Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ВОКП ВКГ «Вінницяводоканал» про стягнення заборгованості по зарплаті, мотивуючи тим, що між позивачем та юридичними особами КП "Дорожнє ремонтне-будівельне управління № 2", ДП "Асфальто-бетонний завод" "ДРБУ № 2" були укладені в 2001 році трудові договори для виконання робіт, пов'язаних з правовою роботою на цих підприємствах. В подальшому дані юридичні особи, на підставі рішення Вінницької обласної Ради увійшли до складу ВОКВП ВКГ "Вінницяводоканал", шляхом реорганізації та з'єднання і виділення, в складі юридичної особи ВОКВПВКГ "Вінницяводоканал", в самостійний структурний підрозділ "Благоустрій", який визнав трудовий договір дійсним і продовжував користуватись послугами та роботою позивача. При цьому, умовами договору було те, що КП "ДРБУ-2" та ДП "АБЗ" КП "ДРБУ-2" зобов'язалися щомісячно виплачувати позивачу заробітну плату в сумі 250 грн. з умовою утриманням суми податку на прибуток, до пенсійного фонду та фонду соціального страхування, а також оплачувати 5% від кожної суми, яка зменшить його витрати в зв'язку з проведеною правовою роботою або буде визнана судом на користь "Роботодавця". Таку процедуру сторони домовились оформлювати актом виконаних робіт. В зв'язку з тим, що роботодавці припинили проводити оплату сум боргу по заробітній платі і стали ухилятись від оплати, позивач звернувся до них з вимогою щодо виплати належних йому сум невиплаченої заробітної плати за період 2001-2004 років на суму 6160 гривень, згідно з розрахунком, наданим позивачем, які відповідачем залишені без належного реагування. Тому, позивач звернувся з даним позовом до суду та просив його задовольнити. В судовому засіданні позивач підтримав свій позов повністю, мотивуючи обставинами, викладеними в своїй позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив в задоволенні позову відмовити, мотивуючи тим, що наданий позивачем договір на правове обслуговування № 1/01 від 1.01.2001 року, як доказ, де сторонами є Замовник і Виконавець, не є трудовим договором, а тому заборгованості по заробітній платі перед позивачем на підставі договору на правове обслуговування немає. Крім того, представник відповідача суду зазначив, що договір на правове обслуговування № 1/01 від 01.01.2001 року, який позивач надав як доказ, підписаний в односторонньому порядку тобто лише позивачем, а тому і суперечить чинному законодавству. Допитана в якості свідка [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона дійсно працювала протягом 2001-2004 року на ВОКП ВКГ «Вінницяводоканал» бухгалтером, а позивач [PERSON] юристом. Однак, на якій підставі [PERSON] працював: чи на підставі цивільно-правової угоди, чи трудового договору вона не знає. Заслухавши пояснення сторін, свідка, та дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позову [PERSON] до ВОКП ВКГ «Вінницяводоканал» про стягнення заборгованості по зарплаті, оскільки відповідно до ст. 21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Однак, як вбачається з матеріалів цивільної справи договір на правове обслуговування № 1/01 від 1.01.2001 року, за своїм змістом не є трудовим договором, а є цивільно-правовою угодою. Тому, вимоги позивача щодо стягнення заборгованості по заробітній платі з цих підстав задоволенню не підлягають. Крім того, договір на правове обслуговування № 1/01 від 01.01.2001 року, який позивач надав як доказ, підписаний в односторонньому порядку лише позивачем, а тому ніяких правових наслідків він тягнути за собою не може, оскільки відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовились укласти договір у письмовій формі, то він вважається укладеним з моменту підписання тексту договору всіма сторонами. Оскільки відповідно до закону кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, доказів укладення трудового договору між сторонами позивачем не надано, не надано і доказів існуючої заборгованості, тому суд вважає, що в задоволенні позову [PERSON] до ВОКП ВКГ «Вінницяводоканал» про стягнення заборгованості по зарплаті слід відмовити. Дані правовідносини, які виникли між сторонами регулюються ст. 21КЗпП України, ст. 639 ЦК України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed