overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-12 00:00:00

У своїй позовній заяві позивач просить постановити рішення, яким встановити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON]. У попередньому судовому засіданні представник позивача за дорученням його дружина [PERSON] позов підтримала та пояснила, що сторони доводяться синами [PERSON], який помер [INFO]. Батько склав заповіт, яким заповів їм по &frac12; всього спадкового майна. Для оформлення спадщини позивач звернувся із відповідною заявою в нотаріальну контору, але нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва, мотивуючи це пропуском строку прийняття спадщини. Строк для прийняття спадщини позивач пропустив з поважних причин так як часто хворіє, є інвалідом 3 групи. Відповідач позов визнав, не заперечує проти встановлення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини. Відповідно до ч. 4 ст. 130, 174 ЦПК України, при визнанні позову та наявності для цього достатніх підстав, ухвалюється судове рішення про задоволення позову при попередньому судовому розгляді справи. Суд вислухавши представника позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. З пояснень учасників процесу встановлено, що сторони доводяться синами [PERSON]. Копією свідоцтва про смерть підтверджено, що [PERSON] помер [INFO] (а.с.9). Копією заповіту (а.с.10) підтверджено, що [PERSON]. дійсно заповів &frac12; частину всього належного йому майна [PERSON], а тому відповідно до вимог ст. 1233-1235 ЦК України позивач має право на спадкування. Статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Постановою нотаріуса від 22.01.2008 року № 307 (а.с.17) підтверджено, що у видачі свідоцтва про право на спадщину по заповіту позивачу відмовлено, у зв'язку з пропуском ним строку встановленого для прийняття спадщини після смерті спадкодавця [PERSON]. Копією пенсійного посвідчення [NUMBER] (а. с. 7) підтверджено, що позивач є інвалідом 3 групи, отже строк для прийняття спадщини пропустив з поважних причин. За змістом ст. 1272 ч.3 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тому суд вважає за необхідне визначити позивачу додатковий строк для подання ним заяви про прийняття спадщини. На підставі ст.ст. 1233-1235, 1268, 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-12 00:00:00

У своїй позовній заяві позивач просить постановити рішення, яким встановити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON]. У попередньому судовому засіданні представник позивача за дорученням його дружина [PERSON]. позов підтримала та пояснила, що сторони доводяться синами [PERSON], який помер [INFO]. Батько склав заповіт, яким заповів їм по &frac12; всього спадкового майна. Для оформлення спадщини позивач звернувся із відповідною заявою в нотаріальну контору, але нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва, мотивуючи це пропуском строку прийняття спадщини. Строк для прийняття спадщини позивач пропустив з поважних причин так як часто хворіє, є інвалідом 3 групи. Відповідач позов визнав, не заперечує проти встановлення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини. Відповідно до ч. 4 ст. 130, 174 ЦПК України, при визнанні позову та наявності для цього достатніх підстав, ухвалюється судове рішення про задоволення позову при попередньому судовому розгляді справи. Суд вислухавши представника позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. З пояснень учасників процесу встановлено, що сторони доводяться синами [PERSON] Копією свідоцтва про смерть підтверджено, що [PERSON] помер [INFO] (а.с.9). Копією заповіту (а.с.10) підтверджено, що [PERSON] дійсно заповів &frac12; частину всього належного йому майна [PERSON], а тому відповідно до вимог ст. 1233-1235 ЦК України позивач має право на спадкування. Статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Постановою нотаріуса від 22.01.2008 року № 307 (а.с.17) підтверджено, що у видачі свідоцтва про право на спадщину по заповіту позивачу відмовлено, у зв'язку з пропуском ним строку встановленого для прийняття спадщини після смерті спадкодавця [PERSON] Копією пенсійного посвідчення [NUMBER] (а. с. 7) підтверджено, що позивач є інвалідом 3 групи, отже строк для прийняття спадщини пропустив з поважних причин. За змістом ст. 1272 ч.3 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тому суд вважає за необхідне визначити позивачу додатковий строк для подання ним заяви про прийняття спадщини. На підставі ст.ст. 1233-1235, 1268, 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-12 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що на праві власності їй належить частина будинковолодіння. В цьому будинку зареєстрований відповідач, проте він не проживає в ньому тривалий час. Позивачка позбавлена можливості розпорядитися майном. Тому позивачка змушена звернутися до суду, та просить задоволити заявлений позов. Позивачка підтримала позов, пояснила про обставини, описані вище. Відповідач не з'явився в судове засідання. Про слухання справи був повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, позивачці на праві приватної власності належить частина будинковолодіння. В цьому будинку зареєстрований відповідач. Відповідач протягом більше трьох років не проживає в будинку позивачки; не сплачував комунальні платежі; не веде з позивачкою спільне господарство. Вказані обставини ствердили свідки. Відповідно до статті 64 ЖК України, до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до частини 1 статті 156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Між сторонами не укладалися угоди щодо порядку користування будинковолодінням. Отже, за змістом статтей 64, 156 ЖК України, відповідач перестав бути членом сім'ї позивачки. Суд зважає і на положення статті 405 ЦК України, згідно з якими член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, відповідач втратив право на користування житловим приміщенням, що належить позивачці.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-12 00:00:00

Позивач звернувся у суд з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що сімейне життя з відповідачкою не склалось внаслідок різності характерів та поглядів на життя, що призвело до втрати між ними почуття любові і поваги; більше року не підтримують подружніх стосунків. Вважає примирення та збереження шлюбу неможливими, тому просив шлюб розірвати. Позивач у судове засідання не з'явився, просив справу розглянути в його відсутності. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, у поданій суду заяві позов визнала, просила справу розглянути в її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що шлюб між сторонами, що зареєстрований 12 лютого 2005 р., в якому дітей не мають, на даний час існує формально, оскільки сторони більше року не підтримують сімейних відносин. За таких обставин, коли подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, шлюб слід розірвати, витрати по оформленню розірвання шлюбу в органах реєстрації актів цивільного стану покласти на позивача. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-12 00:00:00

06.05.2008 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті. Свої вимоги заявник мотивував тим, що він є сином [PERSON], який [INFO] помер. У зв'язку з тим, що лікарня довідки про смерть не видала, а тіло почало розкладатися, він був змушений поховати батька без свідоцтва про смерть. Просить встановити факт смерті його батька [PERSON] [INFO] від раку нижньої щелепи та зобов'язати відділ реєстрації актів громадянського стану Сімферопольського міського управління юстиції в АР Крим видати йому свідоцтво про смерть батька. Заявник у судовому засіданні свою заяву підтримав та просив її задовольнити. Представник відділу реєстрації актів громадянського стану Сімферопольського міського управління юстиції в АР Крим у судове засідання не з'явилася, представила на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності та не заперечують проти задоволення заяви [PERSON]. Вислухавши заявника, свідка, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Судовим розглядом встановлено, що заявник є сином [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження ( а.с 10). [INFO] батько заявника - [PERSON] помер. За життя батько заявника хворів раком нижньої щелепи, однак на медичному обліку ні за місцем реєстрації, ні за місцем фактичного проживання не перебував, хоча був прооперований в Республіканській клінічній лікарні ім. Семашко, про що свідчить епікріз № 4972 за березень 2008 року. Зі слів заявника суду відомо про те, що коли його батько помер він зробив виклик швидкої допомоги та міліції, однак ті дізнавшись про діагноз померлого, за викликом не прибули. У зв'язку з тим, що лікарня довідки про смерть не видала, а тіло почало розкладатися, заявник змушений був поховати батька без свідоцтва про смерть на кладовищі с. Софієвка Сімферопольського району, про що повідомив органи місцевого самоврядування. Відділ реєстрації актів громадянського стану Сімферопольського міського управління юстиції в АР Крим не може видати свідоцтво про смерть, оскільки відсутнє лікарське свідоцтво про смерть. Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] всі обставини підтвердила й пояснила, що померлий, це її рідний брат, який помер при ній. На похоронах було багато людей. Всі рідні знали про смертельну хворобу покійного й те, що він не бажав лікуватися. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки у зв'язку зі смертю батька виникла необхідність змінити договір найму квартири, основним наймачем якої був його батько, провести перерахунок платежів, реалізувати право на пільги, що без свідоцтва про смерть зробити неможливо. На підставі ст.ст. 256, 257 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-12 00:00:00

Позивач позов підтримав і пояснив суду, що наказом прокурора Хмельницької області № 365-о від 08 червня 2005 року призначений на посаду помічника Хмельницького міжрайонного природоохоронного прокурора, на якій працює по теперішній час. Рішенням виконавчого комітету Нетішинської міської ради від 25 жовтня 2005 року його включено у список громадян, які користуються правом позачергового одержання житлових приміщень. Проте до теперішнього часу благоустроєним жилим приміщенням не забезпечений, проживає у кімнаті [ADDRESS], потребує поліпшення житлових умов і з посиланням на ч. 6 ст. 49 Закону України «Про прокуратуру» просить зобов'язати відповідача надати благоустроєне жиле приміщення площею не менш ніж 13,65 метрів квадратних. Відповідач в судове засідання не з'явився, згідно письмової заяви ставиться питання про розгляд справи у відсутності представника. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У відповідності зі ст. ст. 49, 56 Закону України «Про прокуратуру» прокурори і слідчі прокуратури, призначені на роботу в іншу місцевість, протягом шести місяців забезпечуються виконавчими комітетами місцевих рад благоустроєним жилим приміщенням у позачерговому порядку. Так, [PERSON] наказом прокурора Хмельницької області № 365-о від 08 червня 2005 року призначений на посаду помічника Хмельницького міжрайонного природоохоронного прокурора (а.с.7). Відповідно до посвідчення на означеній посаді працює по теперішній час. Згідно ксерокопії паспорта є зареєстрованим та проживаючим в кімнаті [ADDRESS](а.с.4). Таким чином, сукупність досліджених доказів свідчить про невиконання відповідачем вимог вищеназваного Закону і захист прав позивача полягає в постановленні судового рішення про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, покликаючись на те, що їхнє подружнє життя з відповідачем не склалося, так як більше двох років вони разом не проживають, не підтримують жодних стосунків, не спілкуються, не ведуть спільного господарства, стали чужими людьми. За таких обставин вважає, що їхня сім'я розпалася остаточно, відновити її неможливо, а тому наполягає на розірванні шлюбу. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, на виклик суду не з'явився, про причину неявки не повідомив, тому суд відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України розглянув справу заочно за його відсутності на підставі наявних у ній доказів. Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що сторони вступили в шлюб 10 червня 2001 року, який був зареєстрований Сихівською сільською радою Стрийського району Львівської області, актовий запис № 7. Від шлюбу народився син [PERSON],[INFO], який проживає і надалі залишиться проживати з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Більше двох років сторони разом не проживають, не підтримують жодних стосунків, не спілкуються, не ведуть спільного господарства. Сім'я фактично розпалася, а шлюб існує тільки формально. Поновлювати сімейні стосунки та миритися сторони не бажають. Аналізуючи наведені докази, встановивши дійсні мотиви розлучення та з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і недоцільним, суперечило б інтересам позивачки та малолітньої дитини, тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-12 00:00:00

Сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 28 січня 1989 року. Від шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON]. [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося внаслідок відсутності взаєморозуміння. З червня 2007 року між ними припинені шлюбно-сімейні відносини та ведення сумісного господарства, поновляти які вони не бажають. На даний час він перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою. Спору про поділ майна у них не виникає. В попередньому судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги. Відповідач позов визнала в повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечує. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони припинили шлюбно-сімейні відносини та ведення сумісного господарства. З червня 2007 року відповідач по справі перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою. Спроб для примирення і збереження сім'ї подружжя не приймають. Відповідно до ч.1ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Будь-яких обставин, які б перешкоджали пред'явленню позову про розірвання шлюбу і розгляду справи судом не встановлено. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. При таких обставинах суд приходить до висновку, що сім'я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Шлюб у сторін перший. Дитина від шлюбу повнолітня. Спору про поділ майна сторони не заявляли. Визначаючи розмір держмита при реєстрації розірвання шлюбу в органах реєстрації актів цивільного стану, суд приймає до уваги сімейний та матеріальний стан подружжя, їх перший шлюб, ступінь провини у розпаді сім'ї та вважає за необхідне витрати щодо реєстрації розірвання шлюбу покласти на сторони по справі. А тому,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-12 00:00:00

Сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 06 грудня 1986 року. Від шлюбу мають сина [PERSON] [INFO]. Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем по справі, посилаючись на те, що з листопада 2006 року між ними припинені шлюбно-сімейні відносини та ведення сумісного господарства, поновляти які вони не бажають. Відповідач залишив сім'ю і з вказаного часу перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою. Вважає що їх сім'я розпалася остаточно, зберегти її неможливо і просить суд розірвати їх шлюб. При цьому вказує, що спору про поділ майна, що є їх спільною власністю у них не виникає. Згоду про утримання неповнолітнього сина між ними досягнуто. В попередньому судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги і просить їх задовольнити. Відповідач позов визнав в повному обсязі, підтвердив обставини, викладені в позовній заяві, проти розірвання шлюбу не заперечує. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони припинили шлюбно-сімейні відносини та ведення сумісного господарства. З листопада 2006 року відповідач по справі перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою. Спроб для примирення і збереження сім'ї подружжя не приймають. Відповідно до ч.1ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Будь-яких обставин, які б перешкоджали пред'явленню позову про розірвання шлюбу і розгляду справи судом не встановлено. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. При таких обставинах суд приходить до висновку, що сім'я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та неповнолітнього сина. Сина [PERSON] [INFO], суд, виходячи з його інтересів та приймаючи до уваги думку сторін з цього приводу, вважає за необхідне залишити на вихованні та утриманні матері. Аліменти на утримання дитини стягнуті за рішенням суду. Шлюб у сторін перший. Спору про поділ майна подружжя не заявляли. Визначаючи розмір держмита при реєстрації розірвання шлюбу в органах реєстрації актів цивільногостану, суд приймає до уваги сімейний та матеріальний стан подружжя, їх перший шлюб, ступінь провини у розпаді сім'ї та вважає за необхідне витрати щодо реєстрації розірвання шлюбу покласти на відповідача по справі як винного у розпаді сім'ї. А тому,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача. В обґрунтування позовних вимог вона зіслалася на те, що з 20 лютого 1999 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Покровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 15. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON]. Відповідач допомоги по утриманню дитини не надає, тому, просить стягнути з [PERSON] на її користь на утримання дитини &frac14; частку заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Просить позов задовольнити. Відповідач позов визнав та суду пояснив, що з 20.02.1999 року він перебуває в зареєстрованому шлюбі з позивачкою. Від шлюбу має неповнолітню дочку [PERSON]. Проти задоволення позову не заперечує. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Із пояснень сторін, матеріалів справи видно, що [PERSON] з 20 лютого 1999 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] Згідно свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 02.04.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Покровського районного управління юстиції Дніпропетровської області [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітню дочку [PERSON]. У відповідності до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, таким чином з [PERSON] необхідно стягнути на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки &frac14; частки заробітку (доходу) відповідача до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути 51 грн. судового збору в прибуток держави та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгялду справи в розмірі 3,50 грн. на користь держави. Відповідно до ст.367 ЦПК України рішення суду підлягає обов'язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.ст. 180, 183 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved