Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-21 00:00:00

Відповідачка до попереднього розгляду справи позов по суті та за обставинами визнала повністю, про що надала суду письмову заяву. Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що з відповідачкою вони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 27 липня 2002 року, від шлюбу мають одну неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO]народження; у 2005 році сімейно-шлюбні відносини між ними були припинені, вони проживають окремо, так як між ними виникла психологічна несумісність, вони втратили почуття любові та поваги один до одного, стали сторонніми людьми, він, позивач, залишив дружину і на цей час створив іншу сім'ю та бажає узаконити відношення, тому просить суд розірвати шлюб, тим самим задовольнити позов. Відповідач до попереднього розгляду справи позов визнала, надала суду заяву, в якій зазначила, що вона позов визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачем, та проти ухвалення рішення при попередньому розгляді справи, просить розглянути справу у її відсутність. Позивач до попереднього розгляду справи надав суду заяву, у якій зазначив, що він підтримує свій позов по суті та за обставинами справи у повному обсязі, просить провести попередній розгляду справи у його відсутність, та ухвалити рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ст. ст. 130 ч.4 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку ст. 174 ЦПК України. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Зі згоди сторін суд ухвалює рішення при попередньому розгляді справи. Судом були досліджені такі докази, надані позивачем на підтвердження свого позову: Свідоцтво про реєстрацію шлюбу, свідоцтво про народження дитини. Дослідивши матеріали цивільної справи та вивчивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Судом були встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: Відповідно до свідоцтва про реєстрацію шлюбу, актовий запис № 321 (а.с. 4), сторони дійсно заходяться у зареєстрованому шлюбі з 27 липня 2002 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO]народження, що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис № 75 ( а.с. 5). У 2005 році сторони припинили сімейно-шлюбні відносини з тих причин, що між сторонами виникла психологічна несумісність, вони втратили почуття любові та поваги один до одного, стали сторонніми людьми, тому вони припинили спільне проживання, на цей сторони проживають окремо один від одного, спільне господарство не ведуть, позивач створив нову сім'ю та бажає узаконити відношення, відновлення та примирення між сторонами не можливо, на примирення сторони не згодні, просять шлюб між ними розірвати, тим самим задовольни позов. Майнові питання вирішені сторонами в добровільному порядку. Дочка після розірвання шлюбу зі згоди позивача залишиться на вихованні та утриманні відповідачки, на користь якої позивач у добровільному порядку надає матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок Його розірвання. У відповідності до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, який згідно ст. 112 ч.2 СК України ухвалює рішення про розлучення, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Суд вважає, що збереження та відновлення сім'ї сторін не можливо та не доцільно, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу сторін неможливе, і даний шлюб підлягає розірванню, а позовна заява задоволенню; витрати, пов'язані з отриманням свідоцтва про розірвання шлюбу в органах РАГС, належить стягнути з позивача. Таким чином, визнання відповідачкою позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved