Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-08 00:00:00

Позивачі [PERSON]. та [PERSON]. звернулись до суду з позовом, яким просять визнати не дійсним договір оренди земельної ділянки № 356, укладений 23 жовтня 2003 року між відповідачем [PERSON]та територіальною громадою міста, від імені якої діяла Кіровоградська міська рада. На обґрунтування вимог вказали, що відповідно до предмету договору на підставі рішення сесії Кіровоградської міської ради №263 від 03.12.2002 року „Про розгляд звернень фізичних осіб з питань регулювання земельних відносин” Кіровоградська міська Рада передала відповідачу [PERSON]. у довгострокову оренду терміном на 25 років земельну ділянку площею 0, 1159 га (з неї 11/25 первинна частка на будівлі) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться по[ADDRESS], а відповідач [PERSON]. на підставі цього рішення та письмової згоди прийняв зазначену земельну ділянку у довгострокову оренду терміном на п'ять років (із загально встановленого терміну 25 років), земельна ділянка виділена в натурі (на місцевості) у встановленому законом порядку, права третіх осіб на земельну ділянку відсутні. Даний договір вважають недійсним виходячи з наступного. Рішенням Кіровоградської міської ради депутатів трудящих № 326 від 27.04.1954 року земельна ділянка розташована по вул. Жовтневої революції 15/18 вм. Кіровограді вже була передана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться на ній, дане рішення ніколи і ніким не скасовувалось. Позивачка [PERSON]. за договором купівлі-продажу від 18.07.1972 року №3138 являється власником 11/50 частин домоволодіння, розташованого на земельній ділянці за адресою вул. Жовтневої революції 15/18 у місті Кіровограді, а тому у відповідності до вимог статті 30 Земельного Кодексу Земельний кодексу України N 561-XII, від 18.12.1990 набула право користування земельною ділянкою, розташованої за вказаною адресою, при цьому від права користування земельною ділянкою вона ніколи не відмовлялась, а Кіровоградська міська рада ніколи не виносила рішення про вилучення у неї земельної ділянки. Позивачка [PERSON]. за договором купівлі -продажу від 07.11.2005 року №3905 набула право власності на 3/10 частин домоволодіння, розташованого на земельній ділянці за адресою вул. Жовтневої революції 15/18 у місті Кіровограді, проте не має можливості реалізувати своє право користувача земельною ділянкою, яке визначено статтею 120 Земельного Кодексу України в редакції, яка діяла на момент укладання зазначеного договору купівлі - продажу. - 2- Відповідач [PERSON]. набув право власності на 6/20 частин домоволодіння розташованого за адресою[ADDRESS]згідно договору купівлі -продажу від 19.11.1973 року №4459. Відповідач, уклавши спірним договором оренди, фактично незаконно обмежено їх, позивачів, законне право на користування земельною ділянкою, на якій розташовані їх частини домоволодіння. У своїх доводах позивачі посилаються на статті 30 Земельного Кодексу Земельний кодексу України N 561-XII від 18.12.1990 року, статтю 120 Земельного Кодексу України в редакції, яка діяли на момент укладання спірного договору, та статтю 48 ЦК УРСР (редакція 1963 року). 25 лютого 2008 року позивачки подали доповнення до позовної заяви, згідно якої додатково вказали наступне. Спірний договір не відповідає вимогам статей 4-6, 11, 15,17, 19 Закону України „Про внесення змін до Закону України "Про оренду землі" N 1211-IV, 02.10.2003 року, оскільки земельна ділянка за спірним договором оренди по акту прийому - передачі Кіровоградською міською радою [PERSON]. переда не була. 05 березня 2008 року позивачки подали доповнення до позовної заяви, згідно якої вказали додатково наступне. Спірний договір підлягає визнанню не дійсним відповідно до вимог частин 1,2,4 ст.15, статті 17 Закону України „Про внесення змін до Закону України "Про оренду землі" N 1211-IV, 02.10.2003, Закон, Верховна Рада України. (далі - Закону України „Про оренду землі”), так як у відповідачів відсутні невід'ємні частини договору оренди землі: кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів, акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), акт приймання-передачі об'єкта оренди, проект відведення земельної