Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-12 00:00:00

У жовтні 2006 року позивачка звернулася до суду із позовом до Маріупольської міської ради про визнання права користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS], посилаючись на проживання в цьому помешканні з 2005 року однією сім"єю з сином [PERSON] до моменту його смерті [INFO]. За життя син не заперечував проти її проживання в державній квартирі, що надавалась йому за ордером у 2003 році, разом вели спільне господарство, однак, вони не придавали значення її реєстрації в спірному житлі. Вона приймала участь у сплаті житлово-комунальних послуг разом з сином за його життя, а після його смерті сама здійснює ці платежі. Посилаючись на виконання обов"язків як члена сім"ї наймача щодо утримання вказаного жилого приміщення, постійне проживання в квартирі з 2005 року, відсутність іншого житла, просить визнати за нею право на користування зазначеною квартирою. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] підтримав заявлені довірителькою позовні вимоги і надав пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві. Зазначив, що тривале проживання [PERSON] в спірній квартирі разом із сином, ведення спільного господарства з наймачем квартири за його життя підтверджують сусіди. Крім того, у позивачки відсутнє інше житло або будь-яке нерухоме майно у власності. Судова ж практика не визначає значущої ролі прописки, що дає підстави вважати про набуття позивачкою права на дану жилу прощу. В судове засідання представник відповідача Маріупольської міської ради не прибув, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, вирішення позову залишив на розсуд суду. Представник ЖКП "Житло-Схід" в судове засідання не прибув, надавши заяву про розгляд справи у відсутність представника житлового органу, проти задоволення позову не заперечував. Залучена у якості третьої особи [PERSON] і її представник [PERSON], будучи повідомленими належним чином про дату і час розгляду справи, в судове засідання не прибули з невідомих суду причин. Зважаючи на вимоги процесуального закону і положень Європейської Конвенції з основних прав і свобод людини щодо строку вирішення справи, суд вважав за можливе постановити судове рішення у відсутність цих осіб. Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов обгрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з таких підстав. Матеріалами справи встановлені наступні обставини і відповідні їм правовідносини. Згідно з ордером № 0029, виданим 05.07.1993р. на підставі рішення виконкому Марікпольської міської ради народних депутатів від 22.06.1993р. № 234/1 [PERSON] була надана однокімнатна квартира [ADDRESS] (а.с. 11). З особистого рахунку вбачається, що в квартирі [ADDRESS] зареєстрований з 03.08.1993р. [PERSON], знятий з реєстраційного обліку 19.10.2006р. у зв"язку зі смертю (а.с. 36). Наймач квартири [PERSON] помер [INFO]., про що Орджонікідзевським відділом РАЦС Маріупольського міського управління юстиції Донецької області 04.09.2006р. вчинено актовий запис за № 1214 (а.с. 2, 10). На даний час в квартирі проживає позивачка, що підтверджується актом ЖКП «Житло-Схід» від 02.01.2008р. (а.с. 151). За змістом даного документу, оформленого зі слів сусідів, залучена у якості третьої особи до участі в розгляді справи [PERSON] у спірному помешканні не проживає на сьогодення і не проживала раніше. Відповідно до ст. 64 Житлового кодексу України (далі за текстом - ЖК України) члени сім"ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть обов"язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. За частиною 2 наведеної норми матеріального закону до членів сім"ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім"ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ст. 65 ЖК України особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім"ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім"ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім"ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Зі свідоцтва про народження [PERSON] вбачається, що він народився [INFO], про що Кіровської сільрадою Полеської (нині - Гомельської) області вчинено актовий запис за № 77 від 27.10.1953р. Матір"ю [PERSON] є [PERSON] (а.с. 8). Як з"ясовано, за наслідками роботи комісії житлової організації складено акт від 26.01.2007р., за яким зі слів сусідів засвідчено факт проживання [PERSON] в квартирі [ADDRESS] з 2005 року без реєстрації, в тому числі і деякий час разом з сином [PERSON] до дня його смерті [INFO]. (а.с. 61). Доводи відповідача, що містяться в поясненнях на позов (а.с. 24) щодо ненадання позивачкою відомостей про відсутність в неї іншого житла спростовуються довідкою БТІ, з якої вбачається відсутність реєстрації у [PERSON] власного житла у місті Маріуполі (а.с. 37). Виконання позивачкою обов"язків, що витікають з договору найму спірного жилого приміщення вбачається з оплачених нею квитанцій по житлово-комунальних послугах, квартплаті (а.с. 74-90). Позивачкою, що є особою похилого віку, громадянкою, евакуйованою у 1986 році із зони відчуження - категорія 2, отримується пенсія в управлінні ПФУ в Жовтневому районі міста Маріуполя, відвідується Маріупольська міська лікарня № 3, що вбачається з довідок (а.с. 19, 38-40), але ж це пов"язано, як вважає суд, з її реєстрацією [ADDRESS], що знаходиться в цьому районі. З паспортних даних позивачки вбачається, що вона була зареєстрована [ADDRESS] до 17.01.2007р. (а.с. 41). Зважаючи на зібрані по справі докази в своїй сукупності, у суду немає сумнівів в об"єктивності викладених позивачкою обставин щодо фактичного проживання однією сім"єю із сином [PERSON], ведення з ним спільного господарства протягом тривалого часу напередодні смерті останнього. Ознак небажання наймача щодо надання позивачці рівних з ним прав і обов"язків, що виникають з договору найму жилого приміщення, судом не встановлено. Більш того, Пленум Верховного Суду України в п. 15 постанови від 01.11.1996р. № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» роз"яснив, що наявність чи відсутність реєстрації самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім"ї наймача приміщення, або ж для відмови їй у цьому. А тому суд вважає, що не можна покласти факт відсутності реєстрації позивачки за місцем постійного мешкання в квартирі [ADDRESS] в основу рішення про відмову в задоволенні позову. Отже, сукупність перелічених обставин дає підстави суду зробити висновок, зважаючи на всі зібрані по справі докази, про те, що позивачка вселилася в спірну квартиру за згодою наймача, що є її сином, в якості члена його сім"ї і, постійно проживаючи з останнім, ведучи спільне господарство, набула рівного з ним права користування жилим приміщенням. А тому суд вважає за необхідне задовольнити позов [PERSON] про визнання за нею права користування вищезазначеним жилим приміщенням. За таких обставин суд на підставі ст.ст. 64, 65 ЖК України,

Outcome: approved