Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-20 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог - Синівської сільської ради Старовижівського району Волинської області про визнання заповіту недійсним та визнання права власності на будинок в порядку спадкування. Позовні вимоги мотивовані тим, що матір позивача - [PERSON] з 1964 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який був вітчимом позивача. За час шлюбу матір та вітчим збудували будинок [ADDRESS]. Після смерті матері у 1998 році позивач та його вітчим в 6 - ти місячний термін звернулись в нотаріальну контору із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON], в зв'язку з чим вважає, що кожен з них успадкував по 1/4 частини будинку. Після смерті матері доглядав вітчима, який хворів хронічним алкоголізмом і потребував постійного догляду . У 2003 році, перебуваючи в лікарні, вітчим склав заповіт на свою частину будинку в користь позивача, а в червні 2004 року на прохання [PERSON] він відвіз його на батьківщину - в село Синово Старовижівського району де проживала сестра вітчима - [PERSON] Під час відвідин у селі відповідачка [PERSON] не пускала його до вітчима, а коли той помер, не повідомила його про смерть. У червні 2007 року вирішив оформити на себе будинок в порядку спадкування і тоді ж дізнався про існування іншого заповіту - в користь відповідачки. Вважає, що [PERSON] не міг оформити такого заповіту, поскільки вважав його своїм сином, в перед смертю дуже хворів, нічого не усвідомлював , а Синівська сільська рада при оформленні заповіту за таких обставин повинна була запросити двох свідків, чого зроблено не було. У зв'язку з наведеним вважає, що останній заповіт [PERSON] слід визнати недійсним та просить визнати за ним право власності в порядку спадкування на весь будинок [ADDRESS]. Позивач [PERSON] в судовому засіданні повністю підтримав заявлені ним позовні вимоги частково з підстав , викладених у позовній заяві, однак, не настоює на призначенні посмертної судово - психіатричної експертизи для визначення психічного стану [PERSON] під час вчинення ним заповіту 23.07.2004 р., а вважає, що даний заповіт слід визнати недійсним з тих підстав, що у вчиненні підписку в заповіті іншою особою замість [PERSON] не було необхідності, поскільки останній сам міг розписатися за себе , а, окрім того, заповіт був складений в присутності одного, а не двох свідків. Також вказує, що паспорт та пенсійне посвідчення [PERSON] постійно знаходились і знаходяться на даний час у нього, і Синівська сільська рада неналежним чином встановила особу при посвідчені заповіту. Просить задовольнити заявлені ним позовні вимоги та визнати за ним право власності в порядку спадкування на весь будинок. Представник позивача [PERSON] - підтримав позовні вимоги [PERSON] з підстав, викладених ним в судовому засіданні та пояснив суду наступне . [PERSON] після смерті своєї матері - [PERSON] у 1998 році вчасно звернувся до нотконтори із заявою про прийняття спадщини і став, відповідно, власником 1/4 частини будинку [ADDRESS]. Після смерті матері позивач доглядав постійно свого вітчима - [PERSON], який крім хронічного алкоголізму мав і інші хвороби. Під час лікування в Ковельській ЦРЛ у 2003 році [PERSON] в присутності лікарів склав заповіт на свою частину будинку в користь [PERSON] , поскільки вважав його своїм сином. У червні 2004 року на прохання [PERSON] позивач відвіз його в село до сестри погостювати, однак, пізніше, сестра [PERSON]- [PERSON] , відмовилась відпускати брата з села і не пускала до нього позивача та не повідомила його про смерть вітчима, в зв'язку з чим про існування іншого заповіту [PERSON] дізнався лише в червні 2007 року і коли звернувся в нотконтору із метою оформлення права власності на спадкове майно. Вважає, що оспорюваний заповіт не відповідає вимогам Цивільного Кодексу України , який передбачає обов'язковою присутність двох свідків при посвідченні заповіту, який складається особою, яка має фізичні вади і не може вчинити самостійно підпис, тоді як у оспорюваному заповіті вказано лише одного свідка, інша особа, яка вказана свідком - [PERSON], - є особою, яка підписала заповіт від імені [PERSON], а ,отже свідком не являється. Також, вважає, що секретар Синівської сільської ради - Гочачко Р.В. при посвідчені заповіту не дотримала вимог Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій і неналежним чином встановила особу спадкодавця, не перевіривши його документів, - ні паспорту, ні пенсійного посвідчення , які на той час знаходились у позивача. Також, вважає, що необхідності у вчиненні підпису замість [PERSON] іншою особою у заповіті 23 липня 2004 року не було, поскільки. Останній міг розписатися власноручно і був у змозі це зробити, як фізично так і психологічно , однак, не підписав заповіт. Вважає, що даний заповіт слід визнати недійсним та визнати за позивачем право власності на будинок [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті матері позивача - [PERSON] на 1/4 частину будинку, і після смерті вітчима - [PERSON] - на 3/4 частини будинку, - відповідно до заповіту від 27.10.2003 р. Просить задовольнити позов. Відповідачка по справі [PERSON] позов не визнала та пояснила суду наступне . Дійсно, померлий [PERSON] був її рідним братом і проживав в [ADDRESS]. Брат постійно хворів і вона часто приїжджала до нього відвідувати, привозила продукти харчування і бачила, що брат не доглянутий, зловживає спиртним. У червні 2004 року позивач привіз [PERSON] хворого і недоглянутого до неї в село Синово і залишив. До дня смерті брата - [INFO] - позивач не приїжджав його відвідувати і на похорони також не приїхав. Вона сама доглядала брата , і [PERSON] у липні 2004 року попросив її привести додому осіб, які б посвідчили заповіт, поскільки сказав, що хоче їй - сестрі - залишити свій будинок. Вона передала це прохання брата - секретарю сільської ради Гочачко Р.В. і та разом з медсестрою [PERSON] та головою сільської прийшли до неї додому і посвідчили заповіт [PERSON] Саме вона в цей час при складанні і посвідчені заповіту не була, а коли повернулись додому, то брат повідомив їй, що склав заповіт в її користь. До вчинення такої дії брата ніхто не примушував, це було його волевиявлення , щодо неможливості розписатися в заповіті особисто, і пояснила, що у [PERSON] були пошкоджені кисті рук внаслідок пожежі багато років тому і він сам погано володів кистями рук, бувало таке, що не міг тримати в руках ложку і виделку, вона змушена була його кормити. Вважає, що позовні вимоги [PERSON] безпідставні і просить відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнав та пояснив суду, що заповіт від 23 липня 2007 року складено відповідно до волевиявлення заповідача [PERSON], який усвідомлював що він вчиняє і якого до цього ніхто не примушував. Недотримання порядку встановлення особи відповідача по паспорту чи іншому документу в даному випадку не є підставою для визнання недійсним заповіту. поскільки, як секретар сільради Гочачко Р.В. , яка посвідчувала заповіт, так і присутні при цьому особи знали [PERSON] особисто, як уроженця і жителя села Синово, а усі документи заповідача постійно знаходились і знаходяться у позивача. Вважаю, що заповіт складено відповідно до вимог закону, а факт поганого володіння кистями рук [PERSON] підтвердили свідки, в зв'язку з чим інша особа вчинила підпис у заповіті на прохання відповідача. Просить відмовити у задоволенні позову. Представник третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог - Синівської сільської ради Старовижівського району Волинської області - Гочачко Р.В.. - пояснила суду, що на прохання [PERSON] вона прийшла в будинок відповідачки, поскільки її брат - [PERSON] - хотів скласти заповіт. Живучи постійно в селі Синьово , знала, що [PERSON] хворий, сам не може ходити і тому взяла з собою голову сільради [PERSON] та фельдшера - [PERSON]. Згідно виданого сільською радою розпорядження, вчинення нотаріальних дій покладені саме на неї , як на секретаря сільради. 23 липня 2004 року , коли вони утрьох прийшли в будинок [PERSON], останньої вдома не було, а [PERSON] лежав у ліжку. Він відразу ж впізнав її , назвав по імені і розпитував про батька та брата. Вона особисто теж добре знала [PERSON], поскільки народилась і постійно живе в селі Синово, а [PERSON] теж з цього села. Присутні при посвідчені заповіту [PERSON] та [PERSON] також особисто знали [PERSON] Останній, коли вони до нього прийшли, заявив , що хоче скласти заповіт , за яким усе своє майно, зокрема, будинок в м.Ковелі, хоче залишити своїй сестрі - [PERSON], яка його доглядає і піклується про нього .Вона особисто, як уповноважена на це особа, склала у письмовій формі такий заповіт, який хотів [PERSON] і прочитала його вголос останньому. Бачила, що у [PERSON] пошкоджені кисті рук і дала йому папір і ручку, щоб він спробував сам розписатися. Однак, заповідач не зміг цього зробити і на його прохання за нього в заповіті підписалась [PERSON]. Зроблено це було в присутності свідка - [PERSON]. Про те, що має бути ще один свідок, - не знала, вважала достатньою присутність двох осіб. Крім себе, якими були [PERSON] та [PERSON] Діючи відповідно до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій, просила у [PERSON] паспорт чи інший документ для встановлення особи, - хоча особа була ним особисто відома, однак, заповідач пояснив, що усі його документи знаходяться у [PERSON] і він не віддає йому цих документів. Щоб пересвідчитись , передзвонила Про вчинення нотаріальних дій - заповіту, - зробила запис у книзі реєстру вчинених нотаріальних дій. Вважає, що хоч і допустила формальні порушення, однак виконувала волю відповідача, який виявив бажання заповісти належне йому майно своїй рідній сестрі - [PERSON] і такі порушення не впливають на зміст волевиявлення [PERSON], а відповідно, і на сам заповіт. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, пояснення представника третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог, показання свідків [PERSON], [PERSON]., [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON], [PERSON]. [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково. Так, згідно ст. 549 ЦК України в редакції 1963 рокую, вважається, що спадкоємець прийняв спадщину , якщо він подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини , зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 22 КЗпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння. користування і розпорядження цим майном, а згідно ст. 28 ч.1 КЗпШС, у разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Як вбачається з виписки з рішення виконавчого комітету Ковельської міської ради від 23.12.1997 р. № 400 та довідки головного архітектора м. Ковеля від 12.03.1970 р. № 28,[PERSON] було виділено земельну ділянку площею 900 кв.м. по [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку ( а.с. 5). Згідно представленого суду свідоцтва про одруження, [PERSON] та [PERSON] вступили в шлюб 24.05.1964 року. Отже, будинок [ADDRESS] був набутий подружжям [INFO] в період шлюбу і являвся їх спільною сумісною власністю, в зв'язку з чим на момент смерті [PERSON] [INFO] відкрилася спадщина на 1/2 частину житлового будинку, що в [ADDRESS]. Дані обставини сторонами не оспорюються. Як вбачається з матеріалів спадкової справи, поданої Ковельською державною нотаріальною конторою , [PERSON] звернувся 7 грудня 1998 р. у держнотконтору із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері [PERSON] , вказавши, що спадковим майном є будинок з господарськими спорудами в [ADDRESS] ( а. с. 22). З такою ж заявою 11.01.1999 р. звернувся у нотконтору і чоловік померлої [PERSON] - [PERSON] ( а.с 21). Таким чином, як [PERSON] , так і [PERSON] вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті [PERSON], при цьому кожен із них успадкував по 1/4 частці будинковолодіння в [ADDRESS], в зв'язку з чим загальна частка, яка належала [PERSON] на момент його смерті становила 3/4 усього будинковолодіння , а частка [PERSON] складала 1/4 даного будинковолодіння. Відповідно до ч.2 ст. 1254 ЦК України, заповідач має право у будь - який час скласти новий заповіт, при цьому заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Згідно заповіту [PERSON] від 27.10.2003 року, посвідченого Ковельською держнотконторою заповідач розпорядився своїм майном, - у тому числі спірним житловим будинком , - заповівши його [PERSON] ( а.с. 9). Однак, як вбачається з іншого заповіту, посвідченого Синівською сільською радою Старовижівського району 23 липня 2004 року, [PERSON] заповів усе належне йому майно своїй сестрі - [PERSON] ( а.с. 7, 134, 135). Даний заповіт є останнім, і таким , що скасовує попередній заповіт ( а.с. 8, 135). Згідно довідки Синівської сільської ради Старовижівського району від 01.06.2007 р. № 127/2.11, [PERSON] помер і похоронений у с.Синово Старовижівського району 11.12.2004 р. ( а.с. 11). Відповідно до ст. 1247 ЦК України, заповіт складається у письмовій формі , із зазначенням місця та часу його складання і має бути підписаний особисто заповідачем. Якщо ж особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до ч.4 ст. 207 ЦК України. Статтею також передбачено, що заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими , службовими особами, визначеними у ст. ст.ст. 1251 - 1252 ЦК України. Згідно ст.1251 ЦК України, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це особою, службовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Як вбачається з розпорядження голови Синівської сільської ради від 01.08.2003 р. № 52, відповідальною особою за вчинення нотаріальних дій було призначено секретаря сільської ради Гочачко Руслану Василівну ( а.с. 133), яка, як вбачається з оспорюваного заповіту, посвідчувала даний заповіт, дотримавши його письмової форми із зазначенням місця та часу його складення ( а.с. 134). Частиною 4 статті 207 ЦК України, - на яку посилається ч.2 ст. 1247 ЦК України, - передбачено, що якщо фізична особа у зв'язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа, підпис якої засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії , із зазначенням причин, з яких текс правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє. Як вбачається з оспорюваного заповіту, підпис у даному правочині на прохання [PERSON] за нього вчинила [PERSON] власноручно, в присутності [PERSON]., що було засвідчено уповноваженою на це особою - Гочачко Р.В. ( а.с. 134). Як причину вчинення підпису не заповідачем, а іншою особою, в заповіті вказано хворобу [PERSON] ( а.с. 134). Тобто вимоги ч.4 ст. 207 ЦК України при вчиненні оспорюваного правочину були дотримані. Покликання позивача та його представника на ту обставину, що [PERSON] був сам у змозі вчинити підпис у заповіті і не було необхідності іншій особі підписувати за нього , - як на одну із підстав для визнання заповіту недійсним, не заслуговують на увагу з наступних причин. Дійсно , як вбачається з висновку посмертної судово - медичної експертизи № 19 від 21.04.2008 р., призначеної і проведеної за клопотанням сторони позивача, з такими захворюваннями та їх ускладненнями, які були у [PERSON], на час складання заповіту «...як правило , хворі можуть виконувати будь - які дії, писати, їсти самостійно і ін. Будь-яких фізичних вад, та захворювань [PERSON], котрі б не давали можливості йому писати, малювати, самостійно їсти та ін., комісія не вбачає.» ( а.с. 159 - 162). Те, що [PERSON] міг самостійно тримати в руках посуд ( ложку, виделку, кружку), підтвердили суду і свідки. Однак, ці ж свідки, як і інші підтвердили той факт, що сестра покійного - [PERSON], - яка його доглядала перед смертю змушена була його кормити, поскільки у [PERSON] були пошкоджені кисті рук внаслідок пожежі, яка сталася багато років тому і під час хвороби це захворювання ускладнилось. Цей же факт відображено і в вищезгаданому висновку експертизи, де зазначено, що у [PERSON] , крім основних хвороб , мали місце термічні опіки полум'ям шиї, тулуба та обох китиць ( у 1987 році), котрі в послідуючому ускладнювались колоїдними шрамами та згинальною контрактурою міжфалангових суглобів обох китиць з зліва, справа в легкій - середній степені...» ( а.с. 162), про що також були зроблені відповідні записи в і картці стаціонарного хворого [PERSON], яка велась Ковельським МТМО ( картка № 1 147). Допитаний в ході судового розгляду справи в якості свідків голова Синівської сільської ради [PERSON] та фельдшер [NUMBER] підтвердили пояснення представника третьої особи Гочачко Р.В., про те, що перед вчиненням підпису у заповіті 23.07.2004 року, [PERSON] було зачитано вголос складений на його вимогу заповіт і запропоновано було вчинити підпис на чистому аркуші паперу. щоб пересвідчитися у тому, чи в змозі він сам це зробити. І лише тоді, коли заповідач не зміг поставити свій підпис на аркуші паперу , на його прохання підпис у заповіті вчинила [PERSON] Висновок експертизи № 19, на який покликаються позивач та його представник, також не спростовує вищенаведених фактів. Таким чином, суд вважає встановленим і доведеним той факт, що на прохання заповідача [PERSON] підпис у заповіті 23.07.2004 року вчинила інша особа - [PERSON] Також, пунктом 10 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад народних депутатів України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 25.08.1994 р. № 22/5 ( надалі «Інструкція»), передбачено, що при вчиненні нотаріальних дій посадові особи виконавчих комітетів встановлюють особу громадянина за паспортом або іншими документами, які виключають будь - які сумніви щодо особи громадянина. Судом встановлено той факт, що при складанні заповіту 23.07.2004 року будь - які документи, які б посвідчували особу у [PERSON] були відсутні, поскільки, як на той час, так і на сьогоднішній день, паспорт та пенсійне посвідчення заповідача знаходяться у позивача по справі - [PERSON] Однак, як вбачається з пояснень представника третьої особи - Гочачко Р.В., - остання народилась і постійно проживає в селі Синово і знала [PERSON] особисто з дитинства, постійно спілкувалась з ним, при зустрічі 23.07.2004 р. з [PERSON] в будинку [PERSON] , [PERSON] розпитував у неї про її батька та брата, поскільки давно знав їх сім'ю. Таким чином, при посвідчені заповіту вважала особу заповідача встановленою хоч документи в останнього були відсутні. Дані обставини підтвердили суду і свідки [PERSON] та [PERSON]. Крім цього, як пояснила Гочачко Р.В. - представник третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог, - знаючи, що [PERSON] - хворий і самостійно не пересувається, для дотримання вимог закону при посвідчені заповіту запросила двох осіб - [PERSON] та [PERSON]., - і вважала, що цього достатньо при складенні заповіту за таких обставин. Відповідно до ч.2 ст. 1253 ЦК України, у випадках, встановлених абзацом третім частини другої статті 1248 ЦК України, присутність двох свідків при посвідченні заповіту є обов'язковою. Однак, згідно ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Тобто, при вчиненні даного виду правочину, - заповіту, - законодавець бере за основу саме волевиявлення особи - заповідача. Крім того, відповідно до ч.2 ст. 219 ЦК України, суд може визнати правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі. Як було встановлено в ході судового розгляду справи, - зокрема, з показів свідків [PERSON] і [PERSON]. з пояснень представника третьої особи в справі, волевиявлення заповідача [PERSON] на час складення заповіту від 23.07.2004 р. було направлено на передачу його майна у випадку його смерті саме сестрі заповідача - [PERSON] і саме таке волевиявлення особи суд бере за основу, в зв'язку з чим недотримання вимог ч.2 ст. 1253 ЦК України ( відсутність ще одного свідка) та вимог п.10 Інструкції ( встановлення особи заповідача не по паспорту чи іншому документу, що встановлює особу, а особисто), суд вважає формальними і такими, що не впливають на сам зміст та суть правочину. З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні вимоги [PERSON] про визнання заповіту від 23.07.04 р. недійсним слід відмовити, визнавши за ним право власності на 1/4 частку житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті його матері - [PERSON]

Outcome: partial