Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-28 00:00:00

Позивач 17.01.2007 року звернувся в суд із позовом до відповідача про стягнення нанесених матеріальних витрат та моральної шкоди, заподіяних внаслідок ДТП. Підставою своїх вимог вважає, те що 30.10.2006 року о 13 годині 10 хвилин по вул. Леніна м. Монастирище на проти "Універмагу" сталася дорожньо - транспортна пригода. При цьому він на власному автомобілі "ВАЗ - 21053" д.н. 879 - 35 МА, рухався по головній дорозі, що проходить по вул. Леніна, а водій автомобіля "ВАЗ - 21099", д.н. В 82 - 82 РК, Григораш Володимир Павлович, рухаючись заднім ходом, виїхав з автостоянки на головну дорогу на зустрічну смугу по якій він рухався. У результаті ДТП автомобілю "ВАЗ - 21053" д.н. 879 - 35 МА, що належить йому на праві приватної власності, завдані пошкодження. ДТП сталася із вини водія [PERSON], який керував автомобілем "ВАЗ - 21099", д.н. В 82 - 82 РК, що належить відповідачу. Про це засвідчують матеріали перевірки, проведенні патрульною службою Монастирищенського РВ УМВС України в Черкаській області. Згідно із складеною калькуляцією вартість ремонту його автомобіля становить: 1. вартість робіт та змінених деталей і використання матеріалів - 4059 гривень 66 копійок; 2. за послуги складання калькуляції - 117 гривень 67 копійок, всього - 4177 гривень 33 копійки. Крім того, за висновком експерта у його автомобіля погіршився товарний вигляд на 10%, що у грошовому еквіваленті становить 2206 гривень 85 копійок від його вартості. Загальна сума матеріальної шкоди становить 6384 гривні 18 копійок. Просить стягнути із відповідача матеріальну шкоду в сумі 6384 грн. 18 коп., витрати за експертизу в сумі 117 гривень 67 копійок, судові витрати в сумі 64 гривень та моральну шкоду в сумі 5000 гривень. У судовому засіданні позивач позовні вимоги доповнив, просить стягнути на його користь матеріальну шкоду у відповідності до акту виконаних ремонтних робіт автомобіля в розмірі 8053 гривні, судові витрати, 5000 гривень у відшкодування моральної шкоди та пояснив, що він рухався на автомобілі біля 13 години в м.Монастирище по вул.Леніна. Пропустивши пішоходів на переході, він їхав зі швидкістю приблизно 30-40 км/год. В цей час відповідач на своєму автомобілі різко вискочив на його смугу руху. Відстань до автомобіля відповідача була 2-3 метри. Він почав гальмували, але уникнути зіткнення не вдалося, так як з правої сторони на обочині також стояли автомобілі. Вдаривши його автомобіль, відповідач поїхав назад на стоянку. Особисто він правил дорожнього руху не порушував. Місце зіткнення автомобілів знаходиться на його смузі руху, про що зазначено у протоколі та схемі. Документи на керування транспортним засобом були присутні. Є володільцем автомобіля згідно тимчасового реєстраційного талону. При освідуванні у його крові були виявлені залишки алкоголю, так як алкоголь він вживав ввечері напередодні ДТП. На ремонт автомобіля затратив 8053 гривні, про що надав документи. Моральну шкоду оцінює в сумі 5 000 гривень, так як його сім”я займається підприємницькою діяльністю, а він привозить товар. В зв»язку із пошкодженнням автомобіля він змушений був наймати інших осіб, позбавлений права користуватися автомобілем. Представник позивача позов підтримав повністю, просить його задоволити, так як викладені позовні вимоги повністю доведені належними доказами у судовому засіданні. Відповідач надав суду заперечення на позов від 18.01.2008 № 315, відповідно до якого не вважає себе винним у ДТП, так як на смугу руху автомобіля позивача не виїжджав. Крім цього, вважає, що позивач не має права на відшкодування шкоди, так як ДТП сталося внаслідок вживання алкоголю позивачем та перевищення ним швидкості руху. Не визнає оцінку експерта, так як вона проведена у його відсутність. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав повністю та пояснив, що 30 жовтня 2006 року біля 13 години він з дружиною їхав у господарських справах і припаркував свій автомобіль на стоянці по вул.Леніна під кутом біля 45 градусів. Після повернення з магазину він почав заднім ходом рух автомобілем для виїзду на вул.Леніна. Побачивши автобус та автомобілі, він пропустив автобус і не маючи перешкоди на своїй полосі руху почав виїзд на смугу руху заднім ходом. В цей час він відчув сильний удар в задню частину свого автомобіля. Від чого його автомобіль відкинуло назад на стоянку, майже в те ж положення з якого він почав рух. Вважає, що позивач взагалі не гальмував і їхав на великій швидкості, так як його автомобіль був сильно пошкоджений. Позивач заїхав на його смугу руху, так як необхідності йому виїжджати на смугу руху позивача не було. Вважає, що якби він виїхав на смугу руху автомобіля позивача, то удар прийшовся б в салон його автомобіля. А не у його задню частину. Коли він вийшов з автомобіля, то побачив, що позивач своїм автомобілем гальмував приблизно 13-15 метрів від місця зіткнення автомобілів. Позивач не міг рухатись по своїй смузі руху, так як з правої сторони стояли припарковані автомобілі та автобус, який на схемі ДТП відсутній. Вважає вартість робіт по ремонту автомобіля позивача завищеною втричі. Був присутнім при складені схеми та протоколів ДТП. Документи підписував без будь-яких зауважень. Дії працівників ДАІ не оскаржував ні до того, як дізнався, що відносно нього складено протокол, ні після прийняття рішення суду про закриття провадження у справі у зв»язку із закінченням строків притягнення його до адміністративної відповідальності. Підписував протокол про притягнення його до відповідальності за ст.124 КУпАП, але не знав, що це протокол про порушення ПДР саме ним. Чи оскаржував постанову про відмову у порушенні кримінальної справи не пам»ятає. Вважає, що висновок автотехічної експертизи є неправильним, просить в задоволенні позову відмовити повністю. Представник відповідача, враховуючи позицію довірителя, позов не визнав, вважає його безпідставним, просить відмовити у стягненні витрат на пальне, так як позивач не надав суду доказів, що пальне він придбав для поїздки на засідання у апеляційний суд, а також вважає, що позивач не надав доказів заподіяння йому моральної шкоди. Допитаний у якості свідка Слівінський Іван Михайлович, показав суду, що він точного числа не пам”ятає патрулював із працівникоим Кілівником. Під час патрулювання побачили у центрі м.Монастирище два пошкодженні автомобілі. Було встановлено із розповідей водіїв, що Григораш при виїзді на проїжджу частину не помітив автомобіля Петриченка і в”їхав у його автомобіль. Було складено протоколи та схему. При цьому будь-які зауваження від учасників не надходили. Ширина дороги разом із стоянкою займає 8,4 метра. Зіткнення відбулось на смузі руху автомобіля Петриченка. Ним особисто було складено протокол про порушення Григорашем ст.124 КУпАП та відібрані пояснення. Місце зіткнення вказано на схемі із пояснень учасників ДТП та з ознаків зіткнення, а саме: обсипання грунту, скла. При складені схеми автомобілі чи будь-які інші транспортні засоби на смузі руху автомобіля позивача були відсутні. Інші автомобілі, які не були причетні до ДТП ним не позначались. Від учасників зауважень до схеми не було, схема є така, яку її підписали. На дорозі роздільна смуга є, але її майже не видно. На схемі показано осьову дороги для зручності визначення положень автомобілів у момент зіткнення. Савіцький Сергій Володимирович, допитаний в якості свідка, показав суду, що ішов із другом по вулиці. Почув удар. Коли повернувся, то побачив, що зіткнулися автомобілі ВАЗ дев”яносто дев»ятої та сьома моделі. Через деякий час 99 від”їхала назад на стоянку. Це не було відкидання в момент зіткнення. Автомобіль сьомої моделі після зіткнення залишився стояти на місці. Свідок Каплун Іван Іванович показав суду, що біля 13 години йшов з райдержадміністрації у аптеку. На пішохідному переході пропустив автобуса і хотів переходити перехід, як вискочив автомобіль позивача на великій швидкості, не пропустивши його як пішохода, не гальмуючи, проїхав через перехід. Після цього він почув удар і побачив, як від удару автомобіль відповідача відкинуло на стоянку під кутом, а автомобіль позивача гальмуючи проїхав ще більше 11 метрів. Це він може сказати точно, оскільки, займається тренером футболістів. Зіткнення відбулося на смузі руху відповідача. Позивач та його пасажир перебували в стані алкогольного сп»яніння. Йому ніхто не запропонував бути понятим. На стороні позивача на обочині стояв автобус та автомобілі. Заміри не проводив, але бачив, що удар був на стороні відповідача. Стояв на переході і позивач його не пропустив. Відповідач виїжджав заднім ходом на проїзну частину дороги. Юза коліс автомобіля відповідача не бачив. Автобус та автомобілі стояли на смузі руху автомобіля позивача на проїзній частині. Допитаний в якості свідка Кучер Сергій Володимирович, показав суду, що ішов із Савіцьким і почув звизг гальм. Він побачив, що синя п»ята модель в»їхала в червону дев»яносто дев»яту. Потім дев»яносто дев»ята поїхала на своє місце. Дев»яносто дев»ята поїхала, на його думку, сама, так як удар відбувся в бік автомобіля відповідача і від такого удару вона не могла поїхати назад. Конкретно місце удару машин вказати не може. Дев»яносто дев»ята виїхала на смугу руху Петриченка. Автомобіль Петриченка після удару зупинився на місці. Григораш Надія Василівна, допитана в якості свідка, показала суду, що 30.10.2006 року вона із чоловіком їхали у господарських справах. Чоловік припаркував машину на автостоянці під кутом . Коли почав виїжджати зі стоянки, пропустив автобус і він почав рух задом. Раптом невідомо звідки на великій швидкості автомобіль синього кольору в»їхав у задню частину їх автомобіля, в результаті чого їх автомобіль відкинуло вправо. Із автомобіля вийшов позивач і його пасажир, які були у нетверезому стані. Позивач заявив, що він не гальмував, так як не бачив, що її чоловік виїжджає на дорогу. Позивач повідомив працівникам міліції, що у нього документів при собі немає. Зі сторони позивача на дорозі стояли припарковані автомобілі. Працівники міліції у неї пояснення не відбирали. Позивач їхав посередині дороги. Свідок Дмитренко Анатолій Віталійович показав суду, що самого зіткнення не бачив, але бачив, як автомобіль відповідача заїхав назад на стоянку. Автомобіль позивача проїхав ще метрів 4-5, може більше і зупинився. Разом із працівниками міліції проводив заміри відстаней. Він був понятим при складені схеми і протоколів, на яких стоять його підписи. Схема подібна до тої, яку складали, але чи були на момент підписання розміри не пам»ятає. У місці зіткнення автомобілів зі сторони автомобіля позивача на його смузі руху був припаркований мікроавтобус. Допитаний в якості свідка Циганенко Сергій Васильович, показав суду, що був понятим при складанні документів по ДТП. Підписував схему при наявності розмірів та на місці пригоди. Точно не пам»ятає, але зауважень від учасників ДТП не поступало. На момент складення схеми автомобілі на обочині на смузі руху автомобіля Петриченко С.В. були відсутні. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, показання свідків, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного: - у відповідності до ст. 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права відповідно до положень глави 29 цього Кодексу; - згідно глави 29 ЦК України, а саме: ч.3 ст.386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди, - у відповідності до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку; - згідно п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; - згідно висновку судово-автотехнічної експертизи № 241-АТ від 19.05.2008 року у діях водія автомобіля ВАЗ 21099 вбачається невідповідність Правилам дорожнього руху України, що знаходяться в причинному зв2язку із наслідками, які настали (а.с.183-189); - згідно постанови Монастирищенського РВ УМВС України в Черкаській області відмовлено в порушенні кримінальної справи відносно ДТП, яка мала місце між сторонами та прийнято рішення про прийняття мір адміністративного впливу відносно відповідача Григораша В.П., яка на час розгляду справи у суді є чинною; - тому суд вважає, що позов у частині відшкодування матеріальної шкоди підлягає задоволенню із відповідача повністю в розмірі 8053 гривень у відповідності до квитанції, заказу-наряду, акту виконаних робіт ( а.с.132-134); - у відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України, якщо позов задоволено повністю, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно задоволених позовних вимог. Тому суд вважає, що судові витрати по сплаті судового збору та ІТЗ в частині матеріальної шкоди підлягає стягненню на користь позивача повністю, а також витрати, сплачені ним за проведення судово-автотехнічної експертизи; - суд вважає, що позов у частині відшкодування моральної шкоди не підлягає задоволенню, оскільки, позивач не надав суду доказів її заподіяння, а з приводу цього надав суду лише свої пояснення, які у відповідності до ч.2 ст.57 ЦПК України не є доказами ; - тому суд вважає, що і судові витрати, понесенні позивачем у частині оплати вимог про відшкодування моральної шкоди не підлягають стягненню на користь позивача; - суд вважає, що судові витрати у сумі 1000 гривень понесених позивачем у зв»язку із наданням йому правової допомоги підлягають частковому стягненню, а саме : в розмірі 620 гривень, оскільки, судом заявлені позовні вимоги позивача в сумі 13053 задоволено на 62%; - суд вважає, що витрати на пальне в сумі 388 гривень не підлягають стягненню на користь позивача, оскільки, позивач не надав суду доказів належності вказаних квитанцій позивачу та витрати цього пального на його поїздку до апеляційного суду, а з приводу цього надав суду лише свої пояснення, які у відповідності до ч.2 ст.57 ЦПК України не є доказами ; - суд критично оцінює заперечення відповідача та його представника, що позивач не надав суду доказів розміру заподіяної шкоди, так як вказані пояснення спростовуються матеріалами справи, дослідженими під час судового засідання ( а.с.132-134), і тому такі заперечення відповідача та його представника не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved