Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Територіальної громади в особі Харківської міської ради Харківської області, третя особа - Виконавчий комітет Орджонікідзевської районної в м. Харкові ради, про визнання за ним права власності на самочинно ним збудовані надвірні будівлі - сараї літ. «Л» площею 6,1 кв.м., літ. «Н» площею 5,4 кв.м., літ. «М» площею 8,7 кв.м., літ. «П» площею 53,7 кв.м., що розташовані на території домоволодіння [ADDRESS] посилаючись на те, що 4/12 часток цього домоволодіння належить йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Четвертою Харківською державною нотаріальною конторою 10 грудня 2002 року і зареєстрованого в КП «Харківське МЮТІ» 16 грудня 2002 року. В процесі проживання та для задоволення власних потреб він за власні кошти самочинно збудував ці надвірні будівлі, отримав на них технічний паспорт, технічний висновок про задовільний стан будівельних конструкцій та дозвіл Департаменту містобудування, архітектури та земельних ресурсів виконкому Харківської міської ради. В судовому засіданні позивач позов підтримав. Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не з'явилися, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, про що свідчать корінці судових повісток з підписом та відбитком штампу відповідача, причину неявки суду не повідомили, заперечень проти позову суду не надали, заяви про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухав позивача, вивчивши матеріали справи, оцінив надані позивачем докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Спірним домоволодінням є житловий будинок з надвірними будівлями, що розташовані за адресою: [ADDRESS]. 1/6 частина цього домоволодіння належить позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 25 листопада 1981 року Четвертою Харківською державною нотаріальною конторою і зареєстрованого за реєстровим № 2 - 3920, та 4/12 часток цього домоволодіння належить на праві власності позивачу [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом, виданого Четвертою Харківською державною нотаріальною конторою 10 грудня 2002 року і зареєстрованого за реєстровим № 1 - 2734, та зареєстрованого в КП «Харківське МБТІ» 16 грудня 2002 року за реєстровим № 43358 (а.с. 12, 13). В процесі проживання в будинку та для задоволення власних потреб позивач самочинно збудував на земельній ділянці, на якій розташовано це домоволодіння, надвірні будівлі - сараї літ. «Л» площею 6,1 кв.м., літ. «Н» площею 5,4 кв.м., літ. «М» площею 8,7 кв.м., літ. «П» площею 53,7 кв.м., будівництво яких було виконано у відповідності з діючими будівельними нормами та правилами, що забезпечує безпечну для життя та здоров'я людей їх експлуатацію. Наведені обставини встановлені судом на підставі письмових доказів, а саме... - свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 25 листопада 1981 року Четвертою Харківською державною нотаріальною конторою і зареєстрованого за реєстровим № 2 - 3920 (а.с. 13); - свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом, виданого Четвертою Харківською державною нотаріальною конторою 10 грудня 2002 року і зареєстрованого за реєстровим № 1 - 2734, та зареєстрованого в КП «Харківське МБТІ» 16 грудня 2002 року за реєстровим № 43358 (а.с. 12); - рішення виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області № 747 від 14 грудня 1994 року про надання позивачу в користування додаткової земельної ділянки площею 75 кв.м. за рахунок вільної від забудови міської землі (а.с. 15); - технічного паспорту, виданого КП „Харківське міське бюро технічної інвентаризації” на індивідуальний житловий будинок з якого вбачається, що надвірні будівлі - сараї літ. «Л» площею 6,1 кв.м., літ. «Н» площею 5,4 кв.м., літ. «М» площею 8,7 кв.м., літ. «П» площею 53,7 кв.м., які розташовані на земельній ділянці площею 717 кв.м., є самочинно збудованими (а.с. 19); - технічних висновків, складених фахівцями ВАТ «Гіпротракторсільгоспмаш», яке має ліцензію на проведення відповідних досліджень, згідно до якого самочинне будівництво надвірних будівель за своїми технічними, об'ємно - планувальними характеристиками, загальному технічному стану існуючих будівельних конструкцій, оснащенню інженерними сітями відповідає нормативним вимогам для розміщення приміщень господарського призначення і в подальшому можуть використовуватися за своїм функціональним призначенням під розміщення підсобних приміщень господарського призначення (а.с. 35, 81); - листа Архітектурного відділу Орджонікідзевського району м. Харкова про те, що ця установа принципово не заперечує проти узаконення самовільно побудованих нежитлових будівель літ. «Л», літ. «Н», літ. «М» та літ. «П» на території приватного домоволодіння [ADDRESS] (а.с. 17). Відповідно до ч. 1 ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 3 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Згідно ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. За встановлених судом обставин слід зробити висновок про те, що самочинно збудовані позивачем надвірні будівлі на земельній ділянці, яка знаходиться в його користуванні, не суперечать суспільним інтересам, не порушують прав інших осіб, відповідають будівельним нормам і правилам, збудовані позивачем і тому за ним може бути визнано право власності на ці самочинні будівлі. Відповідно до ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 224 - 226 ЦПК України, ст. ст. 331, 376 ЦК України, суд -

Outcome: approved