Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-17 00:00:00

В листопаді 2007 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в особі Маріупольської міської Ради, про визнання права власності на самовільно реконструйоване приміщення, посилаючись на те, що відповідно до договору купівлі-продажу від 07 серпня 2006 року позивачу на праві особистої власності належить частина нежилого приміщення № 81, а саме кімнати № 41 та № 42 багатоквартирного жилого будинку літ. А-12. Відповідно до договору розділу нерухомого майна між співвласниками від 08 вересня 2006 року позивачу також належить частина залу № 2, кімнати № 45 та № 46 приміщення № 82, розташованого [ADDRESS]. В процесі експлуатації позивачем було проведено реконструювання вказаних нежилих приміщень в приміщення № 84. Просить визнати право власності на зазначене самовільно реконструйоване приміщення. Позивач у відкритому судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав пояснення аналогічні, викладеним у позові. Представник відповідача Маріупольської міської Ради - Жоголева В.В., яка діє на підставі довіреності, у даному судовому засіданні пояснила, що заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки, реконструювання приміщення, визнання права власності на яке вимагає позивач, було проведено без узгодження із органами місцевого самоврядування, архітектури та містобудівництва. Дослідивши письмові докази, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до договору купівлі-продажу ВЕВ № 032815, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Никоненко Т.В. від 07 серпня 2006 року, частка нежилого приміщення № 81 у будинку літ. А-12 [ADDRESS], а саме кімнати №№ 41, 42, належить [PERSON]. Право приватної власності на зазначену частку нежилого приміщення на підставі вищевказаного договору зареєстровано Маріупольським БТІ від 30.08.2006 р. на ім'я [PERSON], за реєстраційним № 10600712. Відповідно до договору розподілу нерухомого майна між співвласниками спільної часткової власності ВЕВ № 514652, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Никоненко Т.В. від 08 вересня 2006 року, частка нежилого приміщення № 82 у будинку літ. А-12 [ADDRESS], а саме кімнати №№ 45, 46, належить [PERSON]. Право приватної власності на зазначену частку нежилого приміщення на підставі вищевказаного договору зареєстровано Маріупольським БТІ від 11.09.2006 р. на ім'я [PERSON], за реєстраційним № 16010140. З надано технічної документації вбачається, що позивачем, як власником, було проведено самовільне реконструювання частки нежилого приміщення № 81, а саме кімнат №№ 41, 42 та частки нежилого приміщення № 82, а саме кімнат №№ 45, 46 - в нежиле приміщення № 84, яке розташовано у багатоквартирному жилому будинку літ. А-12 [ADDRESS]. Згідно із довідкою Маріупольського БТІ № 1272 від 16.07.2007 р. у будинку [ADDRESS] встановлено наявність самовільного реконструювання нежилого приміщення № 84. Відповідно до ч. 2 ст. 383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту звершення будівництва (створення майна). З висновку будівельно-технічної експертизи № 2 від 06.02.2008 року вбачається, що самовільно реконструйовані кімнати №№ 41, 42 в нежилому приміщенні № 81 та кімнати №№ 45, 46 в нежилому приміщенні № 82 - в приміщення № 84, розташоване у багатоквартирному жилому будинку літ. А-12 [ADDRESS] не суперечать вимогам державних будівельних норм. Отже, зібрані по справі докази у своїй сукупності, із врахуванням довідки про земельну ділянку за формою - 100, виданої Маріупольським міським управлінням земельних ресурсів, свідчать про вчинення позивачем самовільного реконструювання з дотриманням санітарно-технічних вимог та правил експлуатації самого будинку, а тому суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, визнавши за позивачем право власності на дане нежиле приміщення. За таких обставин, відповідно до ст. 331, 383 ЦК України,

Outcome: approved