Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-24 00:00:00

У березні 2008 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що домоволодіння [ADDRESS]належить їй на праві приватної власності на підставі договору дарування житлового будинку з господарчими будівлями від 01.11.2002 року, який був укладений між відповідачкою [PERSON], яку по доручення представляла її (позивачки) мати - [PERSON] та нею (позивачкою). Згідно зазначеного договору їй було передано у власність домоволодіння, яке розташовано на земельній ділянці площею 1510 кв.м., та складається з житлового будинку - А-1, жилою площею 18,8 кв.м., літньої кухні - Б, погреба - Г, убиральні - Ж, навісу - З, огорож - № 1, 3-5 та інших споруд - № 2, І, П. 12.04.2005 року між нею (позивачкою) та [PERSON], що діяла згідно доручення в інтересах [PERSON] було укладено у простій письмовій формі договір дарування земельної ділянки розміром 0,1510 га, яка розташована по вул.. [ADDRESS], який так і не був посвідчений у встановленому законом порядку. На даний момент не має можливості посвідчити договір у нотаріальному порядку оскільки не відомо місце перебування відповідачки, тому вона вимушена була звернутися до суду та просить визнати договір дарування земельної ділянки розміром 0,1510 га, розташованої на території Індустріального району м. Дніпропетровська по вул.. [ADDRESS], укладений 12 квітня 2005 року між [PERSON] (даритель) та нею (обдарована) дійсним; та визнати за нею право власності на земельну ділянку розміром 0,1510 га, розташовану на території Індустріального району м. Дніпропетровська по вул.. [ADDRESS], з яких: 0,1000 га - для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, та 0,0510 га - для ведення особистого підсобного господарства. У судовому засіданні позивачка підтримали позовні вимоги та просили суд їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про день та час слухання справи повідомлена належним чином, про причину неявки суду не повідомила. Суд ухвалив, у відповідності зі ст. 224 ЦПК України та за згодою позивачки провести заочний розгляд справи. 3-я особа - [PERSON] у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки, 3-ї особи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що домоволодіння [ADDRESS] належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору дарування житлового будинку з господарчими будівлями від 01.11.2002 року, посвідченого державним нотаріусом Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON], який був укладений між відповідачкою М[PERSON], яку за дорученням представляла [PERSON] та позивачкою [PERSON]. Згідно зазначеного договору [PERSON] було передано у власність домоволодіння, яке розташовано на земельній ділянці площею 1510 кв.м., та складається з житлового будинку - А-1, жилою площею 18,8 кв.м., літньої кухні - Б, погреба - Г, убиральні - Ж, навісу - З, огорож - № 1, 3-5 та інших споруд - № 2, І, П. Згідно державного акту на право приватної власності на землю земельна ділянка площею 0,1510 га, яка розташована на території Індустріального району м. Дніпропетровська по вул.. [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право на спадщину зав законом від 15.05.2002 року, на лежить [PERSON]. Згідно доручення від 19.04.2002 року, посвідченого державним нотаріусом Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON], [PERSON] доручила [PERSON]отримання документів на право власності на землю та подарувати житловий будинок [PERSON]. тощо. 12.04.2005 року між нею (позивачкою) та [PERSON], що діяла згідно доручення в інтересах [PERSON] було укладено у простій письмовій формі договір дарування земельної ділянки розміром 0,1510 га, яка розташована по вул.. [ADDRESS], який так і не був посвідчений у встановленому законом порядку, оскільки місце знаходження відповідачки не відомо. Так, згідно довідки [PERSON] у прописці по м. Дніпропетровську та Дніпропетровській області не значиться. Відповідно до ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним, та у цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України - до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розташовані, без зміни її цільового призначення, у розмірах встановлених договором. З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне визнати договір дарування земельної ділянки розміром 0,1510 га, розташованої на території Індустріального району м. Дніпропетровська по вул.. [ADDRESS], укладений 12 квітня 2005 року між [PERSON](даритель) та позивачкою (обдарована) дійсним; та визнати за позивачкою право власності на земельну ділянку розміром 0,1510 га, розташовану на території Індустріального району м. Дніпропетровська по вул.. [ADDRESS], з яких: 0,1000 га - для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, та 0,0510 га - для ведення особистого підсобного господарства. На підставі викладеного,

Outcome: approved