Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим , що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом вона є власником житлового [ADDRESS]. Раніше цей будинок належав її матері. Відповідач [PERSON] є знайомим її батьків і в серпні 1995 року останній звернувся до її матері з проханням прописати його в зазначений будинок , що мати і зробила. Але відповідач ніколи в будинку не проживав , а тільки був в ньому зареєстрованим . На теперішній час після смерті матері вона оформила свої спадкові права і має бажання розпорядитися належним їй будинком , але позбавлена можливості це зробити , оскільки в ньому значиться зареєстрованим відповідач, що утворює перешкоди для укладення договору купівлі - продажу. Про місцезнаходження відповідача на теперішній час їй нічого невідомо. Збереження реєстрації в будинку відповідача, порушує її права як власника жилого приміщення , а тому вона вимушена звернутися до суду з зазначеним позовом за захистом своїх прав. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON], яка діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності , позовні вимоги підтримала у повному обсязі і суду пояснила, що відповідач [PERSON] дійсно тривалий період часу у спірному будинку не проживає і взагалі у ньому не проживав , але зберігає свою реєстрацію в будинку , чим порушує права позивачки , як його власника , а тому просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням , оскільки він не проживає в спірному будинку понад 6 місяців без поважних причин і немає до цього житла ніякого інтересу. Відповідач [PERSON] до залу судового засідання не з”явився і від нього не надійшло повідомлення про причини неявки. Про день та час розгляду справи відповідач [PERSON] був повідомлений своєчасно та належним чином , оскільки згідно до вимог ст. 74 ЦПК України відповідач, місце проживання або місцезнаходження якого позивачеві не відомо , викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи . 06 травня 2008 року у газеті “Донбас” було опубліковано оголошення про день та час розгляду даної цивільної справи в зв”язку з чим , суд відповідно до ст. 224 ЦПК України дійшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів , проти чого представник позивачки не заперечувала . Суд, заслухавши пояснення представника позивачки , допитавши свідків і дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав . В судовому засіданні встановлено , що позивачка [PERSON] є власником будинку [ADDRESS], що підтверджено свідоцтвом про право на спадщину за законом та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого “Бюро технічної інвентаризації” м. Макіївки”/а.с.9,11/. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів . Право власності вважається набутим правомірно , якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом . З копії домової книги реєстрації громадян вбачається , що в [ADDRESS], власником якої є позивачка [PERSON], значиться зареєстрованим з 09.08.1995 року відповідач [PERSON] /а.с.12-17/. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили суду той факт , що відповідач [PERSON] ніколи не проживав у спірному будинку. Їм це достовірно відомо , оскільки вони підтримували дружні стосунки з братами позивачки і часто приходили до них в будинок у гості і знали всіх осіб , які постійно там проживали . Вони ніколи не бачили щоб відповідач проживав у спірному будинку. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується , розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності з ч. 7 ст. 8 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом , суд застосовує закон , що регулює подібні за змістом відносини/аналогія закону/, в зв"язку з чим суд вважає за необхідне застосувати вимоги ст. 71 ЖК України яка передбачає , що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім"ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім"ї були відсутні з поважних причинах понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем , а у разі спору - судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім"ї понад шість місяців , лише у випадках спеціально передбачених діючим житловим законодавством України. Згідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснення ним права користування та розпорядження своїм майном . Аналізуючи надані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку про можливість задоволення позову і визнання відповідача [PERSON]таким , що втратив право користування спірним житловим приміщенням, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлений і підтверджений факт того , що він без поважних причини не проживає в спірному будинку понад 6 місяців і втратив до цього житла будь-який інтерес .

Outcome: approved