overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-10 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. На підставу своїх вимог спирається на те, що 26 жовтня 2001р. вона уклала шлюб із відповідачем, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Буцької селищної ради, Маньківського району, Черкаської області, за актовим записом №9. Від шлюбу позивачка із позивачем мають дочку,[PERSON] [INFO] народження, яка проживає разом із позивачкою і перебуває на її утриманні. Починаючи з 2003 року, відповідач почав зустрічатися з іншою жінкою, внаслідок чого їх подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам позивачки. У зв'язку з цим на початку 2004 року позивачка припинила з відповідачем шлюбні стосунки і перестала вести з ним спільне господарство. Примирення між ними не можливе, оскільки відповідач виявляє намір одружитися з іншою жінкою, що і змусило позивачку звернутись з позовом до суду. Представник позивачки позовні вимоги підтримав Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи неодноразово попереджений належним чином, причини неявки які визнані судом поважними невідомі, але його неявка не перешкоджає розгляду даної справи по суті у його відсутність. Суд, вивчивши матеріали справи, рахує, що позов, в частині розірвання шлюбу, підлягає задоволенню відповідно до ст. 56 СК України, оскільки шлюбні стосунки між сторонами припинено по тій причині, що сторони не зійшлися характерами, зберегти сім'ю неможливо, у відповідності до ст. 111 СК України судом були вжиті всі міри до збереження сім'ї, але сторони не бажають зберегти сім'ю, тому такий шлюб повинен бути розірваний. Що ж стосується позову в частині стягнення аліментів, то він також підлягає до задоволення, згідно вимог ст. ст. 180 - 183 СК України, виходячи із того, що позивачка 26.10.2006року вступила в шлюб з відповідачем, від шлюбу мають дитину: дочку[PERSON] [INFO] народження, батьком якої є відповідач і він як батько дитини зобов'язаний її утримувати матеріально, тому позов в цій частині також підлягає до задоволення. Дитину: дочку[PERSON][INFO] залишити проживати з позивачкою. Судові витрати, відповідно до ст. 88 ЦПК України слід покласти на відповідача. Майновий спір не вирішувався. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-10 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. На підставу своїх вимог спирається на те, що 14 листопада 2002 року вона уклала шлюб із відповідачем, який був зареєстрований Виконавчим комітетом Дзензелівської сільської ради, Маньківського району, Черкаської області, за актовим записом №13. Від шлюбу позивачка із позивачем мають дочку,[PERSON] [INFO] народження, яка проживає разом із позивачкою і перебуває на її утриманні. Одруження позивачки з відповідачем виявилось невдалим, між ними постійно виникають сварки, вони не можуть знайти спільної мови, подальше збереження їх сім'ї і сумісне життя стали не можливими, що і змусило позивача звернутись з відповідним позовом до суду. Позивачка позовні вимоги підтримала. Відповідач позовні вимоги визнав. Суд, вивчивши матеріали справи, рахує, що позов, в частині розірвання шлюбу, підлягає задоволенню відповідно до ст. 56 СК України, оскільки шлюбні стосунки між сторонами припинено по тій причині, що відповідач постійно скандалить і вони не можуть знайти спільної мови, зберегти сім'ю неможливо, у відповідності до ст. 111 СК України судом були вжиті всі міри до збереження сім'ї, але сторони не бажають зберегти сім'ю, тому такий шлюб повинен бути розірваний. Що ж стосується позову в частині стягнення аліментів, то він також підлягає до задоволення, згідно вимог ст. ст. 180 - 183 СК України, виходячи із того, що позивачка 14.11.2002року вступила в шлюб з відповідачем, від шлюбу мають дитину: дочку[PERSON][INFO] народження, батьком якої є відповідач і він як батько дитини зобов'язаний її утримувати матеріально, тому позов в цій частині також підлягає до задоволення. Дитину: дочку[PERSON][INFO], залишити проживати з позивачкою. Судові витрати, відповідно до ст. 88 ЦПК України слід покласти на відповідача. Майновий спір не вирішувався. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-10 00:00:00

22 лютого 2008 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на своє утримання, у зв'язку із продовженням навчання. В обґрунтування вимог посилається на те, що відповідач по справі є її батьком. Оскільки в даний час позивачка є повнолітньою, але продовжує навчання, просить стягнути з відповідача аліменти на своє утримання у розмір ј частки всіх видів заробітку (доходів), щомісячно до закінчення навчання. Позивачка у відкритому судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі, надала пояснення аналогічні, викладеним у позові. Відповідач до судового засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, тому суд за наявності згоди позивачки ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Матеріалами справи встановлено, що згідно зі свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим Відділом РАГС Орджонікідзевського районного виконавчого комітету м. Маріуполя від 08 серпня 1989 року, [PERSON] народилась [INFO], про що вчинено актовий запис № 893. В графі батьки зазначені: батько -[PERSON], мати - [PERSON]. Згідно із довідкою № 309, наданою Маріупольським професійним ліцеєм будівництва від 21 вересня 2007 року, [PERSON] дійсно навчається у даному ліцеї за денною формою навчання з 01 вересня 2006 року по 30 червня 2008 року. Дослідивши письмові докази по справі, враховуючи положення ст. 182 СК України, а також той факт, що позивачка не має самостійного заробітку і проживає в родині з трьома пенсіонерами, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої доньки в розмірі ј частки всіх видів заробітку щомісячно, до закінчення навчання, але не пізніше досягнення донькою 23-річного віку. На підставі ст. ст. 182, 199, 200 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-10 00:00:00

22 лютого 2008 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за аліментами. В обґрунтування вимог посилається на те, що починаючи з 14 вересня 1990 року на підставі виконавчого листа № АЕ-250, виданого Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя Донецької області від 26.09.1990 року, отримувала з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON], 1989 року народження, у розмірі ј частки всіх видів його заробітку. На момент припинення виплати аліментів за досягненням донькою повноліття, відповідач має заборгованість у розмірі 1981,00 грн. Просить стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості за аліментами. Позивачка у відкритому судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі, надала пояснення аналогічні, викладеним у позові. Відповідач до судового засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, тому суд за наявності згоди позивачки ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із ч. 4 ст. 194 Сімейного кодексу України заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття. Матеріалами справи встановлено, що згідно зі свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим Відділом РАГС Орджонікідзевського районного виконавчого комітету м. Маріуполя від 08 серпня 1989 року, [PERSON] народилась [INFO], про що вчинено актовий запис № 893. В графі батьки зазначені: батько - [PERSON], мати - [PERSON]. З постанови Орджонікідзевського ВДВС Маріупольського МУЮ Донецької області від 25.09.2007 року, вбачається, що заборгованість [PERSON] за аліментами на день повноліття доньки становить 2481,70 грн. Однак, враховуючи наявні в матеріалах справи докази, про часткову сплату відповідачем даної заборгованості на загальну суму 500,00 грн., суд приходить до висновку, що розмір заявленої вимоги є обґрунтованим, доведеним, а тому підлягає задоволенню у повному обсязі. Крім того, у відповідності зі ст. 81 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави витрати по сплаті державного мита в розмірі 51 грн. 00 коп., а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення в Орджонікідзевському районному суді міста Маріуполя Донецької області в розмірі 30 грн. 00 коп. На підставі ст. 194 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-10 00:00:00

25 травня 2008 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що з 02 квітня 2005 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], 2007 року народження, батьком якої є відповідач. Дитина знаходиться на утриманні позивачки та проживає разом із нею. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, що ставить позивачку в скрутне матеріальне становище. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку відповідача щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. У попередньому судовому засіданні позивачка підтримала заявлені позовні вимоги, надала пояснення аналогічні викладеним у позові. Відповідач у попередньому судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, пояснив, що в змозі надавати матеріальну допомогу неповнолітній донці у розмірі, визначеному позивачкою. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції м. Маріуполя Донецької області від 02 квітня 2005 року, актовий запис № 200 в свідоцтві про одруження [NUMBER]. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], згідно зі свідоцтвом [NUMBER], виданим Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області від 31 серпня 2007 року, про що вчинено актовий запис № 661. В графі батьки зазначені: батько - [PERSON], мати - [PERSON]. Згідно із довідкою, наданою ЖКП „Азовжитлокомплекс”, неповнолітня [PERSON], 2007 року народження, зареєстрована та проживає разом із матір'ю - [PERSON], [ADDRESS]. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. При ухиленні від цього обов'язку, відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України, кошти на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу платника аліментів або у твердій грошовій сумі. Визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Дослідивши обставини, передбачені ст. 182 СК України, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1/6 частки усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст. ст. 180-183 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Фонду комунального майна СМР, в якому просить визнати за ним право власності на кам'яний гараж №7, розташований біля будинку [ADDRESS]. Вимоги позову мотивовані тим, що на підставі Рішення СМР від 16.10.1961 року № 19 «Про відвід земельних ділянок під забудову індивідуальних гаражів», позивачем було отримано дозвіл на будівництво та у період з 1961 р. по 1962 р. збудований та введений до експлуатації кам'яний гараж, розташований по вищезазначеній адресі, яким позивач фактично користується протягом 46 років й до даного часу. У зв'язку з переїздом до іншого місця проживання, документи, які підтверджують закінчення будівництва та введення до експлуатації гаражу, позивачем були втрачені, тоді як, діюче на момент закінчення його будівництва законодавство не вимагало державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, таким чином, на даний час вирішити питання щодо права власності позивача на збудований ним гараж можна тільки у судовому порядку. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Представник відповідача до судового засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, надав до суду заяву, в якій слухання справи просив провести у його відсутність, при вирішенні спору поклався на розсуд суду. Вислухавши пояснення представника позивача, свідчення свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе позивні вимоги задовольнити, виходячи з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до Рішення Севастопольської міської Ради від 16.10.1961 року № 19 «Про відвід земельних ділянок під забудову індивідуальних гаражів» (а.с.5), позивачем було отримано дозвіл на будівництво індивідуального гаражу в районі вул. Катерна для особистої автомашини «Москвич». У період з 1961 р. по 1962 р. позивачем збудований та введений до експлуатації кам'яний гараж, який він користується протягом 46 років та до даного часу. Зазначені обставини достовірно підтверджуються копією технічного паспорту, а також свідченнями свідків, які допитані в судовому засіданні. Згідно пояснень представника позивача, У зв'язку з переїздом до іншого місця проживання, документи, які підтверджують закінчення будівництва та введення до експлуатації гаражу, позивачем були втрачені. Відповідно до ст.. 392 ЦК України, власник майна має право заявити позов про визнання його права власності, у випадку ним документів, які посвідчують його право власності. Оскільки на момент введення спірного гаражу до експлуатації, діюче законодавство не вимагало державної реєстрації право власності на нерухомість, тобто, при втраті позивачем документів, які підтверджують закінчення будівництва та введення до експлуатації гаражу, він фактично позбавлений підтвердити своє право власності на нього, суд вважає за можливе визнати за ним право власності на кам'яний гараж №7, розташований біля будинку [ADDRESS]. На підставі ст.392 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, у зв'язку з тим, що з відповідачем у справі перебувала у фактичних шлюбних відносинах з 2005 р. по 2008 рік. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач [INFO] , має постійний заробіток, але матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивачка не в змозі забезпечити нормальний життєвий рівень для дитини, оскільки в даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку. Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини з усіх видів заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку від заробітку відповідача щомісяця , до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, суду пояснила, що на її утриманні знаходиться неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , відповідач матеріальної допомоги на його утримання не надає, тому позивачка просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 з усіх видів заробітку відповідача щомісяця , до досягнення дитиною повноліття. Відповідач позов визнав повністю, суду пояснив, що на даний час він не працює, згоден з розміром аліментів, які просить стягнути позивачка. Вислухавши сторони, розглянувши докази по справі, суд вважає позов таким що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . У відповідності з довідкою, виданою житловими органами, дитина проживає разом з позивачкою по справі. На підставі ст. 180 СК України , батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-10 00:00:00

13 березня 2008 року позивачка звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності у порядку спадкування за законом після смерті [INFO] року її матері - [PERSON], на грошові вклади, що знаходяться на рахунках у Відкритому акціонерному товаристві “Державний ощадний банк України”. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що у встановлений законом шестимісячний строк звернутися із заявою про прийняття зазначеного спадкового майна не могла, оскільки про такі грошові вклади їй стало відомо тільки тепер. У судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила визнати за недієздатною [PERSON]право власності на грошові кошти як спадкоємиці першої черги за законом. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи була своєчасно та належним чином сповіщена, заперечень щодо вимог позивачки чи клопотань про відкладення розгляду справи від відповідачки не надходило. Зі згоди представника позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши представника позивачки, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні і досліджених наданих доказів, позов підлягає задоволенню. Так, у судовому засіданні встановлено, що позивачка по справі [PERSON] є дочкою [PERSON], що підтверджується її свідоцтвом про її народження (а.с.6). Згідно свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого Жовтневим В/РАГС м.Одеси, [PERSON], померла [INFO] року, актовий запис [NUMBER] (а.с.10). Після її смерті відкрилася спадщина на все майно, що належало їй на праві власності, в тому числі й на грошові вклади, що знаходяться на рахунках [NUMBER] у Відкритому акціонерному товаристві “Державний ощадний банк України” в відділенні №5322/015, про які позивачці на момент відкриття спадщини не було відомо. Відповідно до ч.1 ст.529 ЦК України, діти спадкодавця є спадкоємцями першої черги за законом. Згідно ст.549 ЦК України визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно ст.564 ЦК України, право на вклад входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним. Четвертою Одеською державною нотаріальною конторою була відкрита спадкова справа №222/1993 та [PERSON]і [PERSON]видано свідоцтво про право на спадщину за законом на &frac12; частки домоволодіння [ADDRESS] у м.Одесі, при цьому грошові вклади до складу спадщини включені не були. За встановлених обставин суд вважає, що вимоги позивачки правомірні та обґрунтовані, регулюються нормами ст.ст.529, 549, 564 ЦК України (в редакції 1963 року), і підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі встановленого, ст.ст.529, 549, 564 ЦК України (в редакції 1963 року), ст.ст.10, 11, 57-61, 64, 209, 212-215, 218, 222, 224-226 ЦПК України, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-10 00:00:00

[PERSON], звернувся до суду з заявою, в якої просить встановити факт належності йому правовстановлюючого документу - трудової книжки, яка видана 15 січня 1981 року. Вимоги мотивовані тім, що у вищенаведеній трудовій книжці виправлена дата його народження без відповідного засвідчення. Встановити факт належності трудової книжки, іншим способом не можливо. Заявник у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якої просить справу розглянути у його відсутності, заявлені вимоги підтримує, наполягає на їх задоволенні. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву в якої просить справу розглянути у її відсутності, проти заявлених вимог не заперечує. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, суд ухвалює рішення у попередньому судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню на наступних правових підставах. Судом встановлено, що трудова книжка від 15 січня 1981 року, дійсно належить [PERSON]. Це підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами: копією паспорта заявника (а.с.4), копією свідоцтва про народження заявника (а.с. 6), копією військового квітка заявника (а.с. 7), копією довідки про інвалідність заявника (а.с. 8) де вказано дату народження заявника - [PERSON], як [INFO]. Встановлення юридичного факту має для заявника юридичне значення, оскільки впливає на отримання пенсії. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-10 00:00:00

[PERSON]., звернулась до суду з заявою, в якої просить встановити факт належності їй правовстановлюючого документу - трудової книжки, яка видана 10 червня 1976 року на ім'я [PERSON](рос. мов. [PERSON]) та факт родинних зв'язків між нею та донькою - [PERSON]. Вимоги мотивовані тім, що у вищенаведеній трудовій книжці її прізвище, ім'я та по - батькові вказано як [PERSON](рос. мов. [PERSON]) замість - [PERSON] як вказано у її паспорті. У свідоцтві про народження доньки, вказано її прізвища, ім'я та по - батькові як «[PERSON]» без зазначення по-батькові «[PERSON]». Встановити факт належності трудової книжки, родинних зв'язків іншим способом не можливо. В судовому засіданні заявник вимоги підтримала у повному обсязі. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву в якої просить справу розглянути у її відсутності, проти заявлених вимог не заперечує. Заслухавши заявника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню на наступних правових підставах. Судом встановлено, що трудова книжка від 10 червня 1976 року, яка видана на ім'я [PERSON](рос. мов. [PERSON]), дійсно належить [PERSON]. Це підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами: копією паспорта заявниці (а.с.8), де вказано її прізвище, ім'я та по-батькові, як [PERSON] [PERSON], це також підтверджується копіями свідоцтва про народження заявниці та свідоцтва про шлюб (а.с. 6,7), де вказано її прізвище, ім'я та по-батькові як [PERSON] (рос. мов [PERSON]), а після реєстрації шлюбу, як [PERSON] [PERSON] (рос. мов [PERSON]). Судом також встановлено, що [PERSON] [PERSON] є матір'ю [PERSON] [INFO], що підтверджується показаннями свідків, яки були допитані у судовому засіданні. Встановлення юридичних фактів має для заявника юридичне значення, оскільки впливає на отримання пенсії. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-10 00:00:00

Позивач [PERSON]., звернулась до суду з позовом до [PERSON]., про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем уклала шлюб 15 листопада 1986 року, сімейне життя не склалося внаслідок того, що кожний з подружжя має різні погляди на сімейне життя. З 2006 року подружжя не підтримує шлюбні відносини Подальше збереження шлюбу не можливо, оскільки подружжя утратило повагу один до одного. Позивач у судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву в якої просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує, наполягає на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якої просить справу розглянути у його відсутності, проти позову не заперечує, за розірвання шлюбу згоден. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, суд ухвалює рішення у попередньому судовому засіданні. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає необхідним задовольнити позовні вимоги на наступних правових підставах. Судом встановлено, що 15 листопада 1986 року сторони вступили до шлюбу, який зареєстровано у м. Ватутіно Звенигородського району Черкаської області актовий запис за № 165 (а.с. 6). Шлюбні відносини між подружжям фактично припинені з 2006 року. На примирення не згодні. Подальше збереження шлюбу протиречить інтересам сторін. На підставі ст. ст. 110,112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved