Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-29 00:00:00

22 липня 2003 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON]. про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом скасування реєстрації. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що вона є власницею 75/100 часток домоволодіння, розташованого на [ADDRESS] Відповідач зареєстрований у вказаному домоволодінні, однак ніколи не мешкав у ньому, що, на думку позивача, порушує її права. У зв'язку з тим, що дане питання сторони не можуть вирішити у добровільному порядку, позивач була вимушена звернутися до суду з позовом про скасування реєстрації відповідача у спірному домоволодінні (т. 1 а.с.а.с. 3, 4). 03 листопада 2003 року [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на 14/100 часток домоволодіння. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтував тим, що він є спадкоємцем 25/100 частин спірного домоволодіння, яке залишилося після смерті баби, [PERSON] Відповідач без його згоди знесла частину будинку, який належав бабі, в результаті чого частки власників змінилися. Крім того, позивач після смерті баби отримав частку її речей у вигляді ікони. На думку позивача, відповідач позбавила його належного йому майна, отже - частка будинку, що залишилася також має бути виділена йому у власність (т. 1 а.с.а.с. 44 - 46). 20 квітня 2004 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON]., Виконавчого комітету Самарської районної в м. Дніпропетровську ради, КП «ДМБТІ» у порядку ст. 103 ЦПК України й просила, у тому числі визнати за нею право власності на гараж «Е», навіс «М», розташовані у спірному домоволодінні, визнати недійсним свідоцтва про право власності від 31.01.2003 р. на спірне домоволодіння. Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що вказані гараж та навіс лише формально належали [PERSON]. Насправді їх забудовником була вона, отже - за нею має бути визнано право власності на них, а свідоцтво про право власності у зв'язку з цим необхідно визнати недійсним (т. 1 а.с.а.с. 69, 70). 21 липня 2004 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON]., треті особи - Виконавчий комітет Самарської районної в м. Дніпропетровську ради, КП «ДМБТІ», у порядку ст. 103 ЦПК України й просила (за тими ж мотивами), у тому числі визнати за нею право власності на гараж «Е», навіс «М», розташовані у спірному домоволодіння, визнати недійсним свідоцтво про право власності від 31.01.2003 р. на 75/100 частин спірного домоволодіння, визнати недійсним свідоцтво про право власності від 31.01.2003 р. на 25/100 частин спірного домоволодіння (т. 1 а.с.а.с. 83, 84, 144). 12 листопада 2004 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON]., Виконавчого комітету Самарської районної в м. Дніпропетровську ради, третя особа - КП «ДМБТІ», у порядку ст. 103 ЦПК України й просила (за тими ж мотивами), у тому числі визнати за нею право власності на гараж «Е», навіс «М», розташовані у спірному домоволодінні, затвердити ідеальні частки, у відповідності з якими їй належать вказані об'єкти, визнати частково незаконним рішення Виконавчого комітету Самарської районної в м. Дніпропетровську ради від 20.12.2002 р. в частині оформлення права власності на гараж і навіс за [PERSON], скасувати його, визнати частково незаконним свідоцтво про право власності від 31.01.2003 р. на 25/100 частин спірного домоволодіння (т. 1 а.с. 109). 10 листопада 2006 року [PERSON] уточнила свій позов та виклала його у повній редакції. У своїй позовній заяві позивач просила усунути перешкоди у користуванні і розпорядженні спірним будинком шляхом визнання [PERSON]. таким, що втратив право користування жилим приміщенням; визнати за нею право власності на гараж «Е», навіс «М»; затвердити ідеальну частку, відповідно до якої їй належить жилий будинок «Б-2», вбиральня «В», зливна яма «Д», сарай «Ж», сарай «З», навіс «Л», навіс «М», гараж «Е», водоколонка № 9, огорожі №№ 4, 5, 6, 7, 8, 10, 12, що складає 78/100 часток домоволодіння; затвердити ідеальну частку, відповідно до якої померлій [PERSON]. належить жилий будинок «А-1», сіни «а1-1», сіни «а2-1», ґанок «а3», огорожі №№ 1, 2, 3, 11, колодязь «К», що складає 22/100 часток домоволодіння; визнати частково незаконним рішення Виконавчого комітету Самарської районної ради від 20.12.2002 р. № 728 і скасувати його в частині оформлення права власності на гараж за [PERSON]; визнати частково незаконним свідоцтво про право власності від 31.01.2003 р., видане Виконавчим комітетом Самарської районної ради, на 25/100 часток домоволодіння, які належать [PERSON]., визнавши за нею право власності на 22/100 часток домоволодіння; визнати частково незаконним свідоцтво про право власності від 31.01.2003 р., видане Виконавчим комітетом Самарської районної в м. Дніпропетровську ради, на 75/100 часток домоволодіння, які належать [PERSON], визнавши за нею право власності на 78/100 часток домоволодіння (т. 1 а.с.а.с. 217 - 219). 12 лютого 2007 року [PERSON] також уточнив свій позов та виклав його у повній редакції. У своїй позовній заяві позивач просив встановити факт прийняття ним спадщини після смерті [PERSON], визнати за ним у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] право власності на 14/100 часток домоволодіння, а саме: жилий будинок «А-1», сіни «а1-1», сіни «а2-1», ґанок «а3», огорожі №№ 1, 2, 3, 11, колодязь «К», Ѕ частину мостіння «І», відшкодувати судові витрати (т. 1 а.с.а.с. 232 - 234). 02 квітня 2007 року [PERSON] знов уточнив свої вимоги в частині частки, на яку претендує, прохаючи визнати за ним право власності на 15/100 часток спірного домоволодіння (т. 1 а.с.а.с. 243, 244). 03 квітня 2007 року судом у справі було ухвалене рішення, яким суд [PERSON] у позові відмовив, а позов [PERSON]. задовольнив частково, встановивши факт прийняття ним спадщини після смерті баби, визнавши за ним право власності на 15/100 часток домоволодіння, а саме: жилий будинок «А-1», сіни «а1-1», сіни «а2-1», ґанок «а3», огорожі №№ 1, 2, 3, 11, колодязь «К», Ѕ частину мостіння «І» (т. 1 а.с.а.с. 249 - 253). 24 березня 2008 року суд своєю ухвалою за заявою [PERSON] скасував рішення від 02.04.2007 р. у зв'язку з нововиявленою обставиною (т. 2 а.с. 50, а.а. 1 - 3, 30 цивільної справи № 8-1/08). 30 липня 2008 року [PERSON] уточнила та доповнила свої вимоги, прохаючи усунути перешкоди у користуванні і розпорядженні спірним будинком шляхом визнання [PERSON]. таким, що втратив право користування жилим приміщенням; визнати за нею право власності на гараж «Е», навіс «М», які складають 10/100 часток домоволодіння; визнати частково недійсним рішення Виконавчого комітету Самарської районної ради від 20.12.2002 р. № 728 і скасувати його в частині оформлення права власності на гараж за [PERSON] та в частині затвердження акту ідеальних часток, згідно з яким померлій належать гараж та навіс; визнати частково недійсним свідоцтво про право власності від 31.01.2003 р., видане Виконавчим комітетом Самарської районної ради, на 25/100 часток домоволодіння, які належать [PERSON]., в частині 10/100 часток домоволодіння; встановити факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті [PERSON]; визнати за нею право власності на 15/100 часток домоволодіння у порядку спадкування за законом. У судовому засіданні представник [PERSON] підтримав первісний позов, заперечував проти задоволення зустрічної позовної заяви. [PERSON], його представник заперечували проти первісних позовних вимог, наполягали на задоволенні зустрічного позову. Решта учасників процесу у судове засідання не з'явилася, повідомлялася належним чином. Вислухавши пояснення представників сторін, [PERSON]., дослідивши матеріали справи, матеріали цивільної справи № 8-1/08 за заявою [PERSON] про перегляд рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, суд дійшов висновку про те, що позови необхідно задовольнити частково з наступних підстав. Судом було встановлено, що [PERSON] доводиться дочкою [PERSON], а [PERSON] - її онуком, сином другої дочки [PERSON], [PERSON], про що свідчать копія свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом РАГС Самарського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, копія свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого Придніпровським міським ЗАГС Дніпропетровської області (т. 1 а.с.а.с. 53, 54). [PERSON]. та [PERSON] на праві спільної часткової власності належало [ADDRESS] ([PERSON] - 69/100 часток, [PERSON]. - 31/100 часток), що підтверджується копією акту ідеальних часток від 26.09.2002 р., складеного КП «ДМБТІ», копією рішення Виконавчого комітету Самарської районної ради народних депутатів від 18.11.1994 р. № 524, копіями свідоцтв про право особистої власності на домоволодіння від 05.01.1995 р., виданими на підставі рішення Виконавчого комітету Самарської районної ради народних депутатів від 18.11.1994 р. № 524 (т. 1 а.с.а.с. 47 - 51, 92 - 95, 98 - 100). 13 жовтня 1989 року у спірному домоволодінні був зареєстрований [PERSON], про що свідчить копія домової книги (т. 1 а.с.а.с. 7 - 11). [INFO] матір [PERSON]., [PERSON], померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого відділом РАГС Самарського районного управління юстиції м. Дніпропетровська (т. 1 а.с. 52). [INFO] [PERSON]. померла. Після смерті [PERSON] до нотаріальної контори із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину ніхто не звертався, про що свідчать листи Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори № 1255 від 03.12.2003 р., № 397 від 02.04.2004 р., письмові пояснення (т. 1 а.с.а.с. 42, 78, 224). У 1998 році [PERSON] самовільно знесла частку спірного домоволодіння, а саме половину жилого будинку «А-1», яка включала у себе квартиру «А-1», сіни «а-1», ґанок «а4» і належала померлій [PERSON]. на підставі свідоцтва про право власності від 05.01.1995 р., що підтверджується поясненнями [PERSON], показаннями свідків [PERSON], [PERSON], копією акту ідеальних часток від 26.09.2002 р., складеного КП «ДМБТІ» (т. 1 а.с.а.с. 47, 119, 124-звор., 125, 141). 26 вересня 2002 року КП «ДМБТІ» було складено акт ідеальних часток, за яким (т. 1 а.с.а.с. 47, 104, 105): - [PERSON] фактично належить жилий будинок «Б-2», вбиральня «В», зливна яма «Д», сарай «Ж», сарай «З», навіс «Л», водоколонка № 9, огорожі №№ 4, 5, 6, 7, 8, 10, 12, що складає 75/100 часток домоволодіння; - [PERSON]. фактично належить жилий будинок «А-1», сіни «а1-1», сіни «а2-1», ґанок «а3», гараж «Е», навіс «М», огорожі №№ 1, 2, 3, 11, колодязь «К», що складає 25/100 часток домоволодіння; - у загальному користуванні залишаються мостіння «І». При затвердженні зазначеного акту ідеальних часток [PERSON] погодилася з ним, про що свідчать її власні запис та підпис (т. 1 а.с. 105-звор.). 20 грудня 2002 року Виконавчим комітетом Самарської районної в м. Дніпропетровську ради було ухвалене рішення № 728, за яким було вирішено оформити правовстановлюючі документи на самовільно побудований гараж «Е» за [PERSON] та затвердити акт ідеальних часток від 26.09.2002 р. (т. 1 а.с.а.с. 20, 72). 31 січня 2003 року Виконавчим комітетом Самарської районної в м. Дніпропетровську ради на підставі рішення від 20.12.2002 р. № 728 на ім'я [PERSON] було видане свідоцтво про право власності на 75/100 часток спірного домоволодіння (т. 1 а.с.а.с. 6, 13, 74). Того ж дня Виконавчим комітетом Самарської районної в м. Дніпропетровську ради на підставі рішення від 20.12.2002 р. № 728 на ім'я [PERSON] було видане свідоцтво про право власності на 25/100 часток спірного домоволодіння (т. 1 а.с.а.с. 21, 73, 75). Судом також було встановлено, що між сторонами протягом тривалого часу склалися неприязні стосунки. Теперішнього часу сторони також не примирилися, про що свідчать їх власні пояснення, тексти позовних заяв, показання допитаних свідків. Теперішнього часу у спірному домоволодінні зареєстровані [PERSON] (була зареєстрована і на час смерті матері), її дочка [PERSON] та [PERSON], що підтверджується довідкою Квартального комітету № 37 м. Дніпропетровська (т. 1 а.с. 64). 17 травня 2005 року суд своєю ухвалою призначив у справі судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставив наступні запитання (т. 1 а.с. 157): - яка ідеальна частка гаража «Е» та навісу «М»?; - яку частку від усього домоволодіння складають жилий будинок «А-1», сіни «а1-1», сіни «а2-1», ґанок «а3», сіни «а-1», ґанок «а4» до знесення Ѕ частини жилого будинку «А-1», сіней «а-1», ґанку «а4»?; - яку частку від усього домоволодіння складають теперішнього часу жилий будинок «А-1», сіни «а1-1», сіни «а2-1», ґанок «а3», огорожі №№ 1, 2, 3, 11, колодязь «К», Ѕ частина мостіння? 22 січня 2006 року Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз було виготовлене висновок № 883 судової будівельно-технічної експертизи, відповідно до якого (т. 1 а.с.а.с. 165 - 181): - ідеальна частка гаража «Е» та навісу «М» складає 11/100 часток; - від усього домоволодіння жилий будинок «А-1», сіни «а1-1», сіни «а2-1», ґанок «а3», сіни «а-1», ґанок «а4» до знесення Ѕ частини жилого будинку «А-1», сіней «а-1», ґанку «а4» станом на 1994 рік складали 28/100 часток. При здійсненні будівництва у 1995 році гаражу «Е», сараю «Ж», сараю «З», навісу «Л», навісу «М», огорожі № 10ч12 ці будівлі та споруди від усього домоволодіння з урахуванням нових будівель та споруд та вбиральні «Г» складали 22/100 часток; - жилий будинок «А-1», сіни «а1-1», сіни «а2-1», ґанок «а3», огорожі №№ 1, 2, 3, 11, колодязь «К», Ѕ частина мостіння від усього домоволодіння на теперішній час (2005 рік) складають 25/100 часток. 20 березня 2007 року у судовому засіданні експерт уточнив відповідь на третє запитання ухвали від 17.05.2005 р., зазначивши, що жилий будинок «А-1», сіни «а1-1», сіни «а2-1», ґанок «а3», огорожі №№ 1, 2, 3, 11, колодязь «К», Ѕ частина мостіння без гаража «Е» та навісу «М» складають 15/100 часток (т. 1 а.с. 169). Вказані вище спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом Української РСР, Цивільним кодексом України. В силу ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Ураховуючи наведені норми, співвідношуючи їх зі встановленим в засіданні обставинами, суд доходить висновку про те, що після смерті [PERSON] залишилися два спадкоємця її майна, [PERSON] та [PERSON] Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. [PERSON] відразу після похорону [PERSON] отримав частку її особистого майна, а саме ікону, отже, у розумінні ст. 549 ЦК УРСР прийняв спадщину. Той факт, що у [PERSON]. насправді були ікони і [PERSON] отримав одну з них підтвердилося показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.а.с. 132, 134 - 137). При цьому суд критично ставиться до пояснень [PERSON] та показань свідка [PERSON] про те, що [PERSON] дійсно отримав певне майно померлої, оскільки між ними дотепер тривають конфліктні стосунки. У відповідності з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Судом було також встановлене, що [PERSON] самовільно знесла половину спадкового будинку, отже фактично на свій розсуд (без узгодження з другим спадкоємцем) розпорядилася часткою спадкового майна. Таким чином, суд вважає правомірною вимогу [PERSON]. про визнання за ним права власності на частку в майні, яка залишилася після проведення [PERSON] робіт із знесення частини будинку. Аналізуючи факти, встановлені у судовому засіданні в їх сукупності, співвідношуючи їх зі змістом приведених вище норм, суд вважає, що позов в частині встановлення факту прийняття [PERSON] спадщини та визнання за ним права власності на спадкове майно підлягає задоволенню, оскільки він прийняв спадкове майно після смерті баби. Проте суд вважає вимогу [PERSON]. про виділення йому цієї частки безпідставною, оскільки майно, на яке за ним визнається право власності, є фізично відокремленим від іншого майна, а тому не потребує додаткових дій щодо його виділення. Ураховуючи такі висновки суду, вимога [PERSON] про усунення їй перешкод у користуванні та розпорядженні спірним домоволодінням є безпідставною, оскільки [PERSON], окрім права на проживання (реєстрація) в будинку, має право спадкоємця (власника) частки цього будинку та споруд. Суд також не вважає обґрунтованими позовні вимоги [PERSON] про визнання за нею як за забудовником права власності на гараж «Е» та навіс «М», розташовані на території спірного домоволодіння, про визнання недійсним свідоцтва про право власності на 25/100 часток домоволодіння з наступних підстав. Судом було встановлено, що відповідно до акту ідеальних часток від 26.09.2002 р. (т. 1 а.с.а.с. 104, 105) спірні гараж «Е» та навіс «М» було віднесено до майна, яке належить [PERSON]. При цьому 20.11.2002 р. [PERSON] добровільно склала на зворотньому боці зазначеного акту запис про схвалення часток та їх складових за цим актом. Більш того, матеріали справи містять письмову заяву [PERSON], складену під час оформлення КП «ДМБТІ» акту ідеальних часток, за якою гараж був побудований у 1994 - 1995 році [PERSON] (т. 1 а.с. 90). На думку суду, приведені докази безумовно свідчать про безпідставність вимог [PERSON] та намагання штучно збільшити належну їй частку. У зв'язку з цим суд вважає, що [PERSON] необхідно відмовити у позові і в частині визнання частково недійсним рішення Виконавчого комітету Самарської районної в м. Дніпропетровську ради № 728 (узаконення за [PERSON] спірного гаражу). Водночас суд вважає за необхідне позов [PERSON] в частині встановлення факту прийняття спадщини після смерті матері та визнання за нею права власності на спадщину задовольнити з наступних підстав. В силу п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері, оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, мешкаючи у спадковому домоволодінні, користуючись ним тощо. Ураховуючи викладене, суд доходить висновку про те, що за [PERSON] має бути визнано право власності на 85/100 часток спадкового домоволодіння, а саме: жилий будинок «Б-2», вбиральню, зливну яму «В», «Д», сараї «Ж», «З», навіси «Л», «М», «Н», гараж «Е», огорожі №№ 4 - 10, 12, Ѕ частину мостіння «І» (решта наявного майна). У порядку ст. 88 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON]. необхідно стягнути його судові витрати в сумі 59,50 грн. пропорційно задоволеній частці позовних вимог. Крім того, з [PERSON] на користь держави підлягають стягненню недоплачений нею судовий збір в сумі 79,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 60,00 грн. (за двома позовами).

Outcome: partial