Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-02 00:00:00

В червні 2000 р. [PERSON], [PERSON]. звернулись до суду з позовом до [PERSON], в якому просили виселити останнього з квартири [ADDRESS] в м.Чернігові. Свої вимоги обґрунтовують тим, що 08.06.2000 року вони уклали з [PERSON]. договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] в м.Чернігові. В цей же день [PERSON]. придбав собі квартиру [ADDRESS] в м.Чернігові. Посилаються, що відповідач відмовляється звільняти квартиру [ADDRESS] в м.Чернігові, мотивуючи це тим, що під час укладення угоди він був у хворобливому стані, а тому не міг розуміти значення своїх дій. У липні 2000 року [PERSON]. звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просив визнати недійсними на підставі ст. 55 ЦК УРСР / в редакції 1963 року/ договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] в м.Чернігові, укладений між ним та [PERSON]. та договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] в м.Чернігові, укладений між ним та [PERSON] Свої вимоги обґрунтовував тим, що хворіє на епілепсію, чим скористалась його співмешканка [PERSON]. та працівники ПП „Міська агенція нерухомості” і змусили його поїхати до нотаріуса, де за відсутності його волі він оформив угоди продажу та придбання вказаних квартир. Позов [PERSON]. та [PERSON] рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 04.10.2000 р. задоволено, а в задоволенні позову [PERSON] - відмовлено. Ухвалою Деснянського районного суду м.Чернігова від 06.03.2003 р. вищевказане рішення було скасовано за нововиявленими обставинами. Заступник прокурора Чернігівської області, який діє в інтересах [PERSON] звернувся в грудні 2003 року з позовом до [PERSON], [PERSON]., [PERSON], [PERSON], [PERSON]., ПП „Міська агенція нерухомості” про визнання договорів купівлі-продажу квартир недійсними і остаточно уточнивши свої вимоги просив визнати недійсними на підставі ст. 52 ЦК УРСР /в редакції 1963 року/ договора купівлі-продаж квартир, укладених 8.06. 2000 року між [PERSON]. та [PERSON] і [PERSON]. щодо квартири [ADDRESS] в м. Чернігові, між [PERSON] та [PERSON]. щодо квартири [ADDRESS] в м. Чернігові, на підставі ст. 57 ЦК УРСР / в редакції 1963 року/ визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] в м. Чернігові укладений 25.02. 2003 року між [PERSON]., [PERSON]. та [PERSON]. Повернути [PERSON]. в особі його опікуна [PERSON] квартиру [ADDRESS] в м. Чернігові та передати кв. [ADDRESS] в м. Чергнігові ПП „ Міська агенція нерухомості” , зобов”язавши останніх придбати рівноцінну квартиру для [PERSON] Свої вимоги обгрунтовував тим, що на час укладення спірних угод купівлі-продажу квартир [PERSON]. був недієздатним. При укладенні угоди купівлі-продажу квартири по [ADDRESS] 08.06.2000 р. інтереси [PERSON] представляло ПП „Міська агенція нерухомості”, яке діяло на підставі договору на послуги від 26.05.2000 р. і не вжило заходів для з”ясування обставин щодо дієздатності [PERSON] Окрім того, при укладенні угод купівлі-продажу квартир по [ADDRESS] та по [ADDRESS] в м.Чернігові фактично інтереси [PERSON] представляла його співмешканка [PERSON]., яка і розпоряджалась отриманими від продажу коштами. [PERSON]. та [PERSON] знаючи, що спірна квартири по [ADDRESS] в м.Чернігові є предметом судового спору, 25.02.2003 р. продали її [PERSON]. Просив задовольнити його вимоги. Рішенням Деснянського районного суду від 10 квітня 2007 року в задоволенні позову [PERSON] та [PERSON]. відмовлено. Позов заступника прокурора Чернігівської області в інтересах [PERSON] задоволено частково. Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] в м.Чернігові, укладений 08.06.2000 року між [PERSON]. та [PERSON]. і [PERSON] Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] в м.Чернігові, укладений 25.02.2003 року між [PERSON]. і [PERSON] та [PERSON]. Визнано право власності на квартиру [ADDRESS] в м.Чернігові за [PERSON]. Стягнуто з [PERSON] в особі його опікуна [PERSON] на користь [PERSON] у відшкодування вартості квартири 177 760 грн., що еквівалентно 35200 доларів США. Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] в м.Чернігові, укладений 08.06.2000 р. між [PERSON] та [PERSON]. Визнано право власності на квартиру [ADDRESS] в м.Чернігові за [PERSON] Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] в особі його опікуна [PERSON] у відшкодування вартості квартири 101 000 грн., що еквівалентно 20000 доларів США. В решті вимог та у задоволенні вимог до [PERSON]., ПП „Міська агенція нерухомості” відмовлено. В апеляційній скарзі [PERSON]. та приєднані до неї [PERSON]. і [PERSON] просить рішення скасувати, а справу направити на новий розгляд. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд при розгляді справи вийшов за межі позовних вимог заступника прокурора, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом не дано належної оцінки наявним доказам. Посилаються на те, що на час укладення угод купівлі-продажу квартир [PERSON]. ще не був визнаний недієздатним. Вказують також на те, що судом безпідставно відхилено їх клопотання про призначення повторної комісійної судової психіатричної експертизи [PERSON] Вважають, що угоди купівлі-продажу квартир не порушили прав на житло і право власності [PERSON] Також [PERSON]. вважає себе добросовісним набувачем. В апеляційній скарзі [PERSON]. просить рішення в частині стягнення з неї на користь [PERSON] 101 000 грн. змінити та стягнути 12 120 грн. і повернути судові витрати по справі. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що рішення суду суперечить фактичним обставинам справи, вимогам ст.ст.216, 226 ЦК України, роз”ясненням Пленуму ВСУ в постанові від 28.04.1978 р. № 3 „Про судову практику в справах про визнання угод недійсними” та в постанові від 22.12.1995 року № 20 „Про судову практику в справах за позовами про захист права приватної власності”, також судом порушені вимоги ч.4 ст.338 ЦПК України, а саме: не взято до уваги висновки і мотиви ухвали Верховного Суду України від 29.06.2006 року. Посилається на те, що має бути застосована двостороння реституція, тобто сторони мають бути повернуті в той майновий стан, в якому вони перебували до вчинення угод. В апеляційній скарзі [PERSON] в інтересах [PERSON] просить рішення частково скасувати та повернути [PERSON]. квартиру [ADDRESS] в м.Чернігові, передати квартиру [ADDRESS] в м.Чернігові ПП „Міська агенція нерухомості” та придбати квартиру для [PERSON] Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом неповно з”ясовані обставини справи. Вважає, що ПП „Міська агенція нерухомості” має придбати для [PERSON] квартиру. В апеляційній скарзі заступник прокурора Чернігівської області в інтересах [PERSON] просить рішення скасувати в частині стягнення з [PERSON] в особі його опікуна [PERSON] на користь [PERSON] стосовно відшкодування вартості квартири 177 760 грн. та стягнення з стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] в особі його опікуна [PERSON] відшкодування вартості квартири в сумі 101 000 грн. та ухвалити нове, яким передати квартиру [ADDRESS] в м.Чернігові ПП „Міська агенція нерухомості” та зобов”язати останнього придбати рівноцінну квартиру для [PERSON] Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд в порушення норм процесуального права неправильно дав оцінку наданим документам та діям ПП „Міська агенція нерухомості”. Також судом неправильно враховано вимоги Верховного Суду України в ухвалі від 29.06.2006 року та неправильно винесено рішення щодо стягнення сум. В своїх запереченнях на апеляційну скаргу [PERSON] [PERSON] просить відхилити апеляційну скаргу [PERSON] В своїх запереченнях на апеляційну скаргу [PERSON] [PERSON] просить відхилити апеляційну скаргу [PERSON] В своїх поясненнях на апеляційні скарги ПП „Міська агенція нерухомості” просить відхилити апеляційні скарги заступника прокурора Чернігівської області, [PERSON] та [PERSON], а доводи апеляційної скарги [PERSON] просить врахувати при розгляді справи. Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, позивач-відповідач по справі [PERSON] помер і тому в якості правонаступників були залучені [PERSON]. та [PERSON]. Заслухавши доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційні скарги [PERSON] в інтересах [PERSON], заступника прокурора Чернігівської області в інтересах [PERSON] підлягають відхиленню, апеляційні скарги [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] підлягають частковому задоволенню, а рішення Деснянського суду скасуванню з постановленням нового рішення виходячи з наступного. Задовольняючи частково позовні вимоги заступника прокурора Чернігівської області, суд першої інстанції виходив з того, що [PERSON]. рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 20.11.2002 року визнаний недієздатним в період квітня-червня 2000 року, а тому слід визнати недійсними договори купівлі-продажу квартири [ADDRESS] в м. Чернігові, укладений між [PERSON]. та [PERSON] і [PERSON]., договор купівлі-продажу квартири [ADDRESS] в м. Чернігові, укладеного між [PERSON]. та [PERSON], договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] в м. Чернігові укладений між [PERSON].,[PERSON] та [PERSON]. на підставі ст. 52 ЦК УРСР / в редакції 1963 року/, як угоди вчиненої недієздатною особою, та угоди вчиненої в результаті недійсної угоди, оскільки недійсною угода визнається з моменту її вчинення. Виходячи з ринкової вартості квартир, суд стягнув з [PERSON] в особі його опікуна [PERSON] на користь [PERSON] 177 760 грн., з [PERSON] на користь [PERSON] 101 000 грн., і визнав право власності відповідно за [PERSON]. на кв. [ADDRESS] в м. Чернігові, за [PERSON] право власності на кв. [ADDRESS] в м. Чернігові. В решті вимог було відмовлено. Проте, з таким висновком суду не може погодитись апеляційний суд, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи та нормам матеріального права. По справі встановлено, що 08.06.2000 року між [PERSON]. та [PERSON] і [PERSON]. було укладено договір купівлі-продажу квартири , відповідно до якого [PERSON]. продав, а [PERSON] і [PERSON]. купили в рівних частинах квартиру [ADDRESS] в м.Чернігові, що зареєстрований в реєстрі за № 1781 приватного нотаріуса [PERSON]. Також, в цей же день, 08.06.2000 року між [PERSON]та [PERSON]. було укладено договір купівлі-продажу квартири, відповідно до якого [PERSON]. продала, а [PERSON]. купив [ADDRESS] в м.Чернігові, що зареєстрований в реєстрі за № 1784 приватного нотаріуса [PERSON]./ том 1 а.с. 4, 8/. 25.02.2003 року між [PERSON] і [PERSON]. та [PERSON]. будо укладено договір купівлі-продажу квартири, відповідно до якого [PERSON]. та [PERSON] продали, а [PERSON]. купив кв. [ADDRESS] в м.Чернігові, що зареєстрований в реєстрі за № 687 приватного нотаріуса [PERSON]./ том1 а.с. 151/. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 листопада 2002 року [PERSON]. 1958 року народження був визнаний недієздатним, а також в період квітня-червня 2000 року. / справа № 2-1322, а.с. 75/. Відповідно до положень ст. 52 ЦК УРСР / в редакції 1963 року/, недійсною є угода, укладена громадянином, визнаним недієздатним через душевну хворобу або недоумство. Як вбачається з матеріалів справи, після укладених 8.06.2000 року угод про купівлю-продаж житла, мати [PERSON]- [PERSON], яка проживала і проживає на даний час в с. Пльохов Чернігівського району, 12.07.2000 року звернулась до суду із заявою про визнання її сина [PERSON] недієздатним, посилаючись на ті обставини, що останній є інвалідом першої групи з дитинства по ДЦП, перебуває на обліку в Чернігівському психоневрологічному відділенні , не розуміє значення своїх дій та не може керувати ними і потребує сторонньої допомоги. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 вересня 2000 року, залишеним без змін ухвалою Чернігівського обласного суду від 31.10.2000 року в задоволенні заяви [PERSON]- відмовлено. Комісія експертів Чернігівської психоневрологічної лікарні дійшла до висновку, що [PERSON]. правильно орієнтується в місці, часі та власній особистості, розповідає про свою хворобу-єпілепсію, правильно орінтується в питаннях повсякденного життя, мешкає в однокімнатній квартирі, елементарно себе обслуговує, а тому він здатний розуміти значення своїх дій та ними керувати./ справа № 2-3593/2000 рік./ а.