Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] і прохала про виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, а саме прохала виділити автомобіль АЗ 21074 [NUMBER] [PERSON], стягнувши з нього на її користь грошову компенсацію в розмірі 16 400 грн. та судові витрати в розмірі 400 грн. В підтвердження своїх вимог вона вказувала, що вона та відповідач з 07.07.2002р. проживали сумісно та вели спільне господарство [ADDRESS]. Обоє працювали. Під час спільного проживання для спільних потреб ними куплений автомобіль ВАЗ 21074, вартістю 32 800 грн., який оформлений на ім'я [PERSON] У липні 2007р. [PERSON] залишив сім'ю, створивши іншу сім'ю, забрав автомобіль позбавивши її права користування. Тому вона вважає, що відповідно до ст. 74 Сімейного Кодексу України автомобіль є об'єктом спільної сумісної власності, тому вона має право на 1/2 автомобіля. 02.11.2007р. позивачка подала заяву, в якій змінила правові підстави позивних вимог щодо сплати 1/2 вартості сумісно купленого автомобіля у сумісну власність: ст. ст. 328, 355, 357, 358, 370, 364 ЦК України. А 14.04.2008р. подала заяву про зміну розміру позовних вимог і прохала додатково, крім вимог в основному позові, стягнути з [PERSON] на її користь 1/2 вартості автомобіля в розмірі 1 750 грн. В судовому засіданні позивачка позов підтримала і прохала виділити відповідачу автомобіль та автопричіп, стягнувши з нього на її користь 15150 грн. частку в автомобілі, що відповідає 3 тис. доларів США, які вона дала відповідачу на придбання автомобіля, а також автопричіп, стягнувши на її користь 1/2 його вартості, що відповідає 950 грн. Відповідач та його представник позову не визнали, посилаючись на те, що спірне майно належить тільки [PERSON] і куплено повністю на його кошти. [PERSON] та [PERSON] не вели спільного господаства, він проживав у будинку [PERSON] як квартиронаймач, платив за електроенергію, давав кошти в сумі 200-500 грн. Крім того, він пояснив, що до проживання у будинку [PERSON] мав у власності автомобіль, який продав, знову купив автомобіль, знову продав і, маючи власні кошти та отримавши в борг кошти в сумі 15 тис. грн. у гр. [PERSON], купив автомобіль ВАЗ 21074. Що стосується автопричіпа, то він також куплений на його кошти за 1990 грн. в 2005 р. На даний час автопричіп викрадений [PERSON] В судовому засіданні були допитані свідки, які пояснили: – [PERSON], що сім'ю [PERSON] знає давно. Останні 5 років [PERSON] проживала з [PERSON]. Вони сумісно вели господарство. [PERSON] купувала [PERSON] речі. Вони купили сумісно автомобіль та на сумісні кошти. – [PERSON], що [PERSON] та [PERSON] жили як чоловік з дружиною. Вона особисто привозила [PERSON] взуття, [PERSON] купувала [PERSON] одяг. Він їй говорив, що поверне [PERSON] половину автомобіля. – [PERSON], що [PERSON] не був квартирантом, а вони разом з [PERSON] проживали, доглядали за господарством. В [PERSON] були гроші в сумі 3 тис. доларів США, які вона дала на придбання автомобіля [PERSON]. [PERSON] переживала, що автомобіль було оформлено тільки на [PERSON], але той запевнив, що ніколи не залишить [PERSON]. Також вона пояснила, що [PERSON] купувала [PERSON] багато одягу, проживали вони як чоловік та дружина. – [PERSON], що близько 6-7 років назад продав свій автомобіль [PERSON] за 900 доларів США. – [PERSON], що з 2002р. його батько наймав кімнату у [PERSON] Він платив аліменти, працював та таксував. Іжу він купляв сам, їв у кафе або купував і приносив на квартиру. – [PERSON], що знайома з [PERSON] і на його прохання 25.03.2007р. позичила йому 15 тис. грн. На даний час 10 тис. грн. боргу повернуто. Гроші [PERSON] позичав на купівлю автомобіля. Також вона пояснила, що [PERSON] до березня 2007р. не знала, її чоловік знав брата [PERSON], який раніше у них працював на будівництві. Крім того, в судовому засіданні були досліджені письмові докази: боргова розписка; довідки про зарплату [PERSON], [PERSON]; копія трудової книжки [PERSON]; довідки з Верхняцької селищної ради; техпаспорт на автопричіп; доручення на автомобіль ВАЗ 21074; довідка з Ощадбанку про отримання [PERSON]. 23.07.2007р. кредиту; копії постанов про відмову в порушенні кримінальної справи; відмовний матеріал № 582 по заяві [PERSON] Вислухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення на підставі слідуючого. Судом встановлено, що [PERSON] з 07.07.2002р. поселився на проживання [ADDRESS] з [PERSON] Чоловік позивачки [PERSON] являється інвалідом І групи з 1984р., являється непрацездатним і не допомагав [PERSON] у веденні підсобного господарства. [PERSON] працював водієм на Христинівському молокозаводі, а [PERSON] - дояркою ТОВ «Верхнячка-Агро». Заробіток [PERSON] був вищий заробітку [PERSON] Більш того, із заробітку [PERSON] утримувались аліменти на 2-х дітей на підставі рішення суду. [PERSON] прийняла [PERSON] в склад сім'ї, з яким в послідуючому мали спільний сімейний бюджет, вели спільне господарство, створивши спільну власність без визначення часток. Саме на таких засадах вони придбали автопричіп в 2005р. та в 2007р. легковий автомобіль ВАЗ 21074 [NUMBER] у сумісну власність. Дані факти були стверджені поясненнями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], довідкою сільської ради, а також дорученням від 06.07.2007р., відповідно до якого [PERSON] уповноважив [PERSON] представляти його інтереси відносно автомобіля, пов'язаних із відчуженням автомобіля, переобладняння та інше. Посилання відповідача, що він був квартиронаймачем суд вважає надуманими, неправдивими, що спростовуються вище наведеними доказами. Крім того, позивач не надав письмових чи інших доказів, що був заключений договір найму, яку він проводить оплату. Покази свідка [PERSON], який являється сином відповідача, що батько був квартиронаймачем, не заслуговують на увагу і повністю спростовуються наведеними вище доказами. [PERSON] являється зацікавленою особою в збереженні автомобіля, так як він на даний час проживає з батьком в іншій сім'ї і автомобіль використовується в сімейних цілях. Покази відповідача, [PERSON], письмова розписка про надання [PERSON] позики в сумі 15 тис. грн., суд також вважає надуманими, умисно сформованими. [PERSON] та її чоловік ніколи не були в дружніх стосунках, [PERSON] зовсім до березня не була знайома з [PERSON]., а її чоловік знав лише брата [PERSON], який працював на будівництві, на вимогу [PERSON] надає в борг 15 тис. грн. Дані факти являються по меншій мірі дивними, поскільки позика в 15 тис. грн. без забезпечення будь-якими гарантіями, безпроцентне, майже невідомій людині. Крім того, відповідач [PERSON] визнає фактично позов і не заперечує повернути частину коштів за автомобіль, що стверджується фактом отримання ним кредиту в сумі 15 000 грн., а також постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 01.08.2007р., поясненням [PERSON] (відмовний матеріал № 582 а. 3,4). Згідно з цих доказів стверджується, що [PERSON] отримав від [PERSON] 3 тис. доларів США на придбання автомобіля і добровільно намагався повернути її еквівалент 15 тис. грн., але [PERSON] погодилась отримати свою частку лише в доларах. [PERSON] для придбання автомобіля дала [PERSON] 3 тис. доларів США, що на день розгляду справи в суді відповідає 15 150 грн. (курс долара встановлений національним банком України - 100 доларів США відповідає 505 грн.). У липні 2007р. [PERSON] залишив [PERSON], створивши з іншою жінкою сім'ю, забрав автомобіль, позбавивши позивачку права користування автомобілем. Тому суд вважає, що автомобіль являється сумісною власністю сторін. Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками. Спірний автомобіль придбаний за 32 800 грн. Доля позивачки в автомобілі становить 3 тис. доларів США, що відповідає на день розгляду справи в суді 15 150 грн. Тому суд вважає необхідним залишити автомобіль [PERSON], стягнувши з нього грошову компенсацію за долю 15 150 грн. на користь [PERSON]. Таким чином, при отриманні компенсації право спільної часткової власності на автомобіль [PERSON] припиняється. Що стосується вимоги позивачки про стягнення з [PERSON] на її користь 1/2 вартості автопричіпа в сумі 950 грн., то в задоволенні цієї вимоги необхідно відмовити. Автопричіп перебував в автогаражі по місцю проживання позивачки [ADDRESS], ключі від якого перебували у [PERSON]. Посилання позивачки, що відповідач таємно вилучив та розпорядився автопричіпом на свій розсуд, не підтверджується жодним доказом. Навпаки, маються дві постанови органу дізнання про відмову в порушенні кримінальної справи від 03.04.2008р., 03.02.2008р., які винесені за заявами сторін про крадіжку автопричіпа, відповідно до яких особа, що викрала автопричіп не встановлена. Тому позов в цій частині безпідставний і не підлягає задоволенню, так як обставини на які посилається позивачка (ущемлення прав через розпорядження самовільно автопричіпом) не доведені. До задоволення підлягають стягнення судових витрат в сумі 181,50 грн. відповідно до частини задоволення вимог позивачки.

Outcome: approved