overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про покладення додаткових витрат на батька неповнолітньої у зв'язку з винятковими обставинами . Посилається на те, що з відповідачем перебувала у шлюбі, від якого мають доньку [PERSON], [INFO] народження. Відповідно до рішення суду відповідач на утримання дитини щомісячно сплачує аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку. 21.07.2007 року їхня дочка вступила на навчання у Чернівецький національний університет ім. Ю.Федьковича за напрямком підготовки філологія. Згідно договору № 201 від 21.07.2007 року за весь курс навчання дочки потрібно заплатити 13200 гривень. Дана сума сплачується посеместрово, у розмірі 1650 гривень. Після вступу дочки у вказаний навчальний заклад вона домовилася з відповідачем, що він буде приймати участь в оплаті за навчання дитини і буде оплачувати половину його вартості. Після підписання договору про оплату за навчання дочки, копію даного договору вона направила йому, однак відповідач і по даний час коштів на оплату навчання не надав. Щоб оплатити навчання дитини вона змушена була оформити два кредити. За перший рік навчання дочки вона заплатила 3300 гривень(за два семестри), що підтверджується відповідними квитанціями. Коштів, які вона отримує вкрай не вистачає, оскільки постійної роботи вона не має та змушена займатися випадковими заробітками. Просить суд одноразово стягнути додаткові кошти в сумі 1650 гривень для оплати за навчання дочки [PERSON]з відповідача [PERSON]. Позивачка в судове засідання не з'явилася, проте подала на адресу суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує повністю та просить суд розглянути справу без її присутності. Відповідач у судове засідання також не з'явився, однак подав на адресу суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнає повністю та просить суд розглянути справу без його присутності. Відповідно до ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно ст.174 ч.4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами( розвитком здібностей дитини, її хворою, каліцтвом тощо.) Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. За таких обставин, позовні вимоги підлягають до задоволення зі стягненням з відповідача сум судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. На підставі ст.ст.185 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-22 00:00:00

Позивач звернувся до відповідача з вказаним позовом, який мотивує тим, що 1 листопада 1997 року він, працюючи в СТОВ «Паризька комуна» одержав травму на виробництві. Адміністрацією підприємства була призначена матеріальна допомога в розмірі 22грн. 12коп., яка йому виплачувалась щомісяця до утворення Фонду соціального страхування. При передачі його особової справи до Фонду соціального страхування було виявлено помилку, яку допустила адміністрація підприємства СТОВ «Паризька комуна» - допомога призначена йому виходячи з місячної зарплати 31.6грн., що у декілька разів менше мінімальної заробітної плати. Просить встановити щомісячну страхову виплату в сумі 103грн.66 коп. з послідуючим перерахунком. В судовому засіданні позивач на своєму позові наполягає. Відповідач - представник відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Ямпільському районі позов визнав. Розглянувши матеріали справи, заслухавши сторони, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON], працюючі слюсарем в СТОВ «Паризька комуна», розташованого в с.Журавка Середино-Будського району, 1 листопада 1997 року отримав травму на виробництві, йому була встановлена стійка втрата професійної працездатності 70%. Адміністрація підприємства призначила йому матеріальну допомогу в сумі 22грн. 12коп. Відповідно до п.22 Правил про відшкодування власником підприємства, установи, організації шкоди, заподіяної ушкодженням здоров»я, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 23.06.1993р. № 472 середньомісячний заробіток повинен розраховуватися за 3 або 12 повних календарних місяців роботи перед травмою, а потім коригуватися відповідно до підвищення тарифних ставок. Відповідно до довідки Управління агропромислового розвитку С-Будської районної державної адміністрації, денна тарифна ставка слюсаря 2 розряду при 7-годинному робочому дні станом на 01.04.2001р. складає 5грн.83коп. Відповідно до п.22 Правил місячна тарифна ставка обчислюється множенням денної тарифної ставки на число робочих днів за місяць, обчисленому у середньому за рік - 25.4 при 6-денному робочому тижні. Тарифна ставка становитиме: 5грн. 83коп. х 25.4 = 148грн. 08коп. Страхова сума станом на 1.04.2001р. становить: 148грн. 08коп. х 70% = 103грн. 66коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, у попередньому судовому засіданні підтримала його і пояснила, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 18 квітня 2006 року державним нотаріусом Іллінецької державної нотаріальної контори, вона отримала у власність 29/50 частини житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] батька [PERSON]. Належні їй на праві власності 29/50 частини вказаного житлового будинку складаються із коридору 1-1 площею 3,0 кв.м, передньої 1-2 площею 21,40 кв.м, житлових кімнат 1-3 площею 18,6 кв.м, 1-4 площею 24,5 кв.м та 1-5 площею9,2 кв.м, кухні 1-6 площею11,6 кв.м, ванної 1-7 площею 3,2 кв.м, санвузла 1-8 площею 1,4 кв.м, туалета 1-9 площею 1,4 кв.м, веранди 1 площею 14,6 кв.м, 50% сараю «Б», погреба «Б/під», гаража «В», прибудови «в», сараю «Г», двох ганків, житлової прибудови «а1», веранди-переходу «а2», сараю «Ж», теплиці «З» і благоустрою 1-5. Фактично її частка у житловому будинку є відокремленою, незалежною від іншого власника 21/50 частини житлового будинку квартирою із господарськими будівлями. Однак, таке формальне визначення її частки не дає їй можливості укласти договір іпотеки для отримання банківського кредиту, тому вона змушена звернутись до суду із цим позовом. Просить суд визнати за нею право приватної власності на нерухоме майно - одну цілу окрему трикімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 147,1 кв.м, в тому числі житловою площею 52,3 кв.м, що складається із: коридору 1 площею 3,0 кв.м, передньої 2 площею 21,40 кв.м, житлових кімнат 3 площею 18,6 кв.м, 4 площею 24,5 кв.м та 5 площею 9,2 кв.м, їдальні 6 площею11,6 кв.м, ванної 7 площею 3,2 кв.м, умивальника 8 площею 1,4 кв.м, туалета 9 площею 1,4 кв.м, кухні 10 площею 13,3 кв.м, веранди-переходу 11 площею 21,2 кв.м, тамбура 12 площею 3,7 кв.м, веранди І площею 14,6 кв.м, та на належні до неї господарські будівлі - 50% сараю «Б», погреб «Б/під», гараж «В», прибудову «в», сарай «Г», два ганки, житлову прибудову «а1», сарай «Ж», теплицю «З» і благоустрій 1-5, дійсною загальною вартістю 128241 гр. Відповідач Іллінецька міська рада позов визнала повністю, про що подала до суду листа із проханням вирішити справу у відсутність її представника. За таких обставин суд вважає за можливе вирішити справу у порядку її до судового провадження за відсутності представника відповідача, прийняти визнання позову відповідачем і задовольнити позовні вимоги, оскільки вони, крім повного їх визнання відповідачем, підтверджуються також і поданими позивачем письмовими доказами, а саме: довідкою Комунального підприємства «Гайсинське МБТІ» про вартість належної [PERSON] (а.с.4), копією технічного паспорта належного позивачу домоволодіння (а.с.5 - 13). Оцінюючи в сукупності всі досліджені по справі докази, суд вважає, що за позивачем слід визнати право власності на відокремлене нерухоме майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-22 00:00:00

Позивач просить визнати за ним право власності на грошові кошти, які були стягнуті на користь [PERSON]рішеннями Народицького районного суду від 26.09.2005 року з обласного центру з нарахування і виплати пенсій і допомог в сумі 3461 грн. та від 21.11.2005 року з управління Пенсійного Фонду України в Народицькому районі в сумі 22381,80 грн., мотивуючи тим, що [PERSON] померла [INFO] року, право на зазначені кошти було визнано судом ще за її життя, а він є єдиним спадкоємцем останньої. Позивач в судове засідання не з'явився, але просить справу розглядати без його участі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився та надіслав заяву, в якій просить справу розглядати без їх участі, позов визнає. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Рішеннями Народицького районного суду від 26.09.2005 року й від 21.11.2005 року було стягнуто на користь [PERSON]відповідно з обласного центру з нарахування і виплати пенсій і допомог Головного управління праці та соціального захисту населення Житомирської облдержадміністрації допомогу в зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування в сумі 3461 грн. без врахування обов'язкових платежів до спецфондів та з управління Пенсійного Фонду України в Народицькому районі доплату до пенсії в сумі 22381,80 грн. без врахування відрахувань в спеціальні фонди, зборів, податків. [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 29.12.2005 року. Відповідно до ст.1227 ЦК України суми соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім'ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Позивач у встановлений законом термін звернувся до Народицької ДНК, а інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини до ДНК не звертались, що підтверджується довідкою Народицької ДНК №105 від 19.06.2008 року. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає задоволенню. Позивач сплатив витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 30 грн. Відповідач звільнений від сплати судового збору згідно ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито” та рішення сесії Народицької селищної Ради від 22.01.2008 року №345.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вони з відповідачкою перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20 серпня 2003 року і від цього шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сімейне життя з відповідачкою не склалося, у них різні характери та погляди на життя, тому вони не проживають разом вже два з половиною роки. Тому просив шлюб з відповідачкою розірвати. В судовому засіданні позивач позов підтримав, викладене підтвердив. Відповідачка в судове засідання не з»явилась, про причини неявки суду не повідомила, про час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст.224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 20 серпня 2003 року перебувають у зареестрованому шлюбі \а.с.3\ . Як вбачається з пояснень позивача, на що відповідачка заперечень не надала, сімейне життя у сторін не склалося, між ними немає взаєморозуміння, близько трьох років вони проживають окремо, не підтримують шлюбно-сімейних відносин та не ведуть спільного господарства. За таких обставин суд вважає, що сім”я сторін фактично розпалася і шлюб між ними існує лише формально, подальше спільне проживання та збереження сім”ї суперечить їх інтересам, а тому даний шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі з 28 серпня 1993 року і від цього шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] року народження. Сімейне життя з відповідачем не склалось через їх різні характери та погляди на життя. Тому просила шлюб з відповідачем розірвати. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, викладене підтвердила. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, вважав, що причини для розірвання шлюбу відсутні. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 28 серпня 1993 року перебувають у зареестрованому шлюбі \а.с.3\ і від цього шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] року народження \а.с.5\. Як вбачається з пояснень сторін, сімейне життя у них не склалося через відсутність взаєморозуміння, сім”я сторін фактично розпалася і шлюб між ними існує лише формально. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження сім”ї суперечить їх інтересам, а тому даний шлюб необхідно розірвати. На підставі п.18 ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України „Про державне мито” сторони підлягають звільненню від сплати судового збору та державного мита при реєстрації розірвання шлюбу в державних органах РАГСу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-22 00:00:00

14.02.2008 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою, зареєстрованого 09 жовтня 1991 року відділом запису актів громадянського стану міста Воткінська Амурської області, актовий запис № 602. При цьому позивач посилався на те, що з травня 2007 року шлюбні стосунки та ведення спільного господарства припинено і позивач не має наміру їх поновлювати. Він переконаний, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить його інтересам. Також позивач повідомив, що шлюб у нього з відповідачкою перший, від шлюбу у сторін є неповнолітній син - [PERSON], [INFO], який залишився проживати з відповідачкою. У судовому засіданні, після наданого сторонам за клопотанням відповідачки двохмісячного строку для примирення, позивач заявлені позовні вимоги підтримав і просив суд задовольнити позов, відповідачка заявила про визнання позову в повному обсязі. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши сторони, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, позов підлягає задоволенню. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі, зареєстрованому 09 жовтня 1991 року відділом запису актів громадянського стану міста Воткінська Амурської області, актовий запис № 602. Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства з травня 2007 року і не мають наміру їх поновлювати, проживають за різними адресами, тому їх сім`я носить виключно формальний характер. Шлюб у сторін перший, від шлюбу у сторін є неповнолітній син - [PERSON], [INFO], котрий залишився проживати з відповідачкою. Майновий спір чи спір про місце проживання дитини у сторін відсутній. Відповідно до ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. За таких обставин суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та дитини, що має істотне значення, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсному волевиявленню сторін і після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права, а також права їх неповнолітньої дитини і шлюб може бути розірваний. За погодженням сторін, при видачі органом РАЦС свідоцтва про розірвання шлюбу державне мито підлягає стягнунню з позивача. На підставі встановленого, згідно ст.ст.104, 105, 110 - 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-22 00:00:00

21 квітня 2008 року позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 26 жовтня 1986 року відділом ЗАГСу Суворовського райвиконкому міста Одеси, актовий запис №997, обґрунтовуючи вимоги тим, що шлюбні стосунки та ведення спільного господарства з відповідачем припинено з грудня місяця 2006 року. Вона переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить її інтересам. Також позивачка повідомила, що шлюб у неї з відповідачем перший, розірвати шлюб в органах РАГС вони не можуть, оскільки відповідач ухиляється від явки в РАЦСдля подання сумісної заяви. У попередньому судовому засіданні відповідач заявив про визнання позову в повному обсязі, суду пояснив, що мешкає в області та займається сільським господарством, тому не має часу для поїздок в РАЦС. Вислухавши сторони, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, позов підлягає задоволенню. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі, зареєстрованому 26 жовтня 1986 року відділом ЗАГСу Суворовського райвиконкому міста Одеси, актовий запис №997. Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства з грудня місяця 2006 року і не мають наміру їх поновлювати, їх сім`я носить виключно формальний характер. Шлюб у сторін перший, від шлюбу неповнолітніх дітей немає. Відповідно до ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. За таких обставин суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсному волевиявленню сторін і після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права і шлюб може бути розірваний. На підставі встановленого, згідно ст.ст.104, 105, 110 - 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-22 00:00:00

Позивач звернувся 24.04.2008 року до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою, зареєстрованого 26 березня 2004 року Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції міста Одеси, актовий запис № 137. При цьому позивач посилався на те, що за час спільного життя між ними виявилась невідповідність характерів, істотна відмінність у поглядах на сімейне життя, було відсутнє взаєморозуміння. Шлюбні стосунки та ведення спільного господарства припинено і позивач не має наміру їх поновлювати. Він переконаний, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить їх інтересам. Також позивач повідомив, що шлюб у них повторний, від шлюбу мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO]. У попередньому судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав і просив суд задовольнити позов, відповідачка заявила про визнання позову в повному обсязі, строк для примирення сторони просили не надавати. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України, у разі визнання позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши сторони, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні та наявних у справі матеріалів, позов підлягає задоволенню. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі, зареєстрованому 26 березня 2004 року Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції міста Одеси, актовий запис № 137. Від спільного шлюбу у сторін є неповнолітня дочка - [PERSON], [INFO], котра проживає з відповідачкою. Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства і не мають наміру їх поновлювати, їх сім`я носить виключно формальний характер. Шлюб у сторін повторний, будь-який майновий спір чи спір про місце проживання дитини у них відсутній. Відповідно до ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх дитини, що має істотне значення, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсному волевиявленню сторін і після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, а також права їх неповнолітньої дочки і шлюб може бути розірваний. За погодженням сторін, державне мито при видачі органом РАЦС свідоцтва про розірвання шлюбу стягується з позивача. На підставі встановленого, згідно ст.ст.104, 105, 110 - 112 СК України,

Outcome: approved