Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-02 00:00:00

Севастопольська міська державна адміністрація в січні 2007 року звернулася з позовом до [PERSON], [PERSON]про виселення з квартири[ADDRESS], мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачі зайняли цю квартиру самоуправно та не мають ніяких правових підстав в ній мешкати. Просить виселити [PERSON] та [PERSON]без надання іншого житлового приміщення. В свою чергу [PERSON] в квітні 2007 року звернувся з позовом до Севастопольської МДА про визнання права користування жилим приміщенням та зобов”язання житлових органів укласти з ним договір найму жилого приміщення, оскільки з літа 2002 року він мешкає постійно в спірній квартирі, здійснює витрати на її утримання, тому вважає, що у нього виникло право користування зазначеною квартирою. В судовому засіданні представник Севастопольської МДА підтримала заявлені вимоги, просила їх задовольнити, на задоволенні позову [PERSON] заперечувала, пояснивши при цьому, що належних доказів постійного проживання в спірній квартирі ним суду не надано. Відповідачка[PERSON]. в судовому засіданні пояснила, що в квартирі[ADDRESS]вона не мешкає, перебувала там тимчасово під час проведення обстеження квартири працівниками КП „Житлосервіс -14”. [PERSON] та його представник на задоволенні позовних вимог Севастопольської МДА заперечували, просили визнати за [PERSON] право користування житловим приміщенням - квартирою[ADDRESS] Суд, вислухавши представників сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, розглянув справу за наявними матеріалами та прийшов до наступного. Квартира[ADDRESS] перебуває в комунальній власності, що підтверджується матеріалами справи. Наймачем даної квартири була [PERSON], яка померла [NUMBER]р., актовий запис про смерть №[NUMBER] складено Відділом РАЦС Балаклавського РУЮ м.Севастополя [NUMBER]р. (а.с. ). В даний час в квартирі ніхто не зареєстрований, квартира повинна бути розподілена громадянам, що перебувають на квартирному обліку. З вересня 2006 року квартирна плата на цю квартиру КП „Житлосервіс-14” не нараховується. В результаті обстеження працівниками КП „Житлосервіс-14” було встановлено, що в квартиру самовільно вселилися [PERSON] та [PERSON](а.с. ). 05.10.2006 року [PERSON]. було вручене застереження про звільнення самовільно зайнятої житлової площі (а.с. ). В даний час в спірній квартирі мешкає [PERSON], 09.03.1988 р.н., внук померлої [PERSON]. (а.с. ). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] з 9-ти років навчався в школі-інтернаті №4, що розташований за адресою: [ADDRESS] За режимом перебування в цьому навчальному закладі учні мали можливість у вихідні, святкові дні та один день в неділю за вибором дитини бувати у батьків чи родичів. [PERSON] у вихідні дні приїздив в гості до своєї бабусі - [PERSON]., проте на протязі всього тижня знаходився в зазначеній школі-інтернаті. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON], 09.03.1988 р.н., проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] Це підтверджується листом Гагарінської РДА м.Севастополя від 19.12.2007р. за вих.№[NUMBER], згідно якого [PERSON] перебував на обліку в службі у справах неповнолітніх Гагарінської РДА як дитина, що виховувалася у неблагополучній сім”ї та був знятий з обліку в зв”язку з повноліттям у 2006 році. Крім того, згідно відповіді КЗ „Дитяча поліклініка №2” [PERSON] спостерігався поліклінікою №2 з народження, амбулаторна карта була заведена, він звертався за медичною допомогою до цього закладу. В вересні 2007 року амбулаторна карта була передана [PERSON], оскільки за віком він підлягає спостереженню в поліклініці для дорослих. В судовому засіданні свідки [PERSON].,[PERSON]. підтвердили, що [PERSON] часто відвідував свою бабусю, до матері - [PERSON]не хотів їхати, оскільки та зловживала спиртними напоями. Бачили вони його в вихідні та святкові дні, на канікулах. Як показала свідок[PERSON]. до [PERSON]. у вихідні дні приїздив і другий внук, але не так часто. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] при житті своєї бабусі [PERSON]. часто перебував в спірній квартирі в зв”язку зі складними сімейними обставинами. Проте періодичне проживання особи в жилому приміщенні не є підставою для визнання права користування цим жилим приміщенням. Крім того, належних доказів, що [PERSON]. при житті приймала спроби щодо реєстрації в своїй квартирі [PERSON] чи інших осіб, суду не надано. Тому суд вважає доводи представника позивача [PERSON] неспроможними, оскільки вони заперечуються матеріалами справи. Стосовно до правил ст.98 ЖК України [PERSON], що залишився проживати в спірному приміщенні, слід вважати тимчасовим жильцем. Відповідно до ч.1 ст.99 ЖК України тимчасові жильці самостійного права на займане жиле приміщення не набувають незалежно від тривалості проживання. У разі припинення дії договору найму жилого приміщення тимчасові жильці зобов”язані негайно звільнити займане жиле приміщення. У разі відмовлення вони підлягають виселенню в судовому порядку. Оскільки за змістом статей 64, 65 ЖК України наймач і члени сім”ї, що проживають разом з ним, набувають права користування даним жилим приміщенням у будинку державного або громадського житлового фонду, особа, яка вселилась до наймача як член сім”ї, не набуває права користування займаним ним жилим приміщенням, якщо вона зберігає за собою право користування іншим жилим приміщенням у будинку державного чи громадського житлового фонду або якщо є інші докази того, що вона при цьому не змінювала свого постійного місця проживання. Як передбачає стаття 6 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні” громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов”язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов”язана ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин, суд приходить до висновку, що [PERSON] не надано належних доказів постійного проживання в спірному жилому приміщенні, тому позовні вимоги Севастопольської МДА підлягають задоволенню, а позовні вимоги [PERSON] слід залишити без задоволення. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст.98, 99, 107, 116 Житлового Кодексу України, ст. 6 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні”,

Outcome: approved