Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-01 00:00:00

24.01.2008 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на Ѕ частину [ADDRESS]в порядку спадкування за заповітом. В позові зазначила, що спірна Ѕ частина квартири належала на праві власності її бабусі [PERSON], яка померла [INFO]. Після смерті бабусі спадкоємцями першої черги за законом були її дядько та мати - відповідачі по справі. Після смерті бабусі позивачка фактично прийняла спадщину, оскільки перевезла до себе речі, які належали померлій - меблі, книги, фотографії. У грудні 2007 року позивачка дізналася від своєї матері, що вона випадково знайшла серед паперів померлої заповіт, датований [INFO], за яким усе своє майно [PERSON] заповіла позивачці. З урахуванням подальшого уточнення позовних вимог, [PERSON] просить встановити факт прийняття нею спадщини та визнати за нею право власності на Ѕ частину [ADDRESS]в порядку спадкування за заповітом після смерті бабусі [PERSON]. Відповідач [PERSON] позов не визнав, звернувся з зустрічним позовом [PERSON], [PERSON] в якому зазначив, що він є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, який прийняв спадщину у встановленому законом порядку. Так, [PERSON] пояснив, що залишився проживати у спірній квартирі після смерті [PERSON], тобто фактично прийняв спадщину, в той час як інші спадкоємці спадщини не приймали, і з відповідними заявами до органів нотаріату не зверталися, в спірну квартиру не вселялися, квартирну платню та комунальні послуги не оплачували. Однак у 2000 році він допомагав відповідачкам перевезти речі померлої, а про наявність заповіту усі дізналися у грудні 2007 року. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні первісний позов [PERSON] визнала, за зустрічним позовом [PERSON] заперечила та пояснила суду, що її дочка [PERSON] після смерті бабусі [PERSON] перевезла до себе її речі. У грудні 2007 року, розбираючи папери померлої, вона випадково знайшла заповіт [PERSON], про що одразу повідомила дочку. Раніше про існування заповіту їй відомо не було. Позивачка за первісним позовом [PERSON] свої позовні вимоги підтримала, зустрічний позов [PERSON] не визнала та пояснила, що про заповіт дізналася у грудні 2007 року від відповідачки [PERSON] 14.12.2007 року вона звернулася до нотаріальної контори для оформлення спадщини. Оскільки до цього часу про заповіт їй нічого не було відомо, тому до спірної квартири вона не вселялася і відповідно не сплачувала квартирну платню та комунальні послуги. Представник третьої особи - восьмої Запорізької державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явися, причину відсутності суду не повідомив, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, заперечень проти позову до суду не надав, самостійних вимог не заявив. Розглянувши матеріали справи, вислухав пояснення осіб, які беруть участь у справі, пояснення свідків, доводи адвокатів, суд дійшов висновку про задоволення первісного позову [PERSON] та про відмову в задоволенні зустрічного позову [PERSON] з наступних підстав. У відповідності до ч. 1 ст. 549 ЦК України (за редакцією 1963 року), що діяв на момент відкриття спадщини, спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно ст. 1223 ч. 1 ЦК України (за редакцією 2003 року) право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. На підставі ст. 1235 ч. 1 ЦК України (за редакцією 2003 року) заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Судом встановлено, що [ADDRESS] належала на праві часткової власності [PERSON] і [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Ленінської районної Ради народних депутатів 01.07.1994 р. (а.с. 9) по Ѕ частині кожному з співвласників. [INFO] [PERSON]померла (а.с. 10). За заповітом [PERSON], складеним та нотаріально посвідченим 18.06.1999 року (а.с. 11) належна їй частина квартири була заповідана [PERSON] Після смерті заповідачки ніхто зі спадкоємців до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини не звертався, проте відповідач [PERSON] залишився проживати у спірній квартирі. Доводи позивачки [PERSON] про те, що вона, не знаючи про існування заповіту, тим не менше не відмовлялася від спадщини, підтверджуються поясненнями свідка [PERSON], який пояснив суду, що у 2000 році після смерті [PERSON] дійсно допомагав [PERSON] переносити речі бабусі до помешкання позивачки. Не заперечував цього факту і відповідач [PERSON] Також свідки [PERSON] і [PERSON] пояснили у судовому засіданні, що за життя [PERSON] казала, що має намір заповісти своє майно онучці [PERSON], однак чи складала вона заповіт, їм не відомо. Доводи відповідача [PERSON] про те, що позивачці було відомо про складання заповіту на її користь, жодними доказами не підтверджені, а тому судом до уваги не приймаються. Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позовну [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини та про визнання права власності на Ѕ частину квартири в порядку спадкування за заповітом, оскільки позивачка [PERSON] фактично прийняла спадщину, що залишилася після смерті [PERSON], однак вона не зверталася до нотаріальної контори, так як не знала про існування заповіту. Дізнавшись у грудні 2007 року про заповіт [PERSON] вона звернулася до нотаріальної контори для оформлення спадщини.

Outcome: approved