Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на Ѕ частину квартири, придбаної подружжям під час шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилалась на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 23 вересня 1995 року, який розірвано згідно свідоцтва про розірвання шлюбу 28 грудня 2007 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Під час шлюбу вони у [PERSON] по договору купівлі-продажу придбали квартиру [ADDRESS], який був оформлений на ім'я чоловіка. Угода була оформлена 22 лютого 1997 року на Маріупольській універсальній товарній біржі біржовим контрактом № 13190, який було зареєстровано у БТІ міста Маріуполя 14 березня 1997 року за реєстровим № 34905.Обидві сторони виконали всі умови угоди. У зв'язку з тим, що у грудні 2007 року між нею та [PERSON] було розірвано шлюб, з-за неприязних стосунків сумісне проживання у даній квартирі не представляється можливим, іншого житла у неї немає. Просила суд визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON] 22 лютого 1997 року на Маріупольській універсальній товарній біржі, та визнати за нею право власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS]. У судовому засіданні позивачка заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі та дала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просила задовольнити позов. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась, від якої до суду надійшла заява з проханням справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги визнала повністю. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав повністю, проти задоволення позову не заперечував. Матеріалами справи встановлено, що 22 лютого 1997 року на Маріупольській Універсальній товарній біржі був укладений біржовий контракт № 13190 (договір купівлі-продажу) квартири [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON]. Як вбачається з реєстраційного посвідчення БТІ міста Маріуполя № 34905 від 14 березня 1997 року, квартира [ADDRESS] зареєстрований за [PERSON]. Правовідносини, що склалися між сторонами мали місце до набрання чинності ЦК України в редакції 2003 року, тому відповідно до п. 4 Прикінцевих положень підлягають застосуванню положення ЦК України в редакції 1963 року. Договір купівлі-продажу жилого приміщення (будинку), сторонами по якому є громадяни, укладений у порушення вимог ст. 227 ЦК України, якою передбачене обов'язкове нотаріальне посвідчення угод цього виду. Відповідно до ч.2 ст. 47 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. За таких певних обставин, досліджених у суді, суд вважає встановленим, що між [PERSON] та [PERSON] мав місце договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Згідно паспорту [PERSON] та [PERSON], шлюб між ним було укладено 23 вересня 1995 року у міському відділі РАГС міста Маріуполя, актовий запис 1192. Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER], виданого Орджонікідзевським відділом РАГС міста Маріуполя Донецької області 11 квітня 1997 року, [PERSON] народився [INFO], актовий запис № 236, в графі батьки зазначені: батько -[PERSON] та мати - [PERSON]. Як вбачається з біржового контракту № 13190 (договір купівлі-продажу) від 22 лютого 1997 року, зареєстрованого на Маріупольській універсальній товарній біржі, та реєстраційного посвідчення БТІ № 34905 від 14 березня 1997 року, квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON]. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER], виданого Орджонікідзевським відділом РАЦС Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 28 грудня 2007 року, актовий запис № 520. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності і частки їх визначаються рівними. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, відповідно до ст. 70 СК України, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Сторони не посилаються на наявність обставин для відступу від презумпції рівності права спільної сумісної власності подружжя. Той факт, що право власності на спірну квартиру згідно правовстановлюючих документів належить [PERSON], не перешкоджає визнанню за позивачкою права власності на Ѕ частину цієї квартири, оскільки вона була придбана у шлюбі і є предметом спільної сумісної власності подружжя. Сторони в судовому засіданні досягли домовленості про добровільний розподіл сумісного майна. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved