Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-18 00:00:00

23 лютого 2008 року вийшов з друку номер 26 газети «Крымская Трибуна» головним редактором якої є [PERSON] Позивач звернулася до суду з позовом про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди, у судовому засіданні свій позов підтримала і суду пояснила, що у вказаній газеті є публікація під назвою «Письмо редактора». Ця публікація, на думку позивачки, негативно впливає на її авторитет, оскільки вона займає посаду головного редактора газети «Ялтинский курьер». У публікації йдеться про те, що вона займає посаду головного редактора по «счастливой случайности». Це ствердження не відповідає дійсності, оскільки вона є кваліфікованим спеціалістом і займає посаду не випадково, вона працює на цій посаді з березня 2006 року і видавник газети позитивно ставиться до неї. Далі у публікації йдеться про те, що у газеті «Ялтинский курьер» була надрукована публікація у відповідь на критичну публікацію у газеті «Крымская Трибуна» про батька позивачки, який працює у Ялтинському підприємстві водоканалізаційного господарства. [INFO] стверджує, що її батько працює у водоканалі на благо водоканалу з перевищенням своїх посадових обов'язків. Вказана заява посягає на її та її батька честь, гідність, ділову репутацію, оскільки вони мають бездоганну репутацію. Вказана публікація негативно вплинула на стан її здоров'я, вона має грудну дитину, в неї зменшилось грудне молоко, тривалий час вона знаходилась у стані депресії. Просила суд зобов'язати відповідачку та редакцію газети «Крымская Трибуна» спростувати викладені у публікації відомості як недостовірні. Заява відповідачки край негативно вплинула на її громадський стан. В рахунок відшкодування моральної шкоди просила суд стягнути з відповідачки 6000 гривень, а також судові витрати. Відповідачка позов не визнала і суду пояснила, що вона не мала наміру образити позивачку. Під терміном «счастливой случайности» вона не припускала нічого образливого. Що стосується батька позивачки, то вона висловила свою особисту думку на його працю. Представник відповідачки та редакції газети «Крымская Трибуна» [PERSON] позов не визнав і суду пояснив, що він не бачить нічого образливого у вказаній публікації. Позивачка не навела ніяких доказів стосовно погіршення стану свого здоров'я, вона невірно оцінює вказану публікацію, підстав для образ ніяких не має. Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню. Факт публікації під назвою «Письмо редактора» у газеті «Крымская Трибуна» підтверджується примірником вказаної газети. Автором публікації є редактор газети [PERSON] (а.с.7,27). У публікації дійсно є фрази, на які посилається позивачка. Суд розцінює ці фрази як образливі і такі, що не відповідають дійсності. Відповідно до ст.62 Конституції України, ст.2 ч.2 Кримінального Кодексу України особа вважається невиноватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину - ст. 62 Конституції України. При відсутності обвинувального вироку суду стосовно батька позивачки суд визнає інформацію про його працю на користь водоканалу з перевищенням своїх посадових обов'язків, яка була поширена у газеті відповідачкою [PERSON] недостовірною. При таких обставинах відповідачка повинна спростувати викладені у публікації відомості. Відповідно до ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе та право відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Суд також визнає інформацію про випадковість праці [PERSON] на посаді головного редактора газети «Ялтинский курьер» недостовірною. Ця інформація є голослівною і нічим не підтверджується. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає, в тому числі, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи - ч.2 ст.23 п.4 ЦК України. Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Суд вважає, що факт визнання публікації недостовірною є достатньою підставою для задоволення заподіяної моральної шкоди, а тому суд не бачить підстав для стягнення з відповідачки матеріальної шкоди у грошовому еквіваленті. Відшкодуванню підлягають також витрати позивачки на оплату судового збору в сумі 8.50 гривень, та інформаційне технічне забезпечення процесу в сумі 30 гривень, а всього 38.50 гривень. Згідно із ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Позивачка не навела доказів погіршення свого стану здоров'я, втрати грудного молока, тривалої депресії, а тому, на думку суду, не має підстав для грошового стягнення будь-якої суми.

Outcome: partial