Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-01 00:00:00

13.03.2008 року в Комунарський районний суд м.Запоріжжя звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання батьківства та стягнення аліментів. В обгрунтування позову позивачка вказує, що на протязі п'яти років вона мала близькі стосунки з відповідачем. Від цих стосунків вони мають сина [PERSON], [INFO], який зареєстрований відповідно до статті 135 Сімейного кодексу України, оскільки відповідач відмовився офіційно визнати сина. Вона з відповідачем мала домовленість, що він зобов'язується допомагати сину матеріально, але як до, так і після народження сина відповідач не виконував їх домовленості. На підставі викладеного позивачка просить визнати [PERSON] батьком [PERSON] та стягнути з нього аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнав повністю, визнавши себе батьком дитини [PERSON] та підтвердивши обставини, викладені у позовній заяві, проти задоволення позову не заперечував. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно статті 128 Сімейного кодексу України за відсутності заяв, право на подання яких встановлено статтями 126 і 127 Сімейного кодексу України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], матір'ю дитини є [PERSON], батьком дитини записаний [PERSON]. Згідно довідки Комунарського відділу реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції № 172/01-30 від 01.12.2005 року відомості про батька записані за заявою матері згідно з частиною першою статті 135 Сімейного кодексу України. Враховуючи, що [PERSON] в суді особисто визнав своє батьківство по відношенню до малолітнього [PERSON], суд вважає, що позов [PERSON] в цій частині підлягає задоволенню. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оскільки позивачка просила, а відповідач не заперечував проти стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), суд вважає, що позов в частині стягнення аліментів також підлягає задоволенню. Враховуючи, що за ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, суд вважає за необхідне стягнути аліменти, починаючи з 13.03.2008 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі викладеного та

Outcome: approved