Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-29 00:00:00

[PERSON]. звернувся до суду із позовом до [PERSON]. про стягнення з нього матеріальної та моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що у вересні 2007 року він купив у смт. Красногвардійське за 670 грн. акумулятор марки СТ-90. Це акумулятор він не експлуатував, а в'язку із захворюванням та необхідністю придбанням ліків він вирішив його продати. 16.12.2007 року він виніс цей акумулятор на ринок в смт. Красногвардійське, та йому було виділено торгове місце недалеко від виїзду з ринку. Приблизно біля 13 годин відповідач [PERSON]., на своєму автомобілі ВАЗ 2109 із-за необачності здійснив наїзд на його акумулятор, та привів його у негідність. Він запропонував відповідачеві заплатити за пошкоджений акумулятор, але останній повів себе не коректно, запропонувавши йому всього 30 грн. Він був змушений звернутися до Красногвардійського РВ ГУМВС України в АРК з приводу пошкодження його майна, але у порушенні справи було відмовлено, у зв'язку із необережністю відповідача. Просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 670 грн., витрати по сплаті юридичної допомоги у розмірі 100 грн., а всього 770 грн., сплачені ним судові витрати у розмірі 81 грн. та моральну шкоду у розмірі 500 грн. У судовому засіданні позивач [PERSON]. та його представник [PERSON]. збільшили позовні вимоги, та позивач просив стягнути з [PERSON]. 825 грн. матеріальної шкоди, також 600 грн. за надання юридичної допомоги, 81 грн. судових витрат та 5000 грн. моральної шкоди. Позивач [PERSON]. пояснив, що у вересні 2007 року його син [PERSON]. купив акумулятор імпортного виробництва, за яку суму та де він не пам'ятає, але акумулятор він не використовував. Йому знадобилися гроші, та він вирішив продати акумулятор за пів ціни. 16.12.2007 року він виніс свій акумулятор на ринок, а приблизно о 13 годині відповідач [PERSON]. на своєму автомобілі ВАЗ 2109 наїхав на його акумулятор та привів його у негідність, що підтверджується актом про відмову від ремонту. Він просив у відповідача відшкодувати йому 400 грн, але останній погодився лише на відшкодування 30 грн. Потім він був змушений звернутися до міліції, оскільки відповідач не погоджувався повернути гроші добровільно. Його син у судове засідання з'явитися не може, оскільки він в'їхав. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, та пояснив, що на акумулятор позивача він не наїзджав, 16.12.2007 року позивач підходив до нього та просив купити акумулятор за 300 грн., але він відмовився, оскільки у позивача не було документів на акумулятор. Крім того, позивачем не надано ніяких документів на акумулятор, коли, та за яку суму він був придбаний, чи був він до пошкодження придатний для експлуатації, чи ні. Також позивач у позовній заяві зазначив, що купив акумулятор у смт. Красногвардійське, а у судовому засіданні, що цей акумулятор йому купив син у м. Сімферополі, а також він вважає, що якщо акумулятор й був не придатний для подальшої експлуатації після пошкодження, але був новий, як стверджує позивач, то висновок про непридатність для подальшої експлуатації повинна була б давати та організація, яка продала позивачу акумулятор. Просив у позові позивачеві відмовити у повному обсязі. Суд вислухавши сторони, свідка та дослідивши матеріали справи, доходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав: Матеріалами справи встановлено, що відповідно до акту відмови від ремонту, який затверджений ПП „Імпульс”, акумулятор СТ-90, який доставлений [PERSON]. після розбірки та дефектовки непридатний для ремонту, оскільки має механічні пошкодження корпуса, внутрішнє пошкодження пластин. Судом досліджено матеріал про відмову у порушенні кримінальної справи № 2474 за заявою [PERSON]. від 19.12.2007 року, відповідно до якої [PERSON]. заявив, що водій на прізвище Куфель наїхав на його акумулятор СТ 90, чим причинив йому шкоду у розмірі 400 грн.; відповідно до довідки, що надана у Красногвардійський РВ, вартість акумулятора СТ - 90, що був у користуванні складає 250 грн.; в постанові від 26.12.2007 р., за якою у порушенні кримінальної справи відносно [PERSON]. за ст. 194 КК України відмовлено у зв'язку з відсутністю складу злочину, зазначено, що [PERSON]. 16.12.2007 року з необережності пошкодив акумулятор СТ-90, який належав [PERSON]. Судом досліджено матеріал про відмову у порушенні кримінальної справи № 2466 за заявою [PERSON]. від 19.12.2007 року, відповідно до якої він заявив, що невідомий йому чоловік ображав його нецензурною лайкою; в постанові від 25.12.2007 р., за якою у порушенні кримінальної справи відносно [PERSON]. за ст. 296 КК України відмовлено у зв'язку з відсутністю складу злочину, зазначено, що [PERSON]. 18.12.2007 року ображав грубою нецензурною лайкою громадянина [PERSON]., після того як останній відмовився повернути гроші за пошкоджений акумулятор. Суд не може брати до уваги свідчення свідка, [PERSON]., допитаного на вимогу позивача та його представника, оскільки свідок пояснив, що випадок з наїздом на акумулятор який належить [PERSON]., громадянином на автомобілі ВАЗ 2109, стався навесні 2008 року, особисто водія він не бачив. А також пояснив, що про вартість акумулятора у розмірі 300 грн., його належність [PERSON]. він дізнався зі слів позивача, коли допомагав останньому забирати пошкоджений акумулятор з ринка. Задовольняючи частково позов в частині стягнення матеріальної шкоди, суд засновується на положеннях ст. 1166 ч.1 ЦК України відповідно до яких майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала, та керується ст. 60 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, оскільки докази подаються сторонами, а доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Суд не може покласти в основу рішення довідку, яка надана представником позивача, про те, що вартість акумулятора „Bosch 90 Ah”, складає 825 грн., оскільки встановлено, що акумулятор СТ - 90, що належить позивачеві був у користуванні, а також не надано доказів який це акумулятор імпортного чи вітчизняного виробництва, де й коли акумулятор придбано, за яку ціну, та чи дійсно він зовсім не експлуатувався, та знаходився у справному стані. Запропоновану судом можливість заявити клопотання про виклик у судове засідання представника ПП „Імпульс” для його допиту як свідка, а також про призначення товорознавчої експертизи пошкодженого акумулятора сторони не використали, та від виконання зазначених процесуальних дій відмовилися, а тому суд бере до уваги та вважає за можливе стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 250 грн., як вартість акумулятора СТ - 90, що був у використанні, вказану в довідці у матеріалі про відмову у порушенні кримінальної справи № 2474. Задовольняючи частково вимогу позивача про стягнення на його користь моральної шкоди суд виходить з положень ст. 23 ЦК України, відповідно до якої особа має право на відшкодування моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна, з урахуванням характеру правопорушення, яке є незначним та скоєним з необережності, глибини фізичних та душевних страждань, а також враховуючи вимоги розумності і справедливості, та вважає за достатнє стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 200 грн., так як позивач не довів суду, що стан його здоров'я погіршився саме від протиправної поведінки відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони. Вирішуючи питання про оплату послуг пов'язаних з оплатою правової допомоги, та перевіряючи доводи позивача та його представника про те, що витрати позивача [PERSON]. за складання позову до суду, та ведення справи у суді склали 600 грн., суд доходить висновку, що ці витрати не можуть бути покладені на відповідача, оскільки на підтвердження сплати цих витрат позивачеві необхідно було б надати документи, що свідчать про оплату гонорару, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад квитанцію до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ), натомість позивач надав квитанції № 006884 від 18.01.2008 р. (а.с.5), № 063996 від 18.03.2008 р., та № 063995 від 14.03.2008 р. (а.с. 20 - 21), які навіть не завірені печаткою „представника господарюючого суб'єкта” Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем і підтверджені документально судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Вимоги позивача про стягнення матеріальної шкоди суд задовольняє на 30,3 % від ціни позову, та стягненню з відповідача на користь позивача, частково підлягають витрати по сплаті державного мита у розмірі 15 грн. 45 коп., та сплачені витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 09 грн. 09 коп., а в іншій частині вимог про стягнення судових витрати слід відмовити. На підставі ст.ст. 23, 1166, 1187 ЦК України,

Outcome: partial