Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-09 00:00:00

20 липня 2008 року позивачка звернулась з позовом до Виконавчого комітету Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську Ради, в якому просила визнати за нею, [PERSON], право власності на самовільно збудовану прибудову - тамбур а1-1, площею 6,2 кв. м., будинку А-1 домоволодіння [ADDRESS]; вважати не житлову комору у будинку А-1 позначену 1-8 площею 5,0 кв. м., та прихожу 1-9 площею 7,6 кв. м.; зобов'язати КП «ДМБТІ» провести реєстрацію права власності тамбура а1-1, будинку А-1, та переобладнань домоволодіння [ADDRESS]. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 10 червня 2004 року, посвідченого Третьою дніпропетровською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в КП «ДМБТІ» від 10 серпня 2004 року їй на праві власності належить домоволодіння [ADDRESS]. У зв'язку з тим, що вхід в будинок був безпосередньо розташований з вулиці прямо в приміщення кухні, що створювало певні незручності вона вирішила добудувати до житлового будинку А-1 тамбур, який позначено літ а1-1, площа якого складає 6,2 кв. м. В 2007 році отримала технічний паспорт на спірне домоволодіння, де був зазначений тамбур, як самочинна прибудова. Окрім того нею було проведено переобладнання у житловому будинку А-1 нежитлове приміщення - комору позначене 1-8, площею 5 кв. м., та прихожу 1-9, яка складає 13,4 кв. м., та прибудови 7,6 кв. м. Для визнання права власності на самовільно збудовані споруди у домоволодінні вона звернулася з позовом до суду. В судовому засіданні представник позивачки за довіреністю [PERSON] уточнила позовні вимоги, та просила визнати за [PERSON] право власності на самовільно збудовану прибудову - тамбур а1-1, площею 6,2 кв. м., будинку А-1 домоволодіння [ADDRESS] та переобладнання в будинку добудовано 1-8 нежитлове приміщення (комора), площею 5 кв. м. та 1-9 (нежитлове приміщення) - прихожа площею 7,6 кв. м. Суду пояснила, що позивачка маючи намір узаконити самовільно збудовану прибудову, для чого звернулась до Виконавчого комітету Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську Ради, де їй було роз'яснено, що дану прибудову вводити в експлуатацію вводити не потрібно і рекомендовано звернутися до суду з позовною заявою про визнання права власності на дану прибудову. В судовому засіданні представник Виконавчого комітету Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради за довіреністю - Нагорний Є.В. уточнені позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечував, оскільки представником було надано акт права власності на земельну ділянку та сплачено штраф за самовільне переобладнання та добудову. В попередньому судовому засіданні представник третьої особи Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» за довіреністю - Якобчук О.Б. уточненні позовні вимоги визнала в повному обсязі та пояснила суду, що добудови та переобладнання проведені позивачкою не потрібно вводити в експлуатацію. Вислухавши сторони, представника третьої особи вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. В силу ч. 2 ст. 377 ЦК України якщо домоволодіння розташовано на земельній ділянці, наданій у користування, то в разі його відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Як встановлено в судовому засіданні позивачці належить домоволодіння [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 10 червня 2004 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори Л.А. Хилько, зареєстровано в реєстрі за номером 2-1129 (а.с.5-6). Домоволодіння розташоване на земельній ділянці розміром 747 кв. м. і складалося із житлового будинку А-1, житловою площею 56,4 кв. м. з господарчими спорудами: Б, б - сарай, Г - вбиральня, Д - душ, Е - гараж, 1-8, І, ІІ - огорожі, споруди, мостіння, яке належало [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованому на універсальній товарній біржі «Біржа по торгівлі нерухомістю та транспортом» м. Дніпропетровська 12.11.1997 року за реєстровим номером 7-55. З 2004 року позивачка постійно проживала в вище вказаному домоволодінні. В період з 2004 року по 2007 рік позивачка самовільно прибудувала до житлового будинку А-1 тамбур літ. а1-1 площею 6,2 м. кв. В житловому будинку літ. А-1 приміщення 1-8, площею 5,0 кв. м., частина приміщення 1-9, площею 7,6 кв. м. самовільно переобладнане в нежитлове. Відповідно до даних технічного паспорту виданого 29 березня 2007 року на ім'я позивачки за реєстровим номером 6074815 на домоволодіння [ADDRESS], тамбур а1-1 визнаний як самовільне будівництво, а комора у будинку А-1 позначена 1-8 площею 5,0 кв. м., та прихожу 1-9 площею 7,6 кв. м. вважається не житловою. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на самочинно збудоване нерухоме майно, відповідно до п.5 ст. 376 ЦК України на підставі викладеного суд приходить до висновку, що за [PERSON] визнати право власності на самовільно збудований тамбур а1-1 площею 6,2 кв. м. до житлового будинку А-1, в домоволодінні [ADDRESS], та на переобладнання не житловою - комору 1-8 площею 5,0 кв. м., та прихожу 1-9 площею 7,6 кв. м. у будинку А-1. На підставі викладеного,

Outcome: approved