Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-04 00:00:00

У своїй позовній заяві представник позивача просить постановити рішення, яким зобов”язати Рожнятівську районну станицю всеукраїнського братства УПА усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, що надана у приватну власність [PERSON]., забравши з неї встановлений хрест та демонтувати встановлений під каплицю фундамент а також заборонити членам братства відвідувати вказану земельну ділянку. Стягнути з Рожнятівської районної станиці всеукраїнського братства УПА в рахунок відшкодування позивачу спричиненої йому моральної шкоди 7000 гривень. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав. пояснивши, що є власником спірної земельної ділянки, де за ініціативою братства УПА було встановлено хрест та залито фундамент під будівництво каплиці. Дані споруди перешкоджають йому використовувати земельну ділянку за призначенням, тобто вирощувати на ній сільськогосподарські культури. Не заперечує, що дані споруди встановлені у 2002 році, а свідоцтво про право власності на вказану землю ним отримано у 2007 році. Однак вважає, що його позовні вимоги є підставними, тому, що рішення про передачу йому землі у приватну власність Перегінська селищна рада прийняла ще у 2001 році і з того часу триває даний спір. На обмін даної частини землі на рівноцінну, що знаходиться поруч, чи на її продаж для громадських потреб він не погоджується. Представник позивача [PERSON]. позовні вимоги підтримала та пояснила, що рішенням Перегінської селищної ради від 26 липня 2001 року позивачу було передано у приватну власність земельну ділянку у розмірі 0,03 га для ведення особистого підсобного господарства. У червні 2002 року актом встановлення та узгодження зовнішніх меж, вищезгадану ділянку позивачу виділено в натурі на місцевості. З метою її цільового використання, [PERSON]. привів до порядку вказану земельну ділянку, а саме: вивіз сміття, вирізав бур”ян. У липні 2002 року Рожнятівське районне братство УПА самовільно встановило хрест на ділянці, залило фундамент для побудови каплички, проводить молебні біля нього. Представники братства вважають, що на спірній земельній ділянці відбулися захоронення воїнів УПА. На вказаній земельній ділянці неодноразово проводились розкопки, однак жодних підтверджень захоронень не знайдено. Внаслідок неправомірних дій з боку відповідачів, отримання акту на право власності на вказану земельну ділянку значно ускладнилось. 16 серпня 2002 року Перегінська селищна рада постановила рішення про відміну рішень сесій Перегінської селищної ради від 07 квітня 2001 року та від 27 липня 2001 року про закріплення за [PERSON]. земельної ділянки та про надання цієї ж ділянки позивачу у власність. Однак, рішенням Рожнятівського районного суду від 22 травня 2003 року, рішення Перегінської селищної ради від 16 серпня 2002 року визнано недійсним. 22 липня 2007 року [PERSON]. отримав державний акт на право власності на вказану ділянку, однак не має змоги користуватися нею, так як там продовжує стояти хрест, воїни УПА палять свічки та проводять молебні, а також на ділянці і досі стоїть фундамент. Внаслідок чого, позивач, проживаючи в селі, позбавлений можливості вести особисте підсобне господарство. У зв”язку із протиправною поведінкою відповідачів, принижено честь та гідність [PERSON]. Представник Рожнятівської районної станиці всеукраїнського братства УПА у судове засідання не з»явився, направив суду заяву про розгляд справи у його відсутності у зв»язку із хворобою. Будучи допитаним у попередніх судових засіданнях позову не визнав, пояснивши, що на спірній землі у роки війни проводилися захоронення людей. Тому там громада селища вирішила встановити хрест та капличку. Він особисто не ініціював встановлення хреста та каплиці, але вважає, що дії односельчан є правильними, вони підтримувалися попереднім керівництвом станиці всеукраїнського братства УПА, як пам»ять про полеглих за волю України вояків. Вважає, що діями громади позивачу не заподіяно моральної шкоди. Представник Перегінської селищної ради селищний голова [PERSON]. позову не визнав та пояснив, що раніше на сірній земельній ділянці був пустир, а в роки війни, за свідченням односельчан, там