Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-13 00:00:00

ВАТ "Державний ощадний банк України" просить визнати недійсним з моменту його укладення договір купівлі-продажу нежитлової будівлі, укладений 19 серпня 2005 року між Товариством з обмеженою відповідальністю [INFO] і [PERSON], посвідченого державним нотаріусом Переяслав-Хмельницької районної державної нотаріальної контори (реєстр [NUMBER]), за яким Товариство з обмеженою відповідальністю [INFO] (код [NUMBER]) продало [PERSON] (код [NUMBER]) цілісний майновий комплекс виробничої бази рибстану, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], а саме: комплекс цегляний загальною площею 268,30 кв.м; будинок рибака, в плані - під літерою "А"; кухня "Б"; бокси рибаків "В"; колодязь "К"; огорожа, та застосувати двохсторонню реституцію, посилаючись на те, що 02.02.2005 року відділом державної виконавчої служби Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою був накладений арешт на все рухоме і нерухоме майно боржника та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, що належить ТОВ [INFO]. 20.03.2005 року відділом державної виконавчої служби Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції була винесена постанова, якою був накладений арешт на все нерухоме майно боржника. 14.05.2005 року зазначене обмеження права на відчуження нерухомого майна було належним чином зареєстроване в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за [NUMBER]. Тому, на думку Ощадбанку, ТОВ [INFO] не мав права продавати [PERSON] Майно за наявності вищезазначених постанов про арешт нерухомого майна ТОВ [INFO], що є порушенням вимог чинного законодавства України. Квитанція про оплату спірного майна виписана на [PERSON], а не на [PERSON], тобто на іншу особу. Сума, що зазначена у квитанції (45483 грн.) не збігається із сумою, яка зазначена у договорі (45488 грн.). Визнання спірного договору купівлі-продажу недійсним надасть можливість всім кредиторам боржника (в тому числі Ощадбанку) отримати повне погашення своєї заборгованості за рахунок продажу зазначених об'єктів нерухомого майна пропорційно своїм вимогам, відповідно до ст. 31 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Представник ТОВ [INFO] позов визнав і не заперечує проти його задоволення. Представник [PERSON] [PERSON] первісний позов не визнав, вважає позовні вимоги Ощадбанку безпідставними та необґрунтованими, і заявив зустрічний позов, в якому просить визнати за [PERSON] право власності на комплекс, цілісний майновий комплекс виробничої бази рибстану, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], комплекс цегляний, розміром загальної площі 268,30 кв. метрів, опис об'єкту: будинок рибака в плані під літерою "А", кухня "Б", бокси рибаків "В", колодязь "К", огорожа, посилаючись на те, що відсутні підстави визнання договору недійсним, передбачені ст.ст. 203; 215 ЦК України. Підставою його недійсності, на яку посилається Ощадбанк, є відчуження Майна ТОВ [INFO] під час дії заборони (арешту) на його відчуження. ТОВ [INFO] набуло предмет договору (майно) у власність 13.07.2005 року. Арешт на все нерухоме майно ТОВ [INFO] накладений 20.03.2005 року постановою ДВС та внесений до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 14.05.2005 року, тобто до виникнення у ТОВ [INFO] права власності на спірне майно. Спірний договір укладений 19.08.2005 року. На думку [PERSON], арешт не може розповсюджуватися на все рухоме та нерухоме майно без будь-яких застережень і обмежень. Зміст поняття "арешт майна" полягає у визначені об'єктів, які підлягають арешту, тобто проведенні їх опису. Арешт всього майна ТОВ [INFO] міг бути накладений на майно, що могло бути 20.03.2005 року описане, вилучене і щодо якого ТОВ [INFO] могло бути обмежене в праві користування. Тобто під забороною відчуження знаходилося лише майно, яке належало ТОВ [INFO] на момент накладення арешту. Крім того, витяг з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, обтяження [NUMBER] крім назви особи щодо майна якої встановлено обтяження - ТОВ [INFO] не містить код ТОВ [INFO] в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України, адреси постійного місцезнаходження ТОВ [INFO]. Не містяться дані про об'єкт обтяження: ідентифікаційні номери об'єкта нерухомого майна та відомості про його місцезнаходження. Тому відсутній безспірний та належний доказ того, що обтяження зареєстроване саме стосовно ТОВ [INFO] (ЄДРПОУ [NUMBER], адреса: Київська область, Переяслав-Хмельницький район, с. Стовп'яги). Посилання Ощадбанку на норми Закону України "Про нотаріат" та "Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій", які передбачають порядок посвідчення угод про відчуження нерухомого майна, не може бути підставою визнання договору, який був нотаріально посвідчений та належно виконаний сторонами. Крім того, Ощадбанк не має права звернення до суду з вимогою про визнання за ТОВ [INFO] права власності, а майно не може бути витребуване у [PERSON] Ст. 392 ЦК України передбачає право власника майна на позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Заінтересовані особи, відповідно до ч. 5 ст. 216 ЦК України, можуть пред'являти вимоги про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Тобто правочину (договору) недійсність якого прямо встановлена у законі. Тому вимога щодо визнання права власності на майно може бути заявлена лише можливим власником такого майна (стороною у договорі), а не заінтересованою особою. [PERSON] є добросовісним набувачем майна і його витребування у нього неможливе. Відповідно до Договору майно придбане за відплатним договором (п. 3 договору, що продаж здійснено за 45488 грн. які були сплачені до підписання договору). Набувач не знав і не міг знати про його арешт (оскільки договір нотаріально посвідчений, а під час його посвідчення був відсутній належний запис (обтяження) у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна відповідно до вимог Положення у зв'язку з чим нотаріус, а відтак і [PERSON], як добросовісний набувач, не мали інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна про арешт та оголошення заборони на відчуження спірного майна). Набуття майна добросовісним набувачем є підставою набуття права власності. Відповідно до ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Суд вважає, що первісний позов підлягає задоволенню, а зустрічний позов задоволенню не підлягає. 14 травня 2002 року був укладений Договір невідновлювальної кредитної лінії №3 між ВАТ "Державний ощадний банк України" та ТОВ [INFO], за яким боржник отримав кредит в сумі 4,6 млн. гривень. В зв'язку з виникненням заборгованості у боржника перед позивачем за кредитом, та непогашенням зазначеної заборгованості перед банком, за заявою позивача року Господарським судом Київської області було порушене провадження у справі №416/146-06 про банкрутство ТОВ [INFO]. Ухвалою попереднього засідання суду від 14.11.2007 року в цій справі, вимоги ініціюючого кредитора - ВАТ "Державний ощадний банк України" в особі Головного управління по м. Києву та Київській області ВАТ "Ощадбанк" були визнані повністю. Отже, визнані судом вимоги позивача до боржника складають 9024676,02 грн. Постановою Господарського суду Київської області від 03.12.2007 року ТОВ [INFO] визнане банкрутом та відкрита ліквідаційна процедура. Ліквідатором банкрута призначений арбітражний керуючий [PERSON] 19.08.2005 року мало місце укладення та нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу нежилого приміщення (за реєстровим [NUMBER]), за яким боржник продав відповідачеві цілісний майновий комплекс виробничої бази рибстану, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], а саме: комплекс цегляний, загальною площею 268,30 кв.м, будинок рибака - в плані під літерою "А"; кухня "Б"; бокси рибаків "В"; колодязь "К"; огорожа. Зазначений договір купівлі-продажу був зареєстрований 19.08.2005 року в Державному реєстрі правочинів за [NUMBER] та у Переяслав-Хмельницькому міжміському бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі №1. В п. 5 спірного договору зазначено, що продавець стверджує, що на момент укладення цього договору вказаний вище комплекс не перебуває під арештом чи забороною, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, наданим Третьою особою. 02.02.2005 року відділом державної виконавчої служби Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою був накладений арешт на все рухоме і нерухоме майно боржника та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, що належить ТОВ [INFO]. 20.03.2005 року відділом державної виконавчої служби Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції була винесена постанова, якою був накладений арешт на все нерухоме майно боржника. 14.05.2005 року зазначене обмеження права на відчуження нерухомого майна було належним чином зареєстроване в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за [NUMBER]. Даний запис до сьогодні значиться у Єдиному реєстрі, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру [NUMBER], виданим 15.08.2007 року приватним нотаріусом [PERSON] Відповідно до вимог ч.ч. 1; 2 ст. 55 Закону України "Про виконавче провадження", арешт на майно боржника може бути накладений державним виконавцем за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження - на все майно боржника або окремо визначене майно боржника; у разі потреби дана постанова надсилається до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження. Згідно ст.ст. 3; 4 та 23 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", обмеження речових прав на нерухоме майно підлягають обов'язковій державній реєстрації (в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна); зареєстровані обмеження речових прав на нерухоме майно мають пріоритет над незареєстрованими в разі спору щодо нерухомого майна; державна реєстрація обмежень речових прав на нерухоме майно проводиться на підставі, зокрема, постанови державного виконавця про накладення арешту на нерухоме майно. Відповідно до вимог ст. 55 Закону України "Про нотаріат", при посвідченні угод про відчуження нерухомого майна перевіряється відсутність заборони відчуження або арешту майна. Згідно вимог п.п. 47; 250; 252 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій, при посвідченні угод про відчуження нерухомого майна перевіряється відсутність заборони відчуження або арешту майна за даними Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна; накладені заборони та арешти підлягають обов'язковій реєстрації у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. Відповідно до п. 1.3 Наказу Міністерства палива та енергетики України від 27.04.2006 року №143 "Про затвердження Порядку надання дозволу на відчуження та списання з балансу державного майна"; п. 1 Наказу Фонду Державного майна України від 22.09.2000 р. №1976 "Про затвердження Положення про порядок продажу на аукціоні, за конкурсом основних засобів, що є державною власністю"; п. 1 Наказу Фонду державного майна України від 30.07.99 р. №1477 "Про затвердження Положення про порядок відчуження основних засобів, що є державною власністю"; п. 1.3 Наказу Міністерства вугільної промисловості України від 09.03.2006 р. №171 "Про списання, відчуження, передачу в оренду та у комунальну власність державного майна", відчуженням є - передача права власності на нерухоме майно. Отже, боржник за вказаних обставин не мав права продавати відповідачеві спірне нерухоме майно за умови наявності вищезазначених постанов про арешт нерухомого майна боржника в порушення вимог чинного законодавства України. Таким чином, відповідно до вимог ст.ст. 207; 208 Господарського кодексу України та ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України, якщо одна з сторін або інша заінтересована особа заперечує дійсність правочину, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. [PERSON] у зустрічному позові посилається на те, що відсутні підстави для визнання договору недійсним. Проте, відповідно до вимог ч. 1 ст. 215; ч. 2 ст. 203 та ст. 92 Цивільного кодексу України, підставою недійсності спірної угоди є недодержання в момент вчинення спірного правочину вимог, за яких у ТОВ [INFO] має бути необхідний обсяг цивільної дієздатності для його вчинення (тобто, мав бути відсутній арешт на все нерухоме майно ТОВ [INFO]). Тому, за відсутності у нього належної цивільної дієздатності на укладення спірного договору, зазначений договір може бути визнаний судом недійсним. У зустрічному позові зазначено, що, оскільки право власності на спірну нерухомість ТОВ [INFO] було виникло після накладення арештів державним виконавцем (02.02.2005 року та 20.03.2005 року), то вказані арешти не поширюються на спірну нерухомість. Проте, відповідно до вимог ч. 2 ст. 55 Закону України "Про нотаріат" та п.п. 38; 47 Наказу Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року №20/5 "Про затвердження Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", для посвідчення спірної угоди необхідна відсутність заборон і арештів майна. До того ж, жодної прив'язки до дати виникнення права власності на нерухоме майно особи, у цьому випадку законодавство не містить. З точки зору аналогії права, згідно вимог п. 10.10 Постанови Правління НБУ від 21.01.2004 року №22 "Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті", у разі арешту коштів на рахунках боржника, кошти, що надходять на ці рахунки від інших осіб зараховуються на цей рахунок (приймаються у власність боржника), але подальше їх перерахування (відчуження боржником) боржником заборонено. Згідно офіційного роз'яснення Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 17.11.2005 року №25-50-2076, арешт, накладений державним виконавцем в ході виконавчого провадження на все майно боржника поширюється також і на ті об'єкти власності, що були придбані боржником після винесення державним виконавцем відповідного процесуального акту про арешт майна. Відповідно до вимог ст. 55 Закону України "Про виконавче провадження" та п. 5.6.2 Наказу Міністерства юстиції України від 15.12.1999 року №74/5 "Про затвердження Інструкції про проведення виконавчих дій", державний виконавець мав право постановами про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 02.02.2005 року та 20.03.2005 року накласти арешт на все нерухоме майно ТОВ [INFO] і мав право не направляти постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 02.02.2005 року до реєстратора задля реєстрації заборони у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. Оскільки, вимоги ст. 55 Закону України "Про виконавче провадження" та п. 5.6.2 Наказу Міністерства юстиції України від 15.12.1999 року №74/5 говорять про те, що державний виконавець має право це роботи "у разі потреби". Вимоги ст.ст. 3; 23 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" встановлюють необхідність державної реєстрації обтяжень в Реєстрі заборон, але вимоги даного Закону не містять положень про те, що постанова державного виконавця, не зареєстрована у Реєстрі, не набирає законної сили, більш того, п. 7 ст. 3 Закону підтверджує дійсність таких постанов (які не зареєстровані в Реєстрі) та лише встановлює пріоритет зареєстрованих у Реєстрі постанов над незареєстрованими. Відповідно до вимог Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", п. 3.1. Наказу Міністерства юстиції України від 09.06.1999 року №31/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 18.08.2004 року №85/5), Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна не є таємним, витяг з цього Реєстру за письмовим запитом має право отримати будь-яка фізична та юридична особа без обмежень. А тому безпідставними є твердження, що [PERSON] не міг знати про те, що ТОВ [INFO] не мали право відчужувати нерухомість, оскільки це є його особистою легковажністю. [PERSON] до реєстратора (нотаріуса, Інформцентру МЮУ) для втримання відповідного Витягу з Реєстру не звертався. Спірний договір фактично є безвідплатним, оскільки на сьогодні відсутні належні підтвердження сплати [PERSON] зазначених коштів за придбання цієї нерухомості. З виписок про рух коштів на всіх наявних розрахункових рахунках ТОВ [INFO] у шести банках за період з 01.08.2005 року по даний час. Надана [PERSON] квитанція до прибуткового касового ордеру б/н від 22.08.2005 таку не може бути належним підтвердженням оплати ним вартості спірного майна з наступних підстав. Квитанція виписана на [PERSON], а не на [PERSON], тобто, квитанція виписана на іншу особу. Сума, що зазначена у квитанції (45483 грн.) не збігається із сумою, яка зазначена у договорі (45488 грн.). На відтиску печатки на квитанції не повністю можна ідентифікувати перші цифри коду підприємства, якому сплачувалась сума. Не зазначений номеру ордеру до якого виписано дану квитанцію. Згідно даних Журналу реєстрації прибуткових та видаткових касових документів (Наказ Міністерства статистики України від 15.02.1996 року №51 "Про затвердження типових форм первинного обліку касових операцій", типова форма №КО-1) жодні подібні прибуткові касові ордери на зазначену суму в даному Журналі за період з 15.08.2005 року по 31.08.2005 року не реєструвались. Згідно касової книги ТОВ [INFO] на 2005 рік (Наказ Міністерства статистики України від 15.02.1996 року №51 "Про затвердження типових форм первинного обліку касових операцій", типова форма №КО-4), такого обліку руху коштів у касі ТОВ [INFO] не було. З пояснень представника позивача слідує, що підпис на місці підпису головного бухгалтера належить [PERSON], яка працювала з 12.02.2005 року (Наказ №54к) по 01.03.2006 року (Наказ №86к) головним бухгалтером ТОВ "Інтерагросервіс" (померла), а не на ТОВ [INFO], а підпис, проставлений на місці підпису касира належить [PERSON], яка працювала з 14.04.2005 року (Наказ №61к) по 31.10.2005 року (Наказ №81к) бухгалтером-касиром, але не ТОВ [INFO], а ТОВ "Інтерагросервіс". У п. 3 спірного договору купівлі-продажу від 19.08.2005 року зазначено, що гроші були сплачені продавцю до підписання цього договору, але наведена квитанція датується 22.08.2005 року (тобто через 3 дні). На даний час вказаний запис про арешт всього нерухомого майна ТОВ [INFO] (код [NUMBER]) значиться у Єдиному реєстрі, що підтверджується Витягом з Єдиного реєстру [NUMBER], виданим 15.08.2007 року приватним нотаріусом [PERSON], Витягом з Єдиного реєстру №16835389, виданим 06.02.2008 року приватним нотаріусом [PERSON], Витягом з Єдиного реєстру [NUMBER], виданим 16.04.2008 року державним нотаріусом Переяслав-Хмельницької районної державної нотаріальної контори [PERSON] та Витягом з Єдиного реєстру [NUMBER], виданим 25.04.2008 року Київською обласною філією Державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України. На підставі ст. 55 Закону України "Про виконавче провадження", ст.ст. 3; 4 та 23 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", ст. 55 Закону України "Про нотаріат", ст.ст. 207; 208 Господарського кодексу України, ст. 215 Цивільного кодексу України, ст. 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", п.п. 47; 250; 252 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій, п. 1.3 Наказу Міністерства палива та енергетики України від 27.04.2006 року №143 "Про затвердження Порядку надання дозволу на відчуження та списання з балансу державного майна", п. 1 Наказу Фонду Державного майна України від 22.09.2000 р. №1976 "Про затвердження Положення про порядок продажу на аукціоні, за конкурсом основних засобів, що є державною власністю", п.1 Наказу Фонду державного майна України від 30.07.99 р. №1477 "Про затвердження Положення про порядок відчуження основних засобів, що є державною власністю", п. 1.3 Наказу Міністерства вугільної промисловості України від 09.03.2006 р. №171 "Про списання, відчуження, передачу в оренду та у комунальну власність державного майна", ст.ст. 92; 158 ЗК України,

Outcome: approved