Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-08 00:00:00

У травні 2007 року [PERSON] звернувся в суд з позовом [PERSON] про поділ спадкового майна, вказуючи, що [INFO] померла його бабуся [PERSON] , яка за життя, заповіла все своє майно, зокрема: житловий будинок [ADDRESS] , дві земельні ділянки та майновий пай його матері [PERSON] [INFO] померла його мати [PERSON] , яка не встигла прийняти спадщину після смерті [PERSON] , і яка за життя заповіла все своє майно, зокрема: житловий будинок [ADDRESS] , дві земельні ділянки та майновий пай, що за життя належали [PERSON] , житловий будинок [ADDRESS] , дві земельні ділянки та майновий пай йому та [PERSON] . У встановлений законом шестимісячний строк він та [PERSON] подали заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини, однак у них виник спір щодо поділу спадкового майна. 06.07.2007\~року [PERSON] \~звернулась в\~суд з\~позовом до\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] \~про визнання\~недійсним заповіту\~від 14.09.2006\~року посвідченого\~секретарем Носовецької\~сільської ради,\~за яким\~все своє\~майно її\~мати [PERSON] ,\~яка померла\~ [INFO] ,\~заповіла своїй\~дочці [PERSON] \~та визнання\~недійсним заповіту\~від 07.04.2006 року посвідченого секретарем Носовецької сільської ради, за яким все своє майно її рідна сестра [PERSON] , яка померла [INFO] , заповіла своїм дітям [PERSON] і [PERSON] . Ухвалою суду від 18.07.2007 року зазначені цивільні справи об`єднанні в одне провадження. В судовому засіданні [PERSON] вимоги позову підтримав, просив поділити та визнати за ним право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті його матері [PERSON] , яка не встигла прийняти спадщини своєї матері [PERSON] , між ним та [PERSON] , виділивши йому: - земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 2.2282 га, яка розташована на території Носовецької сільської ради (державний акт на право власності на земельну ділянку серія ВН №187117); - земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 0.0251 га, яка розташована на території Носовецької сільської ради (державний акт на право власності на земельну ділянку серія ВН № 187116); - земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 2.2267 га, яка розташована на території Носовецької сільської ради (державний акт на право власності на земельну ділянку серія ВН № 073457); - майновий пай у пайовому фонді КСП Мрія с. Косанове Гайсинського району Вінницької області (свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серія ВІ IV № 017213) та виділивши [PERSON] таке майно: - житловий будинок [ADDRESS] ; - земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства розміром 0,8199 га, яка розташована по [ADDRESS] ; - житловий будинок [ADDRESS] . Вимоги позову [PERSON] не визнав зовсім, пояснив, що заповіти [PERSON] і [PERSON] були складені в присутності секретаря сільської ради, без будь-якого примусу і відповідали їх волевиявленню. За життя померлі розпорядилися своїм майном: [PERSON] заповівши все своє майно своїй дочці [PERSON] , яка у свою чергу заповіла все своє майно йому та [PERSON] . [PERSON] вимоги позову [PERSON] визнала повністю, погоджувалася поділити спадкове майно, як запропонував позивач. Вимоги позову [PERSON] не визнала зовсім, пояснила, що волевиявлення померлих [PERSON] і [PERSON] було вільним і відповідало їх волі. В судовому засіданні [PERSON] вимоги позову підтримала, пояснила, що 10.03.2000 року її мати [PERSON] заповіла належний їй земельний пай [PERSON] (дочці [PERSON] ). У січні 2006 року вона дізналась, що [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON] , однак вважала, що мати через свій похилий вік, неграмотність, фізичку та психологічну безпомічність не могла виконати написаний у заповіті текст, прочитати його та поставити свій підпис. Також вказала, що [PERSON] не могла скласти заповіт, яким все своє майно заповіла [PERSON] та [PERSON] , оскільки, на день складання заповіту, через хворобу не могла рухатись, спілкуватись і віддавати значення своїм діям. Вважала, що як спадкоємиця за законом має право на спадщину після смерті матері, тому заперечувала проти задоволення позову [PERSON] . [PERSON] не заперечувала проти задоволення позову [PERSON] , пояснила, що являється спадкоємицею після смерті матері [PERSON] , так як має право на обов`язкову частку у спадщині, однак відмовляється від своєї частки у спадщині на користь [PERSON] та [PERSON] . Також вказала, що за життя [PERSON] повідомила їй про заповіт, за яким все своє майно заповіла [PERSON] , так як остання її доглядала. Представник Носовецької сільської ради Савостін Д.В., сільський голова Печевистий М.І. вимоги позову про визнання заповітів недійсними не визнали, пояснили, що [PERSON] склала заповіт у сільській раді, а [PERSON] за місцем свого проживання в присутності секретаря сільської ради. При складанні заповітів волевиявлення померлих [PERSON] і [PERSON] було вільним і відповідало їх волі. [PERSON] було зачитано текст заповіту, роз`яснено його зміст і вона поставила підпис під ним. Що стосується [PERSON] , то вона дійсно перебувала у важкому стані не розмовляла, однак їй також було прочитано зміст заповіту і за допомогою [PERSON] вона поставила під ним підпис. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню повністю, позов [PERSON] не підлягає задоволенню з таких міркувань. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , яка за життя заповіла все своє майно [PERSON] (а.с.16,31) [INFO] померла. [PERSON] , яка за життя заповіла своє майно [PERSON] і [PERSON] (а.с.17,30). У встановлений законом строк, тобто 06.06.2006 року, [PERSON] і [PERSON] подали заяви у нотаріальну контору про прийняття спадщини (а.с.216-217), однак через спір щодо поділу спадкового майна не оформили право на спадщину. [PERSON] , яка має право на обов`язкову частку у спадщині після смерті матері [PERSON] , відмовляється від своєї частки у спадщині на користь [PERSON] і [PERSON] і не претендує на спадщину. Спірні правовідносини регламентуються: - ч.1 ст.1223 ЦК України за змістом якої, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; - ч.1-3 ст.1225 ЦК України згідно яких право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення; до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені; до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом; - ст.1233 ЦК України відповідно до якої, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті; - ст.1276 ЦК України за змістом якої, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія); право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився; якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців; - ч.1,2 ст.1278 ЦК України, згідно яких, частки кожного спадкоємця у спадщині рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними; кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі. Оскільки [PERSON] , являючись спадкоємицею за заповітом спадщини [PERSON] , померла після її відкриття, і не встигла її прийняти [PERSON] та [PERSON] являючись спадкоємцями за заповітом після смерті матері [PERSON] у встановлений законом строк подали заяви про прийняття спадщини, однак не дійшли згоди щодо поділу спадкового майна, то за [PERSON] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , необхідно визнати право власності на: - земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 2.2282 га, яка розташована на території Носовецької сільської ради (державний акт на право власності на земельну ділянку серія ВН № 187117); - земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 0.0251 га, яка розташована на території Носовецької сільської ради (державний акт на право власності на земельну ділянку серія ВН № 187116); - земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 2.2267 га, яка розташована на території Носовецької сільської ради (державний акт на право власності на земельну ділянку серія ВН № 073457); - майновий пай у пайовому фонді КСП "Мрія" с. Косанове Гайсинського району Вінницької області (свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серія ВІ IV № 017213), а за [PERSON] - необхідно визнати право власності на: - житловий будинок [ADDRESS] ; - земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства розміром 0,8199 га, яка розташована по [ADDRESS] ; - житловий будинок [ADDRESS] . Що стосується позовних вимог [PERSON] про визнання заповітів недійсними то вони не підлягають задоволенню з таких міркувань. Як уже зазначалось [INFO] померла [PERSON] а.с.16. 14.09.2005 року секретар Носовецької сільської ради Савостін Д.В. посвідчив заповіт [PERSON] , за яким вона на випадок своєї смерті розпорядилась, що все майно, яке буде належати їй на день смерті, і на що вона матиме право за законом заповіла своїй дочці [PERSON] (а.