відбувалися захоронення загиблих вояків УПА. Тому громада селища вирішила встановити там пам»ятний хрест та капличку. На час встановлення хреста і залиття фундамента під капличку селищній владі не було відомо, про рішення сесії попереднього скликання про передачу землі позивачу. Коли про це стало відомо від останнього, то сесія Перегінської селищної ради вирішила відмінити рішення про передачу землі позивачу, так як там вирішили встановити меморіальний комплекс пам»яті воїнам ОУН УПА. Спір триває, громада не має наміру переносити встановлений хрест в інше місце, тому що за свідченням очевидців відомо, що там відбувалися захоронення вояків УПА. Позивачу запропоновано провести обмін даної частини землі на рівноцінну поряд або викупити у нього дану частину земельної ділянки, однак він категорично відмовляється від цього. Вислухавши сторін, свідків та вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов до задоволення не підлягає з таких підстав. Копіями рішень Перегінської селищної ради (а.с.4,5) підтверджено. що 07 квітня 2001 року за позивачем закріплено земельну ділянку, яка знаходиться у [ADDRESS], площею 0,035 гектара і до цього часу перебувала у фонді земель селищної ради, а 26 липня 2001 року дану земельну ділянку йому передано у приватну власність. Копією акта встановлення та узгодження зовнішніх меж (а.с.6) підтверджено, що землевпорядником селищної ради у 2002 році (точна дата не вказана) встановлено та узгоджено зовнішні межі даної земельної ділянки. Копією державного акту на право власності на земельну ділянку (а.с.8), підтверджено, що даний документ про право власності для ведення особистого підсобного господарства на спірній земельній ділянці [PERSON]. отримав 22 сепня 2007 року. Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності та його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до одержання документа , що посвідчує право на неї та державної реєстрації забороняється. Поясненнями сторін, та фотографіями (а.с.24-27) підтверджено, що на спірній земельній ділянці встановлено хрест та залито фундамент під будівництво каплиці. Допитані у судовому засіданні як свідки священники [PERSON]. та [PERSON]. дали показання про те, що хрест та фундамент під будівництво каплиці встановлені громадою селища Перегінськ з дотриманням всіх необхідних процедур та освячені у становленому порядку. Протоколами зборів церковних громад при церквах смт. Перегінськ від 13 січня 2008 року (а.с.47 - 49) підтверджено, що церковні громади виступають проти перенесення хреста та фундаменту під каплицю в інше місце. Копією рішення Рожнятівського районного суду від 22 травня 2003 року (а.с.21-23) та поясненнями сторін підтверджено, що спір між позивачем та громадою смт. Перегінськ про використання спірної земельної ділянки під встановлення меморіалу пам»яті воїнам УПА існував задовго до отримання позивачем у становленому зоконом порядку права на використання ним даної землі для ведення особистого підсобного господарства. Отже позивач отримав у власність земельну ділянку з обтяженням, тобто з хрестом та встановленим фундаментом під будівництво каплиці. Відповідно до ст.110 ЗК України, перехід права власності на земельну ділянку не припиняє встанровленого обтяження. Копією рішення Перегінської селищної ради від 11 грудня 2007 року (а.с.43) та актом обстеження та вибору земельної ділянки під будівництво меморіального комплексу воїнам ОУН УПА в [ADDRESS] від 14 березня 2008 року (а.с.65,66) підтверджено, що Перегінська селищна рада пропонує позивачу викупити у нього для громадських потреб або обміняти на рівноцінну частину земельної ділянки, на якій свтановлено хрест та фундамент під каплицю. Оскільки позивач відмовляється від продажі чи обміну частини земельної ділянки, на якій встановлені обтяження, про які йому було відомо до отримання права власності на землю, то суд вважає, що його позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення хреста та фундаменту є безпідставними, так само, як і позовні вимоги про відшкодування спричиненої йому діями громади моральної шкоди. На підставі ст.ст. 90, 103, 110, 125, 152, 155, 158 ЗК України, ст.ст. 23, 297, 317, 321, 373, 391, 1167 ЦК України,

Outcome: dismissed