overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-12 00:00:00

04 березня 2008 року ЖКП № 2 Нововолинської міської ради звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованої квартирної плати за період з липня 2006 року по лютий 2008 року включно в сумі 516,96 грн. Позивач вимоги обгрунтовує тим, що відповідач наймає житлове приміщення за адресою [ADDRESS] і не виконує зобов'язання по щомісячному внесенню квартирної плати за користування житлом. В результаті цього утворилась заборгованість по сплаті даних комунальних послуг в сумі 516,96 грн. за період з липня 2006 року по лютий 2008 року включно, яку просить стягнути позивач на його користь з відповідача [PERSON], 30,00 грн. на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи сплачених позивачем при подачі позову до суду, та в доход держави 51,00 грн. судового збору. В судовому засіданні представник позивача Герасімюк О.М. позов підтримала, просить його задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, будучи у встановленому порядку повідомленим про час і місце розгляду справи, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки, про причини неявки в судове засідання не повідомив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача Шумчук М.В. не заперечила щодо заочного розгляду справи. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. З пояснень представника позивача, письмових доказів в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] проживає в квартирі за адресою [ADDRESS] яка є комунальною власністю, і не виконує зобов'язання по щомісячному внесенню квартирної плати за користування житлом, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 516,96 грн. за період з липня 2006 року по лютий 2008 року включно. Дані обставини підтверджуються матеріалами справи, а саме: розрахунком заборгованості по квартирній платі (а.с.3), довідкою з місця проживання про склад сім'ї та прописку (а.с.4), особовим рахуноком квартиронаймача (а.с.5), тарифами встановленими рішеннями Новововолинської міської ради (а.с.6-8). Згідно статей 66, 67, 68 ЖК України наймач і повнолітні члени його сім'ї зобов'язані своєчасно (щомісяця) вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги і несуть солідарну відповідальність за невиконання цих зобов'язань. Таким чином, до стягнення з відповідача [PERSON] в користь позивача підлягає 516,96 грн. боргу по квартирній платі за період з липня 2006 року по лютий 2008 року включно. Також до стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає 30 грн. витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи, сплачених позивачем при подачі позову до суду, що підтверджується документально (а.с.1), та з кожного в доход держави 51 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-12 00:00:00

ЗАТ КБ « Приватбанк « звернувся з позовом в суд до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитній угоді. В обгрунтуванні своїх позовних вимог позивач зазначив, що 30.01.2006 року відповідач уклав з позивачем кредитний договір про надання кредиту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48 , 00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення , що відповідає строку дії картки. Відповідач своїх зобов*язань перед « Приватбанком « не виконує і станом на 04.12.2007 року за ним рахується заборгованість за кредитним договором в сумі 2113, 05 грн. На цій підставі представник позивача звернулася з позовом в суд до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 2113,05 грн. В суді представник позивача позов підтримала, пославшись на обставини вказані в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з*явився , про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином , що стверджується поштовим повідомленням, а тому суд вважає за необхідне провести розгляд справи заочно і винести заочне рішення. Вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю. Згідно умов укладеного кредитного договору б/н від 30.01.2006 року відповідач взяв на себе зобов*язання сплачувати вісотки за користування кредитом у розмірі 48 , 00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення , що відповідає строку дії картки. Як вбачається з довідки розрахунку від 30.01.2006 року, що станом на 4.12.2007 року за відповідачем рахується заборгованість за кредитом в сумі 1262, 98 грн. ; заборгованість по процентам за користування кредитом - 850, 07 грн., а всього 2113, 05 грн. Судом встановлено, що відповідач своїх зобов*язань перед « Приватбанком « належним чином не виконав. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт належності йому правовстановлюючих документів - ощадних книжок, посилаючись на слідуючі обставини. Заявник є вкладником Татарбунарського відділення ощадного банку України. Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 09.01.2008 року №1, він має право на одержання компенсації втрат від знецінення грошових заощаджень, внесених ним до ощадного банку колишнього СРСР. Але після звернення до ощадбанку з проханням видати компенсацію на внесок, йому відмовили по мотиву розбіжності в написанні по-батькові заявника в ощадкнижках та паспорті, а саме: в ощадкнижках по-батькові вказано «[PERSON]», а в паспорті - «[PERSON]». Заявник вказує, що раніше рішенням Татарбунарського районного суду від 07.03.2008 року вже було встановлено факт належності йому однієї з книжок по рахунку [NUMBER], після чого він знайшов ще чотири книжки з тією ж помилкою. Оскільки грошові внески на рахунках [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] та [NUMBER] дійсно належить заявникові, так як в нього на руках знаходяться ощадні книжки, а прізвище та ім'я в книжках тотожні запису в паспорті, крім того на зазначені грошові внески ніхто не претендує і його право ніхто не оспорює, останній звернувся до суду із вказаною заявою про встановлення факту належності йому вищезазначених правовстановлюючих документів, посилаючись на те, що ощадбанк будь-які виправлення та зміни до ощадкнижок відносно прізвища, ім'я та по-батькові вкладника вносити не може. В судове засідання заявник не з'явився, направив до суду заяву, в якій просив заслухати справу у його відсутності, повністю підтримавши свою заяву. Представник Татарбунарського відділення ощадбанку №6790 також надіслав заяву, в якій не заперечував проти її задоволення, просив винести рішення у попередньому судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню. Із копій ощадних книжок по рахункам [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] та [NUMBER] (а.с.7-10) видно, що книжки виписані на ім'я [PERSON], в той час, як в паспорті заявник значиться як [PERSON] (а.с.4). Рішенням Татарбунарського районного суду №2-о-18 від 07.03.2008 року (а.с.5-6) встановлено факт належності заявнику ощадної книжки по рахунку [NUMBER] в Татарбунарському відділенні ощадбанку України №6790, виданої на ім'я [PERSON]. Встановлення вказаного факту має для заявника юридичне значення, оскільки дозволяє реалізувати його право на виплату компенсації втрат від знецінення грошових заощаджень, вкладених до 2 січня 1992 року в установи ощадного банку СРСР, а зацікавлена особа не має можливості внести необхідні виправлення. За таких обставин, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт належності заявникові ощадних книжок по рахункам [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] та [NUMBER] в Татарбунарському відділенні ощадбанку №6790, а тому його вимоги підлягають задоволенню відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-12 00:00:00

[PERSON]. звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON]. про визнання угоди дійсною та про визнання права власності на частку домоволодіння по [ADDRESS] Свої вимоги позивач мотивував тим, що 20 березня 2008 року він придбав у [PERSON]. жилий дім під літерою «Н» та навіс під літерою «О», що складають 85/100 часток домоволодіння [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу, передавши їй 420 446 грн. Договір купівлі-продажу не було засвідчено нотаріусом, оскільки відповідачка ухиляється від цього, при цьому не заперечуючи право позивача на вказане домоволодіння. У судовому засіданні позивач, представник позивача свої вимоги підтримали у повномоу обсязі, пояснивши, що 20 березня 2008 року [PERSON]. придбав у [PERSON]. жилий дім під літерою «Н» та навіс під літерою «О», що складають 85/100 часток домоволодіння [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу, передавши їй 420446 грн. Договір купівлі-продажу не було засвідчено нотаріусом, оскільки відповідачка ухиляється від цього. Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі, пояснивши, що до нотаріуса для засвідчення договору вона не мала змоги з'явитися у зв'язку з хворобою. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON]. на праві приватної власності належить два жилих будинка під літерою «А» та під літерою «Н» та надвірні побудови під літерами «Б», «Г», «Д», «Ж», «З», «О» на земельній ділянці площею 1400 кв. м по [ADDRESS] Згідно договору купівлі-продажу від 20 березня 2008 року [PERSON]. придбав у [PERSON]. жилий дім під літерою «Н» та навіс під літерою «О», що складають 85/100 часток домоволодіння [ADDRESS] Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Суд встановив, що на момент укладання договору купівлі-продажу відповідачка була власницею жилого дому під літерою «Н» та навісу під літерою «О» по [ADDRESS]та мала право розпоряджатися ними за власним розсудом. Будучи стороною договору купівлі-продажу жилого дому та під літерою «Н» та навісу під літерою «О» по [ADDRESS] від 20 березня 2008 року, позивач здійснив дії, що свідчать про намір придбати майно, а саме - оплатив його. Відповідачка підтвердила укладання договору шляхом прийняття 420 446 грн. у рахунок оплати домоволодіння, що продається, та передачі його позивачу. Нотаріальне посвідчення угоди перешкоджали обставини, що одностороннє не залежали від волі позивача. Таким чином, суд вважає, що між [PERSON]. та [PERSON]. фактично було укладено договір купівлі-продажу жилого дому під літерою «Н» та навісом під літерою «О» по [ADDRESS], який ніким зі сторін не оскаржений. Позивач постійно користується придбаним домоволодінням. На підставі ст. ст. 220, 328, 334 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-12 00:00:00

[PERSON]. звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON]. про визнання угоди дійсною та про визнання права власності на частку домоволодіння по [ADDRESS]. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 20 березня 2008 року він придбав у [PERSON]. жилий дім під літерою «Н» та навіс під літерою «О», що складають 85/100 часток домоволодіння [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу, передавши їй 420 446 грн. Договір купівлі-продажу не було засвідчено нотаріусом, оскільки відповідачка ухиляється від цього, при цьому не заперечуючи право позивача на вказане домоволодіння. У судовому засіданні позивач, представник позивача свої вимоги підтримали у повномоу обсязі, пояснивши, що 20 березня 2008 року [PERSON]. придбав у [PERSON]. жилий дім під літерою «Н» та навіс під літерою «О», що складають 85/100 часток домоволодіння [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу, передавши їй 420446 грн. Договір купівлі-продажу не було засвідчено нотаріусом, оскільки відповідачка ухиляється від цього. Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі, пояснивши, що до нотаріуса для засвідчення договору вона не мала змоги з'явитися у зв'язку з хворобою. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON]. на праві приватної власності належить два жилих будинка під літерою «А» та під літерою «Н» та надвірні побудови під літерами «Б», «Г», «Д», «Ж», «З», «О» на земельній ділянці площею 1400 кв. м по [ADDRESS]. Згідно договору купівлі-продажу від 20 березня 2008 року [PERSON]. придбав у [PERSON]. жилий дім під літерою «Н» та навіс під літерою «О», що складають 85/100 часток домоволодіння [ADDRESS] Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Суд встановив, що на момент укладання договору купівлі-продажу відповідачка була власницею жилого дому під літерою «Н» та навісу під літерою «О» по [ADDRESS] та мала право розпоряджатися ними за власним розсудом. Будучи стороною договору купівлі-продажу жилого дому та під літерою «Н» та навісу під літерою «О» по [ADDRESS] від 20 березня 2008 року, позивач здійснив дії, що свідчать про намір придбати майно, а саме - оплатив його. Відповідачка підтвердила укладання договору шляхом прийняття 420446 грн. у рахунок оплати домоволодіння, що продається, та передачі його позивачу. Нотаріальне посвідчення угоди перешкоджали обставини, що одностороннє не залежали від волі позивача. Таким чином, суд вважає, що між [PERSON] . та [PERSON]. фактично було укладено договір купівлі-продажу жилого дому під літерою «Н» та навісом під літерою «О» по [ADDRESS], який ніким зі сторін не оскаржений. Позивач постійно користується придбаним домоволодінням. На підставі ст. ст. 220, 328, 334 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON]. про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 03.09.1982р. вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO]. З липня 2007р. шлюбні стосунки фактично припинено. На підставі викладеного просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала. Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У судовому засіданні встановлено, 03.09.1982р. [PERSON]. та [PERSON]. зареєстрували шлюб у відділі РАГС Сімферопольського МУЮ, АР Крим, актовий запис № 1966. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO] Сумісне життя у подружжя не склалося. З липня 2007р. шлюбні стосунки фактично припинено. Спору про поділ майна немає. Дитина проживає з матір'ю. За таких умов суд вважає, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, у зв'язку з чим, він підлягає розірванню. На підставі ст. 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свій позов тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірвано 14 квітня 2004. Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]народження , який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач проживає окремо, працює, має постійний заробіток , однак ухиляється від утримання неповнолітнього сина , матеріальної допомоги добровільно не надає. Прохає суд задовольнити позов і стягнути з відповідача на її користь на утримання сина аліменти в розмірі 1\4 частини заробітної плати щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття дитини. В судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, прохала їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надіслав суду заяву з проханням справу розглянути у його відсутність, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], 1997 р.н., в розмірі ј частини щомісячно з усіх видів заробітку до його повноліття. Суд, заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину сина [PERSON], 1997 року народження , який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач проживає окремо, працює, однак добровільно не утримує дитину. Згідно поданої письмової заяви не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання сина до досягнення ним повноліття. Суд вважає, що необхідно стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти в розмірі 1\4 частини заробітної плати щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину для дитини відповідного віку, і до досягнення повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулися до суду з позовом до Лубенської міськради, треті особи Лубенське МБТІ, перша Лубенська державна нотаріальна контора, про визначення часток у праві спільної часткової власності. У виданому 05.10.1996 року Органом приватизації виконавчого комітету м. Лубни, Свідоцтва про право власності на житло не було визначено часток, в яких вона належить кожному із співвласників квартири. [INFO]помер [PERSON], який був одним із співвласників квартири, інші співвласники не можуть отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, так як не визначено розмір часток кожного із співвласників квартири. Прохає суд постановити рішення , яким визначити частку в розмірі 1/3 кожного із співвласників [ADDRESS] В судовому засіданні позивачка [PERSON], позовні вимоги підтримала повністю, прохала їх задовольнити. Відповідач по справі Лубенська міська Рада, треті особи КП “Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації” та перша Лубенська державна нотаріальна контора в судове засідання не з'явилися, надіслали суду заяви з проханням справу розглянути у відсутність їх представників , не заперечують проти задоволення позовних вимог [PERSON]. Третя особа [PERSON]також підтримав позовні вимоги. Суд заслухав позивачку, [PERSON], перевірив та дослідив матеріали справи, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Згідно ст.. 331 ЦК України право власності на нерухоме майно, яке підлягає державній реєстрації, виникає з моменту державної реєстрації . В разі смерті власника нерухомого майна первинна реєстрація права власності, на яке не була проведена , і право установчий документ відсутній , питання визначення належності цього майна наступному його власнику (спадкоємцю) вирішується у судовому порядку. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця та той з подружжя , який його пережив , та батьки. Судом встановлено , що позивачка [PERSON], [PERSON] та померлий [PERSON]приватизували [ADDRESS] Після смерті [PERSON]. на його частку у власності квартири відкрилася спадщина за законом від 01.06.2007 р. на [PERSON]та [PERSON] Однак спадкоємці не можуть успадкувати квартиру, оскільки при видачі свідоцтва про приватизацію не було визначено часток кожного із співвласників квартири. При таких обставинах судом достовірно встановлено, що позивачка [PERSON] та [PERSON] мають по 1/3 частині кожен в приватизованій [ADDRESS], та померлий [PERSON] також мав - 1/3 частину в даній приватизованій квартирі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свій позовом тим, що 16 липня 1994 року в відділі РАЦС м. Лубни , Полтавської області вони зареєстрували з відповідачем шлюб, про що зроблено актовий запис № 219. В шлюбі мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]., яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Спільне життя з відповідачем виявилося не вдалим, із-за постійних сварок та непорозумінь. Вони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільне господарство, проживають окремо. Вона фактично створила сім'ю з іншим чоловіком, та має від нього доньку. Вважає, що шлюб має лише формальний характер, тому прохає суд задовольнити її позов, та розірвати між ними шлюб, неповнолітню доньку залишити проживати й надалі з нею. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася , надіслала суду заяву з проханням справу розглянути у її відсутність, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] також в судове засідання не з'явився, надіслав суду заяву з проханням справу розглянути у його відсутність, також наполягає на розірванні шлюбі. Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами припинені подружні стосунки , проживають окремо , не ведуть спільне господарство через постійні сварки, непорозуміння, різні погляди на життя. Позивачка фактично створила сім'ю з іншим чоловіком. Сумісне життя суперечить інтересам подружжя . На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В судовому засідання позивачка позов підтримала і просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання надав заяву, в якій проти задоволення позову не заперечує. Суд,

Outcome: approved