Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-06 00:00:00

В квітні 2007 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, вказавши в ньому, що наказом №31-к від 01.12.2005 року він був прийнятий на посаду інженера з охорони праці ТзОВ «Крона і Ко». Вказав, що починаючи з липня 2006 року ТзОВ «Крона і Ко» перестало виплачувати заробітну плату, у зв*язку з чим він був змушений звільнитися в березні 2007 року. При звільненні розрахунок з ним не був проведений, заборгованність по заробінтній платі складає 4289,65 грн. Зазначив, що на роботу він зміг влаштуватися лише в травні 2007 року . Згідно ст.117 КЗпП України ТзОВ «Крона і Ко» зобов*язане виплатити середню заробітну плату за квітень, розмір якої складає 424,51 грн. За період з квітня 2007 року по травень 2007 рік він неодноразово звертався до директора ТзОВ «Крона і Ко» щодо виплати заборгованності по заробітній платі, однак останній на все це відповідав легковажними обіцянками. У зв*язку з чим він був змушений звернутися до прокуратури Садгірського району. Прокуратура Садгірського району направила дану справу на розгляд до прокуратури Вижницького району, яка до червня 2007 року не розглядала його скаргу. Тоді він звернувся в прокуратуру Чернівецької області і завдяки спільним зусиллям з прокуратурою Садгірського району він отримав довідку про заборгованність по заробітній платі. Вказав, що заробітну плату ТзОВ «Крона і Ко» йому не виплачувало 9 місяців, не сплачувало внесок в Пенсійний фонд, позбавивши тим самим його права на перерахунок пенсії після закінчення 2 років, у зв*язку з чим він змушений працювати ще один додатковий рік. За весь період, починаючи з травня і до моменту отримання довідки про заборгованність по заробітній платі він змушений був звертатися до прокуратури Чернівецької області, їздити в Садгірську та Вижницьку прокуратури, при цьому відпрошуючись з нового місця роботи і витрачаючи на це свій час. Просить стягнути з ТзОВ «Крона і Ко» заборгованність по заробітній платі, компенсацію за час вимушеного прогулу та за заподіяну моральну шкоду, а всього 9003 грн. В судовому засіданні позивач позов підтримав у повному обсязі і просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про день, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, в зв'язку з чим суд вважає можливим розглянути справу у його відсутності по наявних в справі матеріалах. У відповідності до вимог ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, який не заперечував проти постановлення заочного рішення, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. У відповідності до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Норма частини 1 статті 117 КЗпП України передбачає, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно цих вимог закону судом встановлено, що згідно наказу №31-к від 01 грудня 2005 року [PERSON] був прийнятий на посаду інженера з охорони праці до ТзОВ «Крона і Ко», що підтверджується записом у трудовій книжці. Наказом №138-к від 30.03.2007 року [PERSON] був звільнений з посади за власним бажанням, а саме у зв*язку з невиплатою заробітної плати, що підтверджується записом у трудовій книжці. Однак, при звільненні ТзОВ «Крона і Ко» не розрахувався з [PERSON], тим самим заборгувавши останньому 4289,65 грн., що підтверджується довідкою ТзОВ «Крона і Ко» від 22.02.2008 року, а тому суд, вважає, що на користь позивача слід стягнути дану суму заборгованності. [PERSON] влаштувався на роботу 13 травня 2007 року на ТОВ НВФ «Спецтехсервіс», що підтверджується копією наказу №14-к від 13.05.2007 року та записом в трудовій книжці, а тому суд ввважає, що також підлягає стягненню на користь позивача середній заробіток за весь час затримки, з 30.03.2007 року по 13.05.2007 рік, тобто 518,00 грн. Згідно ст. 237-1 ч.1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв*язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд, вважає, що позовні вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, з урахуванням моральних страждань, які були заподіяні позивачу у зв*язку із затримкою у виплаті заборгованості по заробітній платі, тобто на користь позивача слід стягнути 3000,00 грн. заподіяної моральної шкоди.

Outcome: partial