ділянки. Окрім того, у договорі відсутня істотна умова - умови збереження стану об'єкта оренди. При укладанні спірного договору відповідачі порушили вимоги статті 6 Закону України „Про оренду землі”, частину 5 статті 116 Земельного Кодексу України, частину 1 статті 141, частину 1 статті 142 Земельного Кодексу України, оскільки відповідачу [PERSON]. земельна ділянка була надана у користування без вилучення її у позивачів відповідним рішенням Кіровоградської міської ради у порядку визначеному Земельним Кодексом України та без їх заяв про добровільну відмову від користування земельною ділянкою, яка передана в оренду, при цьому з будь-яких інших підстав земельна ділянка, яка передана в оренду згідно спірного договору, у користувачів не вилучалась. Відповідач [PERSON]., надавши суду письмові заперечення проти позову, вказав на безпідставність вимог позивачів, посилаючись зокрема на те, що позивачами не вказано, які їх права та інтереси порушенні оспорюваним договором оренди, строк дії якого уже фактично закінчився. Представник відповідача - Кіровоградської міської ради не визнавши позов, подав письмові заперечення, згідно яких просить позивачам у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що ними пропущено трирічний строк позовної давності щодо визнання договору оренди, який був укладений 23.10.2003 року. Судом встановлені наступні факти. 23 жовтня 2003 року між відповідачами [PERSON]та територіальною громадою міста, від імені якої діяла Кіровоградська міська рада, було укладено договір оренди земельної ділянки №356, згідно якого на підставі рішення сесії Кіровоградської міської ради №263 від 03.12.2002 року „Про розгляд звернень фізичних осіб з питань регулювання земельних відносин„ Кіровоградська міська Рада передала відповідачу [PERSON]. у довгострокову оренду терміном на 25 років земельну ділянку площею 0, 1159 га (з неї 11/25 первинна частка на будівлі) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться по вулиці Жовтневої революції 15/18 в місті Кіровограді, а відповідач [PERSON]. на - 3- підставі цього рішення та письмової згоди прийняв зазначену земельну ділянку у довгострокову оренду терміном на п'ять років (із загально встановленого терміну 25 років), земельна ділянка виділена в натурі (на місцевості) у встановленому законом порядку, права третіх осіб на земельну ділянку відсутні ( а.с.12-18 ). Вказані факти відповідають правовідносинам сторін, що регулюються земельним та цивільним законодавствами і не дають підстав для задоволення позову, зокрема, з огляду на те, що позивачки не являються стороною за договором оренди земельної ділянки від 23 жовтня 2003 року, ними ж не зазначено, які їх права чи інтереси, зокрема права чи інтереси щодо користування земельною ділянкою, відповідачам порушені оспорюванимдоговором оренди. Суд знаходить безпідставними посилання позивачів на визнання договору оренди за відсутністю у ньому, на їх думку, істотної умови збереження стану об'єкта оренди, оскільки пунктом 2.1. договору оренди передбачено, що земельна ділянка передається в оренду для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, а відтак стан об'єкта оренди не може бути збережений в зв'язку з використанням його для будівництва і обслуговування житлового будинку. Посилання позивачів на визнання договору оренди землі через відсутність невід'ємних частин договору, таких як кадастрового плану земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів, акту визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), акту приймання-передачі об'єкта оренди, проекту відведення земельної ділянки, також є безпідставні, оскільки такі частини договору ніяк не впливають на права позивачів та обов'язки відповідачів. Посилання позивачів на порушення вимог ст. 6 Закону України „Про оренду землі”, частину 5 ст. 116, частину 1 ст. 141, частину 1 ст. 142 Закону України також безпідставні, так як в даному випадку відповідач [PERSON]. набув право користування земельною ділянкою з 1973 року, позивачка [PERSON].- з 1972 року, [PERSON].- з .2005 року і їх право користування ніким не оспорюється, між ним, як співвласниками, не визначено та не встановлено порядок користування земельною ділянкою.

Outcome: dismissed