Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про виділення в натурі частки із спільної часткової власності. Позивач в позові посилається на те, що шлюб між ним та відповідачем [PERSON] був зареєстрований 08 вересня 2000 року в Іванівській сільській раді Кіровоградського району, Кіровоградської області, актовий запис №2. Під час шлюбного життя [PERSON], 27 березня 2001 року набула права власності на житловий будинок, розташований по [ADDRESS] на підставі договору дарування житлового будинку, посвідченого державним нотаріусом Другої Кіровоградської державної нотаріальної контори Лимар O.A., зареєстрованого в реєстрі за №2-952. В подальшому [PERSON], 12 квітня 2002 року подарувала позивачу частину вказаного будинку. Договір дарування частини житлового будинку посвідчений 12.04.2002р. приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON]., зареєстрований в реєстрі за №765. Сімейні стосунки в нас не склались і ми розірвали шлюб 12 серпня 2005 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського районного управління юстиції, актовий запис №64. Враховуючи розірвання шлюбу в мене виникла необхідність у виділенні частини вказаного будинку (садиби) в натурі, що є моєю приватною власністтю. Зазначає, що відповідно до ч.З ст.358 ЦК України, кожен із впіввласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Просить виділити частку будинку (садиби)[ADDRESS] що є його приватною власністю виділити в натурі із спільної часткової власності, згідно висновку будівельно-технічної експертизи №2113, 2114/21 від 28.03.2008р.,1/2 частину будинку (садиби)[ADDRESS] а саме: веранду 1-1 та житлову кімнату 1-2 у будинку; а також: сарай «Б», ґанок, козирок, земельну ділянку розмірами 22,15м. X 79,70м. X 22,05м. X 79,70м. Відповідачці виділити в натурі: кухню 1-3, житлову кімнату 1-4, житлову кімнату 1-5 у будинку; а також: літню кухню «В», земельну ділянку розмірами 22,15м, X 79,70м. X 22,05м. X 79,70м. Залишити в спільному користуванні: вбиральню «Д», огорожу «№>, колодязь «Ж», подвір'я даного домоволодіння. Стягнути із відповідачки на користь позивача 10400грн. нанесеної шкоди внаслідок вчинення перешкод у здійсненні права власності. [PERSON] заперечив стосовно зустрічної позовної заяви в заперечення зазначів, що до розірвання шлюбу із своєю колишньою дружиною [PERSON], а саме до 04.08.2000р. спільно не проживав, спільного господарства не вів, цивільного шлюбу у нас не було. Зазначає, що під час розлучення із [PERSON] вирішили подарувати дочці [PERSON] дачу в [ADDRESS]. [PERSON] зазначає, що це була домовленість, тому власниками дачі є сім"я [PERSON] із часу розірвання шлюбу, із 04.08.2000р. По своїй ініціативі [PERSON] частково допомагала в будівництві другого поверху дачі, готувала їжу, подавала будівельні матеріали, але цей будинок вже належав дочці і допомагали вже дочці. Самі роботи виконувались особисто [PERSON]. Будівництво другого поверху не закінчили, всього робіт було виконано на суму близько 300-500грн., затрачено матеріалу на суму близько 1000грн. Крім цього, у період спільного проживання із відповідачкою, нами за спільні кошти придбано будинок для дочки відповідачки[PERSON], дана обставина вказана самою відповідачкою та [PERSON].Тому вважає, безпідставними позовні вимоги про визнання права власності за[PERSON]. на 1/2 частину будинку по[ADDRESS] та стягнення з нього грошової компенсації у сумі 5000грн. Позовні вимоги [PERSON]. про визнання договору дарування &frac12; частини [ADDRESS] від 12.04.2002р. є безпідставними, так як це була наша спільна домовленість. Крім того, 15.11.2002р. із [PERSON] був укладений шлюб повторно, що свідчить про добрі стосунки. Отже, позовні вимоги [PERSON]. про визнання недійсним договору дарування частини будинку [ADDRESS] та стягнення з моральної шкоди задоволенню не підлягають. Відповідачка по первинному позову заперечила позовні вимоги, та зазначила що вони спрстовуються її зустрічною позовною заявою до [PERSON] про визнання договору дарування 1/2 частини будинку недійсним, визнання права власності на 1/2 частину майна,стягнення моральної шкоди. В зустрічній позовній заяві зазначила, що з [PERSON] знаходилась в фактичних сімейних відносинах з грудня 1999 року. В зв"язку з цим поселилась в будинку відповідача, який розташований по [ADDRESS]. Позивачка зазначаэ, що на момент заселення в будинок відповідача, ним була проведена застройка першого поверху нового будинку, розташованого по тій же адресі. Відповідач, запропонував взяти участь в добудуванні другого поверху будинку і побудувати в дворі магазин. Позивачка погодилась, сімейний бюджет був спільний. Позивачка зазначаэ,що починаючи з марта 2000 року по листопад того ж року сторони збудували другий поверх будинку та повністю побудували магазин. В добудові будинку приймали участь син позивачки [PERSON]та відповідач. Будівельні матеріали у відповідача були заготовлені заздалегіть, тільки виконували роботи. Позивачка посилається на те, що дах будинку відповідач будував вже в 2005 році. На будинок відповідача позивачка вкдадала тільки фізичний труд, але бюджет у нас загальний, починаючи з кінця 1999 року. Коли йшла будова другого поверху, то повністю приймала участь ведені домашнього господарства, тобто готувала їжу, обробляла город, годувала живність, курей, гусей, індюків. Повністю вела домашнє господарство та приймала участь в будівництві. В кінці 2000 року разом з відповідачем та з допомогою сина позивачки вигнали другий поверх, а з відповідачем разом збудували в дворі магазин. З пояснень [PERSON] зазначено, що магазин повністю закінчили осінню 2000 року. Таким чином, в будівництві цих двох споруд[PERSON]. приймала участь, тому вважає, що має право на одержання грошової компенсації за свою працю, в розмірі 1/2 частини вартості цих будівель. На початку 2001 року, відповідач став принижувати, проявляти агресію по відношенню до позивачки по pecтрічному позову була вимушена від [PERSON] піти. Забравши речі позивачка з села виїхала в свою квартиру, розташовану[ADDRESS] поселилась там з своїми дітьми, які там проживали відсутності. В березні 2001 року[PERSON]. продала свою квартиру і купила будинок собі дітям без удобств. Шлюб з відповідачем розірвано в липні 2001 року через органи ЗАГСу. Тільки позивачка купила собі будинок, то відновідач без згоди заселився в будинок, привіз свої речі. Противостояти цьому позивачка не могла, посилається на те, що [PERSON] вселився шляхом погроз, незважаючи на те, що шлюб між ними був розірван. Відповідач не вважав, що сім"я розпалась, продовжував жити в домі належному позивачки. [PERSON]. шляхом шантажу та погроз, террору вимусив зробити на нього договір дарування 1/2 частини будинку. Погрози позивачка сприймала реально, так як відповідач часто до застосовував фізичну силу, цьому запевнив, що просто вб"е мене і дітей 'та спалить хату.[PERSON]. часто приходилось разом з дітьми втікати з дому і ночувати у сусідів. На протязі сумісного життя відповідач не тільки погрожував фізично, але і приміняв фізичну силу, засовуючи голову в піч, качергою давив на горло, шукав сокиру, яку завжди від нього ховала, щоб вбити. Рятуючись від нього позивачка втікала до сусідів і вини це зможуть підтвер­дити. Все це він робив, вимагаючи щоб позивачка переписала на нього частину будинку, незважаючи на те, що будинок особистим майном, тому що купила будинок за кошти які були виручені з продажі приватизова­ної квартири. Своїми погрозами, які [PERSON]. вважала за реальні відповідач добивався того, щоб подарувала йому 1/2 частину свого будинку. Все це позивачка зробила під загрозою життя свого і дітей. В травні місяці 2004 року відповідач залишив будинок і виїхав з дочкою своею за кордон на заробітки і де проживав до кінця 2004 року. За цей час син поселився в будинку, тому коли відповідач з"явився знову, то побачивши , що в будинку проживав дорослий син, забрав свої речі і вибрався. Позивачка зазаначає, що не могла зразу ставити питання про визнання недійсним договору дарування тому, що знаючи його характер, баялась розправи надійною. Просить визнати право власності на 1/2 частину будинку та магазину, розташованого в [ADDRESS], стягнути з відповідача грошову компенсацію в сумі 5000 грн. Визнати недійсним договір дарування 1/2 частини будинку від 12,04 2002 року, розташованого по [ADDRESS] на користь відповідача. Стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 5000 грн. Найбільш важливим з несформульованих принципів п.1 ст.6 Конвенції є принцип рівних можливостей, згідно з яким кожна зі сторін під час розгляду справи повинна мати рівні можливості і жодна зі сторін не повинна мати будь-яких істотних переваг над протилежною стороною. Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. В судовому засіданні встановлено, шо у 2000 році був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], який було розірвано в липні 2001 року. Крім того сторонами зазначено, що в 2002 році шлюб було укладено вдруге. Згідно договору дарування частини житлового будинку від 12.04.2002 року [PERSON] подарувала [PERSON] 1/2 частини будинку розташованого по [ADDRESS]. У відповідності до матеріалів цивільної справи встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі до 12 серпня 2005 року. У відповідності до договору купівлі-продажу від 23 січня 1992 року [PERSON] був власником житлового будинку в [ADDRESS] [PERSON] до суду надав договір у відповідності до якого зазначено, що [PERSON] та [PERSON] розподіляють майно яке ними біло придбано під час сумісного проживання. Суд не приймає до уваги наданий договір оскільки він не відповідає вимогам чинного законодавства. З змісту документа не вбачається яке саме майно перейшло у власність сторін. Згідно договору купівлі-продажу від 24 березня 2001 року [PERSON] було подаровано будинок [ADDRESS], вартістю 9527грн. [PERSON] Г.О. в судовому засіданні не заперечила того, що фактично нею було укладено договір купівлі-продажу даного будинку, але приймаючи до уваги те, що вона фактично перебувала в шлюбі з [PERSON] таким чином намагалась зберегти житло, оскільки даний будинок був придбан на кошти від продажу належної їй квартири. Договором купівлі-продажу від 23 березня 2001 року підтверджується факт купівлі-продажу належної [PERSON] та [PERSON]. квартири [ADDRESS]за 18107 грн. Не знайшли в судовому засіданні підтвердження фактів на які посилався [PERSON] щодо належності будинку в с.Іванівка його доньки [PERSON]., відповідно до рішення третейського суду від 15 грудня 2005 року [PERSON] продав даний будинок [PERSON] В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] під час перебування в шлюбі з [PERSON] застосовував до неї насильство, та психологічний тиск. Дані обставини були підтверджені показами свідків [PERSON] [PERSON], [PERSON], [PERSON]. які зазначили, що неодноразово бачили [PERSON]. побитою. Свідок [PERSON]зазначила, що чула як [PERSON] погрожував.[PERSON]. в своїх поясненнях зазначила, що сприймала ці погрози реально, оскільки їй було відомо [PERSON] притягуався до кримінальної відповідальності. Суд вважає [PERSON] дійсно реально сприймала погрози. В судовому засіданні було встановлено, що договір дарування частини будинку було укладено в період розірвання шлюбу. Згідно ст.215 ЦК України визначає, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). У відповідності ст.231 ЦК України правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним. Винна сторона (інша особа), яка застосувала фізичний або психічний тиск до другої сторони, зобов'язана відшкодувати їй збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв'язку з вчиненням цього правочину. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку позов[PERSON] до [PERSON]про виділення в натурі частки із спільної часткової власності - залишити без задоволення. Зустрічну позовну заяву [PERSON]до[PERSON] про визнання договору дарування 1/2 частини будинку недійсним, визнання права власності на 1/2 частину майна, стягнення моральної шкоди - задовольнити частково. Визнати недійсним договір дарування 1/2 частини будинку від 12 квітня 2002 року розташованого по [ADDRESS]. В задоволенні решти вимог відмовити.

Outcome: partial