Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат на поліпшення майна та компенсації витрат на виконання договору довічного утримання мотивуючи свої вимоги тим, що за час виконання договору довічного утримання [PERSON]. від 20.12.2000 року, нею були збудовані господарські споруди, відремонтований будинок, встановлені нові металеві ворота, огорожа, арка під виноград у домоволодінні по [ADDRESS] Рішенням Апеляційного суду АР Крим від 13.03.2006 року вказаний договір було розірвано та встановлено, що вона добросовісно виконувала умови договору та має право на відшкодування витрат на поліпшення майна та претендувати на частку майна. 13.03.2006 року вона звернулася до суду із позовом про визнання права власності на побудовані нею господарські будівлі та частину домоволодіння, але у позові було відмовлено, оскільки розмір жилого будинку у 15,3 кв. м. не дозволяє це зробити в натурі, але вона як добросовісний набувач має право на відшкодування витрат на поліпшення майна. В ході розгляду цієї цивільної справи судом була проведена будівельно - технічна експертиза, згідно якої вартість господарських будівель та споруд, які вона збудувала в період дії договору довічного утримання складає 20823 грн. 60 коп. Крім того нею протягом більше п'яти років добросовісно виконувався договір довічного утримання, а тому вона має право на частину майна, у вартості 2/3 будинку по[ADDRESS] у розмірі 5142 грн. 43 коп., як компенсацію за дострокове припинення договору довічного утримання. Просила стягнути з відповідача вартість новозведених споруд у розмірі 20823 грн. 60 коп., 5142 грн. 43 коп. компенсації за дострокове припинення договору довічного утримання, а також судові витрати. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі та пояснила, що вона належним чином виконувала свої обов'язки за договором довічного утримання [PERSON]., який було укладено 20 грудня 2000 року і це було підтверджено рішенням Апеляційного суду АР Крим від 13 березня 2006 року. Надаючи необхідний догляд та матеріальну допомогу [PERSON]., остання була задоволена, однак з приїздом її далеких родичів [PERSON] все змінилося, вони забрали [PERSON]. до себе, та подали позов про розірвання договору довічного утримання. Вона знала, що у [PERSON] є спадкоємці, але дружина [PERSON] сказала, що вона не бажає доглядати бабусю. Рішенням Апеляційного суду АР Крим договір довічного утримання було розірвано, але вона за час його виконання збудувала сарай, поставила огорожу та залізні ворота, арку під виноград, вартість цього складає 20823 грн. 60 коп., а також просила стягнути 5142 грн. 45 коп., грошової компенсації за дострокове припинення договору довічного утримання, оскільки вона відремонтувала сам будинок, сплачувала [PERSON]. гроші по 50 грн. на місяць, але документів які б підтверджували її право на вказану суму у неї не має. Відповідач по справі отримав після смерті [PERSON]. все спадкове майно, та повинен сплатити їй гроші. Просила позов задовольнити у повному обсязі. В судовому засіданні відповідач [PERSON]. позов не визнав та пояснив, що [PERSON] не виконувала своїх обов'язків за договором, [PERSON]. не доглядала, ображала, з приводу чого вона сама переїхала до нього в сім'ю. Крім того, [PERSON] уклала договір довічного утримання із [PERSON]. без його відома. Всі споруди які збудувала [PERSON], а саме сарай, ворота та арку під виноград вважає незаконними, оскільки вони були зведені без відповідного дозволу, а також проведені вже після того як договір довічного утримання було розірвано. [PERSON]. склала на його ім'я заповіт, в тому числі на жилий будинок по [ADDRESS]. В позові просив відмовити у повному обсязі. Суд вислухавши сторони, та дослідивши матеріали справи, доходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав: Матеріалами справи встановлено, що відповідно до рішення колегії суддів палати у цивільних справах Апеляційного суду АР Крим від 13 березня 2006 року, яке набрало законної сили, [PERSON] під час дії договору довічного утримання [PERSON]. в період з 20 грудня 2000 року до моменту, коли [PERSON]. переїхала жити до сім'ї [PERSON] в [ADDRESS] належним чином виконувала обов'язки доглядача. Відповідно до рішення Красногвардійського районного суду АР Крим від 21.02.2008 року, яке набрало законної сили, як власник жилого будинку, розташованого по [ADDRESS], набутого на підставі договору довічного утримання від 20.12.2000 року, і розірваного лише на підставі рішення Апеляційного суду від 13.03.06 року, [PERSON] в цей період було побудовано сарай розміром 12.0м х 3.0м, арку під виноград, зведено нову огорожу у дворі та металеві ворота в домоволодінні по [ADDRESS]. Вартість новозбудованих споруд в домоволодінні по[ADDRESS] відповідно до висновку будівельно-технічної експертизи № 2605 від 29.10.2007 року, яка знаходиться в матеріалах цивільної справи № 2-15/08, складає 20823 грн. 65 коп. Згідно із ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Задовольняючи частково позов в частині стягнення витрат на поліпшення майна в результаті виконання договору довічного утримання, суд засновується на положеннях ст. 390 ч.4 ЦК України відповідно до яких добросовісний набувач (володілець) має право залишити собі здійснені ним поліпшення майна, якщо поліпшення не можуть бути відокремлені від майна, добросовісний набувач (володілець) має право на відшкодування здійснених витрат у сумі, на яку збільшилася його вартість, та керується ст. 60 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, оскільки докази подаються сторонами, а доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Суд не може брати до уваги твердження позивачки, що спорудження нею господарських будівель, є підставою для відшкодування їй 2/3 частки вартості жилого будинку у розмірі 5142,43 грн., оскільки позивачкою не надано ніяких доказів які б підтверджували її право на зазначену суму, а також твердження відповідача, що позивачка спорудила нові споруди у домоволодінні по [ADDRESS] без відповідного дозволу, оскільки відповідно до витягу з рішення виконавчого комітету № 44 від 25.02.2004 року, який знаходиться в матеріалах цивільної справи № 2-15/08, такий дозвіл у позивачки був. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем і підтверджені документально судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Як вбачається з квитанцій, позивачем при зверненні до суду сплачено 259 грн.66 коп. державного мита та 30 грн. витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи. Майнові вимоги позивача суд задовольняє на 80,2 % від ціни позову, а тому стягненню з відповідача на користь позивача, частково підлягають витрати по сплаті державного мита у розмірі 208 грн. 25 коп., та сплачені витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 24 грн. 60 коп. На підставі ст.ст. 390, 756 ЦК України,

Outcome: partial