с.31). [INFO] померла [PERSON] , яка не встигла прийняти спадщину [PERSON] (а.с.17). 07.04.2006 року секретар Носовецької сільсскоі ради Савостін Д.В. посвідчив заповіт [PERSON] , за яким вона на випадок своєї смерті розпорядилась, що все майно, яке буде належати їй на день смерті і на що вона має право за законом, заповіла своїм дітям [PERSON] і [PERSON] (а.с. 30). В судовому засіданні секретар сільської ради Савостін Д.В. підтвердив, що [PERSON] самостійно виконувала підпис в заповіті, їй був прочитаний текст заповіту і це було її волевиявлення; щодо заповіту [PERSON] то він був складений за місцем її проживання та підписаний нею. Цей факт у судовому засіданні підтвердив свідок [PERSON] , який також зазначив, що при оголошенні [PERSON] заповіту, вона була у свідомості і реагувала на задані їй запитання. Свідок [PERSON] пояснив, що перед смертю [PERSON] проживала у дочки [PERSON] . Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] перед смертю проживала у своєї дочки [PERSON] , при цьому вона неодноразово зазначала, що заповість своє майно останній, так як вона її доглядає. Свідок [PERSON] пояснив, що возив [PERSON] у сільську раду, де складала заповіт; при цьому секретар зачитував їй текст заповіту і вона його підписала. Цей факт підтвердила і свідок [PERSON] . Свідок [PERSON] пояснила, що в її присутності секретар сільської ради зачитував [PERSON] текст заповіту і вона за допомогою свого сина підписала заповіт. Спірні Правовідносини регламентуються: - ч.1,2 ст.1247 ЦК України за змістом яких, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення; заповіт має бути особисто підписаний заповідачем; - ст.1251 ЦК України згідно якої, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою, службовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Підстави визнання заповіту недійсним визначені в ст. 1257 ЦК України за змістом якої заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним; за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Оскільки заповіт [PERSON] був складений у письмовій формі із зазначенням місця та часу його складання, особисто нею підписаний, посвідчений посадовою особою, секретарем Носовецької сільської ради Савостіним Д.В., волевиявлення заповідача було вільним і відповідало її волі, будь-яких доказів про те, що на неї чинився тиск, чи вона не розуміла значення своїх дій суду не було надано підстав для визнання недійсним заповіту від 14.09.2005 року, за яким все своє майно яке їй належало на праві приватної власності [PERSON] заповів своїй дочці [PERSON] , немає. Доводи позивачки [PERSON] , свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про те, що [PERSON] через свій вік, поганий стан здоров`я, неграмотність не могла підписати заповіт, суд не приймає до уваги, оскільки вони спростовуються показаннями секретаря сільської ради, [PERSON] , які зазначали що заповіт складений на користь [PERSON] - це було волевиявлення [PERSON] . Що стосується визнання недійсним заповіту [PERSON] , то за змістом ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів. При цьому, щоб звернутися до суду важливо не тільки мати цивільно-процесуальну правоздатність та дієздатність взагалі, а й правоздатність у конкретній справі, тобто володіти юридичною заінтересованістю. Частина 4 ст.1257 ЦК України передбачає, що у разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах. Систематичний аналіз зазначених статей свідчить, що [PERSON] немає правоздатності, тобто не володіє юридичною заінтересованістю у визнанні недійсним заповіту [PERSON] , оскільки відповідачі у разі визнання цього заповіту недійсним одержують право на спадкування її спадщини за законом на загальних підставах, а у [PERSON] виникає таке право у разі неприйняття відповідачами цієї спадщини. Виходячи з викладеного, при вирішенні цього спору, суд не приймає до уваги висновок посмертної судово-психіатричної експертизи № 5 від 13.03.2008 року, згідно якого [PERSON] на час підписання нею заповіту 07.04.2006 року перебувала в періоді перенесеного гострого порушення мозкового кровообігу і не могла усвідомлювати і значення своїх дій та керувати ними. Вирішуючи питання про судові витрати, суд вважає, що [PERSON] , [PERSON] слід звільнити від сплати державного мита на підставі п.4 ст.18 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито".

Outcome: approved