Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-23 00:00:00

В травні 2008 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. В позові зазначає, що [INFO] року помер її син - [PERSON] і про це Рязанським відділом запису актів громадянського стану управління ЗАГС м. Москви 10.05.2007 року було зроблено запис акту про смерть № 3319. Після смерті сина відкрилася спадщина, яку вона прийняла подавши відповідну заяву до нотаріальної контори по місцю відкриття спадщини 10.08.2007 року згідно вимог 1268-1270 ЦК України. Спадкове майно померлого складалося на день смерті з квартири [ADDRESS] на яку вона знайшла правовстановлюючий документ її належності її синові та земельної ділянки в садівничому товаристві, на яку вона не знайшла правовстановлюючого документу. На квартиру після прийняття спадщини та закінчення шестимісячного строку на видачу свідоцтва про право на спадщину вона отримала свідоцтво про право на спадщину за законом. В [INFO] року, на річницю смерті сина, переглядаючи документи в його квартирі вона знайшла договір купівлі-продажу земельної ділянки між покійним сином та гр.. [PERSON], який посвідчений 20.07.2005 року. Також знайшла державний акт на право приватної власності на землю виданий продавцю за вказаним договором [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0552 га. розташованої на території садівничого товариства „ Інструментальник ” [ADDRESS]. Під час життя, право власності на вказану земельну ділянку її син не зареєстрував та не отримав правопосвідчуючих документів на землю, на теперішній час це зробити неможливо в зв'язку зі смертю сина. Відсутність реєстрації права власності на земельну ділянку за сином перешкоджає їй отримати свідоцтво про право на спадщину і відповідно користуватися та розпоряджатися нею. У відповідності до ст.ст. 1268-1270 ЦК України, вона як спадкоємець прийняла спадщину у встановлений строк. З тексту ст.. 1223 ч.2 ЦК України вбачається, що право на спадкування мають у разі відсутності заповіту особи, визначені в ст.. 1261 ЦК України. При цьому спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають його батьки. Відповідно до ст.. 69 Закону України „ Про нотаріат ” та п. 214 Інструкції про вчинення нотаріальних дій передбачено подання документів підтверджуючих склад спадкового майна на яке видається свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Викладені обставини унеможливлюють подання нотаріусу доказів про склад спадкового майна та отримання свідоцтва про право на спадщину. На підставі викладеного просила визнати за нею право власності на спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 0,0552 га. яка розташована в [ADDRESS] на території садівничого товариства „ Інструментальник ” . В судовому засіданні позивачка підтримала заявлені позовні вимоги і дала свої пояснення. Представники відповідачів в судове засідання не появилися, від них поступили заяви в суд про те, що вини визнають позовні вимоги і просили справу розглянути у їх відсутності. Заслухавши позивачку, дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачка є матір”ю [PERSON], який народився [INFO] року і це підтверджується ксерокопією його свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Чернівецьким міським відділом РАЦС 17.06.1984 року. Із свідоцтва про смерть виданого Рязанським відділом ЗАГС Управління ЗАГС Москви вбачається, що [PERSON] помер [INFO] року в м. Москва і складено про це відповідний актовий запис № 3319 10.05.2007 року. Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 25.10.2007 року підтверджується, що спадкоємцем в цілому майна [PERSON], який помер [INFO] року є його мати [PERSON] і спадкове майно складається з квартири [ADDRESS]. Як пояснила позивачка, вона після року смерті сина наводила порядок в його квартирі і окремо від інших документів знайшла договір купівлі-продажу земельної ділянки в садівничому товаристві. Їй було відомо, що син мав намір купити будиночок в садівничому товаристві, але про те, чи купив він земельну ділянку на якій є будиночок син їй нічого не говорив. Як вбачається з копії договору купівлі-продажу земельної ділянки від 20.07.2005 року, [PERSON] продала, а [PERSON] купив земельну ділянку під [ADDRESS] в садівничому товаристві „ Інструментальник ” , цільове призначення якої - для ведення садівництва. Даний договір купівлі-продажу був зареєстрований та засвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу [PERSON] З державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 23.08.2004 року, який виданий [PERSON] мешканці [ADDRESS] вбачається, що на підставі рішення виконкому Чернівецької міської ради від 01.06.1999 року № 395/12 їй передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0552 га., яка розташована га території м. Чернівці, садівниче товариство „ Інструментальник ” по вул.. Червонофлотській для ведення садівництва. Таким чином на момент смерті [PERSON] у його власності перебувала земельна ділянка, яка також була предметом спадку після його смерті, однак свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку позивачці не було видано, оскільки про наявність цього майна нікому не було відомо. Покійний [PERSON] був власником цього майна, але не зареєстрував його у встановленому порядку, а тому оскільки позивачка є єдиним спадкоємцем майна покійного, за ним немає можливості визнати право власності на це майно у зв'язку з його смертю, на теперішній час позивачка не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на це майно, то суд вважає, що за позивачкою слід визнати право власності на майно у вигляді земельної ділянки, яка належала її покійному синові. На підставі викладеного та ст.ст. 391, 392, 1223, 1261, 1268, 1270 ЦК України,

Outcome: approved