частини від зазначеної , як таких що збільшили вартість спірної квартири. Тому відповідач зобов»язаний відшкодувати позивачу 4146,50грн.компенсації за покращення майна відповідача за час перебування сторін у шлюбі. Згідно ст.88 ЦПК України в зв»язку з відмовою позивачу у задоволені заявлених нею позовних вимог , суд відмовляє у стягненні з відповідача , понесених нею судових витрат повністю.

Outcome: approved