overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-30 00:00:00

17.06.2008 р. у Новомиргородський районний суд надійшла позовна заява [PERSON] до[PERSON]. про стягнення аліментів, у якій позивачка вказала, що перебуває у шлюбі з відповідачем, внаслідок якого народився син, [INFO] Посилаючись на ст. ст. 180, 182-183 Сімейного кодексу України, вимагає стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання сина до його повноліття, оскільки той не надає матеріального утримання у добровільному порядку. У попередньому судовому засіданні [PERSON] позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені в заяві. Відповідач[PERSON]. у суді визнав позов повністю. Наслідки такої процесуальної дії, передбачені ст. ст. 130, 174 ЦПК України, тобто ухвалення рішення про задоволення позову, йому роз'яснені. Заслухавши згадані пояснення та безпосередньо дослідивши докази в справі: оглянувши письмові докази та інші матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити позов із таких міркувань. За правилами ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У даному випадку суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно згаданим поясненням та наданим доказам 11.09.2002 р. сторони уклали, а 27.06.2008 р. - розірвали шлюб у встановленому законом порядку. Відповідно до свідоцтва про народження син народився[INFO]., а його батьками вказані сторони. За довідкою селищної ради неповнолітній перебуває на утриманні позивачки. Згідно із вимогами Сімейного кодексу України: ст. 180 - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; ч. 3 ст. 181 - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі; ч. 1 ст. 183 - частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У даному випадку, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 Сімейного кодексу України). Суд вважає, що відповідно до вимог ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито”, ст. ст. 79-80, 88 ЦПК України судовий збір у сумі 51 грн., від сплати якого позивачка була звільнена у встановленому законом порядку, підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-30 00:00:00

У липні 2008 р. у Новомиргородський районний суд надійшла позовна заява [PERSON]. до Мар'ївської сільської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Заявниця стверджує, що пропустила строк для прийняття спадщини після смерті батька, [PERSON]., що помер [INFO]., із поважних причин. Тому просить визначити додатковий строк для прийняття спадщини, яка складається із права приватної власності на земельну ділянку. Спадкоємцем за законом є лише позивачка, а заповіту спадкодавець не залишив. Нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, бо позивачка не звернулася до нотаріальної контори на протязі 6 місяців після відкриття спадщини, хоча фактично має документи про право власності [PERSON]. на спадкове майно і вирішувала питання про визнання недійсним втраченого ним державного акту про право приватної власності на іншу земельну ділянку. Посилаючись на ст. ст. 1270, 1272 ЦК України, просить суд визначити додатковий строк для прийняття спадщини. У судовому засіданні позивачка [PERSON]. власні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені у заяві. Представник відповідача МАРИНИЧ Н.А. визнала позов повністю. Наслідки такої процесуальної дії, передбачені ст. 174 ЦПК України, тобто ухвалення рішення про задоволення позову, їй роз'яснені. Заслухавши зазначені пояснення та безпосередньо дослідивши докази в справі: ознайомившись з письмовими доказами та іншими матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити позовну заяву із таких міркувань. За правилами ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У даному випадку суд вважає, що визнання представником відповідача позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У судовому засіданні безспірно з'ясовано, що [INFO]. помер [PERSON]. Після його смерті заявниця фактично прийняла спадщину, бо має Державний акт на право приватної власності на землю на ім'я [PERSON]., а також вирішувала питання про визнання недійсним втраченого ним державного акту про право приватної власності на іншу земельну ділянку. Вказані обставини підтвердили усі учасники судового розгляду. До того ж цей факт стверджується письмовими доказами: свідоцтвом про смерть [PERSON]., листом нотаріуса, копією державного акту на право приватної власності на землю, а також іншими доказами. Тому позов підлягає незаперечному задоволенню. Ураховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-30 00:00:00

З даним позовом звернулась [PERSON] посилаючись на те, що з відповідачем вони одружились 13.09.2007р. Від шлюбу дітей у них не має, але вона вагітна 5 місяців. Вважає, що їхня сім»я розпалась повністю. Спільно не проживають і не підтримують сімейних відносин з лютого 2008р. Причиною розпаду сім»ї стала поведінка відповідача, який прийшов додому у нетверезому стані і влаштував в хаті скандал, побив її. Відповідач вчинив щодо неї протиправну поведінку, яка містить ознаки злочину щодо неї. Після побиття її відповідач поїхав до себе додому і більше не приїжджає. Крім цього відповідач не поважав її як дружину, часто влаштовував в хаті скандал. Поведінка відповідача негативно впливає на її здоров»я та на її вагітність. На підставі викладеного просить шлюб розірвати. В суді позивачка позов підтримала, просить його задоволити та дала пояснення, аналогічні наведеному вище. Відповідач в суд не з»явився, про час розгляду справи був належно повідомлений, допитаний Кам»янка-Бузьким судом по місцю свого проживання позов визнав, на розірвання шлюбу згідний при вказаних обставинах. Заслухавши позивачку, дослідивши обставини справи, та всі наявні документи суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав: В судовому засіданні встановлено, що сторони одружились 13.09.2007р. Від шлюбу дітей у них не має, але позивачка вагітна 5 місяців. Позивачка вважає, що їхня сім»я розпалась повністю. Сторони спільно не проживають і не підтримують сімейних відносин з лютого 2008р. Причиною розпаду сім»ї стала поведінка відповідача, який прийшов додому у нетверезому стані і влаштував в хаті скандал, побив позивачку. Відповідач вчинив щодо позивачки протиправну поведінку, яка містить ознаки злочину щодо неї. Після побиття позивачки відповідач поїхав до себе додому і більше не приїжджає. Крім цього відповідач не поважав позивачку як дружину, часто влаштовував в хаті скандал. Поведінка відповідача негативно впливає на здоров»я позивачки та на її вагітність. Ці обставини свідчать, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило би їхнім інтересам. Згідно ст. 110 ч. 2 СК України позов про розірвання шлюбу не може бути пред»явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки злочину, щодо другого з подружжя або дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, вказавши в ньому, що [INFO] померла його мати - [PERSON]. На підставі заповіту, складеного та посвідченого нотаріусом Другої Чернівецької держнотконтори 29.09.2000 року, його мати заповіла йому все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що на день її смерті буде їй належати, та на що вона законом буде мати право, в тому числі належну їй частину квартири [ADDRESS]. Зазначив, що під час відкриття спадщини він перебував у тривалому відрядженні за межами Чернівецької області. Тому вважає, що ним був пропущений строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки по роду занять він часто перебуває у тривалих відрядженнях за межами м. Чернівці та Чернівецької області. Просить продовжити строк для прийняття спадщини після смерті його матері - [PERSON]. В судовому засіданні позивач вимоги викладені в позовній заяві підтримав в повному обсязі, підтвердивши обставини викладені в ній, просив позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з*явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Згідно із ч. З ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно цих вимог закону судом встановлено, що [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги. У відповідності до свідоцтва про право власності на житловий будинок від 26 липня 1996 року квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] та [PERSON]. Згідно заповіту від 29.09.2000 року [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження та заповіла [PERSON] все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що на день її смерті буде їй належати, та на що вона законом буде мати право, в тому числі належну їй частину квартири [ADDRESS]. Відповідно до ст..1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, тобто [PERSON] мав подати заяву про прийняття спадщини в термін до 27 липня 2005 року. Однак, судом встановлено, що [PERSON] на час відкриття спадщини перебував у тривалому відрядженні за межами Чернівецької області, що підтверджується показами свідків [PERSON] та [PERSON] , які в судовому засіданні показали, що з березня 2005 року перебували разом з [PERSON] у тривалому відрядженні, а саме на заробітках в Одеській області, на будівництві дороги, а після повернення [PERSON] проживав [ADDRESS]. Виходячи з вищевикладеного суд приходить до висновку, що [PERSON] пропустив строк з поважних причин, а тому слід продовжити [PERSON] строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-30 00:00:00

[PERSON] та[PERSON] знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 17 серпня 2001 року, який було зареєстровано у Першому відділі реєстрації актів цивільного стану Приморського РУЮ м. Одеси, актовий запис № 149. Від шлюбу є донька - [PERSON], [INFO]. Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачкою не склалося, несумісність характерів призвела до втрати почуттів любові та поваги. Шлюбні відносини не підтримують з серпня 2007 року. Збереження шлюбу не можливо. У судовому засіданні позивач свій позов підтримав, просив його задовольнити, розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 17 серпня 2001 року, який було зареєстровано у Першому відділі реєстрації актів цивільного стану Приморського РУЮ м. Одеси, актовий запис № 149, доньку [PERSON] залишити проживати з [PERSON]. У судове засідання відповідачка не з'явилася, про дату та час розгляду справи сповіщалася належним чином, причини неявки суду не відомі. Розглянувши матеріалами справи, заслухавши пояснення позивача, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] та[PERSON] знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 17 серпня 2001 року, який було зареєстровано у Першому відділі реєстрації актів цивільного стану Приморського РУЮ м. Одеси, актовий запис № 149. Від шлюбу є донька - [PERSON], [INFO].. Повага та любов між сторонами втрачені, збереження шлюбу не можливо. Крім того, суд вважає, що після розірвання шлюбу донька [PERSON], [INFO] залишиться проживати з матір'ю - [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом в інтересах малолітньої дитини [PERSON], в якому вказав, що рішеннями Шевченківського районного суду Харківської області відповідач по справі позбавлена батьківських прав на дитину, на даний момент дитина знаходиться на повному його утриманні, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає в даний час знаходиться в місцях позбавлення волі. Тому позивач просить стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 50 гривень щомісячно. У судовому засіданні позивач на задоволенні позову наполягав, третя особа позов підтримала і не заперечувала проти позовних вимог. Відповідач у судове засідання не з'явився в зв'язку з відбуттям покарання в місцях позбавлення волі, але направив до суду письмову заяву в якій вказав, що з позовом по справі згоден і просить суд позов розглянути в його відсутність. Суд перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, врахувавши думку третьої особи,вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 03.07.2002 року відповідач по справі була позбавлена батьківських прав на доньку [PERSON] [INFO] року народження (а.с.3) Рішенням виконавчого комітету [PERSON] №375 від04.08.2003 року, позивачка по справі була призначена опікуном над малолітньою дитиною [PERSON], [INFO] року народження. На даний момент дитина проживає і знаходиться на повному утриманні позивача, що підтверджується довідкою [PERSON] за №2624 від 17.06.2008року (а.с.8), відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, так як в даний час знаходиться в місцях позбавлення волі. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, згідно ч.2 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Тому суд вважає позов задовольнити і стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини - доньки [PERSON] [INFO] року народження, в твердій грошовій сумі в розмірі 50 гривень щомісячно. З відповідача необхідно стягнути судовий збір за розгляд доної справи у розмірі 51 гривня в дохід держави відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, яка встановлює, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ст..81 ЦПК України з відповідача також необхідно стягнути витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 7,50 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-30 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина, пославшись на те, що під час шлюбу у них [INFO] народився [PERSON], якій проживає з нею і знаходиться на її повному утриманні. Відповідач, на протязі останніх трьох років ніяку матеріальну допомогу на утримання сина не надає, в зв'язку просила стягнути з нього щомісячно аліменти на утримання останньої в розмірі 300 гр. щомісячно. В судовому засіданні представник позивачки позив підтримав, пославшись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи був вчасно і заздалегідь повідомлений рекомендованим листом, що підтверджується відміткою у повідомленні, в зв'язку з чим суд, з урахуванням думки представника позивачки, вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутності останнього. Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Відповідно до ст. 180, 181 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між сторонами, а за відсутності такої домовленості, кошти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. З матеріалі даної цивільної справи вбачається, що сторони знаходилися в зареєстрованому шлюбі до 22 березня 1996 року. Від спільного шлюбу у них [INFO] народився син, [PERSON] і його походження від відповідача [PERSON] підтвердження свідоцтвом про народження. Як вбачається з довідки Годинівської сільської ради Герцаївського району за №1055 від 18 червня 2008 року, неповнолітній [PERSON] проживає разом з позивачкою. Судом встановлено, що відповідач будучи батьком неповнолітнього [PERSON], обов'язки по його утриманню добровільно не виконує, в зв'язку з чим з нього повинні бути стягнути аліменти на утримання дитини на користь позивачки. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує матеріальне становище позивачки, дитини та відповідача. Оскільки в матеріалах справи відсутні і судом не здобуто ніяких даних про те, що відповідач працює, то з нього повинні бути стягнуті аліменти у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 ч.2 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму. При вищенаведених обставинах, з урахуванням вимог ст. 58 Закону України “Про державний бюджет на 2008 рік” відповідно до якого прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 липня складає 680 гр. суд приходить до висновку, що вимоги позивачки щодо стягнення з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 300 гр. є обґрунтованими, в зв'язку з чим суд знаходить за необхідне задовольнити їх. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди, посилаючись на те, що відповідач останній перебував у трудових відносинах з СВК «Кірова» та був членом зазначеного СВК. В січні 2006 року відповідачем було скоєно злочин - крадіжку дизельного пального на суму 1800 грн.65 коп., за що був засуджений Красноокнянським районним судом Одеської області. Цивільний позов у кримінальній справі не заявлявся, так як відповідч зобов»язався сплатити кошти, завдані крадіжкою в СВК. Частина боргу була відрахована із заробітної плати відповідача за його згодою, однак на теперішній час свого зобов»язання не виконує і участі у виробництві не приймає, в зв»язку з чим заробітна плата не нараховується. Відповідач в добровільному порядку борг не відшкодовує. Борг складає 1484 грн, тому СВК «Кірова» змушений звернутись до суду з позовом про стягнення матеріальної шкоди у сумі 1484 грн. В судовому засіданні представник позивача на позовних вимогах наполягав. Відповідач позов визнав, та пояснив, що за ним дійсно числиться борг перед СВК «Кірова», який він надалі буде сплачувати. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідач був засуджений вироком Красноокнянського районного суду від 27 жовтня 2005 року за ст.. 185 ч.3 КК України за крадіжку дизельного палива в СВК «Кірова», в взв»язку з чим утворився борг в сумі 1800 грн, який згодом був частково погашений /а.с.5, а.с.11-12/. Відповідач останнім часом у виробництві участі не приймає, тому заробітна плата йому не нараховується, внаслідок чого утворився борг в сумі 1484 грн, який добровільно сплачувати відповідач не бажає / а.с. 3-4/. Виходячи з того, що відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, та враховуючи, що відповідно до п. 3 ч.1 ст. 134 КЗпП України, працівник несе матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з його вини підприємству, коли шкода завдана діями працівника, має ознаки діяння переслідуваного в кримінальному порядку, а тому позов підлягає задоволенню. Згідно із ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати та витрати на інформаційно-технічне забезпечення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-30 00:00:00

Відповідач [PERSON] на попередній розгляд справи та в судове засідання, будучі належним чином повідомлений не з'явився, свої заперечення по позов суду не надав, тому суд на підставі ст. 169 ч. 4 ЦПК України, вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Представник позивача, діючий на підставі доручення від Головного державного управління охорони, використання і відтворення водних живих ресурсів та регулювання рибальства в Одеській області Одесадержрибоохорони, свої позовні вимоги підтримує, просить розглянути справу без її участі. Судом в ході судового розгляду були досліджені: · розрахунок матеріальної шкоди, завданої незаконним виловом риби; · копія протоколу про адміністративне правопорушення від [INFO]; · копія акту прийому-передачи риби [NUMBER] від [INFO]; · копія постанови Ренійського райсуду про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності від [INFO]; · копія довіреності [NUMBER] від [INFO]; Дослідивши надані докази, судом були встановлені наступні обставини: позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] суму заподіяної ним шкоди у розмірі [INFO] на користь держави, зазначивши, що [INFO] відповідач, знаходячись на шлюзовому каналі Вікета Ренійського району без відповідного дозволу, незаконно ловив рибу забороненим знаряддям лову - «малявником», чим завдав шкоду рибному господарству України. За вчинення адміністративного правопорушення, що полягає у грубому порушенні правил рибальства, відповідачу постановою Ренійського райсуду від [INFO] було оголошено попередження із конфіскацією знаряддя лову та риби. На момент затримання на місці правопорушення у відповідача було вилучено 5 штук цінного виду риби - карася. Згідно такс для обчислення розміру шкоди, затверджених Постановою Кабинету Міністрів України № 32 від 19.01.1998 р. позивачем був нарахований розмір заподіяної шкоди, який склав [INFO] і оскільки відповідач його в добровільному порядку не погасив, позивач просить його стягнути в судовому порядку. Вивчивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та підлягають задоволенню. Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. В даному випадку, шкода рибному господарству заподіяна відповідачем, тобто його незаконними діями щодо вилову риби, вина його встановлена постановою суду про притягнення до адміністративної відповідальності, судом призначено відповідне адміністративне стягнення, п.п. 8.17. Правил промислового рибальства в басейні Чорного моря передбачена можливість звернення із позовом про відшкодування збитків і втрат, заподіяних рибгосподарству порушенням законодавства про охорону та використання водних живих ресурсів. Таким чином, є всі правові підстави для задоволення позову позивача.

Outcome: approved