Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення коштів за договором про внесення термінового членського внеску вказуючи, що 28.10.2006 року між ним та відповідачем КС «Берегиня » був укладений договір про внесення термінового членського внеску на умовах зворотності в розмірі 11000 грн. 28 жовтня 2006 року він вніс 11000 грн. терміном на 12 місяців з виплатою 28 відсотків. Після закінчення терміну договору на підставі п.4.1. 29.10.2007 договір був подовжений на рік. 29.10.2007 року ним було внесено 14000 грн. з відсотковою ставкою 30%. 15.02.2008 року він звернувся до голови кредитної спілки з заявою про повернення внеску члена кредитної спілки та нарахованих відсотків в зв»язку з сімейними обставинами 15.03.2008 року на підставі п.2.5. договору позивач звернувся в спілку за отриманням внеску 14000 грн. і нарахованих відсотків, але йому було відмовлено в виплаті. Причини невиплати роз»яснити відмовились. Борг по відсоткам мінімальний складає 14%, термін знаходження грошей у спілці - 210 днів. Він є учасником ВВВ, інвалідом 2 групи, постійно потребує лікування, а тому просить стягнути моральну шкоду в сумі 10000 грн. Просить стягнути з відповідача 14000 грн - внеску, 1127 грн - відсотків, 10000 грн - моральної шкоди та судові витрати. В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимог змінив в частині стягнення відсотків та пояснив, що ним невірно вказано мінімальний борг по відсоткам який повинен складати не 14%, а 12%, а тому просить стягнути борг по відсоткам 987 грн. В іншій частині позовні вимоги підтримав повністю, просив його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, хоч належним чином повідомлені про час та місце слухання справи. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення відповідно до вимог ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов»язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Як встановлено в судовому засіданні, 28.10.2006 року між позивачем та кредитною спілкою «Берегиня» був укладений договір про внесення термінового членського внеску в розмірі 11000 грн. з виплатою 28%. Термін внеску складав 12 місяців. 29.10.2007 року даний договір був подовжений на рік, відповідно особової картки по гривневому депозиту № Д 499 від 28.10.06 року. Цього ж дня позивач вніс 14000 грн. з відсотковою ставкою 30%. 15.02.2008 року позивач звернувся до голови кредитної спілки з заявою про повернення внеску члена кредитної спілки та нарахованих відсотків в зв»язку з сімейними обставинами. 15.03.2008 року на підставі п.2.5 договору № Д 499 позивач звернувся в спілку за отриманням внеску та відсотків, але йому було відмовлено в виплаті, та причин відповідачі не вказали Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо в зобов»язанні вказаний строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно договору № Д 499 п.2.5.про внесення термінового членського внеску, член КС має право достроково розірвати договір письмово попередивши правління спілки за 30 робочих днів до моменту розірвання договору, що позивачем в даному випадку і було зроблено. Пунктом 2.6 договору передбачено, у випадку дострокового розірвання договору спілка виплачує члену КС відсотки зв який період розривається договір. В даному випадку, позивачу повинні були виплатити відсотки з розрахунку 12%, т.як ним договір достроково розривається більше як за 150 днів, тобто за 210 днів (210 Х 4.7), сума становить 987 грн., які суд вважає стягнути з відповідача, а також стягнути суму внеску 14000 грн. Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов»язковим для виконання сторонами. Що стосується вимог позивача в частині стягнення моральної шкоди в сумі 10 000 грн, суд вважає, що дані вимоги підлягають до часткового задоволення. При цьому суд враховує, що позивач є учасником ВВВ, є інвалідом 2 групи по зору, є людиною похилого віку та постійно потребує лікування. Всі ці та інші фактори суд розцінює як заподіяння відповідачем позивачу моральної шкоди, а тому вважає стягнути х відповідача 2000 грн. Також суд вважає стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати на інформаційно - технічне забезпечення в сумі 30 грн. Державне мито в сумі 169 грн.87 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial