Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-22 00:00:00

[PERSON]. звернувся до суду з позовом до Українсько-болгарського спільного підприємства «Болфіш» ЛТД, СМ БРТІ про визнання договорів купівлі-продажу дійсними та визнання права власності. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 30.09.1999 року він придбав у приватну власність дві квартиру [INFO], що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. 15 листопада 1999 року він купив у відповідача належні йому нежилі приміщення: ізольовані горищне приміщення, ізольований коридор, лоджію, які прилягають до квартир [INFO].Також цього ж дня він купив у відповідача нежиле приміщення у підвальному поверсі. Згідно домовленості відповідач зобов'язався передати йому у власність вищевказані нежилі приміщення та підготовити всю необхідну документацію для оформлення угоди у нотаріальній конторі, а він (позивач) за ці приміщення уплатив відповідачу узгоджену суму. Однак відповідач повністю не виконав свої зобов'язання - ухиляється від нотаріального посвідчення договорів купівлі-продажу і він змушений звернутися до суду, оскільки фактично купив нежилі приміщення, оплатив їх та користується ними з листопада 1999 року. Просить визнати договори купівлі-продажу нежилих приміщень, які знаходяться за адресою: [ADDRESS], від 15.11.1999 року дійсними та визнати за ним право власності на ці приміщення. Ухвалою суду від 23.04.2008 року позовні вимоги [PERSON]. до Українсько-болгарського спільного підприємства «Болфіш» ЛТД, СМ БРТІ про визнання договору купівлі-продажу № 58 від 15.11.1999 року нежилих приміщень у жилому будинку [ADDRESS]та визнання права власності на ці приміщення залишено без розгляду за заявою позивача на підставі ст. 207 ЦПК України. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги з приводу визнання договору купівлі-продажу № 59 від 15.11.1999 року дійсним та визнання за ним права власності на нежиле приміщення під номером ХХІІ ( будівля літера А) площею 16,2 кв.м в підвальному поверсі для розміщення в ньому гаражу для легкового автомобілю підтримав та просив їх задовольнити. Представник Українсько-болгарського спільного підприємства «Болфіш» ЛТД у судове засідання не з'явився, про слухання справи сповіщений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Представник КРП СМ БРТІ у судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду невідомо. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідачів, так як мається достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за таких підстав. Судовим розглядом встановлено, що позивачу [PERSON]. на праві власності належать квартири [INFO], які розташовані за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договорами купівлі-продажу квартир від 30.09.1999 року (а.с. 15, 17). 15 листопада 1999 року позивач [PERSON]. придбав в Українсько-болгарського спільного підприємства «Болфіш» ЛТД належні йому нежиле приміщення під номером ХХІІ (будівля літер - А) площею 16,2 кв.м. у підвальному поверсі для розміщення у ньому гаражу для автомобіля. Цей договор було письмово укладено (а.с. 8). Згідно домовленості відповідач зобов'язався передати позивачу [PERSON]. у власність вищевказане нежиле приміщення та підготовити всю необхідну документацію для оформлення угоди у нотаріальній конторі, а позивач уплатив відповідачу узгоджену суму за нежилі приміщення, що підтверджується квитанціями (а.с. 10). Однак відповідач не виконав свої зобов'язання, ухиляється від нотаріального посвідчення договорів. Відповідно до ст. 220 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися про всі умови договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна з сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У такому випадку нотаріальне посвідчення договору не потрібне. Таким чином, між [PERSON]. та Українсько-болгарським спільним підприємством «Болфіш» ЛТД було укладено договор купівлі-продажу нежилого приміщеня за адресою: [ADDRESS], що дотепер ніким не оскаржений. Позивач фактично купив вищевказане нежиле приміщення, оплатив узгоджену за них грошову суму та користується ними з листопада 1999 року. Відповідач Українсько-болгарське спільне підприємство «Болфіш» ЛТД не заявляє вимог про визнання договорів купівлі - продажу недійсними й про їх розірвання. На підставі ст.ст. 220, 334 ЦК України,

Outcome: approved