Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-21 00:00:00

Позивач у травні 2008 року звернулася до суду з позовом до Виконавчого комітету Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради, третя особа Шоста Дніпропетровська державна нотаріальна контора про поновлення строку для прийняття спадщини та визначення часток у спільному майні. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року та після смерті Бровко Василя Пилиповича відкрилася спадщина на частки квартири [ADDRESS] яка належала останнім. У встановлений законом строк позивач звернулась до Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено, оскільки, не визначено частки в майні, що є спільною сумісною власністю. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, будь яких заяв від його імені до суду не надходило. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, будь яких заяв від його імені до суду не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню за наступних підстав. На підставі свідоцтва про право власності на житло від 23 лютого 1994 року [PERSON], [PERSON]належить квартира [ADDRESS] 03 лютого 2002 року помер Бровко Василь Пилипович, про що Індустріальним ВРАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції складено актовий запис № 356 від 04 березня 2002 року. [INFO] року померла [PERSON], про що Індустріальним ВРАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції складено актовий запис № 420 від 21 березня 2006 року. У встановлений законом термін позивач звернулась із відповідною заявою про прийняття спадщини до Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, однак їй було відмовлено. Згідно ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного із них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно до ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до п.224 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті одного із учасників спільної сумісної власності лише після виділення ( визначення) частки померлого у спільному майні. Відповідно до ч.1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. В той самий час як вбачається з матеріалів справи, право спільної сумісної власності на майно припиняється у разі поділу цього майна між співвласниками, у відповідності до положень ч.3 ст. 372 Цивільного Кодексу. Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦПК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги Бровко Ігоря Васильовича.

Outcome: approved