Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-16 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з зазначеним позовом, просять стягнути добові за період з 1 січня 2003 р. по 24 березня 2003 р. у сумі: [PERSON]-2016,77 грн., що еквівалентно 399,36 доларам США, [PERSON] - 2930,62 грн., що еквівалентно 580,32 доларам США, [PERSON]-2094,34 грн., що еквівалентно 414,72 доларам США, [PERSON]-2237,35 грн., що еквівалентно 443,04 доларам США, [PERSON]-1159,88 грн., що еквівалентно 229,68 доларам США, [PERSON]- 2495,51 грн., що еквівалентно 494,16 доларам США, [PERSON] - 2495,51 грн., що еквівалентно 494,16 доларам США, [PERSON] - 1202,30 грн., що еквівалентно 238,08 доларам США. У відшкодування моральної шкоди просять стягнути на користь [PERSON]-2000 грн., [PERSON]-2900 грн., [PERSON]-2100 грн., [PERSON]-2200 грн., [PERSON]-1200 грн., [PERSON]-2500 грн., [PERSON]-2500 грн., [PERSON]-1200 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачі працювали у відповідача на контрактній основі на судні „Н.Ковшова”, але після закінчення рейсу, відповідач розрахунок з ними в повному обсязі не провів, добові у валюті не виплатив, виплатив лише заробіток в гривневому еквіваленті. Моральну шкоду обґрунтовують тим, що належні їм кошти відповідач не сплачує більше чотирьох років, в зв'язку з чим вони вимушені були звертатися до відповідача та до суду, порушився їх звичний уклад життя, також вони зазнали моральних страждань. У судовому засіданні представники позивачів, позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, викладених у позові, наполягали на задоволенні вимог. Зазначали, що позивачі саме з відповідачем перебували у трудових відносинах, а тому він і має виплатити добові та відшкодувати моральну шкоду. Представник третьої особи просив позов задовольнити. Представник відповідача позов не визнала, пояснювала, що добові в інвалюті не входять до складу заробітної плати, саме судно „Н.Ковшова” перебувало у субтайм-чартері у ФПГ „Росагропром” і 13.01.2003 р. фрахтувальником - ФПГ „Росагропром” було передано на борт судна 164 тисячі доларів США для виплати членам екіпажу, про що судновласник не знав і не міг знати про те, що фрахтувальник виконує свої обов'язки по оплаті грошових коштів, які не входять до складу заробітної плати. Зазначала, що оплату добових членам екіпажу повинен виплачувати фрахтувальник, як це передбачено контрактом. Вимоги щодо відшкодування моральної шкоди вважала безпідставними. В задоволенні позовних вимог просила відмовити. Вислухавши пояснення представників позивачів, представника третьої особи, представника відповідача, свідка, дослідивши матеріали даної справи та матеріали цивільної справи № 2-333/06 Гагарінського районного суду м.Севастополя, суд вважає позовні вимоги підлягаючими частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.2 ст.2 ЗУ „Про оплату праці” за своєю структурою заробітна плата складається з основної винагороди за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці; із додаткової-винагороди за працю понад установлені норми, за трудові успіхи і за особливі умови праці (доплати, надбавки, гарантії і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій), а також із заохочувальних та компенсаційних виплат. Такі ж положення закріплені в п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999 року. Судом установлено, що позивачі на підставі контракту №7 від 13.07.2002 р. про найм на роботу на судно БКРТ „Н.Ковшова” рейс №50 були прийняті на роботу ДП „Укррибфлот”. На підставі наказу Державного департаменту рибного господарства №121 від 31.07.2002 р. „Про створення державного підприємства „Севастопольська рибодобувна компанія” (далі ДП „СРДК”) судно БКРТ „Н.Ковшова” було передано останньому разом з екіпажем. Як вбачається з пояснень сторін у справі, ДП „СРДК” було реорганізоване в ЗАТ „Севастопольська рибодобувна компанія”. З 1 жовтня 2002 р. на підставі наказу №9-к позивачі перебували у трудових відносинах з відповідачем у справі та працювали на відповідних посадах - [PERSON]- начальник лабораторії, [PERSON] - токар-слюсар, [PERSON] - помічник капітана, [PERSON] - матрос-офіціант, [PERSON] - матрос 1 класу, [PERSON] - матрос 2 класу, [PERSON] - майстер по ловлі риби, [PERSON] - слюсар-наладчик. Дана обставина відповідачем не оспорюється та підтверджується матеріалами справи. Наказом №126-а від 20.12.2002 р. судно „Н.