Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-29 00:00:00

У липні 2008 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності на нерухоме майно загальною площею 177,4 кв.м., яке розташоване за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позову він вказав на те, що 04 вересня 2001 року Павлоградська міська рада вирішила за рахунок вилучення земельної ділянки, надати йому в тимчасове користування строком на три роки земельну ділянку загальною площею 0,007 га., яка розташована за адресою: [ADDRESS]. 10 вересня 2001 року між ним та землевпорядною групою м. Павлограда Дніпропетровської області був укладений договір, згідно якого вказана група зобов'язувалася виконати роботу по оформленню документів на право тимчасового користування земельною ділянкою по [ADDRESS]. На підставі цього договору був складений акт прийому-передачі земельної ділянки в натурі, яким, на підставі рішення Павлоградської міської ради Дніпропетровської області №345 від 04 вересня 2001 року, затверджується передача та прийом земельної ділянки для ведення комерційної та господарської діяльності. На підставі заяви позивача, виконавчий комітет Павлоградської міської ради Дніпропетровської області рішенням №498 від 25.07.2001 року дозволив реконструкцію фасаду торгівельного павільйону, розташованого на земельній ділянці по [ADDRESS]. Йому був виданий дозвіл №26 від 13.08.2001 року на виконання будівельних робіт з реконструкції торгівельного павільйону по [ADDRESS]. Після виконаних робіт був складений акт державної технічної комісії про закінчення будівництва та введення в експлуатацію торгівельного павільйону. Виконавчий комітет Павлоградської міської ради рішенням від 09 березня 2006 року №245 затвердив акт державної приймальної комісії з прийняття до експлуатації торгівельного павільйону, загальною площею 70 кв.м. 16 лютого 2004 року було складено та підписано акт про те, що Павлоградська міська рада Дніпропетровської області передала позивачу земельну ділянку площею 0,0193 га. для обслуговування торгівельного павільйону. Передача та прийом земельної ділянки були здійснені на підставі рішення Павлоградської міської ради Дніпропетровської області №316 від 25 грудня 2003 року строком на один рік з подальшою пролонгацією договору оренди. Згідно рішення Павлоградської міської ради Дніпропетровської області №560 від 15 березня 2005 року між позивачем та Павлоградською міською радою Дніпропетровської області 22 квітня 2005 року був укладений договір оренди земельної ділянки, загальною площею 0,0193 га. На підставі заяв позивача, адреса, за якою знаходиться земельна ділянка, на якій розташовано торгівельний павільйон, була змінена з [ADDRESS]на [ADDRESS]. На орендованій земельній ділянці позивач здійснив будівництво. Згідно договору оренди від 19 березня 2007 року, Павлоградська міська рада Дніпропетровської області передала [PERSON]. в оренду земельну ділянку, для розміщення самочинно збудованого приміщення до торговельного павільйону, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], строком на три роки. Рішенням виконавчого комітету Павлоградської міської ради Дніпропетровської області №1530 від 27 грудня 2006 року, [PERSON]. було дозволено виконати реконструкцію торгівельного павільйону під продовольчий магазин. Проте, акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта від 28.04.2007 р. був підписаний не всіма членами комісії, оскільки на об'єкті є гральні автомати. Позивач вважає, що є всі підстави, щоб визнати за ним право власності на нерухоме майно загальною площею 177,4 кв.м., яке розташоване за адресою: [ADDRESS]. У зв'язку з чим вимушений звернутися до суду із вказаною заявою. У судовому засіданні позивач, представник позивача, підтримали заявлені позовні вимоги, просили позов задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві. Представник відповідача - Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, у судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі, просила відмовити в задоволенні позовної заяви, пояснивши суду, що 18 серпня 2000 року між АТТВП «Перлина» в особі директора [PERSON]. та [PERSON]. був укладений договір купівлі-продажу на торговий павільйон загальною площею 152,7 кв.м., який розташовано за адресою: [ADDRESS]. 06 вересня 2000 року [PERSON]. за довіреністю від імені [PERSON]. згідно договору купівлі-продажу продала торгівельний павільйон, який розташований по [ADDRESS][PERSON]. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02.08.2004 року довіреність від 04.09.2000 р. на ім'я [PERSON]. на право продажу павільйону, який розташований по [ADDRESS]визнана недійсною; договір купівлі-продажу від 06.09.2000 р. також визнаний недійсним. 24 березня 2006 року [PERSON]. звернувся із заявою до Павлоградського міського голови з проханням надати йому дозвіл на реконструкцію торгівельного павільйон на продовольчий магазин за адресою: [ADDRESS]. При цьому, він не повідомив про вже існуючи ухвали суду про заборону вчиняти будь-які дії стосовно приміщення за вищевказаною адресою. Рішенням виконавчого комітету Павлоградської міської ради Дніпропетровської області від 27.12.2006 року [PERSON]. був наданий дозвіл на проектування та виконання реконструкції торгівельного павільйону, розташованого по [ADDRESS]під продовольчий магазин. 16 квітня 2007 року інспекцією державного архітектурно-будівничого контролю міста Павлограда був наданий дозвіл на виконання будівельних робіт за №27 на ім'я [PERSON]. для реконструкції торгівельного павільйону під продовольчий магазин. Крім того, [PERSON]. був виданий висновок на проект будівництва від 12.04.2007 р. санітарно-епідеміологічної станції, згідно якого [PERSON]. повинен був реконструювати торгівельний павільйон під продовольчий магазин. Акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта - продовольчого магазину, після реконструкції вищевказаного приміщення, не був затверджений відповідними посадовими особами (членами державної приймальної комісії), так як державна приймальна комісія встановила, що об'єкт вводу приміщення, яке повинно було експлуатуватися як продовольчий магазин діє і обладнаний під зал гральних автоматів. В даному випадку проектна документація розроблялась для продовольчого магазину, а для прийняття в експлуатацію було пред'явлено зал для гральних автоматів. Вказані позивачем рішення виконавчого комітету Павлоградської міської ради Дніпропетровської області були прийняті на підставі пакету документів наданих [PERSON]., про судові провадження та існування судових рішень виконкому відомо не було. Дана інформація стала відома в жовтні 2007 року по заяві [PERSON]., тому 10.10.2007 року на ім'я [PERSON]. виконавчим комітетом Павлоградської міської ради Дніпропетровської області був направлений лист про те, що [PERSON]. в строк до 19.10.2007 року був зобов'язаний надати письмові пояснення, правовстановлюючі документи, судові рішення на торгівельний павільйон по [ADDRESS] стосовно того, що він шляхом обману подав документи до міської ради та отримав дозвіл на оренду земельної ділянки не повідомивши про судове рішення стосовно зміни власника, а також надати письмові пояснення стосовно зміни цільового використання продовольчого магазину на зал гральних автоматів. Строк дії оренди на земельну ділянку площею 0,0193 га. від 22.04.2005 року закінчився. Крім того, вказана земельна ділянка згідно договору оренди від 22.04.2005 року була виділена [PERSON]. для обслуговування продовольчого магазину. В зв'язку з тим, що за даною адресою фактично розташована зала гральних автоматів, то земля використовувалась не за цільовим призначенням. До теперішнього часу [PERSON]., який фактично згідно рішення суду не є власником, продовжує експлуатувати об'єкт - торгівельний павільйон за адресою: [ADDRESS], не за призначенням, а як приміщення де встановлені і експлуатуються гральні автомати, який не прийнятий в установленому порядку державною приймальною комісією в експлуатацію. Тому, просила повністю відмовити в задоволенні позовної заяви. Представник третьої особи - [PERSON], у судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі, заперечувала проти задоволення позовної заяви, пояснивши суду, що 18 серпня 2000 року [PERSON]. придбав у АТТВП «Перлина» торговий павільйон загальною площею 152,7 кв.м., який розташовано за адресою: [ADDRESS] на підставі укладеного договору купівлі-продажу. 06 вересня 2000 року [PERSON]. за довіреністю від імені [PERSON]. згідно договору купівлі-продажу продала торгівельний павільйон [PERSON]. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02.08.2004 року довіреність від 04.09.2000 р. на ім'я [PERSON]. на право продажу павільйону визнана недійсною; договір купівлі-продажу від 06.09.2000 р. також визнаний недійсним. [PERSON]. достовірно знаючи про наслідки недійсного правочину, у вересні 2006 року після здійснення реконструкції фасаду торгівельного павільйону, звернувся до виконкому Павлоградської міської ради Дніпропетровської області із заявою про прийняття в експлуатацію даного торгівельного павільйону та уклав 15.03.2005 року договір оренди земельної ділянки для обслуговування магазину, розташованого по [ADDRESS]. Таким чином, [PERSON]., фактично не будучи власником торгівельного павільйону, здійснює реконструкцію торгівельного павільйону, вводить його в експлуатацію, укладає договір оренди земельної ділянки. Крім того, без належного дозволу управління містобудування та архітектури, [PERSON]. у 2006 році самовільно пристроїв до будівлі приміщення площею 23,4 кв.м. У зв'язку з цим, [PERSON]. надав до міського голови заяву у жовтні 2007 року та у листопаді 2007 року, в якій виклав обставини справи щодо власника торгівельного павільйону по [ADDRESS] та просив скасувати рішення про введення в експлуатацію магазину після його реконструкції та скасувати рішення про надання земельної ділянки для обслуговування даного магазину, розташованого по [ADDRESS]. Тому, просила відмовити позивачу у задоволенні позовної заяви. Вислухавши сторони, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають у зв'язку із наступним. У судовому засіданні встановлено, що 18 серпня 2000 року між ВАТТВП «Перлина» в особі директора [PERSON]. та [PERSON]. був укладений договір купівлі-продажу на торговий павільйон загальною площею 152,7 кв.м., який розташовано адресою: [ADDRESS] (арк.с.56). 06 вересня 2000 року [PERSON]. за довіреністю від імені [PERSON]. згідно договору купівлі-продажу продала торгівельний павільйон, який розташований по [ADDRESS] [PERSON] (арк.с.57). Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02.08.2004 року довіреність від 04.09.2000 р. на ім'я [PERSON]. на право продажу павільйону, який розташований по [ADDRESS]визнана недійсною; договір купівлі-продажу від 06.09.2000 р. також визнаний недійсним (арк.с.58). Ухвалою апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 01 листопада 2007 року рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02.08.2004 року та ухвала апеляційного суду Дніпропетровської області від 29.12.2004 року залишено без змін. (арк.с.63-64). Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.05.2006 року на торгівельний павільйон загальною площею 152,7 кв.м., який розташований по [ADDRESS] та знаходиться в користуванні у [PERSON]. накладений арешт (арк.с.59). Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2007 року ухвала Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.05.2006 року була змінена в частині накладення арешту, та була накладена заборона [PERSON]. проводити дії по відчуженню будівлі торгівельного павільйону площею 152,7 кв.м., який розташований по[ADDRESS], до вирішення спору по суті (арк.с.60). Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31.10.2007 року заборонено [PERSON]. та [PERSON]. проводити дії по відчуженню будівлі торгівельного павільйону площею 152,7 кв.м., який розташований по [ADDRESS]та знаходиться у користування [PERSON]. до вирішення спору по суті, без накладення арешту на будівлю торгівельного павільйону площею 152,7 кв.м. та без заборони Павлоградський міський раді виносити на розгляд сесії питання про вилучення земельної ділянки, котра знаходиться під торгівельним павільйоном загальною площею 0,0193 га. за адресою [ADDRESS](арк.с.67-68). Встановлено, що 24 березня 2006 року [PERSON]. звернувся із заявою до Павлоградського міського голови з проханням надати йому дозвіл на реконструкцію торгівельного павільйону на продовольчий магазин за адресою: [ADDRESS] (арк.с.69). [PERSON]. не було повідомлено про вже існуючи ухвали суду про заборону вчиняти будь-які дії стосовно приміщення за вищевказаною адресою. Рішенням виконавчого комітету Павлоградської міської ради Дніпропетровської області від 27.12.2006 року [PERSON]. був наданий дозвіл на проектування та виконання реконструкції торгівельного павільйону, розташованого по [ADDRESS]під продовольчий магазин (арк.с.70). 16 квітня 2007 року інспекцією державного архітектурно-будівничого контролю міста Павлограда був наданий дозвіл за №27 на ім'я [PERSON]. на виконання будівельних робот для реконструкції торгівельного павільйону під продовольчий магазин (арк.с.71). Крім того, [PERSON]. був виданий висновок на проект будівництва від 12.04.2007 р. санітарно-епідеміологічної станції, згідно якого [PERSON]. повинен був реконструювати торгівельний павільйон під продовольчий магазин (арк.с.72-74). Акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта - продовольчого магазину, після реконструкції вищевказаного приміщення, не був затверджений відповідними посадовими особами (членами державної приймальної комісії), так як державна приймальна комісія встановила, що об'єкт вводу приміщення, яке повинно було експлуатуватися як продовольчий магазин, діє і обладнаний під зал гральних автоматів (арк.с.75-78). Згідно довідки управління містобудування та архітектури Павлоградської міської ради №740 від 26.10.2007 року, [PERSON]. було повідомлено, що акт вводу в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта - продовольчого магазину не може бути підписаний державною приймальною комісією, оскільки двічі виїздом на місце державної приймальної комісії було встановлено, що об'єкт є приміщенням гральних автоматів, а не продовольчим магазином (арк.с.81). Згідно п.1 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1243 від 22.09.2004 року «Про Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів», полягає у підтвердженні державними приймальними комісіями готовності до експлуатації об'єктів нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту будівель і споруд як житлово-громадського, так і виробничого призначення, інженерних споруд, транспортних магістралей, окремих черг пускових комплексів (закінчені будівництвом об'єкти), їх інженерно-технічного оснащення відповідно до затвердженої в установленому порядку проектної документації, нормативних вимог, вихідних даних на проектування. Як було встановлено в судовому засіданні і підтверджено письмовими матеріалами справи, [PERSON]. проектна документація розроблялась для продовольчого магазину, а для прийняття в експлуатацію було пред'явлено зал для гральних автоматів. Згідно п.20 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, на закінченому будівництвом об'єкті повинні бути виконані всі передбачені проектною документацією та державними нормами роботи, змонтоване і випробуване обладнання, що не відповідає дійсності. Згідно п.27 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, не допускається затвердження акта про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта за відсутності підписів окремих членів державної приймальної комісії. Оспорюваний акт державної приймальної комісії відмовилися підписувати 2 члена державної приймальної комісії, та голова державної приймальної комісії. Твердження позивача про те, що згідно п. 10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, у разі виявлення на закінченому будівництвом об'єкті недоліків, вони повинні бути усунені у строки, визначені робочою комісією, але в даному випадку цей порядок не використовується. Робоча комісія утворюється для попереднього прийняття до експлуатації перед прийняттям державної приймальної комісії об'єктів виробничого призначення з кількістю робочих місць понад 50 або вартістю понад 5 млн. грн., а також об'єкти житлово-громадського призначення Ш, ІV і V категорії складності (багатоповерхові будинки) (згідно п.3-10). В даному випадку робоча комісія не утворювалась, а такий об'єкт приймається державною приймальною комісією згідно п.11 даного Порядку. Листом від 11.10.2007 року вих..№52 виконавчим комітетом Павлоградської міської ради Дніпропетровської області на ім'я [PERSON]. було повідомлено про те, що останній в строк до 19.10.2007 року був зобов'язаний надати письмові пояснення, правовстановлюючі документи, судові рішення на торгівельний павільйон по [ADDRESS] стосовно того, що він шляхом обману подав документи до міської ради та отримав дозвіл на оренду земельної ділянки не повідомивши про судове рішення стосовно зміни власника, а також надати письмові пояснення стосовно зміни цільового використання продовольчого магазину на зал гральних автоматів (арк.с.82). Встановлено, що строк дії оренди на земельну ділянку площею 0,0193 га. від 22.04.2005 року закінчився. Крім того, вказана земельна ділянка згідно договору оренди від 22.04.2005 року була виділена [PERSON]. для обслуговування продовольчого магазину. В зв'язку з тим, що за даною адресою фактично розташована зала гральних автоматів, то земля використовувалась не за цільовим призначенням. Посилання позивача на те, що виконавчий комітет Павлоградської міської ради Дніпропетровської області дозволив листом від 16.03.2006 року розміщення гральних автоматів є безпідставними, оскільки, по-перше, у вказаному листі зазначено, що виконком не заперечує проти розміщення салону гральних автоматів ТОВ "РОЗМАЙ", а не приватному підприємцю [PERSON]., по-друге, лист не є підставою для розміщення гральних автоматів, так як до повноважень міського голови не входить надання дозволів на розміщення гральних автоматів, необхідно рішення виконавчого комітету. Так, згідно п.6 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виконавчий комітет міської ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписується міським головою. Відповідно до ч.3 ст.18 Закону України «Про основи містобудування», експлуатація не прийнятих в установленому законодавством порядку об'єктів забороняється. До теперішнього часу [PERSON]., який фактично згідно рішення суду не є власником, продовжує експлуатувати об'єкт - торгівельний павільйон за адресою: [ADDRESS], не за призначенням, а як приміщення де встановлені і експлуатуються гральні автомати, який не прийнятий в установленому порядку державною приймальною комісією в експлуатацію. Тому, доводи позивача та його представника про те, що виконавчий комітет Павлоградської міської ради Дніпропетровської області дозволив листом від 16.03.2006 року розміщення гральних автоматів, суд не може прийняти до уваги, оскільки вони не основані на законі. Ствердження позивача та його представника про цільове використання продовольчого магазину, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, крім того, вони спростовуються доказами, наданими відповідачем у матеріали справи. Отже, позивач, відповідно до ст. 10 ЦПК України, повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст.57-59 ЦПК України, зазначені ним обставини, таких доказів він не надав суду. Таким чином, зазначених обставин щодо використання приміщення за цільовим призначенням, позивач не довів, чим не виконав вимоги ст.10 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Зібрані у справі докази та наявна їх оцінка вказують на наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог. При таких обставинах, суд вважає, що посилання позивача про визнання за ним право власності на нерухоме майно загальною площею 177,4 кв.м., яке розташоване за адресою: [ADDRESS]. є незаконним, правового значення для вирішення зазначеного матеріально-правового спору, з урахуванням його характеру та юридично значимих фактів, не мають, вимоги позивача є безпідставними, необґрунтованими і задоволенню не підлягають. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed