Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Свої вимоги мотивувала тим, що 17.04.2003 року вона позичила [PERSON] 1500 доларів США, що підтверджується договором позики, який оформлений розпискою. Відповідно до умов цього договору [PERSON] зобов'язався повернути гроші до 17.04.2004 року. У [INFO] [PERSON] помер (був вбитий). Спадкоємцями після його смерті є: його дружина - [PERSON] та син - [PERSON]. Просить стягнути з відповідачів на її користь суму боргу за договорами позики в розмірі 7998 грн. 19.02.2007 року позивачка [PERSON] доповнила свої позовні вимоги. Просила стягнути з відповідачів солідарно на її користь суму боргу - 7998 грн., суму інфляційних втрат - 2895 грн. 27 коп., 3% річних - 479 грн. 88 коп., а всього 11373 грн. 15 коп. Ухвалою суду від 26.09.2007 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено [PERSON], як спадкоємця після смерті [PERSON], який також був залучений судом в якості співвідповідача. У судовому засіданні позивачка позовну заяву підтримала з мотивів та підстав, викладених у позові, просила її задовольнити у повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON]., [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідачів, так як мається достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін. Вислухавши позивачку, дослідивши матеріали справи та докази, надані сторонами на підставі ст. 60 ЦПК України, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до статті 526 ЦК України (від 16 січня 2003 року № 435-IV), зобов'язання повинне виповнюватися належним чином відповідно до умов договору і вимогам дійсного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно висуваються. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 612 ч.1 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до статті 1051 ГК України, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти насправді не були отримані їм від займодавця або були отримані в меншій кількості, чим встановлено договором. Договір позики є реальним, тому вважається укладеним з моменту передання грошей. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільну справу не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі, доказів поданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ст. 11 ЦПК України). Судовим розглядом встановлено, що 17.04.2003 року позивачка [PERSON] позичила [PERSON] 1500 доларів США, що підтверджується договором позики оформленого розпискою (а.с.47 ). За умовами цього договору [PERSON] зобов'язався повернути гроші до 17.04.2007 року. Письмова форма договору позики сторонами додержана, що не суперечить вимогам діючого цивільного законодавства, у зв'язку з чим суд дійшов висновку, що між позивачкою [PERSON] та [PERSON] укладено договор позики від 17.04.2003 року на зазначену суму. 05.06.2003 року позичальника [PERSON] було вбито (а.с.9-13). Відповідно до матеріалів спадкової справи №752/03 та цивільної справи № 2-480/05, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді частки автомобілю марки „МERCEDES-BENZ”, 1988 року випуску, державний номер [NUMBER]. Заяви про прийняття спадщини до Третьої сімферопольської державної нотаріальної контори подали спадкоємці першої черги [PERSON] (дружина) та сини спадкодавця - [PERSON] і [PERSON] (ст.1261 ЦК). Спадкоємці [PERSON] і [PERSON] отримали свідоцтва про право на спадщину по закону від 10.03.2004 року відповідно за серію і номерами [NUMBER] та [NUMBER]. Кожний зі спадкоємців отримав у власність по 1/6 частки автомобілю марки „МERCEDES-BENZ”, 1988 року випуску, державний номер [NUMBER]. Крім того, спадкоємиця [PERSON] отримала свідоцтво про право власності від 01.03.2004 року серії ВВВ № 878796, згідно якого їй належить право власності на Ѕ частку спільного майна, придбанного подружжям у термін зареєстрованого шлюбу, яке складається з права власності на 1/2 частку автомобіля марки „МERCEDES-BENZ”, 1988 року випуску, державний номер [NUMBER] (а.с.18,19 справи № 2-480/05). Спадкоємець [PERSON] свідоцтво про право на спадщину по закону у вигляді 1/6 частки автомобіля марки „МERCEDES-BENZ”, 1988 року випуску, державний номер [NUMBER], не отримав, оскільки помер [INFO]. Згідно довідки Першої сімферопольської державної нотаріальної контори від 21.06.2007 року заведена спадкова справа за № 807/2006. З заявою про прийнятя спадщини до нотаріальної контори 10.11.2006 звернулася мати спадкодавця [PERSON] - [PERSON], яка отримала свідоцтво про право власності на спадщину за законом. Ухвалою суду від 26.09.2007 року її залучено до участі у справі в якості співвідповідача. Загальна вартість спадкового майна спадкодавця [PERSON], у вигляді 1/2 частки автомобіля марки „МERCEDES-BENZ”, 1988 року випуску, державний номер [NUMBER], складає 11420 грн. 64 коп. З огляду матеріалів спадкової справи витікає, що на кожного спадкоємця припадає по 1/3 частки спадкового майна або по 3806 грн. 88 коп. Згідно матеріалів справи, відповідачка [PERSON] 08.09.2006 року внесла на депозитний рахунок Київського відділу ДВС Сімферопольського міського управління юстиції АР Крим кошти в сумі 3806 грн. 87 коп. Платіжним дорученням № 147 від 15.11.2006 року ці кошти були перераховані на ім'я відповідачці [PERSON] та отримані нею. З огляду на викладене суд доходить висновку, що спадкоємці, відповідачі по справі - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину у порядку, передбаченному законом. Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК). Відповідно до вимог ч.2 ст. 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Згідно ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язані задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Судом встановлено, що загальний борг відповідачів перед позивачкою дорівнює 1500 доларів США, який вони й повинні повернути позивачці у повному обсязі. Між відповідачами борг повинен бути розподілений таким чином - [PERSON] -1/3 частка боргу, [PERSON] - 1/3 та [PERSON] - 1/3 . Отриманного ними спадкового майна та коштів достатньо для погашення боргу перед позивачкою. Відповідно до ст.99 Конституції України і Указу Президента України від 25 серпня 1996 року № 762/96 «Про грошову реформу в Україні» грошовою одиницею і єдиним законним засобом платежу на території України є гривня, таким чином з відповідача підлягає стягненню сума у гривні, яка еквівалентна 1500 доларів США за курсом Національного банку України (4,852), що на день ухвалення рішення судом становить 7278 грн. Суд приходить до висновку про те, що сума заборгованості за договорами позики повинна бути стягнена з відповідачів, а саме: з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню 1/3 частка від загальної суми боргу - 2426 грн., з [PERSON] на користь позивачки підлягає стягненню 1/3 частка від загальної суми боргу - 2426 грн., з [PERSON] також 1/3 частка від загальної суми боргу - 2426 грн. Позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення з відповідачів на її користь індексу інфляції та трьох відсотків річних за вищевказаним договором не підлягають задоволенню, оскільки згідно пояснень позиачки нею гроші позичалися у долларах США, а індексації підлягає лише національна валюта України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст. ст. 526, 612, 625, 1046, 1051, 1216, ч.1 ст. 1230, ч.2 ст. 1281, 1282 ЦК України,

Outcome: partial