Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-29 00:00:00

21 грудня 2007 року позивач звернувся до суду з позовом про зобов»язання ВАТ ЕК «Чернігівобленерго» з грудня 2006 року по жовтень 2007 року стягнути різницю ( половину вартості - 50% ) сплачених за тарифом 100% платежів за комунальні послуги ( користування електричною енергією ) в розмірі 25 грн. 22 коп. або зробити перерахунок сплачених коштів та зобов»язати з грудня 2006 року по 31 грудня 2008 року нараховувати 50% вартості наданих послуг при сплаті комунальних послуг ( за споживання електричної енергії ). У судовому засіданні позивач підтримав позов і наполягав на його задоволенні та уточнив позовні вимоги і просив зробити перерахунок сплачених коштів в розмірі 25 грн. 22 коп. на зарахування в майбутні платежі за користування електричною енергією та зобов»язати відповідача з грудня 2006 року по 31 грудня 2008 року нараховувати 50% вартості наданих послуг при сплаті комунальних послуг ( за споживання електричної енергії ). Представник відповідача позов не визнала і просила відмовити в його задоволенні та пояснила в судовому засіданні, що позивач має здійснювати повну оплату за фактично спожиту електроенергію, а для відшкодування фактичної сплати за електроенергію повинен звертатися до бюджетної установи, працівником якої він є при наявності пільги 50% вартості оплати за комунальні послуги та відшкодовування 50% фактичних витрат за електроенергію має здійснюватися з бюджетних асигнувань на утримання цієї установи. Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, позивач працює на посаді старшого слідчого в Городнянському РВ України в Чернігівській області. Згідно ст. 22 Закону України «Про міліцію працівникам міліції надається 50% знижка плати за користування житлом ( квартирної плати ), паливом та плати за комунальні послуги ( водопостачання, газ, електрична та теплова енергія ) і інших пільг ( правових гарантій ), передбаченими чинним законодавством. Між позивачем та відповідачем укладений договір про користування електричною енергією від 06.12.2006 року ( а.с. 8, 9 ). Статтею 95 Конституції України визначено, що виключно Законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків. У статті 4 Бюджетного кодексу України зазначено, що при здійсненні бюджетного процесу в Україні положення нормативно-правових актів застосовуються лише в частині, в якій вони не суперечать положенням цього Кодексу та закону про Державний бюджет України. Згідно ст. 75 Закону України «Про державний бюджет України на 2006 рік», ст. 69 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», ст. 65 Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік» запроваджені деякі обмеження щодо грошових доходів робітників бюджетних установ. Зокрема встановлено, що витрати на безоплатне або пільгове матеріально та побутове забезпечення, на яке, за законами України, мають право деякі категорії працівників ( військовослужбовців ) бюджетних установ ( військових формувань ), провадяться за рахунок і в межах бюджетних асигнувань на утримання цих бюджетних установ ( військових формувань ). Крім того, Постановою Кабінету Міністрів України № 426 від 31 березня 2003 року був затверджений Порядок надання пільг, компенсацій і гарантій працівникам бюджетних установ, військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу. Згідно пункту 5 даного Порядку, для відшкодування фактичних витрат пільговик подає в бухгалтерію установи копії квитанцій про оплату за комунальні послуги у строк, за який здійснюється відшкодування, а також довідку про склад сім»ї. Як пояснив в судовому засіданні позивач, він здійснював 100% оплату вартості комунальних послуг за електроенергію в добровільному порядку та до УМВС України в Чернігівській області не звертався для відшкодування 50% фактичних витрат з оплати комунальних послуг, в тому числі і за спожиту електроенергію. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки позивач отримує послуги та сплачує за надані послуги, що підтверджується квитанціями про їх оплату, а також не встановлено, що позивач якимось чином відмовився від надання тих чи інших послуг відповідача, тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для нарахування 50% вартості наданих послуг за період з грудня 2006 року по 31 грудня 2008 року та проведення перерахунку сплачених коштів з грудня 2006 року по жовтень 2007 року на зарахування в майбутні платежі.

Outcome: dismissed