Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-28 00:00:00

14 квітня 2008 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зобов'язати відповідачку [PERSON] не перешкоджати у користуванні квартирою[ADDRESS] та зобов'язати Суворовський РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області зняти її з реєстраційного обліку, посилаючись на те, що після поділу майна подружжя зазначена квартира належить йому на праві особистої власноті, відповідачка [PERSON] зареєстрована у квартирі як колишня дружина, однак у квартирі не проживає і не проживала, її реєстрація перешкоджає позивачеві у можливості розпорядження квартирою, тому він вимушений звернутися із заявою до суду. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи були своєчасно повідомлені в установленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляду справи за їх відсутності до суду не надходило, із зустрічним позовом до суду не зверталися. Зі згоди представника позивача, не обмеженої у такому праві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши представника позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні й матеріалів, що є в справі, позов підлягає задоволенню. Так, у судовому засіданні встановлено, що квартира[ADDRESS] належить позивачеві на праві особистої власності на підставі мирової угоди та ухвали Суворовського районного суду міста Одеси від 15.05.2007 року про затвердження даної мирової угоди по цивільній справі про поділ майна подружжя між сторонами, яка набрала чинності 22.05.2007 року, згідно якої зазначена квартира залишилася у власності позивача, а будинок[ADDRESS] - у власності відповідачки [PERSON] (а.с.13 - 18). Відповідачка [PERSON] зареєстрована у квартирі позивача з 2002 року як його колишня дружина, однак у квартирі не проживає і ніколи не проживала (а.с.19), оскільки їх місцем мешкання як подружжя був будинок[ADDRESS], де й зареєстрований по цей час сам позивач. Шлюб між позивачем та відповідачкою [PERSON] розірваний 07 вересня 2005 року, актовий запис №267 по відділу РАЦС Біляївського районного управління юстиції Одеської області (а.с.12). Від добровільного зняття з реєстраційного обліку в установленому законом порядку відповідачка ухиляється. Реєстрація відповідачки [PERSON], що не проживаює у квартирі позивача, перешкоджає йому у здійсненні права власності у повному обсязі і можливості розпорядження даним майном - продажу, дарування, обміну і т.д. Відповідно до ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно вимог ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ст.391 ЦК України передбачає, що власник майна може вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.6 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні” від 11 грудня 2003 року, який відповідно до Конституції України регулює відносини, пов'язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, при зміні місця проживання в межах адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюється повноваження органу реєстрації, особа, яка зареєструвала місце проживання, або її законний представник повинні письмово повідомити про це відповідний орган реєстрації протягом семи днів. Згідно ст.7 зазначеного Закону, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані, регулюються нормами ст.ст.29, 319, 391 ЦК України, Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні” від 11 грудня 2003 року, і підлягають задоволенню, оскільки вказана квартира належить позивачеві на праві власності на законних підставах і він може вимагати усунення перешкод у здійсненні права власності. На підставі встановленого, відповідно до вимог ст.ст.29, 319, 391 ЦК України, ст.ст.6, 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні” від 11 грудня 2003 року

Outcome: approved