Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-19 00:00:00

В січні 2008 року позивачка звернулася з позовом до відповідачки, в якому просить розірвати договір довічного утримання від 17.07.1997 року, укладений між нею та відповідачкою, посилаючись на те, що відповідачка раніше виконували лише частину обов”язків згідно даного договору, а з листопада 2007 року взагалі припинила їх виконувати, не приходить до неї, не здійснює допомогу , передбачену договором, не забезпечує її харчуванням, одягом, доглядом, не здійснює матеріальну допомогу, визначену договором в 50 грн. щомісячно. В судовому засіданні позивачка підтримала заявлені позовні вимоги. Представник позивачки підтримала заявлені позовні вимоги. Відповідачка в судове засідання жодного разу не з”явилася, повідомлялася належним чином та своєчасно, про причини неявки до суду не повідомила, заперечень на позов не надала. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутність відповідачки, що відповідає положенням ст..224 ЦПК України. Суд, вислухавши позивачку та її представника, показання свідків [PERSON] та [PERSON]., перевіривши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст..425 ЦК України/1963 року/ за договором довічного утримання одна сторона, що є непрацездатною особою за віком чи станом здоров'я /відчужував/, передає у власність другій стороні /набувачеві майна/ будинок або частину його, взамін чого набувач майна зобов'язується надавати відчужувану довічно матеріальне забезпечення в натурі у вигляді житла, харчування, догляду і необхідної допомоги. Відповідно до ст..755 ЦК України / 2003 року/ договір довічного утримання може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини. Судом встановлено, що 17.07.1997 року між [PERSON]та [PERSON] був укладений договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом 4 Харківської держнотконтори Гашимовою Н.Ю. 17.07.1997 року за реєстровим номером 3-3806 , згідно з умовами якого [PERSON]. передає у власність [PERSON] . належну їй однокімнатну квартиру [ADDRESS] , а [PERSON] . зобов'язується довічно утримувати [PERSON] ., забезпечувати її харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою та залишити в її довічному безкоштовному утриманні цю квартиру. Розмір матеріальної допомоги визначено сторонами в 50 грн. Крім того, нотаріусом була накладена заборона на відчуження спірної квартири до розірвання цього договору/а.с.8-9/. Не дивлячись на те, що цей договір не було зареєстровано в КП “Харківське місьБТІ” та право власності на спірну квартиру до цього часу зареєстровано за позивачкою, договір вважається укладеним згідно вимог ЦК України /1963 року/. З пояснень позивачки та свідків [PERSON] ., [PERSON]. встановлено та не оспорено відповідачкою той факт, що вона неналежним чином виконувала свої обов'язки, а з листопада 2007 року взагалі перестала виконувати свої обов'язки по договору довічного утримання позивачки, чим поставила її в скрутне становище, а тому є всі підстави для розірвання цього договору, зазначені в ст..755 ЦК України. В порядку ст..88 ЦК України суд стягує з відповідачки на користь позивачки понесені нею витрати на оплату держмита в сумі196 грн та на судово-інформаційне забезпечення суду в розмірі 30 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved