Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до СКВ «Міжгір»я» про стягнення збитків (упущеної вигоди), зазначаючи, що 24 липня 1994 року відповідач згідно з рішенням Чорнобаївської районної ради № 15-ХХІ від 1 квітня 1994 року отримав державний акт на право колективної власності на землю в с. Скородистик, Чорнобаївського району, Черкаської області, в розмірі 2805,6 гектарів, з додатком № 1 - списком громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства, які мають право на земельну частку (пай). Мотивуючи тим, що він має право на земельну(частку) пай померлої матері, яка була включена до списку, позивач вважає, що відповідач безоплатно користується його земельною часткою, чим порушене його право, та просить стягнути на його користь збитки (упущену вимогу) в розмірі мінімальної орендної плати за період 2006-2007 років. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] підтримали позов, просили задоволити. Позивач пояснив, що внаслідок відсутності можливості оформити належним чином у свою власність земельний пай після смерті своєї матері він не може розпорядитись належною йому земельною часткою, а саме здати в оренду та отримати орендну плату в розмірі 1% від вартості паю, передбаченому Указами Президента України, просить стягнути з відповідача 1235 грн.78 коп.- неотриману орендну плату, виходячи з вартості земельної частки(паю) за два роки з часу смерті матері. Представник відповідача в судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, суду надано лист про надання згоди на розгляд справи у відсутності представника відповідача. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлені слідуючі обставини справи та належні їм правовідносини. В СКВ «Міжгір»я» с. Скородистик Чорнобаївського району не проведено розпаювання земель, як це передбачено Указом Президента України № 720 від 8 серпня 1994 року «Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», яким передбачено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам. Відповідач в своїй господарській діяльності не додержується положень п.1.2 Статуту СКВ «Міжгір»я», в якому зазначено, що «спілка в своїй діяльності керується чинним в Україні законодавством». В господарстві своєчасно не був проведений процес розпаювання землі , який передбачає визначення розміру частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, включеного до додатку № 1 (Список громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства) доданого до державного акта на право колективної власності на землю, та договори оренди земельних часток (паїв) не укладалися. Відповідно до Указу Президента України № 666 від 10 листопада 1994 року «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» земля, яка передана в колективну власність КСП, належить громадянам, які включені до списку. Відповідачем також ігнорується Указ Президента України від 3 грудня 1999 року № 1529/99 «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки», яким запроваджено обов»язкове укладання підприємствами, установами, організаціями, які використовують землю для сільськогосподарських потреб, договорів оренди земельної частки (паю), майнового паю з власниками цих часток, паїв. Ці дії відповідача вказують на порушення ст. 106 Конституції України, яка передбачає, що «Президент України на основі та на виконання Конституції і законів України видає укази і розпорядження, які є обов»язковими до виконання на території України». Членам спілки не були видані сертифікати на земельні частки (паї). Враховуючи ст.ст. 25, 118 Земельного Кодексу України, Перехідні положення Земельного кодексу України члени КСП, які включені до списку до державного акта на право колективної власності на землю, звернулися із відповідними заявами до Чорнобаївської районної державної адміністрації, яка 8 червня 2006 року дала дозвіл землевпорядній організації на розробку проекту із землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) в адміністративних межах Іркліївської сільської ради. В листопаді 2006 року даний проект був розроблений і розпорядженням № 287 від 28 листопада 2006 року голови Чорнобаївської районної адміністрації його було погоджено, де розмір земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах становить 2,88 га в вартості земельної частки (паю) в сумі 41192,50 грн. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», крім основного документа, що посвідчує право на земельну частку (пай) сертифіката, документом, що посвідчує це право являється також рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). 28 грудня 2006 року рішенням Чорнобаївського районного суду, яке залишено в силі ухвалою Верховного Суду України від 10 жовтня 2007 року, було визнано за позивачем право на земельну частку (пай) в порядку спадкування після смерті його матері [PERSON], яка померла [INFO]. 5 лютого 2008 року [PERSON] звернувся до відповідача з заявою про видачу за 2006 та 2007 роки плати за використання належної йому в порядку спадкування земельної частки (паю), але йому було відмовлено, на підставі того, що земля в колективному сільськогосподарському підприємстві СКВ «Міжгір»я» не розпайована і орендної плати не існує. Суд вважає, що коли договір оренди не укладався, виключається можливість стягнення орендної плати, але наявність зазначених обставин породжує зобов»язання користувача, який використовує земельну частку позивача, виплатити йому частину одержаного доходу, при цьому розмір такого доходу суд може визнати відповідно до встановлених розмірів орендної плати. Указом Президента України «Про внесення змін до ст. 1 Указу Президента від 2 лютого 2002 року № 92» встановлено плату в розмірі не менше 1,5% визначеної відповідно до законодавства вартості земельної частки (паю) за оренду (використання) цих земельних часток (паїв). Відповідно до ст. 1214 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов»язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. Відповідно до ст. 359 ЦК України плоди, продукція та доходи від використання майна, що є у спільній часткові власності, надходять до складу спільного майна і розподіляються між співвласниками відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності. Відповідно до ч. 1 ст 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно з п.2 ч.2 ст. 22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода), а оскільки відповідач користувався належною позивачеві по спадщині земельною часткою (паєм) і при цьому не виплатив від отриманого доходу відповідної частки, позивач вважає, що йому було завдано збитків (упущена вигода) в сумі 1235,78 грн. Вартість земельної частки (паю) відповідно до довідки Чорнобаївського районного відділу земельних ресурсів складає 41192,50 грн. При вирахуванні збитків суд виходить з розрахунку мінімального розміру орендної плати, які б позивач міг отримати, якби не було порушено його право на здачу в оренду земельної частки паю та отримання за неї орендної плати за 2006 ( з часу смерті його матері 12.05.2006 р.) та 2007 роки, поскільки ніякої винагороди за використання земельної частки паю, яка повинна належати Кальницькому В.А. від відповідача він не отримав. 41192,50 грн х 1,5% (мінімум орендної плати згідно Указу Президента України № 92 від 13.09.2002р.)= 617,89 грн. за використання землі за 1 рік. 617,89 грн. + 617,89грн( за 2007 рік) =1235,78 грн. Такий розмір збитків, на думку суду, має бути стягнуто з відповідача на користь позивача. Судові витрати за сплату судового збору в сумі 51 грн. , інформаційно-технічного забезпечення судового процесу в сумі 30 грн., за надання правової допомоги в сумі 550 грн. повинні бути стягнуті з відповідача за правилами ст. 88 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved