Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом, в якому вказала, що відповідачка, яка є її донькою, не приймає участі у вихованні та утриманні свого сина [PERSON], [INFO] року народження, не піклується про його здоров»я, фізичний та моральний розвиток. Під час перебування у Росії на заробітках вона тривалий час не надавала про себе жодних відомостей, в зв»язку з чим перебувала у розшуку. Також позивачка зазначила, що [PERSON] бродяжить, вживає алкогольні напої та спілкується з особами, які характеризуються негативно, а тому вона вважає за доцільне позбавити її батьківських прав. Крім цих вимог, [PERSON] просила суд стягнути з відповідачки аліменти на утримання дитини. В судовому засіданні позивачка позов підтримала з підстав, у ньому зазначених. Просила її вимоги задовольнити; аліменти з відповідачки стягнути у твердій грошовій сумі. Відповідачка у судовому засіданні позов не визнала. Пояснила, що її син дійсно проживає з батьками, але вона постійно з ним спілкується, вчить уроки, робить різні подарунки. В Москву вона поїхала ще у 2003 році, там працювала, а гроші надсилала батькам на утримання дитини. Повернулась на початку 2006 року та до 2008 року проживала разом із батьками та сином, а на даний час - із співмешканцем за іншою адресою, але має намір у найближчий час, як тільки знайде роботу, забрати дитину до себе. Спиртні напої вона останній час не вживає, піклується про сина, дуже любить його і просить суд залишити позов без задоволення. Відповідно до ст.ст.150, 164 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток,забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін. ), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов»язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об»єктивного з»ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. У відповідності із п. 16 вищевказаної Постанови особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов»язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для утримання нею освіти. Зазначені фактор, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов»язками. Відповідно до п. 18 цієї Постанови зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов»язків. В ході розгляду справи встановлено, що [PERSON] є одинокою матір»ю [PERSON] , [INFO] року народження. Рішенням виконкому Новокаховської міськради Херсонської області № 170 від 27.06.2006 року [PERSON] та її чоловік - [PERSON] призначені опікунами малолітнього [PERSON] У висновку органу опіки і піклування виконкому Новокаховської міськради Херсонської області зазначено, що [PERSON] з народження перебуває на утриманні бабусі та дідуся, відповідачка зареєстрована за адресою їх проживання, але бродяжить, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, не піклується про її здоров»я та не приймає участі у виховання. Разом з тим, в ході розгляду справи встановлено і не заперечувалось позивачкою, що до початку 2008 року відповідачка постійно мешкала із своїми батьками та дитиною, а у Москві була до 2006 року, шукала там роботу та іноді надавала їм матеріальну допомогу залежно від свого матеріального становища. Так, [PERSON] підтвердила, що на початку 2004 року донька надіслала їм поштовим переказом 150 доларів США. З пояснень у судовому засіданні позивачки, а також допитаних в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] вбачається, що [PERSON] останній час поводиться позитивно, спиртних напоїв не вживає, часто відвідує дитину, спілкується з ним; син її дуже любить. Таким чином, судом встановлено, що відповідачка на даний час вжила всі заходи для усунення причин, що потягли подачу на неї позову, проявляє турботу та неспокій за свою дитину, намагається забезпечити її по мірі власної матеріальної платоспроможності. . У судовому засіданні вона щиро розкаялася у своїй попередній поведінці, просила суд не позбавляти її батьківських прав. Проаналізувавши всі обставини по справі суд вважає висновок органу опіки і піклування про те, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов»язків передчасним, переконливі докази щодо цього в ході розгляду справи не надані, а тому позбавлення її батьківських прав є неможливим. При цьому суд також враховує поведінку відповідачки останнім часом, яка змінила свій спосіб життя, має намір проживати разом із сином, любить його та бажає займатись його вихованням, а тому вважає, що позбавлення її батьківських прав є недоцільним та не задовольнить інтересів неповнолітнього [PERSON] Але, враховуючи висновок служби в справах неповнолітніх та інші матеріали справи, у суду є підстави попередити [PERSON] про необхідність змінити ставлення до виховання дитини. Згідно ст. 180 КпШС батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виходячи із змісту ч. 3 ст. 181 СК за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і ( або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст. 184 СК якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З урахуванням встановлених в ході розгляду справи обставин, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення аліментів з відповідачки на утримання неповнолітнього сина у твердій грошовій сумі, оскільки вона на даний час не працює, має нерегулярний, мінливий дохід, у розмірі 200 грн. щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви - 29.01.2008 року і до повноліття дитини. На підставі ст.ст.150,164, 180, 181, 184 СК України, п.п. 15-16, 18 Постанови Пленуму Верховного « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав України» від 30.03.2007 року № 3 ,

Outcome: partial