Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати нещасним випадком на виробництві випадок, що стався з ним 4 травня 1995 року, та зобов'язати відповідача скласти та видати йому відповідний акт форми Н-1, мотивуючи свої вимоги тим, що акт, який йому видавався після травми, в даний час втрачено. Заявлені вимоги ґрунтуються на тому, що 4 травня 1996 року, перебуваючи в трудових відносинах з колгоспом ім. Герасименка, правонаступником якого являється ПОП ім. Герасименка, він під час випасу коней отримав виробничу травму, що було зафіксовано в акті форми Н-1, один з яких отримав він, а інші примірники вказаного акту зберігались у відповідача. В даний час ним втрачено примірник акту і він звернувся з заявою про видачу йому іншого, проте у відповідача також відсутня інформація про наявність складених актів, а отже питання потребує судового розгляду. В судовому засіданні позивач та його представник заявлені вимоги підтримали, просили їх задовольнити, посилаючись на викладені в позові обставини. Представник позивача зазначила, що виробничий характер травми, а також існування акту за формою Н-1 на ім'я позивача підтвержується показами свідків, які працювали разом з [PERSON] у колгоспі і проводили розслідування причин отримання ним травми. Представник відповідача ПОП ім. Герасименка заперечував проти задоволення позову, пояснюючи, що на час звернення позивача з заявою про видачу акту форми Н-1 в архіві колгоспу відсутні будь-які відомості про те, що отримана [PERSON] травма носила виробничий характер, а вказаний акт йому свого часу видавався. Натомість, колишня дружина позивача, [PERSON], з якою він на той час мешкав, пояснювала, що травма [PERSON] отримана дома і виробничий характер не носила. Представники відповідача відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Чернігові Чернігівської області проти задоволення позову заперечували, посилаючись на відсутність доказів щодо отримання позивачем травми під час виконання трудових обов'язків, пояснивши, що акт за формою Н-1 щодо позивача можливо і був складений після отриманої ним травми, оскільки станом на 1996 рік всі травми фіксувались в акті за однією формою, але причина отриманої [PERSON] травми могла бути визначена як така, що не пов'язана з виробництвом. Свідок [PERSON] розповів, що працював разом з позивачем в колгоспі ім. Герасименка і обізнаний про те, що в травні 1996 року позивач отримав виробничу травму, про що були складені в кількох примірниках акти за формою Н-1, один з яких було видано Федусю В.М. В даний час він не має відомостей про те, де поділись інші примірники. Допитана в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що є колишньою дружиною позивача і мешкала з ним разом в 1996 році, тому знає, що позивач пошкодив спину не під час виконання трудових обов'язків, а, перебуваючи дома. Акт про нещасний випадок за формою Н-1 йому не видавався. Свідок [PERSON] зазначив, що близько 4-х років тому, приймаючи документи від інженера по техніці безпеки, який виходив на пенсію, серед інших документів він побачив акти за формою Н-1, в тому числі, і акт на ім'я позивача. Він віддав примірник позивачу, не дивлячись, яка причина травми була зазначена у цьому акті. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Встановлено і сторонами в ході розгляду справи не оспорювалось, що 4 травня 1996 року з позивачем стався нещасний випадок - він упав з коня та отримав закритий компресійний перелом ХІ грудного хребця, внаслідок чого лікувався в Чернігівській центральній районній лікарні з 4 травня по 24 травня 1996 року, про що свідчить медична карта стаціонарного хворого за № 3097, а також відповідь Чернігівської центральної районної лікарні від 8 травня 2008 року за № 602 (а.с. 8, 56). Разом з тим, з наявних в матеріалах справи медичних документів вбачається, що інформація про причину отриманої травми, а саме те, що це сталось під час роботи, записана лікарями зі слів самого хворого. Виписка з медичної картки позивача (а.с. 6) про його огляд 17 грудня 2007 року свідчить про те, що [PERSON] звертався до лікаря зі скаргами на біль в спині, але із зазначенням того, що це є наслідком побутової травми в 1996 році. В наданій позивачем трудовій книжці міститься запис про те, що в 1996 році йому зараховано з поважних причин невироблені трудодні на підставі протоколу № 1 від 8 лютого 1997 року. Проте, за повідомленням архівного відділу Чернігівської районної державної адміністрації від 23 березня 2008 року, № 92-17 та згідно наданого ним протоколу звітно-виборчих зборів уповноважених членів колгоспу № 1 від 8 лютого 1997 року (а.с. 27-38) відомості, що підтверджують факт нещасного випадку на виробництві, що трапився з 4 травня 1996 року з позивачем, відсутні. Аналогічну інформація повідомив і відповідач ПОП ім. Герасименка на звернення позивача листом від 30 січня 2008 року, № 9 (а.с. 11). Відповідно до архівної довідки від 9 квітня 2008 року, № 114-17 (а.с. 43), в архівному фонді колгоспу ім. Герасименка в протоколах загальних зборів колгоспників (№ 1-№ 3 з 2002 року по 1996 рік) та в протоколах засідань правління колгоспу за 1996 рік питання про розгляд нещасного випадку на виробництві, що стався з [PERSON] 4 травня 1996 року, не розглядалось. Оцінюючи покази свідків в судовому засідання, суд зважає на наступне. За вимогами ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Пояснення щодо суті позовних вимог, які дали в судовому засіданні свідки не є тотожними щодо одних і тих же подій, а отже за відсутності інших письмових доказів, не можуть бути взяті судом до уваги. Сам [PERSON] не заперечував, що безпосередніх свідків під час нещасного випадку, який з ним стався, не було. Згідно вимог п.п. 3, 15 Положення про розслідування та ведення облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 10 серпня 1993 року, № 623, що діяло на час виникнення спірних відносин, нещасний випадок, який стався з позивачем, за умов, що він мав виробничий характер, мав обліковуватись в колгоспі, зберігатись на протязі 45 років у правонаступника або в державному архіві. Відсутність будь-якої інформації про пов'язаність нещасного випадку з виробництвом при наявності збереження архівних документів за 1996 рік не дає підстави вважати доводи позову обгрунтованими. При цьому, посилаючись в позовній заяві на Закон України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", позивач та його представник не навели, яку саме норму закону, на їх думку порушив відповідач, і не зазначили під час розгляду справи,

Outcome: dismissed