Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду 21.12.2006 р. з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], 3 особа - [PERSON], про визнання дійсним договору купівлі-продажу однокімнатної ізольованої квартири [ADDRESS], посилаючись на те, що в 1994 році він придбав зазначену квартиру в [PERSON] та його дружини [PERSON] Впродовж тривалого періоду часу, близько 13 років, позивач спільно з [PERSON] володів та користувався квартирою, оплачував комунальні послуги, провів ремонт та встановив телефон. В спірній квартирі на момент укладення угоди були зареєстровані : [PERSON] та неповнолітні на той час [PERSON], [PERSON]. Позивач стверджує, що він віддав [PERSON] за квартиру грошову суму, еквівалентну 4 900 доларів США, у вигляді крою верхнього одягу, замість чого подружжя [PERSON] передали йому ключі від квартири. Вони домовились з [PERSON], що після приватизації квартири [PERSON] переоформить цю квартиру на [PERSON] Після придбання [PERSON] квартири, з його згоди, в квартиру вселилась [PERSON], з якою вони знаходились у фактичних шлюбних відносинах. Приватизувавши квартиру, відповідачі постійно запевняли [PERSON] та [PERSON], що незабаром переоформлять квартиру на [PERSON], але не зробили цього. [PERSON] неодноразово вимагала збільшити суму, сплачену за квартиру, і доплатити у зв'язку із зміною вартості житла, хоча на час придбання квартири і вселення [PERSON] була виплачена сума, яка значно перевищувала реальну вартість житла і ціна була визначена взаємною домовленістю. Таким чином, [PERSON] вважає, що він набув право власності на квартиру [ADDRESS] та просить визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири, укладений між ним та [PERSON], [PERSON] в 1994 году, згідно розписки від 19.10.2004 г. Позивач також просить визнати за ним - [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS], та зобов'язати відповідачів виконати умови, оговорені в розписці від 19.10.2004 р. і зареєструвати право власності на спірну квартиру на його ім'я. [PERSON] підтримала позовні вимоги [PERSON] та самостійно звернулася до суду з позовом в своїх інтересах та інтересах малолітньої дочки [PERSON], [INFO], до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], 3 особи-орган опіки та піклування Орджонікідзевської районної в м.Харкові ради, КП «Жилкомсервіс», про визнання права користування жилим приміщенням в квартирі, зазначивши, що в 1994 році [PERSON] придбав у подружжя [PERSON]х квартиру [ADDRESS]. Вона вселилась в цю квартиру зі згоди [PERSON] та [PERSON], [PERSON] З 1994 року вона проживала в цій квартирі разом з [PERSON], сплачувала всі витрати за електроенергію, квартплату, комунальні послуги. В 1996 році в них з [PERSON] народилась сумісна донька [PERSON]. В 1997 році [PERSON] провела в квартиру телефон, та несла всі витрати, пов'язані з його підключенням та за послуги зв'язку. Також вона та її донька [PERSON] стоять на обліку в поліклініці Орджонікідзевського району м.Харкова за місцем проживання. Крім того, [PERSON] зазначила, що вона зробила в квартирі капітальний ремонт, змінила столярку, сантехніку, застеклила балкон, провела супутникове телебачення, постійно проживала в квартирі понад 13 років. [PERSON] вказує, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] регулярно телефонували їй, запевняли, що скоро вони переоформлять цю квартиру на [PERSON], однак своїх зобов'язань не виконали. [PERSON] просить визнати за нею, та її неповнолітньою донькою [PERSON] право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. [PERSON] в судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги та не заперечує проти задоволення позову [PERSON] Відповідачі проти позову заперечували. Так, представник відповідача [PERSON], а пізніше і сама [PERSON], зазначили, що з 1978 року відповідачка перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], від шлюбу мають дітей - [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO]. В 1989 році вона отримала на себе та дітей однокімнатну квартиру [ADDRESS]. У 1995 році з сім'єю переїхала до своїх батьків у кв.[ADDRESS]. Коли в травні 1996 року вона вирішила приватизувати спірну квартиру і навідалася туди, то не змогла попасти до неї, так як замки були змінені, їй відчинила жінка, яка назвалась [PERSON] Відповідачка [PERSON] зазначила, що тільки від свого чоловіка їй стало відомо, що з його братом [PERSON] трапилась біда, та терміново були потрібні гроші, тому цю квартиру вони продали [PERSON] Їй не було відомо про угоду, укладену між її чоловіком [PERSON]. та [PERSON] У 1995 році [PERSON] звернулась до житлово-експлуатаційної дільниці з заявою, що тимчасово буде проживати разом з дітьми в квартирі [ADDRESS] в м.Харкові. І тільки в 1996 році їй стало відомо, що в її квартирі по вул.Шариковій проживає незнайома жінка [PERSON], тоді відповідачка знову звернулася до житлово-експлуатаційної дільниці з відповідною заявою. Відповідачка також зазначила, що з 1990 р. вона з чоловіком припинила шлюбно-сімейні відносини, у 2004 р. шлюб між ними розірвано, жодних договірних стосунків з [PERSON] вона не мала, крій верхнього одягу від нього не отримувала, розпоряджатися квартирою без рішення опікунської ради не могла. Але [PERSON] не заперечує, що позивач та [PERSON] пропонували їй передати їм квартиру. Відповідач [PERSON], заперечуючи проти позову, пояснив, що його матері [PERSON] нічого не було відомо відносно угоди по продажу квартири [ADDRESS] в м.Харкові, хоча вона знала, що батько взяв крій верхнього одягу, просила батька повернути гроші або купити квартиру [PERSON] Приблизно у 1994-1995 р.р. мати дізналася, що в квартирі проживає [PERSON] На той час відповідачі вже проживали в кв.[ADDRESS]. Відповідач [PERSON] посилається на те, що в 1994 - 1996 р.р. він був зовсім маленьким, тому йому нічого не відомо відносно угоди щодо продажу квартири [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] проти позову не заперечував, надав суду неоднозначні пояснення. Згідно письмових пояснень відповідача [PERSON] від 19.10.2004 року, йому в 1994 році стало відомо, що [PERSON] бажає купити квартиру. [PERSON] запропонував своїй дружині [PERSON] взяти в [PERSON] гроші в сумі 4900 доларів США, а після приватизації [PERSON] переоформить квартиру на людину, яку зазначить [PERSON] Позивач передав їм крій верхнього одягу на суму 4900 доларів США, а вони з дружиною віддали йому ключі від спірної квартири. Крій був відшитий та проданий, а гроші вони з [PERSON] витратили на нужди їх сім'ї ( т.1: а.с.11-12). Пізніше до суду була надана нотаріально посвідчена заява від 20.04.2007 р., згідно якої [PERSON] так само зазначив, що в 1994 році він разом зі своєю дружиною [PERSON] продав квартиру [ADDRESS] в м.Харкові [PERSON] і як розрахунок за цю квартиру одержав крій верхнього одягу на суму 4900 доларів США. Ключі від квартири були передані [PERSON] в присутності дружини [PERSON] Гроші від продажу відшитого крою він одержував разом зі своїм братом [PERSON] . Ці гроші були витрачені відповідачем та його дружиною[PERSON] на погашення боргу за квартиру [ADDRESS]. [PERSON] стверджував, що на той час вони не мали можливості оформити договір нотаріально у зв'язку з тим, що квартира була не приватизована. [PERSON] обіцяла квартиру оформити нотаріально на [PERSON] після приватизації, але по якій причині цього не зробила - йому не відомо. У протиріччя своїм письмовим поясненням у судовому засіданні [PERSON] пояснив, що його дружина [PERSON] не знала, про те, що його брат [PERSON] самостійно продав цю квартиру [PERSON] У той час, у 1994 році, самого [PERSON] в Харкові не було, він виїжджав на заробітки, а по приїзду він узнав від брата [PERSON], що той продав квартиру [PERSON] Підтвердив, що він разом з братом [PERSON] отримав крій верхнього одягу від [PERSON] на суму 4900 доларів США. У 1994 році вони разом з сім'єю переїхали в квартиру [ADDRESS], яку [PERSON] придбав для своєї сім'ї, але умисно оформив на тещу [PERSON] На теперішній час він згоден виплатити [PERSON] 150 000 грн. Представник 3 особи - органу опіки та піклування Орджонікідзевської районної в м.Харкові ради позов визнала. Представник КП «Жилкомсервіс» в судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином, заяви про згоду на участь у справі не надав. Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Спірна однокімнатна квартира [ADDRESS], яка мала статус сімейного гуртожитку «ХДБК №1», отримана[PERSON], у зв'язку з трудовими відносинами, на сім'ю, що складається з 3 осіб: вона та двоє неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Чоловік [PERSON] - [PERSON], зареєстрований з 1997 р. у батьків [PERSON] в с.Заіки Харківського району Харківської області ( т.2: а.с.68). У 1994 році сім'я [PERSON]х переїхала в трикімнатну квартиру [ADDRESS]. У судовому засіданні було встановлено, що квартира [ADDRESS] була зареєстрована на праві власності за [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу від 18.11.1992 р., яка являється матір'ю [PERSON] Як пояснив відповідач [PERSON] в судовому засіданні, ця квартира набута їм для сім'ї, батьки [PERSON] ніколи в квартирі не проживали. За договором дарування, з 12.09.2002 р. ця квартира є власністю [PERSON]( т.1: а.с.14). [PERSON] у 1994 р. мав намір придбати для себе квартиру. Його познайомили з [PERSON], який продавав спірну квартиру, для чого подавав об'яви до преси, [PERSON] запевнив позивача, що оскільки квартира [ADDRESS] в м.Харкові не приватизована, то переоформити її нотаріально буде можливо лише після приватизації. [PERSON] погодився, та, за домовленістю с відповідачем, передав йому у вигляді розрахунку за квартиру крій верхнього одягу на суму еквівалентну 4900 доларів США. Після чого, подружжя [PERSON] передали йому ключі від квартири. Незабаром в квартиру зі згоди [PERSON] та [PERSON], вселилась [PERSON], яка знаходилась з [PERSON] в фактичних шлюбних відносинах. З того часу позивач та [PERSON] почали проживати в квартирі однією сім'єю, мають доньку [PERSON], [INFO]. Ствердження [PERSON] що її необізнаність щодо укладеного договору спростовуються рядом доказів. Копією свідоцтва про розірвання шлюбу з [PERSON] підтверджується, що відповідачі розірвали шлюб тільки в 2004 році, тобто в 1994 - 1996 р.р., на момент розрахунку за квартиру та на момент приватизації, вони проживали разом, однією сім'єю та вели сумісне господарство. [PERSON], свідок [PERSON] - брат відповідача підтвердили, що [PERSON] з 1988 р. не працювала, питаннями забезпечення сім'ї займався тільки [PERSON], якій працював у приватній фірмі, мав свій бізнес, у 1994 р. він запропонував дружині продати однокімнатну спірну квартиру, бо сім'я переїхала у трикімнатну, для чого разом з братом вони надавали рекламу у газету. Після реалізації курток, яки були пошили з крою [PERSON], всі гроші [PERSON] приніс до сім'ї і витратив виключно в інтересах сім'ї та до наступного часу матеріально допомагає і забезпечує [PERSON] З довідки Східної РЕС «Харківенергозбут» вбачається, що обліковий рахунок на електроенергію, що постачається до квартири [ADDRESS] в м.Харкові був оформлений на [PERSON] (т.2: а.с.65). Ця обставина також підтверджує факт проживання [PERSON]х однією сім'єю; Судом встановлено, що [PERSON] несла витрати по сплаті комунальних послуг з 1994 р. - 2004 р. (т.1: а.с.16-31, т.2: а.с.9-24), провела ремонтні роботи (т.2: а.с.27-31), за договором гарантованого права на установку, використання та розпорядження телефонним номером з розстроченням платежу від 27 березня 1997 року їй встановлено телефон, сплата послуг якого здійснювала [PERSON] до 2002 р. Такі докази підтверджують, що [PERSON] та [PERSON], поводилися як власники цієї квартири. Крім того, в судовому засіданні встановлений факт того, що [PERSON] для встановлення телефону в квартирі [ADDRESS] добровільно передала [PERSON] паспорт для укладання відповідного договору. Як пояснив відповідач [PERSON]у трикімнатній квартирі [ADDRESS] завжди мешкала сім'я відповідачів, його теща [PERSON] ніколи не проживала в цій квартирі, а проживала в [ADDRESS]. З матеріалів справи також вбачається, що [PERSON] проживала за своєю постійною адресою та не зверталась за медичною допомогою до поліклініки в 1994 - 1996 р.р., що спростовує доводи [PERSON] про те, що вона в'їжджала в квартиру до матері, щоб здійснювати догляд за нею. Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що фактично квартиру [ADDRESS] сім'я [PERSON] придбала для себе, оформивши її на [PERSON], тому що квартира [ADDRESS] в м.Харкові була на той час не приватизована і вони не могли мати житло у власності. Відповідно до ст.62 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлено ці обставини. Згідно рішення Апеляційного суду Харківської області від 20.12.2006 року в квартиру [ADDRESS] в м.Харкові [PERSON] вселилась у 1994 р. зі згоди [PERSON] чоловіка позивачки, шлюб з яким [PERSON] розірвала в листопаді 2004 року. На той час, коли [PERSON] вселилась в квартиру, чоловік [PERSON] проживав разом з нею та дітьми в іншій квартирі. Про вселення [PERSON] в спірну квартиру - [PERSON] було відомо, що вона підтвердила і в судовому засіданні. [PERSON] не заперечувала, що мала намір продати квартиру, якщо їй була б запропонована прийнятна ціна. Судом встановлено, що [PERSON] прожила в спірній квартирі понад 13 років, і [PERSON] до 2004 року не зверталась ні до суду, ні до правоохоронних органів з приводу незаконного заволодіння її квартирою. Це свідчить про те, що [PERSON], продавши квартиру [PERSON] і отримавши за це кошти, дійсно почала ухилятись від виконання своїх обов'язків по переоформленню квартири після приватизації, у зв'язку із зростанням цін на житло. Допитаний в якості свідка [PERSON] пояснив, що його рідний брат [PERSON] придбав для сім'ї трикімнатну квартиру по вул.Н.Ужвій, буд.92 в м.Харкові, та, оскільки їм потрібно було погашати борг за цю квартиру, спірну квартиру він разом з дружиною [PERSON] вирішили продати. [PERSON] отримав разом з ним, [PERSON], від [PERSON] крій верхнього одягу на суму еквівалентну 4900 доларів США. Після чого [PERSON] разом з[PERSON] передали [PERSON] ключі від квартири. Свідки [PERSON] і [PERSON] пояснили, що їм відомо, про те, що [PERSON] та [PERSON] продали свою квартиру [ADDRESS] в м.Харкові [PERSON], і ніяких претензій щодо [PERSON] від [PERSON]х на протязі всього часу вони не чули. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою [PERSON] з 1996 р., в квартирі [ADDRESS], разом з [PERSON] проживає її чоловік [PERSON] та дочка. Відповідачів [PERSON]х вона ніколи не бачила. Як вбачається з пояснень свідка [PERSON], він виконував в спірній квартирі ремонтні роботи, а саме укладав плитку в ванній кімнаті, встановлював сантехніку, двері, обшивав балкони, клеїв шпалери. Розраховувались з ним за проведені роботи [PERSON] та [PERSON] Свідок [PERSON] підтвердила, що [PERSON] отримала однокімнатну квартиру по [ADDRESS]в 1990 році, а в 1994 році - її чоловік вселив в ту квартиру квартирантів, у той час як сім'я [PERSON]х проживає в квартирі по вул.Н.Ужвій, буд.92, мати відповідачки [PERSON] проживала в с.Заіки Харківського району Харківської області. Свідок [PERSON] пояснив, що давно знає сім'ю [PERSON]х, йому відомо, що в [PERSON] були неприємності, тому він заложив [PERSON] квартиру [ADDRESS] в м.Харкові і отримав разом з братом від [PERSON] крій верхнього одягу на суму 4900 доларів США. Також цей свідок засвідчив те, що сім'я [PERSON]х придбала квартиру на вул.Н.Ужвій і проживала там. Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Таким чином, вищевикладені судом обставини свідчать про те, що між [PERSON], [PERSON] з одного боку та [PERSON] з іншого боку дійсно був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] в м.Харкові. [PERSON] переданий [PERSON]м належний йому товар на суму, еквівалентну 4 900 доларів США, як виконані умови договору і за досягнутою домовленістю, у рахунок сплати за зазначену квартиру, а [PERSON] ухилилась від оформлення договору купівлі - продажу нотаріально після її приватизації.

Outcome: approved