Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-29 00:00:00

02 квітня 2008 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем вона знаходиться в шлюбі з 19 вересня 1992 року, який був зареєстрований у міськвідділі ЗАГС м. Лозова Харківської області, про що вчинено актовий запис № 412. даний шлюб у позивача перший. На день реєстрації шлюбу прізвище відповідача було “[PERSON]”, 26 квітня 2005 року додаткового запису про реєстрацію їхнього шлюбу було внесено зміни, а саме, прізвище “[PERSON]” було змінено на “[PERSON]”. Від даного шлюбу в них є син - [PERSON], [INFO]. Підставою для розірвання шлюбу позивач вказує, що з відповідачем у них різні характери та уявлення про шлюб. З жовтня 2005 року вони з відповідачем живуть окремо. Відносин не підтримують. Зараз і у позивача, і у відповідача є інші фактичні сім'ї. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлювати сімейні та подружні стосунки не вважає за потрібне. Дитина проживає з позивачем і після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею. Спір про розподіл спільно нажитого майна відсутній, так як відповідач все спільно нажите майно залишив позивачу та їх сину. На підставі викладеного позивач прохає суд розірвати шлюб з [PERSON], витрати пов'язані з реєстрацією розірвання шлюбу в органах РАЦС стягнути з відповідача по справі. В судовому засіданні, позивач підтримала свою позовну заяву та прохала суд її задовольнити у повному обсязі всі не стягувати з відповідача понесені нею при зверненні до суду судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи та судовий збір. Відповідач позов позивача визнав у повному обсязі про що надав суду свій відзив на позовну заяву. При визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановленого, що сторони, з 19 вересня 1992 року знаходяться в зареєстрованому шлюбі, про що Лозівським міськвідділом ЗАГС Харківської області, актовий запис № 412. (а.с. № 4). З огляду на матеріалами справи, дійсно вбачається, що у позивача, даний шлюб з відповідачем перший і її дошлюбне прізвище [PERSON], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження на позивача (а.с.№12). Відповідно до пояснень, які надано позивачем у судовому засіданні та відповідача, судом було достовірно встановлено, що сторони створити міцної сім'ї за час спільного проживання не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався, подружні стосунки припинились, спільне господарство не ведеться і подальше життя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Із ксерокопії свідоцтв про народження ( а.с.№ 13), вбачається, що дійсно у даному шлюбі у відповідача та позивача народився син: [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. У зв»язку із міною прізвища відповідача з «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с.№15), було внесено зміни до свідоцтва про народження дитини (а.с.№20) і йому присвоєно прізвище «[PERSON]». У судовому засіданні 30 квітня 2008 року, позивач та відповідач вказали, що якщо буде ухвалено рішення про розірвання шлюбу між ними, то питання відносно місця проживання сина між ними вирішено і спору не має, оскільки син залишиться проживати з позивачем. Сторони зазначили, що на даний час, між ними відсутній спір про розподіл сумісно нажитого майна. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Витрати по оплаті державного мита при реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС суд вважає можливим покласти на відповідача згідно письмової заяви позивача (а.с. №18), а позивача від вказаних витрат - звільнити. Згідно до п. 6 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Статтею 79 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат пов'язаних з розглядом справи. Частиною 5 Розділу 11 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Процесуального Кодексу України встановлено, що до набрання чинності законом, який регулює порядок сплати і розміри судового збору, судовий збір при зверненні до суду сплачується у порядку і розмірах, встановлених законодавством для державного мита. З огляду на матеріалами справи, судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду було сплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи на суму в 07 грн. 50 коп. (а.с.№2) та судовий збір (державне мито) на суму в 08 грн. 50 коп. (а.с.№1). У судовому засіданні позивач подала до суду письмову заяву, якою прохає суд, дані витрати з відповідача не стягувати (а.с.№18). Положенням ч. 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними позовних вимог, і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Outcome: approved