overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-15 00:00:00

07 березня 2008 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою та просить визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна №Н-00186/97 від 13.12.1997 року - [ADDRESS] та визнати право власності на зазначену квартиру, посилаючись на те, що купила у відповідачки у свою власність зазначену квартиру на Одеській Муніципальній Біржі, передавши їй гроші в обумовленій договором сумі, однак договір не був посвідчений нотаріально, що перешкоджає їй на даний момент у здійсненні права власника. У попередньому судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала і просила суд задовольнити позов. Відповідачка у попереднє судове засідання не явилася, надіславши на адресу суду заяву про визнання позовних вимог у повному обсязі та проханням розглядати справу за її відсутності. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, може заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України, у разі визнання позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши представника позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні і досліджених доказів, наданих позивачкою, позов підлягає задоволенню. Так, у судовому засіданні встановлено, що [ADDRESS] належала відповідачці по справі та її неповнолітній дочці [PERSON]. на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 08.07.1994 року управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради за №12-4639, зареєстрованого Одеським МБТІ 01.08.1994 року під №4 стор.12, кн.86 пр. Згідно договору купівлі-продажу №Н-00186/97 від 13.12.1997 року, позивачка по справі купила у відповідачки, котра діяла від свого імені та від імені і в інтересах неповнолітньої дочки [PERSON] на підставі Розпорядження Суворовської районної адміністрації м.Одеси під №1261 від 09.12.1997 року, у свою власність [ADDRESS]. Договір купівлі-продажу між сторонами був зареєстрований на Одеській Муніципальній Біржі, що не суперечило на той період чинному законодавству. Сторони взяті на себе зобов'язання виконали, а саме: відповідачка передала зазначене нерухоме майно позивачці, отримавши гроші в сумі, обумовленій п.5 Договору. Право власності на зазначене нерухоме майно було зареєстроване за позивачкою в КП ОМБТІ та РОН 19.12.1997 року за №4, стор.152 кн.250 пр. Позивачка зареєстрована у квартирі з 31.12.1997 року та постійно проживає в ній по цей час, підтримуючи її технічний стан, сплачуючи комунальні та інші послуги. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги правомірні й обґрунтовані, регулюються нормою ст.47 ЦК України в редакції 1963 року, яка діяла на момент укладення договору, і підлягають задоволенню. На підставі встановленого, ст.47 ЦК України (в редакції 1963 року),

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 27 вересня 1990 року Китайгородською сільською радою Царичанського району Дніпропетровської області, актовий запис №10. При цьому позивачка посилалася на те, що за час спільного життя між ними виявилась невідповідність характерів, істотна відмінність у поглядах на сімейне життя, було відсутнє взаєморозуміння. Шлюбні стосунки та ведення спільного господарства припинено і позивачка не має наміру їх поновлювати. Вона переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить їх інтересам. Також позивачка повідомила, що шлюб у них перший, від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]народження. У попередньому судовому засіданні позивачка заявлені позовні вимоги підтримала і просила суд задовольнити позов, відповідач подав до суду заяву про визнання позову в повному обсязі та просив суд розглянути справу за його відсутності. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України, у разі визнання позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, може заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Вислухавши позивачку, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що на підставі фактів, встановлених у попередньому судовому засіданні та наявних у справі матеріалів, позов підлягає задоволенню. Так, у попередньому судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі, зареєстрованому 27 вересня 1990 року Китайгородською сільською радою Царичанського району Дніпропетровської області, актовий запис №10. Від спільного шлюбу у сторін є неповнолітній син - [PERSON], [INFO]народження, котрий проживає з позивачкою. Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства, мешкають за різними адресами і не мають наміру їх поновлювати, сім`я носить виключно формальний характер. Шлюб у сторін перший, майновий спір чи спір про місце проживання дитини у них відсутній. Відповідно до ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. За таких обставин суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх дитини, що має істотне значення, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсному волевиявленню сторін і після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, а також права їх неповнолітнього сина і шлюб може бути розірваний. За заявою позивачки по справі, державне мито при отриманні свідоцтва про розірвання шлюбу в органах РАЦС має бути стягнуто з неї. На підставі встановленого, згідно ст.ст.104, 105, 110 - 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-15 00:00:00

У лютому 2008 року [PERSON]. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 25 жовтня 2003 року. Шлюб був зареєстрований Новокрасненською сільською радою Арбузинського району Миколаївської області. Від шлюбних відносин народився син [PERSON]- [INFO] Позивач в позовній заяві просить розірвати шлюб, оскільки сім”я їх розпалася, шлюбні відносини припинені, сумісне проживання не можливе через несхожість характерів, непорозуміння, зловживання відповідачем спиртними напоями. Відповідно до ст.111 СК України, судом був наданий строк для примирення подружжя до 29 квітня 2008 року. В судовому засіданні позивач повідомила, що примирення неможливе і вона наполягає на розірванні шлюбу, поскільки разом не проживають більш ніж 4 місяців, відповідач має нову сім'ю. Відповідач позов визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, вислухавши сторони та дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що сім”я розпалася, примирення та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, що це суперечить інтересам позивача, тому шлюб необхідно розірвати. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України . При таких встановлених судом обставинах, згідно ст.. 104,105,110,112 Сімейного кодексу України, позов слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на її утримання, у розмірі 1\ 6 частини його заробітку щомісяця, в якій зазначає, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем з 04 лютого 2006 року, у них народився син [PERSON] - [INFO] року народження, який проживає із нею та знаходиться на її утриманні. Позивачка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років, не працює, а відповідач матеріальної допомоги на її утримання не надає, хоча вона її потребує. У судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги, просить стягнути з відповідача, на її користь кошти на утримання у розмірі 1/6 частини його доходу з усіх видів заробітку до досягнення сином трьох років. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав так як ніде не працює, заперечував проти стягнення з нього коштів на утримання дружини. Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки, відповідача, суд находить позов таким, який підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачка перебуває з відповідачем у шлюбі з 04 лютого 2006 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.3), сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON]а - [INFO] року народження, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.4), який проживає із матір'ю та знаходиться на її утриманні (а.с.5). Згідно довідки Ізюмського казенного приладобудівного заводу №175 від 20.08.2007 року, позивачка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення ним трьох років, відповідач матеріальної допомоги на утримання позивачки у добровільному порядку не надає. Відповідно до ст.75 Сімейного Кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Згідно ст. 84 цього ж Кодексу дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Оскільки в ході судового розгляду встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, після народження спільної дитини позивачка ніде не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, потребує матеріальної допомоги, а відповідач в змозі таку надати, оскільки працездатний, але не працію півроку, на облік у центр зайнятості не став, позивачку матеріально не підтримує, суд вважає необхідним стягнути з нього на користь позивачки кошти у частці від заробітку /доходу/, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною 3-х річного віку, тобто до 02 липня 2009 року. На підставі ст. 81,84, 88 ЦПК України суд стягує з відповідача судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в Ізюмському міськрайонному суді Харківської області у розмірі 7 гривень 50 копійок на користь Територіального управління державної судової адміністрації в Харківській області та судовий збір на користь держави у розмірі 51 гривні. Відповідно до ст. 217 п. 1 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-15 00:00:00

Позивач звернувся в Шосткинський міськрайсуд з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за надані послуги теплоенергопостачання в сумі 1646 грн. 91 коп. за період з 15.10.2006 року по 31.03.2008 року. Свої позовні вимоги він мотивує тим, що позивач забезпечує тепловою енергією та горячим водопостачанням споживачів, у тому числі відповідачку по справі. Однак вона не сплачує кошти, внаслідок чого виникла вказана заборгованість. У судовому засіданні представник позивача ТОВ «Шосткинське підприємство «Харківенергоремонт» Ярошевська Н.О. позовні вимоги підтримала в повному розмірі, просить стягнути з відповідачки вказану заборгованість, сплачене при подачі позову державне мито, витрати за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та ухвалити рішення в попередньому засіданні. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала. Вислухавши представника позивача, відповідачку, дослідивши матеріали справи, а саме: довідку про заборгованість, згідно якої заборгованість відповідачки складає 1646 грн. 91 коп. (а.с.5), довідку про склад сім'ї, згідно якої відповідачка є зареєстрованою у квартирі (а.с 4), тому суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.64,68 ЖК України наймач та члени його сім'ї зобов'язані оплачувати надані їм послуги у встановлені строки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-15 00:00:00

До суду з вказаною позовною заявою звернулося ЖКП „ Пісківське” мотивуючи її тим, що відповідачі проживають в квартирі [ADDRESS] мають перед ним станом на 01.02.2008 року заборгованість по експлуатаційним витратам та водопостачанню в сумі 469,18гривень. А тому, відповідно до ст. 64, 67, 68 ЖК України, позивач просить суд стягнути з відповідачів заборгованість по експлуатаційним витратам та водопостачанню в сумі 469,18 гривень. Представник позивача заявлений позов підтримала і викладе підтвердила частково і просила суд стягнути з відповідача 30 гривень за ІТЗ, так як відповідач добровільно погасив заборгованість. Відповідачі в судове засідання повторно не з”явилися, причину неявки суд не попередили, хоча про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст.224 ЦПК України. Матеріалами справи встановлено, що відповідачі заборгували позивачу плату по експлуатаційним витратам та водопостачанню станом на 01. 02.2008 року в сумі 469,18 гривень. Відповідно до ст. 68 ЖК України, власники та наймачі зобов”язані своєчасно вносити квартплату та плату за комунальні послуги. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню частково в сумі 81 гривень ( 30 гривень за ІТЗ та 51 гривень як держмито ) , так як відповідачі погасили борг після подачі позовної заяви до суду. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує на користь позивача 30 грн., як витрати пов”язані зі сплатою позивачем за інформаційно-технічне забезпечення. Враховуючи, що від сплати судового збору позивач при подачі позовної заяви звільнений рішенням Бородянської селищної ради шістнадцятої сесії п”ятого скликання від 17 січня 2008 року то суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів до місцевого бюджету державне мито в розмірі 51 гривна.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON]. про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON],[INFO]народження, свої вимоги мотивує тим, що відповідач фізично здоровий, має тимчасові заробітки, других утриманців у нього немає, однак в добровільному порядку не бажає надавати матеріальної допомоги на утримання дитини, а тому вона змушена була звернутися до суду з даною заявою про примусове стягнення з нього аліментів. В попереднє судове засідання позивачка [PERSON] не з”явилася, надавши суду заяву, в якій просила справу розглянути в її відсутність, при цьому уточнивши свої позовні вимоги , а саме просила стягувати на її користь на утримання доньки аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідач в попереднє судове засідання не з»явився, попередньо надавши суду заяву, в якій просив справу розглянути в його відсутність, змінені позивачкою позовні вимоги визнав в повному обсязі , не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання доньки в твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено по справі 25.01.2005 року [PERSON] та [PERSON]зареєстрували шлюб Вінницько -Хутірській сільській раді Вінницького району Вінницької області за актовим записом № 1 , що підтверджується свідоцтвом про одруження, серія 1-АМ №[NUMBER] від 04.02. 2005 року (а.с. 6 ) Від спільного проживання мають доньку [PERSON],[INFO]народження, батьком якої являється відповідач по справі, відповідно до копії свідоцтва про народження дитини, серія 1-АМ № [NUMBER] від 09.09.2005 р. ( а.с.4 ) Відповідно до довідки, виданої виконкомом Вінницько -Хутірської сільської ради Вінницького району за № 606 від 07.03.2008 року у позивачки на повному її утриманні перебуває неповнолітня [PERSON], 2005 року народження ( а.с.3) , а тому суд вважає за можливе визначити розмір аліментів, що підлягають стягненню у твердій грошовій сумі. Також суд зауважує, що визначений розмір аліментних платежів не порушує право відповідача та позивачки, відповідає інтересам їхньої неповнолітньої дитини. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності зі ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивачки суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-15 00:00:00

28 лютого 2008 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання батьківства і виключення запису про особу як батька з актового запису про народження дитини. В обґрунтування позову вказав, що з початку 1993 року фактично проживав однією сім'єю з відповідачкою [PERSON]. [INFO]року відповідачка народила сина [PERSON], але його не зареєструвала, оскільки була на той час одружена з відповідачем [PERSON], який втратив документи і тривалий час їх відновлював. Син був зареєстрований лише 06 вересня 2007 року Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, про що було зроблено актовий запис № 22. Фактично батьком дитини є він, але зареєструвати дитину на своє ім'я не міг, оскільки відповідачка формально перебувала у шлюбі з [PERSON]., тому він звертається до суду і просить визнати його батьківство і виключити з актового запису № 22 від 06 вересня 2007 року запис про [PERSON] як батька дитини [PERSON], [INFO]року народження. У судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, відповідач та треті особи позов визнали і просили задовольнити. Представник третьої особи Красногвардійського відділу РАЦС м. Дніпропетровська у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений, просив розглядати справу за його відсутності. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 129 Сімейного Кодексу України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. У судовому засіданні встановлено, що батьком [PERSON], [INFO]року народження, - є [PERSON], це підтверджується поясненнями сторін та наданими письмовим доказами. За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON]. Позов мотивований тим, що сторони 01.06.2001 року уклали шлюб, який був зареєстрований Ізобільненською сільською Радою м.Алушти АРК, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 09. За час шлюбу народилась дитина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалося, в сім*ї часто виникали сварки, неприязнь один до одного , що призвело до неможливості спільного проживання. Шлюбні відносини припинили у вересні 2007 року , стали прожити окремо, спільних інтересів немає. Просить залишити неповнолітню дитину з матір*ю, на утримання дитини надає матеріальну допомогу. У судовому засіданні позивач позов підтримав, пояснив, що сім'я розпалася остаточно, на примирення не згоден, спору про поділ майна не заявляє, зазначає, що дитина буде проживати з матір*ю. У судовому засіданні відповідачка позов визнала, з мотивами розірвання шлюбу згодна, не заперечує, щоб дитина проживала з нею. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони 01.06.2001 року уклали шлюб, який був зареєстрований Ізобільненською сільською Радою м.Алушти АРК, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 09. За час шлюбу народилась дитина [PERSON], [INFO]. Сторони припинили подружні відносини та ведення домашнього господарства з вересня 2007 року, проживають окремо , причиною розпаду сім*ї послужило те, що сторони втратили почуття кохання та поваги один до одного, разом проживати не можуть, в сім'ї постійно виникали сварки. Спорів про поділ майна сторони не заявляють. Судом встановлено, що примирення між сторонами неможливе. Неповнолітня дитина [PERSON], [INFO] буде проживати з матір*ю, проти чого сторони не заперечують. Представник органу опіки та піклування у судовому засіданні пояснив, що сторони дійшли згоди, щодо місця проживання дитини, дитина буде проживати з матір'ю, тому письмовий висновок щодо місця проживання дитини на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини суду не надавав. У судовому засіданні встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, дитини, що має істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. В попереднє судове засідання позивачка з"явилася, уточнила позовні вимоги та наполягала на їх задоволені в повному обсязі. В обгрунтування заявлених вимог пояснила, що 14 червня 2003 року було зареєстровано шлюб з відповідачем. Від данного шлюбу мають доньку [PERSON],[INFO]. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, ухиляється від виконання батьківських обов'язків. Просила стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі &frac14; частини від заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття, щомісяця. Відповідач в судове засідання з'явився, позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-15 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу. В попереднє судове засідання позивачка з'явилась, підтримала заявлені вимоги в повному обсязі, наполягала на їх задоволені. В обгрунтування заявлених вимог позивачка суду пояснила, що 14 червня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції м.Херсона було зареєстровано шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Більше року відповідач проживає окремо. Почуття любові та взаєморозуміння втрачено, шлюбні відносини припинено. Спільного господарства не ведуть. Просила шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання з'явився, позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. Так судом встановлено, що 14 червня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції м.Херсона був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], свідоцтво про одруження [NUMBER], актовий запис № 183 ( а.с.4). Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, оскільки подружжя разом не живе, спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини припинили і поновляти не мають наміру, що свідчить про те, що сім'я розпалась остаточно. Сторони строком для примирення не скористались, зберегти сім'ю неможливо, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved