Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-25 00:00:00

Позивач, [PERSON]., звернувся до суду з позовом до відповідача ЗАТ «ГУМ» з вимогами про зобов'язання провести індексацію його заробітної платні за період з 02.08.200 р. по 06.06.2007 р., провести остаточний розрахунок, станом на дату звільнення 06.06.2007 р., стягнути з відповідача на його користь неотриману суму заробітної платні у розмірі 14 769,60 грн., суму середнього заробітку за час затримки проведення остаточного розрахунку у сумі 1 183,93 грн., суму у відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000 грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що він 01.11.1997 р. по 02.08.2000 р. працював на підприємстві відповідача, був звільнений спочатку наказом №31 від 06.06.2007 р., яким також був скасований попередній наказ про його звільнення № 44-ОК від 02.08.2000 р., заробітна платня за останні сім років його праці була стягнута з відповідача за рішеннями суду набагато пізніше, проте до даного часу виплати компенсацій за затримку розрахунку при звільненні відповідачем на його користь до теперішнього часу проведені не були, у зв'язку з чим, на думку позивача, стягненню з відповідача на його користь підлягає індексація заробітної платні у розмірі 7 061,52 грн. та сума за затримку розрахунку у розмірі 7 022,61 грн., усього сума у розмірі 14 084,13 грн., а також у зв'язку з тривалою невиплатою компенсацій за затримку проведення розрахунку при звільненні позивачу заподіяна моральна шкода, яка виразилася у тому, що він зазнав моральні переживання, порушилися його нормальні життєві зв'язки, які він оцінює у 5 000 грн. Під час розгляду справи позивач доповнив позов вимогами та просив також зобов'язати відповідача видати йому дублікат трудової книжки (вкладиша) без внесення в неї записів, які визнані недійсними. Представник відповідача в судовому засідання позовні вимоги не визнала, посилалася на те, що заявлені позивачем вимоги не засновані на вимогах закону та є надто завищеними, у зв'язку з чим просила у їх задоволенні відмовити у повному обсязі. Суд, вислухавши доводи позивача, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, знаходить позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. У судовому засіданні судом встановлено, що в період з 01.11.1997 р. по 02.08.2000 р. позивач працював на підприємстві відповідача, був звільнений наказом керівника підприємства № 44-ОК від 02.08.2000 р. (а.с 67). Відповідно до Наказу № 31 від 06.06.2007 року голови правління ЗАТ «ГУМ», попередні наказ про звільнення позивача було скасовано, його було визнано звільненим з 06.06.2007 р., при цьому також призначено проведення індексації та компенсації заробітної платні за час вимушеного прогулу за період з 13.10.2006 р. по 06.06.2007 р., з урахуванням утримань податків та обов'язкових платежів. Відповідно до ч.1 ст. 117 КЗпП України, затримка розрахунку та невиплата коштів працівнику передбачає стягнення з підприємства середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Водночас, відповідно до ст.3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доході, у звязку із порушенням строків оплати», також стягненню на користь позивача підлягає сума компенсації за порушення строків проведення виплат при звільненні. Ухвалою суду від 14.04.2008 р., ЗАТ «ГУМ» було зобов'язано надати до суду розрахунок індексації виплат за несвоєчасну видачу трудової книжки [PERSON]за період з 02.08.2000 року по 06.07.2007 року, з урахуванням періодів, по яких компенсація за несвоєчасну видачу трудової книжки стягнута за рішенням суду, з урахуванням сум, які не були стягнути за рішеннями судів, а також дат та часу проведення зазначених виплат. Враховуючи, що наданий представником відповідача розрахунок, проведений за проханням суду, з дотриманням вимог Закону України від 06.02.2003 р. № 491 - ІV «Про індексацію грошових коштів» та Порядку проведення індексацій грошових доходів населення, затвердженого Постановою КМУ від 17.07.2003 р. №1078, сумнівів не викликає, суд вважає за можливе покласти його у основу рішення. Як вбачається з матеріалів справи, на підставі рішення суду від 30.10.2003 р., за період з 20.11.2001 р. по 30.10.2003 р. на користь позивача було стягнено суму у розмірі 9806,36 грн., зазначену суму, згідно виписки баку він отримав 19.05.2005 р. Таким чином, в даному випадку сума компенсації за несвоєчасну виплату з березня 2004 р. по квітень 2005 р. становить 1 619,35 грн., що також підтверджується розрахунком відповідача. На підставі рішення суду від 18.03.2004 р. за період з 01.11.2003 р. по 23.02.2004 р. на користь позивача було стягнуто суму у розмірі 3 552,71 грн., яку він отримав 19.07.2004 р. У даному рішенні суду також була стягнута компенсація втрати частини заробітку, у зв'язку з порушенням строків її виплати з 02.08.2000 р. по 01.02.2004 р. у розмірі 1 827,71 грн., у зв'язку з чим, сума компенсації за несвоєчасне здійснення розрахунку при звільненні за даний період часу становить 49,91 грн. Рішенням суду від 23.01.2006 р. за період з 19.11.2004 р. по 23.01.2006 р. на користь [PERSON]. було стягнуто суму у розмірі 6 853,19 грн., яку він отримав 21.11.2006 р., що підтверджується випискою з банку. Згідно представленому розрахунку, сума компенсації за несвоєчасну виплату становить 557,85 грн. Таким чином, загальна сума компенсацій, яка має бути стягнута з відповідача на користь позивача, за затримку проведення виплат останньому при звільненні, становить 2227,11 грн. На думку суду підлягають задоволенню вимоги позову у частині зобов'язання відповідача видати позивачу дублікат трудової книжки (вкладиша) без внесення в неї записів, які визнані недійсними, виходячи з наступного. Відповідно до п.2.10 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників (затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58;зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за №110) передбачається, що за наявності у трудовій книжці запису про звільнення або переведення на іншу роботу, надалі визнаного недійсним, на прохання працівника видається „Дублікат” трудової книжки без внесення до неї запису, визнаного недійсним. Враховуючи зазначене, вимоги позову є обґрунтованими та підлягаючими задоволенню. В частині вимог позову щодо стягнення на користь позивача суми у відшкодування моральної шкоди, суд вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з тих підстав, що у порушення вимог ст. 60 ЦПК України, протягом розгляду справи, позивачем не було надано суду доказів наявності такої шкоди, наявності причинного зв'язку між шкодою та діями відповідача, душевних страждань та хвилювань, перенесених ним, у зв'язку з чим, вважає вимоги необґрунтованими та не забезпеченими доказами, а тому відмовляє у їх задоволенні. На підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 59,50 грн., а також витрат на ІТО у сумі 30 грн. На підставі ст.ст. 47, 116,117, 237-1 Кодексу законів про працю України, Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, ст.ст.10,11,60, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд

Outcome: partial