Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-06 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення - факту проживання на території України з 13 листопада 1991 року по даний час. В обґрунтування своєї заяви заявник покликається на те, що народився та постійно проживав разом з батьками в м. Ковелі Волинської області з [INFO] року за адресою: [ADDRESS], за виключенням служби в армії та виїзду на сезонні роботи. З 26 листопада 1981 року, після отримання паспорта громадянина СРСР і до 03 травня 1988 року був прописаний за вказаною адресою, після чого був виписаний у зв'язку з виїздом на сезонні роботи в РФСР, де став на тимчасовий облік. Пробувши там нетривалий час (близько півроку), не знімаючись з реєстраційного обліку в місцевому РВВС, в зв'язку з хворобою батьків, повернувся додому, де доглядав за батьками. В порушення на той час діючого законодавства по місцю проживання не зареєструвався, хоча в дійсності проживав в м. Ковелі. На початку 1998 року, після зняття з реєстраційного обліку в Росії та повертаючись в м. Ковель через територію Республіки Білорусь, в м. Бресті втратив паспорт громадянина СРСР. На даний час уповноважені органи відмовляють заявнику в реєстрації по місцю фактичного проживання та у видачі паспорта громадянина України, мотивуючи це тим, що він не довів факт свого проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, а тому змушений звертатись до суду з заявою про встановлення факту проживання на території України. Крім цього, заявник в своїй заяві вказує на те, що громадянином іншої держави він не являється. На підставі викладеного, [PERSON] просить суд винести рішення, яким встановити факт його проживання на території України в [ADDRESS] (бивша [ADDRESS]) з 13 листопада 1991 року по даний час. В судовому засіданні заявник [PERSON] заявлені вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у заяві, просить заяву задовольнити та встановити факт, що має юридичне значення при видачі паспорта громадянина України. Суд, вислухавши пояснення заявника, з'ясувавши обставини справи та вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підставна і підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як вбачається з будинкової книги для прописки громадян, які проживають в будинку [ADDRESS], заявник [PERSON] три рази був виписаний з будинку за вказаною адресою, останній раз - 03 травня 1988 року. Згідно реєстраційного штампу Ковельської філії КП "Волинське обласне бюро технічної інвентаризації" у вказаній вище будинковій книзі, будинок [ADDRESS] знаходиться у власності [PERSON] На запит Ковельського МРВ УМВС України у Волинській області від 04 грудня 2006 року начальнику адресного бюро міста Бреста Республіки Білорусь стосовно прописки [PERSON], 13 грудня 2006 року отримано відповідь з відміткою про те, що [PERSON] прописаним в м. Бресті не значиться. Згідно довідки Ковельського МРВ УМВС України у Волинській області № 571 від 18 листопада 2004 року, паспорт громадянина України [PERSON], [INFO] року народження Ковельським МРВ УМВС України у Волинській області не вилучався. Вищевказаний документ в Ковельський МРВ УМВС не надходив. Як вбачається з довідки Ленінського РВВС м. Бреста, [PERSON] дійсно звертався в Ленінський РВВС м. Бреста по факту втрати паспорта на колгоспному ринку м. Бреста. З огляду на вказані документи, факт втрати заявником паспорта громадянина колишнього СРСР та факт відсутності паспорта громадянина України повністю доводяться. Як вбачається з адресного листка вибуття, заявник був знятий з реєстраційного обліку в Тульській області (Росія) 03 березня 1998 року. Згідно довідки Генерального консульства Російської Федерації в м. Львові, Україна, [PERSON] зареєстрованим (знятим з реєстраційного обліку) на території Тульської області (Росія) не значиться. Паспортом громадянина Російської Федерації не документувався, по питанню встановлення громадянства Російської Федерації не звертався. На консульському обліку в Генеральному консульстві Росії в м. Львові не перебуває. Встановити приналежність [PERSON] до громадянства Російської Федерації не видається можливим. Як вбачається з письмових пояснень [PERSON], жителя [ADDRESS], [PERSON], жителя [ADDRESS], [PERSON], [ADDRESS], [PERSON] весь час проживав в [ADDRESS], де проживає й на даний час. Приблизно в 1990 році він виїжджав на сезонні роботи в Росію, однак пробув там недовго, десь через півроку повернувся в м. Ковель через хворобу батька, більше з місця проживання нікуди не виїжджав. Зважаючи на викладене, на підставі досліджених доказів, суд приходить до висновку про те, що в судовому засіданні достовірно встановлено, що хоча заявник [PERSON] і був офіційно зареєстрований на території Російської Федерації до 03 березня 1998 року, однак постійно проживав на території України, зокрема в м. Ковелі Волинської області, без відповідної реєстрації, в тому числі на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) та по даний час. Факт його проживання на території України з 13 листопада 1991 року по даний час є повністю доведений.

Outcome: approved