Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-29 00:00:00

Відповідачі [PERSON] і [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали. Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до Ялтинського міського суду із позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про визнання заповіту недійсним і визнанні права власності на спадок. Заявлені вимоги мотивовані тим, що 28 травня 2002 року в їх користь було складено заповіт громадянкою [PERSON], яка померла [INFO]. У червні 2007 року їм стало відомо, що 08 грудня 2003 року [PERSON] склала заповіт на користь відповідачів. Вважають цей заповіт недійсним, внаслідок того, що з початку 2003 року у [PERSON] стали виявлятися ознаки важкого психічного захворювання, з приводу якого вона перебувала на обліку в Республіканській клінічній психіатричній лікарні, була обстежена в ній і періодично знаходилася на лікуванні. Вважають, що в грудні 2003 року [PERSON] знаходилася в стані важкого психічного захворювання і підписала заповіт на користь відповідачів не усвідомлючи значення своїх дій. У зв'язку з цим, просили визнати заповіт від 08 грудня 2003 року недійсним і визнати за ними право власності на квартиру[ADDRESS], яка належала спадкодавцю. У судовому засіданні представники позивачів позовні вимоги підтримали в повному об'ємі. Пояснили, що померла [PERSON] була тіткою позивачів. Споріднених відносин між [PERSON] і відповідачками не було. На момент складання заповіту на користь відповідачів [PERSON] не усвідомлювала свої дії і не могла керувати ними, та як останніми роками свого життю її поведінка була неадекватною. На яке психічне захворювання вона страждала, представники пояснити не могли, повідомив, що вона лікувалася за місцем проживання. Їй було рекомендовано лікування психіатричного напряму, але родичі цього лікування не проводили з етичних міркувань. Відповідач [PERSON] пояснила, що її рідний дядько [PERSON] перебував в шлюбі з [PERSON]. Оскільки відповідачка рано втратила батьків, сім'я [INFO] відносилися до неї як до дочки. Після смерті дядька її близькі відносини з [PERSON] не припинялися. У 2001 році вона за сімейними обставинами виїхала до Росії, тісні контакти з [PERSON] були тимчасово перервані. У 2003 році вона повернулася до Криму і прийняла на себе турботу про [PERSON], яка проживала одна, страждала на захворювання ніг і серця, у зв'язку з чим потребувала фізичної допомоги. В той же час вона була абсолютно адекватною до кінця свого життя, на обліку у психіатра не перебувала і лікування в психіатричних установах не проходила. Відповідач [PERSON] підтвердила пояснення [PERSON] Представник третьої особи - Першої Ялтинської державної нотаріальної контора у судове засідання не з'явився. Справу просять розглянути на розсуд суду. Просили розглядати справу у відсутність свого представника. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, представників, свідків, суд вважає, що позиві вимоги не підлягають задоволенню. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON], померла [INFO](арк.спр.7). Із заявами про прийняття спадщини на майно померлої [PERSON] до Першої Ялтинської державної нотаріальної кон тори звернулися спадкоємці за заповітом від 08 грудня 2003 року [PERSON] і [PERSON](арк.спр.46,47). Також до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулися [PERSON] і [PERSON], як спадкоємці за заповітом, укладеним спадкодавцем 28 травня 2002 року(арк.спр.60-64) На підставі ст.1233 ЦК України заповіт, це особисте розпорядження фізичної особи на випадок його смерті. Судом встановлено, що 28 травня 2002 р. в Першій Ялтинській державній нотаріальній конторі було засвідчено заповіт [PERSON], яким вона призначала своїми спадкоємцями в рівних частках [PERSON] і [PERSON] у відношенні майна, що належало їй на праві власності, зокрема квартири [ADDRESS]. Згідно ч. 2 ст. 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, відміняє попередній заповіт повністю, або в тій частині, в якій воно йому протиречить. 08 грудня 2003 р. [PERSON] склала інший заповіт, яким своє майно і квартиру заповідала в рівних частках [PERSON] і [PERSON] (арк..спр.54). Заповіт це одностороння юридична угода, яка представляє собою посмертне розпорядження особи своїм майном, правами і обов'язками, складена у встановленій законом формі. Відповідно до ст. 225 ЦК України, сделка, здійснена дієздатною фізичною особою в мить, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій і не могло керувати ними, може бути визнана судом недійсної. Судом перевірені доводи позивачів, що спадкодавець [PERSON], [INFO], під час складення заповіту на ім'я відповідачів не усвідомлювала значення своїх дій і не могла керувати ними. Судом встановлено, що згідно із наданої довідки головного лікаря психоневрологічного відділення Ялтинської міської лікарні №1 [PERSON] до лікаря психіатра і лікаря -нарколога не зверталася, на обліку не перебувала. На стаціонарному лікуванні не перебувала (л.д.191). На підставі довідки диспансерного відділення КРУ «КПБ №1»» на диспансерному обліку по м. Сімферополь і по м.Ялта [PERSON] не перебувала(аркспр.192). Згідно із оригіналом медичної картки №3826 стаціонарної хворої [PERSON], яка у 2002 році поступила на лікування до Ялтинської міської лікарні, [PERSON] обстежена в Ялтинській міській лікарні і проходила лікування в терапевтичному відділенні. Під час знаходження на стаціонарному лікуванні в кардіологічному відділенні Ялтинської міської лікарні в червні - липні 2002 року на фоні важкого соматичного стану відмічена ясна свідомість, без психоторических порушень, без безглуздостей в поведінці і висловах, без розладу свідомості. Згідно із відповіді голови Ялтинської МСЕК спадкодавець за час із 202 до 2007 року МСЕК не проходила. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що багато років проживала з [PERSON] по сусідству, оскільки їх квартири знаходяться на одному сходовому майданчику. З 2002 року по день її смерті вони зустрічалися практично щодня, спілкувалися. [PERSON] добре вирішувала кросворди, сама отримувала пенсію вдома і розпоряджалася своїм бюджетом, сама особисто заповнювала всі квитанції по оплаті за комунальні послуги, обмінювалася з свідком газетами, обговорювала телепередачі, які дивилася. Свідок показала, що із слів [PERSON] їй відомо, що спочатку вона склала заповіт на користь позивачів, але потім, оскільки вони не приїжджали до неї, вона написала його на користь відповідачки [PERSON] Ніяких психічних відхилень, дивностей в поведінці [PERSON] не було. Свідок [PERSON] показала в судовому засіданні, що обслуговувала [PERSON] вдома як соціальний працівник. Спочатку вона відвідувала її двічі в тиждень, потім на прохання відповідачки [PERSON] стала приходити частіше, оскільки фізично [PERSON] потребувала допомоги. При цьому свідомість її була ясне і ніяких психічних відхилень не спостерігалися. По Положенню про діяльність соціальної служби вони не мають права обслуговувати психічно неповноцінних осіб. Як би у [PERSON] були б відмічені якісь дивності або відхилення, вона повинна була б повідомити про це керівництву. Підопічна сама визначалася які продукти їй потрібні, складала список і давала гроші. Так само сама вона заповнювала книжки комунальних платежів. Окрім [PERSON] і членів її сім'ї, вона нікого з інших родичів [PERSON] не зустрічала. Свідок [PERSON] показав, що з 2002 року він часто возив [PERSON] продукти харчування на прохання [PERSON]. Так само він привозив їй телевізор, холодильник, газову плиту, які для неї купили [PERSON]. Знає, що до [PERSON] приходила працівник соціальної служби на ім'я [PERSON], яка їй допомагала. Більше нікого, окрім сусідки не зустрічав. [PERSON] завжди впізнавала його, називала по імені, ні з ким не плутала, підтримувала бесіду, розпитувала про його сім'ю, розповідала про своє життя. Аналіз свідчень свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] показує, що в період з 2002 року по 2006 роки [PERSON] страждала на захворювання серця і ніг у зв'язку з чим потребувала соціального надомного обслуговування, але вела активний спосіб життя, розпоряджалася своїм бюджетом, спілкувалася з сусідами, цікавилася телепередачами, читала газети. З амбулаторної карти убачається, що [PERSON] стежила за своїм здоров'ям, викликала лікарів додому, виписувала рецепт на окуляри, отримувала довідку для голосування вдома. Для визначення психічного стану померлої [PERSON], під час складня заповіту на ім'я відповідачів, оскільки позов заявлений по підставах ст. 225 ЦК України, суд відповідно до вимог ст. 145 ЦПК України призначив посмертну судово - психіатричну експертизу, проведення якої було доручене експертам Кримської республіканської психіатричної лікарні № 1. Згідно Акту № 613 посмертної амбулаторної судово - психіатричної експертизи від 07 травня 2008 року [PERSON], [INFO], в період з 2003 р. по 2004 р. ніяким психічним захворюванням або розладом душевної діяльності, пов'язаному з втратою свідомості і неможливістю керувати своїми діями і оцінювати їх, не страждала. [PERSON] могла розуміти значення своїх дій і керувати ними під час складання заповіту 08 грудня 2003 року на користь [PERSON], [PERSON]. Оцінюючи висновок експертів відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України визнає достатність акту судовий - психіатричної експертизи в сукупності з іншими доказами у справі. Експертиза проведена комісією державної експертної установи у складі 4-х лікарів вищою, 1-2 і 2-ій категорії. Дослідження проведене з наданням всіх матеріалів цивільної справи і що є у відношення [PERSON] медичної документації. У Акті № 613 від 07 травня 2008 р. відмічено, що [PERSON] у полі зору психіатрів протягом життя не попадала, в психіатричній лікарні не знаходилася, на обліку у психіатра не перебувала. Страждала на соматичні захворювання - ішемічну хворобу серця, захворювання суглобів, нижніх кінцівок. Постійно спостерігалася лікарем - терапевтом, активно відвідувала поліклініку, зверталася по медичну допомогу до кардіолога, уролога, окуліста, ортопеда з приводу соматичних захворювань. Так само відмічено, що з амбулаторної карти [PERSON] убачається, що під постійним спостереженням лікаря - невропатолога вона не знаходилася, була оглянута ним всього двічі. Лікар - невропатолог постійного спостереження за нею не здійснював. Лікарем - психіатром [PERSON] не оглядалася. Експерти відзначили, що підписи на заповітах [PERSON] як від 28 травня 2002 року. так і від 08.12.2003 р. чіткі і розбірливі. Наявні розрахункові книжки по оплаті за комунальні послуги за період з 2002 р. по 2006 р., заповнені [PERSON], виконані чітким, рівним і розбірливим почерком, схожим на підписі в заповітах. У тих, що на листах справи 104 і 105, заяві в ощадбанк від 12.07.2004 р. про переоформлення заповіту на внесок на [PERSON] і [PERSON]. і в договорі про надання послуг електрозв'язку підпис [PERSON] чіткий і розбірливий(арк..спр.211-220). Таким чином, судом не встановлено обставин, які б свідчили, що під час укладення заповіту на ім'я відповідачів [PERSON], [PERSON] спадкодавець знаходилася в стані, в якому вона не усвідомлювала значення своїх дій і не могло керувати ними. Разом із тим, у підтвердження заявлених вимог, позивачі посилаються тільки на пояснення [PERSON], [PERSON], [PERSON], яким суд дає критичну оцінку, так як вони перебувають в дружніх стосунках із позивачами і їх пояснення не конкретні, Суд вважає, що свідчення вказаних свідків протиречить наявним в справі доказам. Так само критично суд відноситься до свідчень свідка [PERSON] - лікаря невропатолога про те, що виставлений їм в амбулаторній карті діагноз не будучи психічним захворюванням, пов'язаний з психічним еквівалентом в поведінці. У судовому засіданні він показав, що не пам'ятає [PERSON] як свого хворого, не знає її. Підтвердив, що записи від 09 і 21 вересня 2003 р. в амбулаторній карті зроблені ним, але подробиць не пам'ятає, більш він її не оглядав і постійного спостереження не здійснював. Заповіт, складений [PERSON] 08 грудня 2003 року і посвідчений державним нотаріусом Першої Ялтинської державної нотаріальної конторі який як службовець встановив не тільки особу спадкодавця [PERSON], але і в момент вчинення нотаріальної дії перевірив її дієздатність, що підтверджено посвідченим надписом на заповіт(арк..спр.54) Суд вважає, що дії [PERSON] по розпорядженню своїм майном на користь відповідачів [PERSON], [PERSON], усвідомлені і послідовні, виражали її волю, що підтверджене перерахованими вище доказами. Заповіт, складений [PERSON] 08 грудня 2003 року як одностороння угода, відповідає усім вимогам, які пред'являються до угод і підстав для визнання його не дійсним не має. При таких обставинах, підстав для задоволення вимог позивачів про визнання недійсним заповіту від імені [PERSON] від 08 грудня 2003 року не має. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed