Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-06 00:00:00

19 листопада 2007 року позивач звернулася до суду із цим позовом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що її чоловікові, [PERSON], належить будинок та надвірні будівлі, розташовані на земельній ділянці [ADDRESS]. У [INFO] року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина, у тому числі на вказаний будинок. Інші спадкоємці першої черги бажання отримати спадщину не виявили. Позивач звернулася до нотаріуса та отримала свідоцтва про право на спадщину на частку майна, проте вона не може набути право власності на спірний будинок через те, що померлий не встиг зареєструвати за собою це право. Зазначені обставини явилися причиною звернення до суду з позовом про визнання за позивачем права власності на зазначене майно у порядку спадкування за законом (а.с.а.с. 3, 4, 16, 20, 21). Позивач у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі. Представник відповідача позов визнала. [PERSON] у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином. 01.04.2008 р. відповідач звернувся до суду із заявою, якою визнав позов у повному обсязі та просив розглянути справу за його відсутності (а.с. 38). Представник третіх осіб у судове засідання також не з'явилися, повідомлялися належним чином (а.с.а.с. 29, 33). Суд, вислухавши думки позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом було встановлено, що 27.08.1954 р. позивач уклала шлюб з [PERSON], про що свідчить копія свідоцтво про одруження серії [NUMBER], виданого 27.08.1954 р. (актовий запис № 50). Під час укладення шлюбу позивач змінила прізвище на прізвище чоловіка. (а.с. 5). 10 травня 1966 року рішенням Виконавчого комітету Дніпропетровської міської Ради народних депутатів № 290 подружжя вступило до Обслуговуючого кооперативу «Садове товариство «Радуга Р». У тому ж році подружжя побудувало на виділеній йому земельній ділянці [ADDRESS] садовий будинок та інші споруди (садовий будинок «А-1», прибудова «А1-1», ґанок «а», душова «Б», убиральня «В», сарай «Г», огорожа № 1, хвіртка № 2, колонка № 3, покриття І, ІІ), про що свідчать копія довідки Обслуговуючого кооперативу «Садове товариство «Радуга Р» № 9 від 16.06.2007 р., копія технічного паспорту (а.с.а.с. 7, 8, 12 - 14). 20 серпня 1998 року за рішенням Виконавчого комітету Дніпропетровської міської Ради народних депутатів № 1617 [PERSON] було видане Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER], за яким він набув право власності на земельну ділянку площею 0,1728 га, на якій розташований спірний будинок (а.с. 9). [INFO] року [PERSON] помер, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 10.09.2001 р. відділом РАГС Самарського районного управління юстиції м. Дніпропетровська (актовий запис № 911) (а.с. 6). 15 грудня 2005 року позивачеві Восьмою дніпропетровською державною нотаріальною конторою було видане свідоцтво про право на спадщину за законом, за яким отримала земельну ділянку площею 0,0864 га (Ѕ частка, на якій розташований спірний будинок) після смерті чоловіка. Свідоцтво було зареєстровано у реєстрі за № 1-1712 (спадкова справа № 646/05) (а.с. 9). 28 березня 2007 року на підставі вказаного свідоцтва позивачеві було видане Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER], за яким вона набула право власності на успадковану земельну ділянку (а.с. 10). Того ж дня на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом синові померлого, [PERSON], також було видане Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER], за яким він набув право власності на земельну ділянку площею 0,0864 га (Ѕ частка) після смерті батька (а.с. 11). Водночас позивач не має можливості набути право власності на спірний будинок, оскільки на момент смерті чоловіка за ним не було зареєстроване право власності на це майно. Вказані вище спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом Української РСР, Цивільним кодексом України. В силу ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Ураховуючи наведені норми, співвідношуючи їх зі встановленими в засіданні обставинами (фактична відмова від спадщини [PERSON]), суд доходить висновку про те, що після смерті [PERSON] залишився один спадкоємець його майна - позивач. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Позивач після смерті чоловіка звернулася до Восьмою дніпропетровської державної нотаріальної контори та отримала згодом частку спадкового майна, отже, у розумінні ст. 549 ЦК УРСР, прийняла спадщину. У відповідності з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Аналізуючи факти, встановлені у судовому засіданні в їх сукупності, співвідношуючи їх зі змістом приведених норм, суд вважає, що позовна вимога про визнання за позивачем права власності на спадкове майно підлягає задоволенню, оскільки позивач прийняла це майно після смерті чоловіка та є спадкоємцем першої черги.

Outcome: approved