Ковшова” переведено в транспортний варіант з оплатою 6 доларів США на пай у добу. В цей режим роботи були переведені четверо із позивачів - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Указаний наказ ніким не був змінений або скасований. Крім того, факт переведення судна в транспортний варіант встановлений рішенням Апеляційного суду м.Севастополя від 27.07.2007 р., а тому в силу ч.3 ст.61 ЦПК України доказуванню не підлягає. Згідно з п.3.2.2 Контракту №7 від 13.07.2002р. про найм на роботу на судно „Н.Ковшова” рейс №50 (далі Контракт), робітники мають право на отримання заробітної плати, інших виплат та компенсацій, передбачених даним Контрактом, Додатком №1 та Колективним договором. Як вбачається з п.3.3.2 та 3.3.9 Контракту, судно володілець зобов'язаний проводити виплати працівникам згідно з „Умовами стимулювання праці” (Додаток №1) та в день закінчення рейсу чи контракту виплатити працівникам винагороду в розмірі та порядку, передбаченими в Додатку №1 та згідно до колективного договору, забезпечити їх доставку в порт приписки. По прибуттю - провести повний розрахунок з працівниками, з урахуванням належних відпускних та інших компенсацій. Пунктом 3.1 „Умов планування та стимулювання роботи екіпажу БКРТ „Н.Ковшова” в рейсі №50 (далі Умови), всі виплати іноземної валюти, що належать членам екіпажу, згідно даних умов, являються виплатами замість виплат за відрядження. Беручи до уваги, що позивачі перебували у трудових відносинах з відповідачем, трудовий договір у виді контракту не був розірваний і в період перебування судна у тайм-чартері та субтайм-чартері, а тому, відповідно до вимог ст.ст. 21, 121 КЗпП України відповідач як роботодавець і повинен нести обов'язки по виплаті гарантійних і компенсаційних виплат, у тому числі і добових. Зазначені норми КЗпП кореспондуються також з положеннями ст.ст.48,54,207 КТМ України стосовно правового становища екіпажу, правового регулювання трудових відносин та обов'язку судновласника оплачувати при тайм-чартері страхування судна та утримання екіпажу. Посилання представника відповідача на те, що відповідач не був зобов'язаний нараховувати та виплачувати позивачам добові в інвалюті, оскільки ці виплати були обов'язком фрахтівників відповідно до контракту про передачу судна у субтайм-чартер, суд не приймає до уваги, так як позивачі не були стороною цього контракту і вправі вимагати виплат добових від роботодавця згідно з нормами ст.21, 121 КЗпП України. Аргументи представника відповідача стосовно того, що добові не входять до структури заробітної плати не засновані на законі. Розраховуючи суму, яка підлягає стягненню на користь позивачів, суд виходить з того, що позивачі були членами екіпажу судна «Н.Ковшова» та виконували покладені на них обов'язки до дня звільнення в зв'язку з закінченням строку контракту, що підтверджується матеріалами справи. Наданий позивачами розрахунок добових у інвалюті сумнівів у суду не викликає та узгоджується з умовами Контракту та Умовами. Відповідно до норм виплати інвалюти взамін добових, затверджених у Додатку №1 до Контракту, враховуючи положення Постанови КМУ №159 п.3 від 21.02.2001 р., яким передбачено виплату компенсацій в гривнях, а не в іноземній валюті, на користь позивачів підлягають стягненню добові за період з 01.01.2003р. по 24.03.2003 р.: [PERSON]-1936,90 грн.(399,36 дол.США х 4,85 грн.(курс долара)); [PERSON]- 2814,55 грн.(580,32 х 4,85); [PERSON]-2011,39грн.(414,72 х 4.85); [PERSON]- 2148,74 грн.(443,04 х 4,85); [PERSON]-1113,95грн.(229,68 х 4,85); [PERSON]-2396,68грн.(494,16 х 4,85); [PERSON]- 2396,68 грн.(494,16 х 4,85); [PERSON]-1154,69 грн.(238,08 х 4,85). Виходячи з вимог ст.237-1 КЗпП України роботодавець, який допустив невчасну виплату заробітної плати, зобов'язаний відшкодувати працівнику моральну шкоду, а тому суд вважає можливим стягнути на користь позивачів по 400 грн. кожному у відшкодування моральної шкоди, оскільки наявність такої знайшло підтвердження у судовому засіданні. На підставі ст.43 Конституції України, ст.ст. 21, 47, 116, 121, 237-1 КЗпП України,ч.2 ст.2 ЗУ „Про оплату праці”, ст.ст.48,54,207 КТМ України,

Outcome: partial