overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-01 00:00:00

до суду з позовною заявою про визнання права власності на домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS] звернулась [PERSON]до Сираївської сільської ради Козелецького району Чернігівської області. В судове засідання представник позивача не з”явився, надавши суду заяву в якій просить справу слухати в її відсутності і відсутності позивачки, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча належним чином відповідач повідомлений про час і місце судового розгляду цивільної справи. При цьому, відповідачем до суду подана заява про визнання позовних вимог, а також клопотання про розгляд цивільної справи у відсутності представника відповідача. В ході судового розгляду встановлено, [INFO] помер чоловік позивачки [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить 1/2 частка житлового будинку з надвірними будівлями, розташований в [ADDRESS] . Вказане домоволодіння станом на 1.07.1990 року відноситься до категорії колгоспного двору, до складу якого входили позивачка та її чоловік. Тому тільки вони вдвох мають право на дане домоволодіння в рівних частках : кожний на Ѕ частку домоволодіння. Позивачка прийняла спадщину, однак не може оформити право власності на дане домоволодіння в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Спадкоємцем за законом 1-ї черги є позивачка. Інші спадкоємці, які мають право на обов'язкову частку у спадковому майні відсутні. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає необхідним позов задовольнити, оскільки достовірно встановлено, що [PERSON] як спадкоємець за законом, вступивши в управління спадковим майном, має право на набуття у власність 1/2 частки житлового будинку з надвірним будівлями, який знаходиться в [ADDRESS] Дослідивши усі докази, суд відповідно до ст.130 ЦК України з'ясував можливість врегулювання спору до судового розгляду, так як відповідач визнав позов, і вважає за необхідне задовольнити позов відповідно до ст.174 ч.4 ЦПК України, яка передбачає, що у разі визнання позову відповідачем суд, за наявності для того підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, оскільки подальше сімейне життя не можливе, по причині різних поглядів на сімейне життя, різних характерів. Від шлюбу мають двох синів : [PERSON][INFO]та [PERSON][INFO]. В обґрунтування своїх вимог позивачка в судовому засіданні повідомила, що сімейне життя у них не склалося, втратили взаємну повагу один до одного, відповідач зловживає спиртними напоями, на ґрунті п'янства вчиняє скандали. Шлюбні відносини припинили з відповідачем у 2006 році і на даний час проживають окремо. За таких обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам. Примирення вважає неможливим. Відповідач в судовому засіданні повністю визнав позовні вимоги, просить розірвати шлюб. В судовому засіданні встановлені наступні факти і цивільно-правові відносини. [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований виконкомом Вовчківської сільської ради 23 жовтня 1999 року, актовий запис № 6. Від шлюбу мають дві неповнолітні дитини: синів [PERSON][INFO] та [PERSON][INFO]. Заслухавши позивачку, відповідача і вивчивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Сторони не підтримують шлюбних відносин, в сім'ї відсутнє взаєморозуміння і за таких обставин подальше подружнє життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Відповідач визнав позов. Визнання ним позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. В ситуації, що склалася, суд вбачає стійкій розлад подружніх стосунків. Необхідності надання строку для примирення сторін не вбачається. Позивачка вважає за необхідне розірвати шлюб, а відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дослідивши усі докази, суд відповідно до ст.130 ЦК України з'ясував можливість врегулювання спору до судового розгляду, так як відповідач визнав позов, і вважає за необхідне задовольнити позов відповідно до ст.174 ч.4 ЦПК України, яка передбачає, що у разі визнання позову відповідачем суд, за наявності для того підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-01 00:00:00

до суду з позовною заявою про визнання права власності на домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS] звернулась [PERSON]до Пилятинської сільської ради Козелецького району Чернігівської області. У судовому засіданні позивачкою позовні вимоги підтримані. Просить визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча належним чином відповідач повідомлений про час і місце судового розгляду цивільної справи. При цьому, відповідачем до суду подана заява про визнання позовних вимог, а також клопотання про розгляд цивільної справи у відсутності представника відповідача. В ході судового розгляду встановлено, [INFO] померла [PERSON] , а [INFO] помер [PERSON]. Після їх смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними будівлями, розташований в [ADDRESS] Ще за життя [PERSON]. розпорядився своїм майном 20 грудня 2000 року склав заповіт посвідчений секретарем Берлозівської сільської ради в реєстрі за № 20. Вказане домоволодіння станом на 1.07.1990 року відноситься до категорії колгоспного двору ,до складу якого входили [PERSON]. та [PERSON] . Тому тільки вони вдвох мають право на дане домоволодіння в рівних частках. Позивачка прийняла спадщину, однак не може оформити право власності на дане домоволодіння в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Спадкоємцем за заповітом є позивачка. Інші спадкоємці, які мають право на обов'язкову частку у спадковому майні відсутні. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає необхідним позов задовольнити, оскільки достовірно встановлено, що [PERSON] як спадкоємець за заповітом, вступивши в управління спадковим майном, має право на набуття у власність житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться в [ADDRESS] Дослідивши усі докази, суд відповідно до ст.130 ЦК України з'ясував можливість врегулювання спору до судового розгляду, так як відповідач визнав позов, і вважає за необхідне задовольнити позов відповідно до ст.174 ч.4 ЦПК України, яка передбачає, що у разі визнання позову відповідачем суд, за наявності для того підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-01 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами мотивуючи тим, що [INFO] померла його мати- [PERSON] в с.Максим Козелецького району. Після її смерті відкрилася спадщина. Встановлення факту йому необхідно для оформлення права власності на спадщину за законом. Але для оформлення спадщини потрібно підтвердити родинні стосунки про те, що він - [PERSON] є рідним сином [PERSON]. Іншим способом встановити даний факт неможливо, оскільки, відсутні документи підтверджуючі їх родинні стосунки - у свідоцтво про його народження мати значиться як [PERSON]., в оригіналі свідоцтва про шлюб батька з матір'ю за 22 жовтня 1927 року вона значиться як [PERSON]., а в записі про шлюб № 23 від 22 жовтня 1927 року вона значиться як [PERSON]. У судове засідання з'явився заявник, який свої вимоги підтримав в повному обсязі. Представник зацікавленої особи:- Відділ реєстрації актів цивільного стану Козелецького районного управління юстиції у судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про визнання вимог та розгляд справи у їх відсутності Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть [NUMBER] від 07 лютого 1996 року [PERSON] померла [INFO] у віці 86 років. Згідно довідки № 163/04-65 від 26.03 2008 року Відділу РАЦС Козелецького РУЮ [PERSON] народився [INFO], батьком значиться [PERSON], а матір'ю значиться [PERSON]. Згідно свідоцтва про шлюб № 127 від 22 жовтня 1927 року шлюб укладений 22 жовтня 1927 року між [PERSON] та [PERSON] і прізвище обох значиться як [PERSON]. Згідно запису про шлюб в книзі запису шлюбів №3 за 1927 рік по Максимівській сільській раді складено запис 22 жовтня 1927 року по якому після реєстрації шлюбу прізвище молодого зазначено як [PERSON]., а молодої як [PERSON]. Згідно довідок виконкому Максимівської сільської ради Козелецького району за №334 від 21.06.2007року за №332 від 21.06.2007 року , за №112 від 26.03 2008 року [PERSON] являється рідним сином померлої [PERSON], [PERSON] та [PERSON] це одна і та ж особа. Свідок [PERSON] підтвердила суду родинні стосунки між [PERSON] та [PERSON] , що він є рідним сином [PERSON]. .У суду немає підстав ставити під сумнів пояснення свідка і таких доказів суду не надано. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, що передбачено п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій зазначила, що з відповідачем по справі перебувала у шлюбі, який розірвано [INFO] року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина[PERSON] [INFO] року народження, який проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. З грудня 2007 року сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Відповідач не працює, має мінливий дохід, однак добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 300 гривень щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду до повноліття дитини. В судовому засіданні позивачка підтримала заявлені вимоги та пояснила, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість, оскільки має мінливий дохід. Просила позов задовольнити. Відповідач не з”явився в судове засідання 19 травня та 2 червня 2008 року, хоча завчасно та належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, письмових пояснень в справі та можливі заперечення проти позову не надав. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд визнав за можливе розглядати справу та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Позивачка не заперечувала проти заочного розгляду справи. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши докази і давши їм належну правову оцінку, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття та згідно ч. 3 ст. 181 за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано [INFO] року (а.с. 3). Згідно свідоцтва про народження мають неповнолітнього сина[PERSON] [INFO] року народження, який проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, що стверджується довідкою від 6.05.2008 року квартального комітету “Першотравневий” (а.с. 5). Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, з грудня 2007 року проживає окремо від позивачки, що стверджується поясненнями позивачки, які суд оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій зазначила, що з відповідачем по справі перебувала у шлюбі, який розірвано [INFO] року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON][INFO] року народження, який проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. З грудня 2007 року сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Відповідач не працює, має мінливий дохід, однак добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 300 гривень щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду до повноліття дитини. В судовому засіданні позивачка підтримала заявлені вимоги та пояснила, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість, оскільки має мінливий дохід. Просила позов задовольнити. Відповідач не з”явився в судове засідання 19 травня та 2 червня 2008 року, хоча завчасно та належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, письмових пояснень в справі та можливі заперечення проти позову не надав. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд визнав за можливе розглядати справу та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Позивачка не заперечувала проти заочного розгляду справи. