Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-29 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON], виконкому Есхарівської селищної ради про визнання дійсності правочину та визнання права власності на земельну ділянку і нерухоме майно. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги і пояснила, що 14.01.2008 р. між нею та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки розташованої [ADDRESS], якій належав [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 02.08.2002 р. [NUMBER] ( а.с.64). На підтвердження здійснення цього правочину , відповідно до ст. 655 ЦК України [PERSON] ( продавець) передав [PERSON] майно ( земельну ділянку), а вона (покупець) сплатила за нього 40400 (сорок тисяч чотириста) грн., що підтверджується розпискою [PERSON] про одержання зазначеної суми ( а.с.10). За загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину ( п.4 ст. 203 ЦК України) - правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. За ст.657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки повинен укладатись у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Однак вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору виконані не були через те, що у [PERSON] були відсутні дані про експертну грошову оцінку земельної ділянки і він зобов'язався засвідчити укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки нотаріально після отримання звіту. Ці обставини відповідач визнає. Коли 17.06.2008 р. звіт був готовий і за висновком експерту, загальна вартість земельної ділянки визначена сумою 40366 грн. ( а.с.41-66), [PERSON] звернулась довідповідача [PERSON] з пропозицією нотаріально засвідчити укладений 14.01.2008 р. договір купівлі-продажу, на що [PERSON] відповів, що в нього немає часу і фактично кожен із сторін отримав все за договором, що кожному належало. Згідно ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. У разі коли сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Враховуючи, що між сторонами по справі досягнута домовленість щодо усіх істотних умов договору і відбулося повне виконання договору - [PERSON] передана у власність земельна ділянка площею 0,1073 га, яка належала [PERSON], а вона сплатила її вартість в розмірі 40400(сорок тисяч чотириста) грн., що визнає відповідач та підтверджується його розпискою (а.с.10), вважається правочин купівлі-продажу земельної ділянки дійсним. Крім того, ще до передачі позивачці у приватну власність земельної ділянки, за взаємною домовленістю з відповідачем, вона спочатку придбала у власність садовий будиночок загальною площею 63,6 м [ADDRESS] з двома кімнатами, кухнею та окремими туалетом, який не був зареєстрований у встановленому законом порядку і зазначений в технічному паспорті як самовільна побудова (а.с.31-37). На підтвердження укладеного договору купівлі-продажу будинку за 15150 грн.0 коп. та отриманні [PERSON] грошей за проданий будинок, відповідачем була надана розписка ( а.с. 9). На цей час будівництво силами позивачки завершено, але узаконити його у встановленому законом порядку вона не може через відсутність належного дозволу на будівництво і відсутність правовстановчого документа про право власності на земельну ділянку. Відповідно до технічного висновку про стан будівельних конструкцій та можливості подальшої експлуатації самовільно збудованого садивного будинку з прибудовами ( а.с. 13-40), подальша експлуатація самовільно збудованих побудов [ADDRESS] технічно можлива. Враховуючи, що позивачка фактично є власником земельної ділянки, за ст.375 ЦК України - власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди і набуває право власності на них за умови додержання відповідних норм і правил. У разі самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, правові наслідки встановлюються ст. 375 ЦК України. За п.5 ст.376 ЦК України, на вимогу власника земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Оскільки будиночок був збудований позивачкою для власних потреб і це не порушує нічиїх прав, для реєстрації самочинно збудованого нерухомого майна [PERSON] просить визнати за нею право власності. Відповідачі в судове засідання не з'явились, представили заяву про розгляд справи у їх відсутність, позов визнають в повному обсязі ( а.с.8, 11). Суд відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу у відсутність не з'явившихся відповідачів за наявними доказами по справі. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України, при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши позивача, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню як такий, що знайшов своє повне підтвердження в ході судового розгляду з наступних підстав. Згідно до наданої суду копії державного акту на право приватної власності на землю від 02.08.2002 р. [NUMBER] земельна ділянка площею 0,1073 га яка розташована [ADDRESS], належить [PERSON] ( а.с.64). На зазначеній ділянці самовільно збудований садовий будинок з двома кімнатами, кухнею та окремими туалетом, який не був зареєстрований у встановленому законом порядку і зазначений в технічному паспорті як самовільна побудова (а.с.31-37). Відповідно до технічного висновку про стан будівельних конструкцій та можливості подальшої експлуатації самовільно збудованого садивного будинку з прибудовами ( а.с. 13-40), подальша експлуатація самовільно збудованих побудов [ADDRESS] технічно можлива. Із наданих розписок ( а.с.9-10) вбачається, що самовільно збудований будинок був проданий [PERSON] позивачці за 15150 грн., а земельна ділянка за 40400 грн., гроші отримані [PERSON], а будинок та земельна ділянка передані в користування позивачці. За загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину ( п.4 ст. 203 ЦК України) - правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. За ст.657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку ( квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. У разі коли сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Враховуючи, що між сторонами по справі досягнута домовленість щодо усіх істотних умов договору і відбулося повне виконання договору - [PERSON] передана у власність земельна ділянка площею 0,1073 га та самовільно збудований садовий будинок які належала [PERSON], а позивачка в свою чергу сплатила їх вартість в розмірі 40400(сорок тисяч чотириста) грн. за купівлю земельної ділянки та 15150 грн. за будинок, сторони підтвердили ці обставини при судовому розгляді справи, суд вважає, що між сторонами відбувся правочин купівлі-продажу земельної ділянки та садового будинку, який визнається дійсним. На підставі зазначеного,

Outcome: approved