с. 14-16/. В лютому 2001 року [PERSON] вдруге звернулась до суду із заявою про визнання її сина [PERSON] недієздатним і в мотивах своєї заяви вказала, що рішення про визнання сина недієздатним необхідно для вирішення іншої справи. Рішенням Деснянського районного суд м. Чернігова від 17 травня 2001 року, залишеним без змін ухвалою Чернігівського обласного суду від 26 червня 2001 року та ухвалою Верховного Суду України від 24 вересня 2001 року, в задоволенні заяви [PERSON]- відмовлено. У висновку судово-психіатричної експертизи комісія експертів зазначила, що [PERSON]. під час проведення експертизи просив призначити опікуна -його матір, визнати його недієздатним на час укладення угод купілі-продажу квартир. Останній правильно орієнтується в побутових питаннях. У нього мались розлади особистості внаслідок епілепсії, які не доходять до рівня недоумства, але він здатний розуміти значення своїх дій і керувати ними./ справа № 2-1401, а.с. 16-19/. Зазначені вище два рішення суду набрали законної сили. Аналогічні висновки були зроблені експертами відносно [PERSON] і при проведенні судово-психіатричних експертиз 05.09.2000 року / висновок № 404, том 1 а.с. 46-50/ та від 26.02.2002 року/ висновок № 92/, в яких комісія дійшла до висновку, що [PERSON]. на момент укладення угод купівлі-продажу житла 08.06.2000 року був здатний розуміти значення своїх дій, керувати ними, знаходився в стані непамарочної свідомості і правильно орієнтувався в оточуючих обставинах. Ступінь порушення функції психіки у нього не доходить до слабоумства. Допитана в судовому засіданні нотаріус [PERSON]. пояснила, що [PERSON]. прибув до нотаріальної контори з гр.[PERSON]. та агентом по нерухомості [PERSON]. При укладенні угоди [PERSON]. був в нормальному стані, показував план квартири, в нотаріальній конторі знаходився дві години, після оформлення угод претензій ніхто не висловив / том 1 а.с. 36, 60-61/. [PERSON]. та [PERSON]. повністю підтвердили пояснення [PERSON]. В засіданні суду першої та апеляційної інстанції [PERSON]. пояснила, що з лютого 2000 року вона почала проживати з [PERSON]. Стосунки були нормальні, часто їздили до його матері допомагати по господарству. В подальшому вирішили продати квартиру та купити іншу і за різницю у вартості квартири придбати автомобіль. Квартира, яку вони придбали у [PERSON] йому сподобалась. Після придбання квартири почали робити ремонт. Але через недовгий період часу мати [PERSON], [PERSON]. вчинила скандал за квартиру і вона змушена була його покинути. Приступи епілепсії у нього були раз-два на місяць, але він повністю розумів значення своїх дій. Про адекватну поведінку та розуміння своїх дій свідчить той факт, що [PERSON]. був ініціатором купівлі-продажу житла 8.06.2000 року, саме він на протязі травня- червня 2000 року провів необхідну роботу про оформленню документів , підбору покупців [PERSON] і [PERSON]. та продавця - [PERSON] та нотаріальному посвідченню обох договорів купівлі-продажу квартир і мотивом такої обдуманої і цілеспрямованої поведінки [PERSON] був намір продати за високу ціну свою квартиру по [ADDRESS], купити житло за меншу ціну та придбати автомобіль. На час укладення угод купівлі-продажу спірного житла, [PERSON]. ще не був визнаний недієздатним. Питання про визнання [PERSON] недієздатним ні з боку його матері [PERSON], ні зі сторони органів прокуратури до 2000 року не ставилось, хоча [PERSON]. кілька десятків років перебував на обліку в Чернігівській обласній психоневрологічній лікарні з приводу одного і того ж захворювання. Лише після того, коли до нього пред”явили позов [PERSON]. та [PERSON] про виселення з квартири [ADDRESS], [PERSON]., особисто пред”явив зустрічний позов про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, зазначивши як підставу для визнання угод недійсними, наявність психічного захворювання. З урахуванням двох судових рішень, які набрали чинності, чотирьох висновків судово-психіатричної експертизи, що були проведені експертами Чернігівського обласного бюро судово-психіатричних експертиз на протязі 2000-2002 років, пояснень сторін, свідків, апеляційний суд приходить до висновку, що на момент укладення угод купівлі-продажу житла, поведінка і дії [PERSON]. в травні-червні 2000 року відзначалися мотивованістю, розумінням змісту та можливих наслідків дій по збиранню і оформленню документів, необхідних для укладення договорів купівл-продажу, адекватної оцінки життєвої ситуації в цей проміжок часу. Апеляційний суд критично ставиться і не може взяти до уваги висновок повторної судово-психіатричної