Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-26 00:00:00

[PERSON] в травні 208 року звернулась до суду з позовом до [PERSON]., Балаклавської міської Ради в м.Севастополі про розділ в натурі майна, яким є будинок № [ADDRESS] та визнання права власності на земельну ділянку площею 0,0679 га, розташовану по[ADDRESS] мотивуючи свої вимоги тим, що вона, на підставі свідоцтва про право власності на частку в загальному майні подружжя та на підставі свідоцтва про право на спадщину, є власником &frac12; частки будинку № [ADDRESS], ця частка будинку має ізольований вхід, розташована відокремлено, тому може бути виділена в натурі, при цьому, відповідно до ст.121 ЗК України, ст.377 ЦК України вона також придбала і земельну ділянку площею 0,0679 га, на якій розташована належна їй частина будинку і яка знаходиться в її користуванні, в зв'язку з чим просить визнати за нею право власності на вказану земельну ділянку. Представник позивача в судове засідання з'явилась, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про дату судового засідання була повідомлена належним чином, причин неявки суду не повідомила. Представник відповідача Балаклавської районної у місті Севастополі Ради в судове засідання не з'явилась, але надала суду заяву про розгляд справи в відсутність представника відповідача, покладалась на розсуд суду. За таких обставин суд вважає доцільним розглянути справу, так як в матеріалах справи достатньо матеріалів, які свідчать про правовідносини сторін, та постановити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено судом, позивач є власником &frac12; частки житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на частку в загальному майні подружжя, а також на підставі свідоцтва про право на спадщину (а.с. ). Відповідно до технічного паспорту житлового будинку, до складу належних позивачу[PERSON] частин будинку відноситься квартира № 2, яка складається з наступних приміщень: жилої кімнати площею 17,9 кв.м., жилої кімнати площею 6,9 кв.м., кухні площею 6,9 кв.м., коридору площею 8,3 кв.м., комори площею 3,0 кв.м., а також сараю літ.Б, літній кухні літ.В, гаражу літ.И, убиральні літ.к. Інша 1/2 частина будинку з відповідною частиною надвірних будівель належить [PERSON]. (а.с. ). Домоволодіння позивача та відповідача [PERSON]. мають ізольовані входи, розділені спільним парканом, та мають різні адреси:[ADDRESS] відповідно. Ця обставина також підтверджується технічним паспортом на будинок. Земельна ділянка, на якій розташований будинок, також розділена спільним парканом на дві частини, одна із яких знаходиться в користуванні позивача, інша - відповідача [PERSON]. Земельна ділянка, що знаходиться в фактичному користуванні позивача, складає 0,0679 га, що підтверджується кадастровим планом. Відповідно до ст.364 Цивільного кодексу України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Як слідує з представлених позивачем письмових доказів, порядок користування домоволодінням склався між позивачем та відповідачем [PERSON]. протягом довгих років і дозволяє розділити домоволодіння на два самостійних, що повністю буде відповідати інтересам обох сторін і в наступному забезпечить безперешкодне здійснення право власності на свій будинок кожної із сторін. Відповідно до ст.367 ч.2 Цивільного кодексу України, у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно ст.121 Земельного кодексу України, громадяни України мають право на безкоштовну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва та обслуговування житлового будинку в розмірі не більш 0,10 га. Відповідно до ст.377 Цивільного кодексу України та ст.120 Земельного кодексу України, до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Таким чином, земельна ділянка, яка знаходиться в фактичному користуванні позивача, була придбана позивачем в зв'язку з придбанням у власність домоволодіння[ADDRESS] при цьому, площа земельної ділянки не перевищує встановлений законом розмір для земельних ділянок з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку. При таких обставинах, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтовано на законі та підлягає задоволенню. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст.120,121 Земельного кодексу України, ст.ст. 364, 367, 377 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved