Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-07 00:00:00

В грудні 2007 року [PERSON]. звернувся до суду з позовом, в якому остаточно просив поновити його на посаді водія автомобіля швидкої допомоги Волосківської сільської лікарської амбулаторії. Стягнути з Волосківської сільської ради на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 08.11.2007 року до дня поновлення на роботу. Оскаржуваним рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 25 квітня 2008 року позов задоволено. Поновлено [PERSON] на посаді водія Волосківської сільської лікарської амбулаторії Менського району з 08 листопада 2007 року. Стягнуто з Волосківської сільської ради на користь [PERSON] 3478 грн. та на користь держави судовий збір у сумі 51 грн. Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення одномісячної заробітної плати в розмірі 618 грн. підлягає негайному виконанню. В апеляційній скарзі Волосківська сільська рада Менського району просить рішення скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що рішення суду прийняте з грубим порушенням норм матеріального права і є необ”єктивним. Посилаються на те, що [PERSON]. не виконав вимоги розпорядження №68 від 05.11.2007 року сільського голови чим порушив вимоги чинного законодавства України, наказ МВС України №394 від 21.06.1993 року. Також зазначають, що надана позивачем медична довідка є недійсною, а посвідчення водія було замінено без складання іспитів ПДР та водіння. Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. По справі встановлено, що позивач працював на посаді водія Волосківської сільської лікарської амбулаторії Менського району з 1965 року, звідки був звільнений 01.04.2004 року. Рішенням Менського районного суду від 20.07.2004 року, частково зміненим ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 19.10.2004 року, [PERSON] поновлено на посадах водія та 0,25 ставки завгоспа Волосківської сільської лікарської амбулаторії. З матеріалів справи вбачається, що на протязі більше ніж три роки вищезазначення рішення суду не виконувалось. Розпорядженням сільського голови Волосківської сільської ради Менського району №70 від 08.11.2007 року з метою належного виконання рішення місцевого Менського районного суду від 20.07.2004 року [PERSON] поновлено на посаду водія карети швидкої допомоги Волосківської сільської лікарської амбулаторії. Цим же розпорядженням відсторонено [PERSON] від посади водія карети швидкої допомоги на час ( місячний термін) без збереження заробітної плати для виконання розпорядження №68 від 05.11.2007 року, відповідно до якого [PERSON] зобов”язано здати теоретичний та практичний екзамен для обміну посвідчення водія категорії „В” та пройти медичний огляд. Іншим розпорядженням сільського голови Волосківської сільської ради Менського району №70 від 10.12.2007 року [PERSON] звільнено з посади водія карети швидкої допомоги Волосківської сільської лікарської амбулаторії на підставі п.2 ст.40 КЗпП України. Відповідно до п.2 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров”я, які перешкоджають продовженню даної роботи. Як було встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, [PERSON]. має 1 клас водія, на виконання вомог розпорядження сільського голови Волосківської сільської ради Менського району №68 від 05.11.2007 року, отримав посвідчення водія транспортних засобів, яке дозволяє йому керувати транспортними засобами категорій А, В, С, Д, Е, а також пройшов медичний огляд та отримав медичну довідку 08.11.2007 року про професійну придатність роботи водієм (а.с.28). Довод апелянта про те, що медична довідка є недійсною, не може бути врахованим, оскільки дана обставина не знайшла свого підтвердження в матеріалах справи та не доведена самим апелянтом. Крім того, судом встановлено, що відсторонення [PERSON] від роботи відбулося з порушенням вимог ст.46 КЗпП України. Відсторонення від роботи на час без збереження заробітної плати для здачі теоретичного та практичного екзамен для обміну посвідчення водія та проходження медичного огляду чинним трудовим законодавством не передбачено. За таких обставин, апеляційний суд знаходить, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Проте, апеляційний суд не може погодитись із розміром стягнутої суми за час вимушеного прогулу. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] було звільнено з 10.12.2007 року, а тому розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу має бути розрахований саме з дня звільнення по день поновлення на роботі, тобто з 11.12.2007 року по 25.04.2008 року - 2775 грн. 62 коп., виходячи з його середнього заробітку водія за останні два місяці перед звільненням згідно постанови КМУ № 100 від 08.02. 1995 року / з відповідними змінами/, що становить 618 грн. Інші доводи відповідача не грунтуються на доказах, а тому апеляційним судом не можуть бути взяті до уваги. Враховуючи наведене та

Outcome: partial