еспертизи, яка була проведена Київським міським центром судово-психіатричних експертиз з таких підстав. Відповідно до ч.2 ст. 150 ЦПК України, якщо висновок експерта буде визнано необгрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експерту. Пленум Верховного Суду України в своїй постанові № 8 від 30.05.1997 року „ Про судову експертизу в кримінальних та цивільних справах” в п.11, 13 зазначив, що повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов”язані з його недостатньою обгрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи. В ухвалі про призначення повторної експертизи зазначаються обставини, які викликають сумніви у правильності попереднього висновку експерта. У випадках, коли в справі щодо одного й того ж предмета проведено декілька експертиз, у тому числі комплексну, комісійну, додаткову чи повторну, суд повинен дати оцінку кожному висновку з точки зору всебічності, повноти й об”єктивності експертного дослідження. Такій оцінці підлягають також окремі висновки експертів- членів комісійної чи комплексної експертизи, які не підписали спільний висновок. Вирішуючи питання про призначення повторної судово-психіатричної експертизи у справі за заявою зступника прокурора про визнання [PERSON] недієздатним, /справа № 2-1322 а.с. 28-33/, суд маючи відомості про те, що [PERSON]. чотири рази проходив судово-психіатричну експертизу і був визнаний таким, що розумів значення своїх дій та міг керувати ними, в порушення ч.2 ст. 150 ЦПК України, не зазначив підстав для проведення повторної експертизи, обставин, що викликали сумніви у попередніх висновках експертів, взявши до уваги лише безмотивне клопотання прокурора. Згідно висновку повторної експертизи, яка була проведена Київським міським центром судово-психіатричних експертиз, / справа № 2-1322, а.с. 51-57/, у гр. [PERSON] виявлений органічний розлад особистості, зміни особистості за епілептичним типом./ тобто, як вказано, органічне ураження головного мозку сполученого нейроінфекційного генезу з вираженими емоційно-вольовими та помірно-вираженими інтелектуально-мнестичними порушеннями, епісиндромом). В акті має місце вказівка, що цей діагноз відповідає критеріям рубрики F - 07.0 Міжнародної класифікації хвороб 10-го перегляду „ Розлади особистості та поведінки внаслідок захворювання, ушкодження і дисфункції головного мозку”. Психічні розлади, які були у нього наявні в період квітня-червня 2000 року були настільки значними, що позбавляли його можливості розуміти значення своїх дій та керувати ними. За своїм психічним станом в даний час [PERSON]. також не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Проте, оцініючи всі висновки судово-психіатричних експертиз у сукупності з матеріалами даної справи, інших цивільних та кримінальної справи № 75/ 1336-М, яка була порушена по факту шахрайства відносно майна [PERSON], апеляційний суд приходить до висновку, що висновок Київського міського центру судово-психіатричних експертиз належить оцінити критично з точки зору всебічності, повноти і об”єктивності експертного дослідження. Як вбачається з матеріалів справи за заявою прокурора про визнання [PERSON] недієздатиним /справа № 2-1322/, Київським міським центром судово-психіатричних експертиз була проведена експертиза з вивченням матеріалів трьох цивільних № 2-3593/00, 2-1401/01, № 2-1322, однієї кримінальної справи № 75/ 1336-М та медичної документації підекспертного [PERSON] Проте, ними не досліджувались матеріали цивільної справи № 2-3356/03 за позовом [PERSON] до [PERSON]та [PERSON]. про визнання недійсними договорів купівлі-продажу квартир, яка була заведена в липні 2000 року у сукупності з іншими доказами. З висновку Київського міського центру судово-психіатричних експертиз вбачається, що експерти оглядали підекспертного, досліджували висновки експертів Чернігівської обласної психоневрологічної лікарні № 374 від 15.08.2000 року, № 114 від 6.03.2001 та № 180 від 05.04.2001 року, матеріали індивідуальної карти [PERSON] диспансерного відділення Чернігівської ОПНБ № 113229, дві довідки про стан лікування в період з 2.01.2001 по 22.01.2001 року та з 10.02.2001 до 22.02.2001 року, ксерокопію довідки станції швидкої допомоги про виклик до [PERSON] 