Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-20 00:00:00

еного між ним та СТОВ ім. 50 річчя ВЛКСМ, та просить визнати право власності на вказане нерухоме майно. Мотивуючи свої вимоги, позивач вказує, що він 23.05 Позивач[PERSON]. звернувся до суду з заявою, в якій просить визнати дійсним договір купівлі-продажу від 23 травня 2003 року частини автогаражу, розташованого в с. Олексіївка Каланчацького району Херсонської області, уклад.2003 року на прилюдних торгах, проведених спеціалізованим державним підприємством „Укрспец”юст”, згідно протоколу прилюдних торгів за № 407, будучи визнаним переможцем цих торгів, купив належну відповідачу частину автогаражу площею 132 м/2, сплативши продавцю майна ХФ СДП „Укрспец”юст” через АКБ „Східно-Європейський банк” 1802 грн. Факт придбання ним частини автогаражу підтверджується протоколом прилюдних торгів № 407, квитанціями від 20.05.2003 року та від 29.05.2003 року про сплату [PERSON] продавцю ХФ СДП „Укрспец”юст” за майно, квитанцією № 000111 від 20.05.2008 року про сплату реєстраційного внеску за участь у торгах. З моменту укладення договору сторони виконали всі його умови,[PERSON]. сьогодні володіє та користується цим майном. Однак позивач не в змозі розпорядитися своїм нерухомим майном, оскільки сторонами при укладенні договору не була дотримана нотаріальна форма посвідчення. Відповідач позов визнає. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що дійсно 23.05.2003 року на прилюдних торгах проведених спеціалізованим державним підприємством „Укрспец”юст” згідно протоколу прилюдних торгів за № 407,[PERSON]., будучи визнаним переможцем цих торгів купив належну СТОВ ім. 50 річчя ВЛКСМ частину автогаражу площею 132 м/2, сплативши продавцю майна ХФ СДП „Укрспец”юст” 1802 грн. Позивач як власник нерухомого майна має намір розпорядитися ним, однак зробити цього не має можливості з тих причин, що державна нотаріальна контора не визнає за ним права приватної власності на це майно. Відповідно до ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Суд вважає, що в даному випадку відбулася угода купівлі-продажу, нерухоме майно передано відповідачем позивачу, який повністю розрахувався за нього. Претензій матеріального характеру у відповідача до позивача за частину автогаражу не має. Крім того, суд вважає, що при укладенні договору купівлі-продажу дійсно було допущено порушення цивільного законодавства, однак незаконність набуття позивачем в такий спосіб цього нерухомого майна ніким не оспорювалось і не встановлена у судовому порядку, що у відповідності до ч. 2 ст. 328 ЦК України є підставою для набуття ним права власності на частину автогаражу. Таким чином, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved