Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-02 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про зобов'язання сторони вчинити певні дії, а саме зобов'язати [PERSON] прийняти від нього 150000 грн. на виконання зобов'язання за договором позики від 30 березня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу [PERSON] та забезпеченого договором іпотеки від 30 березня 2006 року за яким він передав в заставу приміщення клубу, що знаходиться [ADDRESS]. Свій позов позивач [PERSON]обґрунтував тим, що відповідач за даним позовом [PERSON] не виконав взяті на себе за договором позики та іпотеки від 30 березня 2006 року зобов'язання, а саме не прийняв від нього грошові кошти в рахунок взятого на себе зобов'язання - позики в сумі 150000 грн., змінив умови договору та пропонував позивачеві повернути не 30 тисяч доларів США, а 45000, погрожував йому фізичною розправою, у зв'язку з чим він вимушений був звертатись до правоохоронних органів, крім цього відповідач до цього часу відмовляється від виконання прийнятих на себе зобов'язань навіть в присутності нотаріуса, у зв'язку з чим він вимушений звернутись з даним позовом до суду. [PERSON] звернувся в суд також з позовом до [PERSON] про визнання права власності та зобов'язання вчинити певні дії, а саме просив суд визнати за ним право власності на приміщення клубу, розташованого [ADDRESS] огорожа із залізобетоних плит, зобов'язати відповідача надати на вказане нерухоме майно правовстановлюючі документи та технічну документацію, обгрунтовуючи свій позов тим, що між ними 30 березня 2006 року було укладено Договір позики, відповідно до якого він позичив [PERSON] 150 000 грн., що еквіваленті на час надання позики 30 тисячам доларів США з поверненням грошових коштів до 30 червня 2006 року та з метою забезпечення виконання зобов'язання, що виникло відповідно до вказаного Договору позики, 30 березня 2006 року між ними було укладено Договір іпотеки, відповідно до якого іпотекодавець [PERSON] передав, а Іпотекодержатель [PERSON] прийняв в заставу нерухоме майно, яке належить [PERSON] на праві приватної власності відповідно до договору дарування від 27 травня 2004 року, а саме: приміщення клубу, що знаходиться [ADDRESS]. До цього часу зобов'язання відповідачем [PERSON] не виконані, у зв'язку з чим він вимушений звернутись до суду. Вказані справи об'єднані судом в одне провадження, оскільки виникли між одними та тими ж сторонами та з одних та тих же правовідносин та їх спільний розгляд є доцільним. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов [PERSON] не визнав та проти його задоволення заперечував, свій позов до [PERSON] підтримав та просив суд його задовольнити. Представник [PERSON] адвокат [PERSON] в судовому засіданні просила в задоволенні позову [PERSON]відмовити, позов [PERSON] задовольнити в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON]підтримав та просив суд їх задовольнити, в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] просив відмовити, при цьому зазначив, що 30 травня 2008 року [PERSON]перерахував на депозитний рахунок ТУ ДСА в Дніпропетровській області 150000 грн. з метою погашення боргу перед [PERSON]. Третя особа по даними позовами приватний нотаріус [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав листа про можливість розгляду справи у його відсутність. Третя особа за позовам [PERSON] Дніпропетровське районне комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації» в судове засідання явку свого представника не забезпечили, надали листа про розгляд справи у їх відсутність. Суд, вислухавши пояснення сторін, вислухавши пояснення свідків, дослідивши матеріали справи та докази, прийшов до наступного. Судом встановлено, що 30 березня 2006 року між сторонами по даній справі [PERSON]. та [PERSON] було укладено Договір позики, відповідно до якого [PERSON] позичив [PERSON] 150 000 грн. що в еквіваленті на час надання позики складало 30 тисяч доларів США з поверненням грошових коштів до 30 червня 2006 року. З метою забезпечення виконання зобов'язання, що виникло відповідно до вказаного Договору позики, 30 березня 2006 року між сторонами було укладено Договір іпотеки, відповідно до якого іпотекодавець [PERSON] передав, а Іпотекодержатель [PERSON] прийняв в заставу нерухоме майно, яке належить [PERSON]на праві приватної власності відповідно до договору дарування від 27 травня 2004 року, а саме: приміщення клубу, що знаходиться [ADDRESS]. Відповідно до ч. 2 п. 3.2. Договору іпотеки від 30.03.2006 року, іпотекодержатель вправі вимагати від іпотекодавця звернення стягнення на предмет іпотеки у разі, якщо в момент настання кінцевого терміну виконання зобов'язання, забезпеченого іпотекою, воно не було виконано, а також в інших випадках, передбачених чинним законодавством та цим Договором. На момент виконання зобов'язання, що передбачено Договором позики, а саме 30 червня 2006 року, [PERSON] суму грошей у розмірі 150 000 грн. [PERSON] не повернув, до приватного нотаріуса [PERSON] з пропозицією щодо повернення грошових коштів [PERSON] не звертався, що підтверджується довідкою за вих №47 від 12 жовтня 2007 року підписаною приватним нотаріусом [PERSON], в якій зазначено, що [PERSON]не з'являвся до нотаріальної контори та не виявляв бажання нотаріально засвідчити документ (заяву), що посвідчував би факт проведення розрахунку між ним та позикодавцем [PERSON]. за договором позики, укладеним між [PERSON]. та [PERSON] 30 березня 2006 року, посвідчений того ж дня за реєстровим №582. Будь-яких доказів того, що [PERSON]звертався та в присутності приватного нотаріуса [PERSON] або в інший спосіб намагався повернути суму позики [PERSON] суду позивачем не надано. Навпаки, як вбачається з пояснень свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], відповідач намагався заставлене за договором іпотеки майно продати [PERSON], з приводу цього остання вимушена також звернутись до суду з позовом до [PERSON]. Крім того, за фактом шахрайських дій з грошовими коштами кредитної спілки «Дніпровська ощадна кредитна спілка», від якої [PERSON] отримав грошові кошти в сумі 78000 грн. за кредитним договором № 4699-А від 27.03.2007 року порушено кримінальну справу за ст.. 190 ч. 3 КК України, оскільки [PERSON] уклав з кредитною спілкою договір застави нерухомого майна, а саме приміщення клубу, що знаходиться [ADDRESS], яке вже знаходилось в заставі у [PERSON] Також не знайшов свого підтвердження факт погроз позивачу [PERSON] з боку [PERSON], оскільки як вбачається з відповіді УБОП УМВС України у Дніпропетровській області з письмовими заявами до них [PERSON]не звертався. На підставі викладеного суд вважає, що [PERSON]не виконав взяті на себе зобов'язання, хоча під час розгляду справи в суді перерахував на рахунок ТУ ДСА у Дніпропетровській області грошові кошти в сумі 150000 грн., що підтверджується наданими квитанціями, однак строк зобов'язання минув ще 30 березня 2006 року. Більш того, судом [PERSON]не був зобов'язаний внести грошові кошти на депозитний рахунок ТУ ДСА у Дніпропетровській області, грошові кошти вніс лише після розгляду справи судом, у зв'язку з чим позов [PERSON] до [PERSON] про зобов'язання сторони вчинити певні дії, не підлягає задоволенню в повному обсязі та навпаки позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності та зобов'язання вчинити певні дії, підлягає задоволенню в повному обсязі в зв'язку з наступним. Суд вважає, що [PERSON] вправі вимагати від [PERSON]. передачі йому права власності на приміщення клубу, розташоване [ADDRESS]- огорожа, з залізобетонних плит, передати всю технічну документацію на приміщенні з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов”язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов”язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. На підставі ст. 37 Закону України «Про іпотеку», Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодежателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. У зв'язку з чим суд вважає, що позов [PERSON] обгрунтований та такий, що підлягає задоволенню, оскільки [PERSON] не виконав своїх зобов'язаннь за договором позики від 30 березня 2006 рок та за договором іпотеки від 30 березня 2006 року, оскільки в строк зазначений в договорі позики [PERSON] з [PERSON] не розрахувався, а сам [PERSON], як було встановлено в судовому засіданні ухилявся від сплати боргу, намагаучись тим самим укладати нові договори з різними особами на майно, яке є предметом договору іпотеки від 30 червня 2006 року . Згідно до ст.. 88 ЦПК України, з [PERSON]. підлягають стягненню судові витрати, понесені [PERSON]. щодо оплати судового збору в сумі 1700 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 30 грн. Відповідно до ст.. 84 ЦПК України, з [PERSON]. на користь [PERSON] підлягає стягненню витрат на правову допомогу, яка йому надана адвокатом [PERSON] в сумі 2000 грн.

Outcome: approved