31.01.2001, 9.02.2001, 25.02.2001 року, ксерокопію характеристики із ЖЕК на [PERSON], ксерокопію довідки- характеристи від 13.01.2001 року на [PERSON] та копії письмових пояснень [PERSON], [PERSON], [PERSON],[PERSON] Як вбачається з матеріалів справи № 2-1322 за заявою заступника прокурора, письмові пояснення [PERSON],[PERSON], [PERSON]. та [PERSON] взяті експерною комісією до уваги без наявності належних правових підстав, оскільки зазначені особи в порядку, передбаченому ст. 41-44 ЦПК України / в редакції 1963 року/ у досліджуємій експертами справі судом не допитувались, їх пояснення були отримані позивачем [PERSON]. у непроцесуальний спосіб та копії пояснень представлені експерній комісії. З висновку зазначеної вище експертизи вбачається, що за даними індивідуальної карти [PERSON] диспансерного відділення Чернігівської ОПНБ, в період 1999-2000 рік підекспертний [PERSON]. знаходився у відносно стабільному стані, йому в ці роки був встановлений діагноз : Епілепсія внаслідок органічного враження ЦНС у формі середньої частоти великих судорожних припадків, виражених змін особистості по органічному типу./ а.с.54/ і тільки 27.06.2000 року після укладених угод купівлі-продажу, на прийом до психіатра [PERSON].прибув з матір”ю, стверджуючи, що його виселяють з квартири, співмешканка відмовляється давати адресу покупця та з проханням видати довідку про стан здоров”я за рекомендацією адвоката. З цього часу відвідування лікарів набувають частіший характер, стаціонарне лікування він проходить в січні-лютому 2001 року, хоча до цього часу відмовлявся проходити стаціонарне лікування. В січні-лютому 2001 року мають місце виклики карети швидкої допомоги. За даним висновком психічний стан підекспертного [PERSON] характеризується розумінням суті обстеження, можливих для нього перспектив. [PERSON]. розуміє, що до нього пред”явлений позов про виселення, повідомляє лікаря, що квартира його була кооперативною, житло придбала мама, один рік як появилась співмешканка, оскільки одному жити важко, узнала про його хворобу та їздила з ним до нотаріуса, де він підписав якусь угоду. В своєму висновку експертизи, експертами не дана жодна критична оцінка висновкам трьох експертиз, які були проведені Чернігівською психоневрологічною лікарнею, він зроблений без врахування даних цивільної справи № 2-3356/03, з матеріалів справи якої вбачається,що на період вчинення спірних угод 08.06.2000 року [PERSON]. був здатний розуміти значення своїх дій та керувати ними/ том.1 а.с. 46-50/. З пояснень [PERSON],[PERSON], нотаріуса [PERSON], [PERSON].та копії нотаріальної справи /том.1 а.с.4-5,8/ видно, що [PERSON]. мав намір здійснити продаж своєї квартири , отримавши певну грошову вигоду для купівлі автомобіля. Для цього особисто збирав всі необхідні документи, особисто знаходився в нотаріальній конторі, читав договори та підписав їх, виказував намір здійснити ці угоди, отримав кошти від [PERSON] і розплатився за куплену квартиру, а рештою 1300 дол.США розпорядився на свій розсуд. В подальшому, після того, як його мати оглянула куплену квартиру, та вчинила з цього приводу сварку, [PERSON]. усвідомлюючи всі обставини, звернувся 03.07.2000 року з позовом до [PERSON] та [PERSON], про визнання недійсними договорів купівлі-продажу квартир посилаючись на свій стан здоров”я./ том 1 а.с. 18/. Психічному стану позивача з урахуванням всіх наведених обставин дана оцінка в акті № 404 від 05.09.2000 року Чернігівської обласної психоневрологічної лікарні та зроблений висновок про те, що [PERSON]. на час укладення угод був здатний розуміти значення своїх дій та ними керувати. Оскільки зазначені вище матеріали справи взагалі не досліджували експерти Київського міського центру судово-психіатричних експертиз і висновок даної експертизи не містить логічних посилань на підстави для висновку, що [PERSON]. на час укладення угод не розумів значення своїх дій та не міг керувати ними, приведений неглибокий органічний розлад особистості та поведінки( внаслідок ушкодження або дисфункції головного мозку), який за їх висновком, позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.( зокрема в мотивувальній частині акту мають місце посилання на те, що у підекспертного ознак галюцинацій та маячних ідей не виявлено, а інтелектуально-мнестичне зниження не сягало ступеня деменції( недоумства) і розцінюється у нього як помірно-виражене), тому апеляційний суд критично оцінює висновок Київського міського центру судово-психіатричних експертиз. Таким чином, становиться очевидною невідповідність медичного критерію недієздатності [PERSON] в період укладення ним оспорюємих угод, критерію юридичному. Описання психічного статусу підекспертного на момент проведення експертизи та на момент укладення угод відповідає лише неглибокому психічному розладу органічного генезу і не може бути підставою для визнання його на той час неспроможним усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Крім того, апеляційний суд бере до уваги, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 вересня 2000 та рішенням цього ж суду від 17 травня 2001 року було відмовлено [PERSON] в задоволенні заяв про визнання її сина [PERSON] недієздатним, оскільки останній під час укладення угод розумів значення своїх дій та керувати ними. Зазначенні рішення суду набрали законної сили і є чинними в даний час. Виходячи з наведених, обставин апеляційний суд приходить до висновку, що [PERSON]. на час вчинення угод 08.06.2000 року розумів значення своїх дій та керувати ними, а тому вимоги [PERSON] в інтересах [PERSON] про визнання недійсними угод на підставі ст. 55 ЦК УРСР / в редакції 1963 року/ задоволенню не підлягають. Вимоги заступника прокурора Чернігівської області про визнання недійсними на підставі ст. 52 ЦК УРСР / в редакції 1963 року/ договорів купівлі продажу квартир, укладених 08.06.2000 року між [PERSON]. та [PERSON] і [PERSON] відносно квартири [ADDRESS] в м. Чернігові та між [PERSON] а [PERSON]. щодо квартири [ADDRESS] в м. Чернігові задоволенню не підлягають, оскільки на час укладення оспорюємих угод [PERSON]. недієздатним визнаний не був. Також не підлягають задовленню і вимоги заступника прокурора Чернігівської області про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] в м. Чернігові на підставі ст. 57 ЦК УРСР / в редакції 1963 року/, укладеного 25.02 2003 року між [PERSON]. і [PERSON] та [PERSON]. задовленню не підлягають, оскільки як вбачається з матеріалів справи, що [PERSON]. і [PERSON] продали спірну квартиру після того, як рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 4.10.2000 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] і [PERSON]. про визнання недійсними договорів купівлі-продажу квартир набрали законної сили. [PERSON]. і [PERSON] на час віджучення квартири вважались її власниками і мали законні підстави володіти, користуватись і розпоряджатись нею на свій розсуд відповідно до положень ст. 4 Закону України „Про власність”, який діяв на той час. Посилання прокурора на те, що [PERSON]. і [PERSON] на час оформлення договору купівлі-продажу знали, що спірна квартира є предметом судового спору і скрили цей факт від [PERSON], таким чином уклавши угоду обманним шляхом, не є підставою для задоволення їх вимог відповідно до ст. 57 ЦК УРСР / В редакції 1963 року/. Позовні вимоги [PERSON], [PERSON], [PERSON]. до [PERSON] про його виселення з кв. [ADDRESS] в м. Чернігові також не підлягають задоволенню, оскільки в спірній квартирі останній не проживає, в даній квартирі зареєстрований і проживає [PERSON]. Задовольнивши позови [PERSON] в інтересах [PERSON]. та заступника прокурора Чернігівської області на підставі ст. 52 ЦК УРСР / в редакції 1963 року/, суд не взяв до уваги, що на час укладення цих угод [PERSON]. не був визнаний судом згідно ст. 16 ЦК УРСР в /редакції 1963 року/ недієздатним, опіка над ним не установлювалась, опікун не призначався та не дав належної правової оцінки зазначеним обставинам, а також чотирьом висновкам судово-психиатричних експертиз, проведених Чернігівською обласною психоневрологічною лікарнею, взявши безмотивно до уваги лише висновок Київського міського центру судово-психіатричних експертиз всупереч вимогам ст.с.58, 60, 213-215 ЦПК України, у зв”язку з чим рішення суду першої інстанції не можна визнати законним та обгрунтованим, воно підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову в позові.

Outcome: partial