Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-27 00:00:00

Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, розмір аліментів не оспорював, просив розглянути справу в ході попереднього слухання у його відсутності. Позивачка на задоволенні позову наполягає. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були досліджені наступні докази: свідоцтво про шлюб сторін; копія свідоцтва про народження доньки [PERSON] [INFO], згідно якого батьком неповнолітньої є [PERSON]; довідка з місця роботи та про доходи відповідача. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка просить розірвати шлюб та стягнути аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO]н. з відповідача [PERSON], який є батьком дитини, пояснивши, що подружнє життя у них не склалося, виявилася несхожість характерів, поступово перестали розуміти один одного. Внаслідок різних поглядів на життя та ведення господарства між ними часто виникали сварки, скандали, відповідач під час співмешкання дозволяв собі зловживати спиртними напоями, вести вільний спосіб життя, внаслідок чого увагу родині не приділяв, справами її членів не цікавився. Негативна ситуація, що склалася в їх родині, робила неможливим подальше спільне мешкання, у зв'язку із чим сторони розійшлися, вже тривалий час подружніх стосунків не підтримують, мешкають окремо. Після припинення шлюбних відносин відповідач матеріально дитину не забезпечує, хоча згідно із законом як батько зобов'язаний це робити. В даний час дитина знаходиться на утриманні позивачки. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, хоча, працює, отримує стабільну заробітну плату і має таку можливість. Позивачка працює також, але заробіток, що вона отримує, є недостатнім для утримання доньки, її виховання. Таким чином, неповнолітня дитина потребує матеріальної допомоги від відповідача, яку позивачка і просить стягнути в твердій сумі - в розмірі 300 грн. від його заробітку (доходів) щомісячно. Заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, надані документи, суд приходить до висновку, що її позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини обґрунтовані і підлягають задоволенню. Як було встановлено в судовому засіданні, сім'я сторін практично розпалася, її збереження неможливе, шлюб існує суто формально і підлягає розірванню. Застосування заходів щодо примирення подружжя, передбаченого ст. 111 СК України, в даній ситуації буде неможливим, оскільки ні позивачка, ні відповідач зацікавленості в збереженні сім'ї не проявляють, між сторонами втратилися почуття любові і пошани, взаємодопомоги і підтримки, тобто морально-правові підстави шлюбу. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обов'язок покладений як на матір дитини так і на батька, є особистим і індивідуальним для кожного з батьків. Оскільки відповідачем в добровільному порядку матеріальна допомога позивачці на утримання їх сумісної доньки не надається, а домовленість про способи надання утримання на дитину між сторонами не досягнута, то суд, враховуючи обставини справи, матеріальне положення сторін і інтереси неповнолітньої, задовольняє позовні вимоги позивачки про стягнення аліментів в повному обсязі.

Outcome: approved