Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-16 00:00:00

27.02.2008 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача-Краснолиманської дистанції сигналізації та зв*язку в якому просив стягнути з відповідача на його користь 1319,65 гривень в відшкодування матеріальної шкоди та 2000,00 гривень в відшкодування моральної шкоди спричинених внаслідок дорожньо транспортної пригоди (надалі за текстом ДТП), а також відшкодувати йому понесені витрати по справі за надання йому правової допомоги у розмірі 370,00 гривень та витрат по проведенню експертизи у сумі 100,00 гривень. 27.02.2008 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача-Краснолиманської дистанції сигналізації та зв*язку в якому просив стягнути з відповідача на його користь 1423,97 гривень в відшкодування матеріальної шкоди та 5000,00 гривень в відшкодування моральної шкоди спричинених внаслідок дорожньо транспортної пригоди (надалі за текстом ДТП), а також відшкодувати йому понесені витрати по справі за надання йому правової допомоги у розмірі 200,00 гривень . Ухвалою суду від 14.04.2008 року зазначені позовні вимоги об*єднані в одне провадження та замінено первісного відповідача -Краснолиманську дистанцію сигналізації та зв*язку на належного відповідача - Державне підприємство «Донецька залізниця». В судовому засіданні позивач [PERSON] наполягав на своїх позовних вимогах при обставинах викладених ним у позовній заяві, просив позов задовільнити по його вимогах до належного відповідача та в судовому засідані пояснившого,що про те, що матеріальну та моральну шкоду йому було спричинено саме внаслідок ДТП скоєного працівником відповідача йому стало відомо по закінченні розгляду кримінальної справи відносно працівника відповідача [PERSON] В судовому засіданні позивач [PERSON] наполягав на своїх позовних вимогах при обставинах викладених ним у позовній заяві, просив позов задовільнити по його вимогах до належного відповідача та в судовому засідані пояснившого,що про те, що матеріальну та моральну шкоду йому було спричинено саме внаслідок ДТП скоєного працівником відповідача йому стало відомо по закінченні розгляду кримінальної справи відносно працівника відповідача [PERSON],а також те,що моральна шкода спричинена йому відповідачем та її розмір полягають в тому, що він майже два роки був позбавлений можливості нормально рухатись та втратив роботу. Повноважний представник відповідача Рачкова Н.В.позовні вимоги обох позивачів не визнала у повному обсязі , просила суд застосувати позовну давність, та в позові відмовити у зв*язку зі спливом строку позовної давності та з тих підстав, що відсутній причинний зв*язок між протиправною поведінкою працівника відповідача [PERSON]та її наслідками - шкодою заподіяною позивачу внаслідок ДТП , а також судові пояснила, що [PERSON]як під час скоєння ДТП 23.10.2004 року та і по цей час є працівником відповідача. Третя особа , яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача- [PERSON]- вважав , що позов не підлягає задоволенню з тих підстав , що не він, а відповідач [PERSON] винен в скоєні ДТП 23.10.2004 року і він при скоєні ДТП керував транспортним засобом УАЗ-469 який належав відповідачу під час виконання своїх трудових обов*язків і він по цей час є працівником відповідача. Судом при досліджені доказів по справі встановлено : 23.10.2004 року сталась ДТП за участю водіїв - позивача[PERSON].,який керував транспортним засобом [NUMBER]який належав позивачу [PERSON].та тертьої особи [PERSON],який керував транспортним засобом [NUMBER],під час виконання ним своїх трудових обов*язків та який належав відповідачу (а.с.40-45),що не оспорювали сторони в судовому засіданні. Відповідно до висновку експерта по проведеній автотехнічній експертизі , при розслідуванні кримінальної справи , при скоєні зазначеної ДТП дії водія [PERSON]як не відповідаючі вимогам п.10.1 та п.10.4 ч.2 Правил дорожнього руху знаходяться в причинному зв*язку з подією ДТП, а в діях водія [PERSON] будь яких не відповідностей вимогам Правил дорожнього руху якіб знаходились в причинному зв*язку з подією ДТП не вбачається (а.с.32-38). Постановою Краснолиманського міського суду Донецької області від 08.06.2007 року за зазначеним фактом ДТП задоволено подання органу досудового слідства та [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності внаслідок акту амністії на підставі Закону України « Про амністію» від 31.05.2005 та роз*яснено потерпілому [PERSON], що питання про відшкодування матеріальної та моральої шкоди можна буде вирішити в порядку цивільного судочинства (а.с.5-6,46). Відповідно до висновку експерта по проведеній автотоварознавчій експертизі , при розслідуванні кримінальної справи по факту зазначеної ДТП, вартість матеріальної шкоди користувачу (власнику) мотоциклу [NUMBER]склала 1319,65 гривень (а.с.7-8), за проведення якої його власником позивачем [PERSON]. сплачено 100,00 гривень ( а.с.9-10). Відповідно до висновку експерта по проведеній судово-медичній експертизі , при розслідуванні кримінальної справи по факту зазначеної ДТП, позивачу [PERSON]були спричинені тяжкі тілесні ушкодження (а.с.39),та його витрати на лікування склали 1423,97 гривень (а.с.47-72). Позивачами сплачено за надання їм правової допомоги : [PERSON].-370,00 гривень (а.с.13),[PERSON]-230,00 гривень(а.с.73). Суд, заслухавши позивачів,представника відповідача,третю особу, дослідивши інші докази по справі вважає що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: - щодо задоволення позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди на користь позивача [PERSON]. Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України - майнова шкода ,завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи,відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.1188 ЦК України - відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки,відшкодовується на загальних підставах,а саме : шкода завдана одній особі з вини іншої особи,відшкодовується винною особою. Згідно з ч.1 ст.1172 ЦК України - юридична або фізична особа відшкодовує шкоду , завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов*язків. У суда не викликають сумнівів висновки експертів по проведених автотоварознавчій та автотехнічній експертизах щодо розміру спричиненої позивачу шкоди та винних дій третьої особи- [PERSON]в спричинені позивачу шкоди внаслідок ДТП,оскільки зазначені експертизи були проведені в ході досудового слідства з попередженням експертів про кримінальну відповідальність за відмову виконати обов*язки експерта та за дачу завідомо неправдивого висновку, а також з огляду на те що жодною з осіб, які приймали участь у справі не заявлялись будь-які клопотання щодо призначення експертизи чи відтворювання подій ДТП для визначення чи оспорювання вини [PERSON] в скоєні ДТП та причинного зв*язку цього з шкодою заподіяну транспортному засобу який є власністю позивача та розміру спричиненої йому шкоди. Згідно з ст.14 Закона України « Про амністію» від 31.05.2005 року амністія не звільняє від обов*язку відшкодувати заподіяну злочином шкоду,який покладено на винну особу вироком або рішенням суду. Тиким чином у зв*язку з тим,що винними діями працівника відповідача , скоєними ним під час виконання трудових обов*язків , у зв*язку з скоєнням ним діяння ,яке мало склад злочину передбаченого КК України, було спричинено матеріальну шкоду позивачу , і який має право на це відшкодовування , то позов підлягає задоволенню в цій частині в повному обсязі. - щодо задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди на користь позивача [PERSON]. Відповідно до п.2 ч.2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодовування моральної шкоди, завданої внаслідок отриманих нею душевних страждань,які вона зазнала у зв*язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім*ї чи близьких родичів. Згідно зі ст.1167 ЦК України моральна шкода,завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю,відшкодовується особою,яка її завдала,за наявністі її вини. Як вбачається з позовної заяви позивача завдана позивачу моральна шкода полягає в тому ,що позивач не міг використовувати мотоцикл який зазнав пошкодження , що спричинило йому незручності . При цьому ним не було надано суду будь-яких пояснень в судовому засіданні та доказів в чому саме полягає завдана йому діями відповідача моральна шкода , саме у душевних стражданнях,яких фізична особа зазнала у зв*язку з протиправною поведінкою щодо неї самої чи членів її сім*ї. Поїздки до правоохоронних органів,суду та експерта позивача були обумовлені провадженням по справі , а не будь-якими діями відповідача, оскільки йому стало відомо про ДТП за участю його працівника лише в судовому засіданні. Таким чином , на думку суду , позивачем не доведено в судовому засіданні заподіяння йому винними діями відповідача будь-якої моральної шкоди, а отже в цій частині позову слід відмовити. - щодо задоволення позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди на користь позивача [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.1195 ЦК України - фізична або юридична особа , яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров*я фізичній особі ,зобов*язана відшкодувати потерпілому заробіток, втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення працездатності , а також відшкодоввати додаткові витрати,викладені необхідністю посиленного харчування ,санаторно-курортного лікування, придбання ліків ,протезування ,стороннього догляду тощо. У суда не викликають сумнівів висновки експерта по проведеній судово-медичній експертизі щодо спричинених позивачу тілесних ушкоджень , а також сума його витрат на своє лікування з огляду на тяжкість спричинених йому тілесних ушкоджень винними діями третьої особи- [PERSON] спричинені позивачу шкоди внаслідок ДТП,оскільки зазначена експертиза була проведена в ході досудового слідства з попередженням експертів про кримінальну відповідальність за відмову виконати обов*язки експерта та за дачу завідомо неправдивого висновку, а також з огляду на те що жодною з осіб, які приймали участь у справі не заявлялись будь-які заперечення щодо розміру спричиненої йому шкоди. Тиким чином у зв*язку з тим,що винними діями працівника відповідача , скоєними ним під час виконання трудових обов*язків , у зв*язку з скоєнням ним діяння ,яке мало склад злочину передбаченого КК України, було спричинено матеріальну шкоду позивачу , і який має право на це відшкодовування , то позов підлягає задоволенню в цій частині в повному обсязі. - щодо задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди на користь позивача [PERSON] Як вбачається з пояснень в судовому засіданні позивача завдана позивачу моральна шкода полягає в тому ,що позивач два роки лікувався втратив роботу, що спричинило йому незручності . При цьому ним не було надано суду будь-яких пояснень в судовому засіданні та доказів в чому саме полягає завдана йому діями відповідача моральна шкода , саме у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв*язку з протиправною поведінкою щодо неї самої чи членів її сім*ї будь-якими діями відповідача, оскільки йому стало відомо про ДТП за участю його працівника лише в судовому засіданні. Таким чином , на думку суду , позивачем не доведено в судовому засіданні заподіяння йому винними діями відповідача будь-якої моральної шкоди, а отже в цій частині позову слід відмовити. Вирішуючи питання щодо вимоги відповідача про застосування позовної давності при вирішенні зазначеного спору суд , вважає що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав : Відповідно до ст.257 ЦК України - загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з п.3 ч.1 ст.268 ЦК України - позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди,завданої каліцтвом,іншим ушкодженням здоров*я. Як вбачається з досліджених матеріалів справи позивач [PERSON].дізнався про порушення його прав та про можливість пред*явлення цивільного позову лише при винесені постанови Краснолиманського міського суду Донецької області в 08.06.2007 року про звільнення [PERSON] від кримінальної відповідальності внаслідок акту амністії . Таким чином , оскільки позивачем [PERSON].позов заявлено в межах строку позовної давності а на позовні вимоги позивача [PERSON]позовна давність не поширюється суд не вбачає законних підстав для її застосування. Крім того, згідно зі ст.ст.81,88 ЦПК України з відповідача на користь позивачів слід стягнути понесені ним витрати по сплаті за надання правової допомоги та витрати за проведення експертизи відповідно до їх розміру зазначених в позовній заяві.

Outcome: approved