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши докази і давши їм належну правову оцінку, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття та згідно ч. 3 ст. 181 за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано [INFO] року (а.с. 3). Згідно свідоцтва про народження мають неповнолітнього сина [PERSON][INFO] року народження, який проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, що стверджується довідкою від 6.05.2008 року квартального комітету “Першотравневий” (а.с. 5). Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, з грудня 2007 року проживає окремо від позивачки, що стверджується поясненнями позивачки, які суд оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з нього заборгованість за використану електроенергію в сумі 84,29 грн., посилаючись на те, що надає відповідачу послуги з електропостачання проте останній оплату за використану електроенергію проводить не регулярно, допустивши заборгованість на вказану суму. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, а також просив стягнути з відповідача на свою користь витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн.. Відповідач в судове засідання двічі не з’явився з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач перебуває в договірних відносинах з позивачем, позивачем надавалась електроенергія до квартири [PERSON] який її вартість сплачує не в повному обсязі, в результаті чого у абонента утворилась заборгованість за використану електроенергію в сумі 84,29 грн. Відповідно до п. 19, 20 Постанови КМУ від 26 липня 1999 р. N 1357 «Про затвердження Правил користування електричною енергією для населення», розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі фактичних показань приладів обліку. Розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Оскільки відповідачем заборгованість за використану електроенергію добровільно не сплачена, тому у суду є підстави для стягнення її в примусовому порядку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягають судові витрати по оплаті судового збору та на користь позивача - витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільної справи. На підставі п. 19, 20 Постанови КМУ від 26 липня 1999 р. N 1357 «Про затвердження Правил користування електричною енергією для населення»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з нього заборгованість за використану електроенергію в сумі 286,82 грн., посилаючись на те, що надає відповідачу послуги з електропостачання проте останній оплату за використану електроенергію проводить не регулярно, допустивши заборгованість на вказану суму. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, а також просив стягнути з відповідача на свою користь витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн.. Відповідач в судове засідання двічі не з’явився з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач перебуває в договірних відносинах з позивачем, позивачем надавалась електроенергія до квартири [PERSON] яка її вартість сплачує не в повному обсязі, в результаті чого у абонента утворилась заборгованість за використану електроенергію в сумі 286,82 грн. Відповідно до п. 19, 20 Постанови КМУ від 26 липня 1999 р. N 1357 «Про затвердження Правил користування електричною енергією для населення», розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі фактичних показань приладів обліку. Розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Оскільки відповідачем заборгованість за використану електроенергію добровільно не сплачена, тому у суду є підстави для стягнення її в примусовому порядку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягають судові витрати по оплаті судового збору та на користь позивача - витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільної справи. На підставі п. 19, 20 Постанови КМУ від 26 липня 1999 р. N 1357 «Про затвердження Правил користування електричною енергією для населення»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до [PERSON] з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та пояснила, що з відповідачем по справі перебувала в шлюбних відносинах з 09.11.2003 року. На підставі рішення Шумського районного суду від 11.04.08 року шлюб між сторонами розірвано. Від спільного шлюбу в сторін народилась одна малолітня дитина: син - [PERSON] , [INFO] р.. Причиною подачі заяви позивачкою в суд є те, що відповідач на даний час не надає ніякої матеріальної допомоги по утриманню дитини, а позивачці самій важко утримувати дитину. У відповідача є постійний заробіток, так як він працює майстром в Шумському відділенні ВАТ «УКРТЕЛЕКОМ». А тому позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі &frac14; частини заробітної плати, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечує проти задоволення позову. Суд, заслухавши сторни, дослідивши представлені суду докази встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини: Між сторонами шлюб розірвано, що стверджується копією рішення Шумського райсуду від 11.04.08 року. Від спільного подружнього життя в сторін народилась одна дитина: малолітній син - [PERSON], [INFO] р.н., що стверджується свідоцтвом народження серії [NUMBER] від 14.05.2004 р. Відповідач по справі не надає належної матеріальної допомоги на утримання дитини. Неповнолітня дитина перебуває на утриманні позивачки та проживає з нею. Відповідач згідний сплачувати аліменти. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. На підставі вищесказаного, враховуючи майновий стан позивачки, доходи відповідача, суд вважає, що позов підставний підлягає до задоволення і з відповідача слід стягувати аліменти в розмірі &frac14; частини заробітку відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку .

Outcome: approved