Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-23 00:00:00

Позивачка [PERSON]. 28.02.2008 року звернулася до суду із позовом до відповідачки [PERSON]. про стягнення боргу в сумі 5523 гривень, відповідно до договору позики мотивуючи свої вимоги, тим що в листопаді 2007 року відповідачка у неї в магазині купила в борг товару і продуктів харчування на загальну суму 5523 грн. і зобов'язалась за 3 - 4 місяці виплатити борг, але до цього часу грошей за куплений товар не повернула. Про те, що поверне борг написала власноручно розписку. Просила стягнути з відповідачки суму боргу в розмірі 5523 гривні і відшкодувати судові витрати у сумі 135 гривень 23 коп. Позивачка у суді позов підтримала посилаючись на підстави викладені у заяві, підтвердила факт купівлі-продажу в борг продуктів харчування відповідачці на суму 5523 гривень та той факт, що відповідачка, давши письмову розписку про повернення боргу, зобов'язалася повернути борг протягом 3-4 місяців тобто до 16 березня 2008 року, але до цього часу борг не повернула і ухиляється від його сплати. Наполягає на стягненні боргу в сумі 5523 гривень і судових витрат в сумі 135 грн. 23 коп. з відповідачки та провести заочний розгляд справи, оскільки відповідачка повторно не з'являється у судове засідання. Відповідачка повторно не з'явилася у судове засідання без поважної причини та не повідомила суд про слухання справи у її відсутності, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи про що свідчать повідомлення про вручення судових повісток (а.с. 8, 10, 12). Позивачка наполягає на проведенні заочного розгляду справи. Суд відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України приходить до висновку, що причина неявки відповідачки в судове засідання є не поважною і тому вважає необхідним розглядати справу на підставі наявних у ній доказів і ухвалити заочне рішення. Вислухавши пояснення позивачки, перевіривши матеріали справи суд, вважає, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Дані спірні відносини відносяться до цивільних правовідносин і регулюються нормами цивільного законодавства: ст.ст. 15, 16, 316, 319, 1046-1050, 625, 655 ЦК України; ст.ст. 2, 12, 13 Закону України «Про власність», п. 1, 2, 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду «Про посилення судового захисту прав і свобод людини і громадянина відповідно до яких позичальник зобов'язаний повернути власникові (позикодавцеві) таку ж суму грошей, або такі ж самі речі за родовими ознаками. В судовому засіданні встановлено факт купівлі-продажу продуктів харчування відповідачкою в борг на суму 5523 грн. Цей борг відповідачка зобов'язалась повернути протягом чотирьох місяців, про що написала 16.11.2007 року власноручно письмову розписку про повернення боргу. До 16 березня 2008 року відповідачка борг не повернула, та ухиляється від його повернення. Отже відповідачка не виконала зобов'язання, передбачене письмовим договором, тобто розпискою ( а.с. 4 ), яка підтверджує укладення договору позики, та до цього часу гроші не повернула і до суду не з'явилась без поважної причини та не повідомила суд про причини своєї неявки. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини справи на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Позивачка у суді довела факти купівлі-продажу відповідачці продуктів харчування на суму 5523 гривні та визнання нею боргу, про, що свідчить письмова розписка. Таким чином суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі і є підстави для стягнення боргу з відповідачки в сумі 5523 грн. і судових витрат в сумі 135,23 грн., відповідно до ст.ст. 81,88 ЦПК України, оскільки позов задоволено в повному обсязі. На підставі зазначеного, ст.ст. 15, 16, 316, 319, 625, 655, 1046-1050 ЦПК України, ст.ст. 2, 12, 13 Закону України «Про власність», п. 1, 2, 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.1997 року «Про посилення судового захисту прав та свобод людини і громадянина» і

Outcome: approved