Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-03 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно. В позовній заяві та в судовому засіданні позивачка посилається на те, що 28 грудня 2006 року між нею і відповідачем відбулася домовленість з приводу купівлі-продажу належного відповідачу будинку по [ADDRESS]. При цьому сторонами була погоджена ціна, яка становила 40 тис. грн. та інші істотні умови договору купівлі-продажу будинку. В той же день позивачка сплатила відповідачу 6500 доларів США, а решту коштів передавала відповідачу частинами протягом року. Відтак позивачка вселила в спірний будинок її батьків, котрі виконали ремонт у ньому, проте відповідач ухилився від нотаріального посвідчення договору, незважаючи на часткове виконання позивачкою його умов, оскільки останньою не було сплачено йому 1 тис. грн. вартості будинку. При цьому у грудні 2007 року відповідач вимагав у позивачки сплати коштів в сумі 1 тис. доларів США. Така його вимога, стверджує позивачка, є незаконною і такою, що суперечить домовленості сторін щодо умов договору. 15 січня 2008 року відповідач [PERSON] на вимогу позивачки видав їй письмову розписку про отримання ним від неї коштів в розмірі 38100 грн. Вважаючи відмову відповідача від нотаріального посвідчення договору необґрунтованою, позивачка просить задовольнити її позов. Відповідач [PERSON] позову не визнав і пояснив, що будучи власником спірного будинку, він домовився з позивачкою про купівлю-продаж його. При цьому він отримав від позивачки 6500 доларів США в оплату вартості будинку, однак домовленості його з позивачкою щодо ціни будинку, термінів оплати за нього, а також щодо питання покладення витрат за нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу будинку досягнуто не було, а тому він просить відмовити в задоволенні позову. Вислухавши доводи сторін, представника відповідача, свідків та дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Як убачається із свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого Деражнянської державною нотаріальною конторою 23 листопада 2006 року, та витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого Деражнянським ГМП „Інвентаризатор”, відповідач є власником будинковолодіння, яке складається з жилого будинку, загальною площею 41,8 кв.м., двох сараїв та погреба, розташованих по [ADDRESS]. Загальна вартість нерухомого майна складає 24160 грн. В ході розгляду справи судом оглянута розписка, видана позивачці відповідачем [PERSON], яка свідчить про передачу позивачкою останньому 38100 грн. 15 січня 2008 року. Наведену розписку суд приймає до уваги, оскільки відповідач в судовому засіданні підтвердив той факт, що розписку позивачці видав він і написана вона була ним в приміщенні Лозівської селищної ради. Факт видачі розписки відповідачем підтвердила і свідок [PERSON] Приймаються судом до уваги і доводи позивачки про те, що в грудні 2006 року відповідач передав їй ключі від будинку і зі згоди позивачки в будинок вселилися і проживають там дотепер її батьки, оскільки такі доводи не заперечуються відповідачем. Крім того, як видно із пояснень Лозівського селищного голови [PERSON], допитаної в якості свідка, їй відомо про факт відчуження [PERSON] належного йому будинку позивачці, а також про небажання відповідача нотаріально посвідчувати договір купівлі-продажу. Свідок [PERSON], котра є дружиною відповідача, пояснила, що в грудні 2006 року вона особисто отримала від позивачки 30 тис. грн., а через декілька днів остання передала їй ще 200 доларів США. Тоді ж позивачці були передані ключі від спірного будинку. Згідно з випискою з реєстру прав власності на нерухоме майно вартість будинковолодіння становить 24160 грн. Відповідач же отримав від позивачки в оплату вартості його суму, котра є значно вищою від його інвентарної вартості. Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що договір купівлі-продажу спірного будинковолодіння вважається укладеним, оскільки сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, як це передбачено ст. 638 ч.1 ЦК України. Відповідно до ч.2 ст. 220 цього Кодексу якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Визнаючи дійсним договір купівлі-продажу спірного будинковолодіння, суд вважає, що є достатні підстави для визнання за позивачкою права власності на нього. Підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки понесені останньою витрати на сплату судового збору в розмірі 242 грн. і 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду справи відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved