Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-12 00:00:00

Позивач приватне мале підприємство „Елерон” м.Тернопіль звернувся до суду із позовом до [PERSON]про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності на майно, посилаючись на те, що відповідач відмовляється добровільно виконувати умови досягнутої домовленності про купівлю-продаж автокрана МАЗ 3575, двигун [NUMBER], рама [NUMBER]. Вказав, що на виконання усної угоди він передав відповідачу 52000 грн. - обумовлену ціну рухомого майна, відповідач написав розписку про отримання вказаних коштів і зобов”язався оформити в МРЕВ всі необхідні документи щодо купівлі-продажу транспортного засобу після виконання виконавчою службою рішення суду та отримання відповідачем автокрану в натурі. Зазначаючи, що ним виконані усі умови угоди, в порядку ст.220 ЦК України просить визнати договір купівлі-продажу дійсним та визнати за ним право власності на спірне майно. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив, що перед укладенням угоди він оглядав автомобіль автокран МАЗ 3575 на території току в с.Горошова. Письмового договору купівлі-продажу він з відповідачем не укладав, останній написав лише йому розписку про отримання грошей. Йому відомо, що у відповідача виникли проблеми з реєстрацією автомобіля в МРЕВ, а тому він звернувся за захистом своїх прав до суду. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, просить задовольнити. Суду відповідач пояснив, що гроші за автомобіль автокран МАЗ 3575 він від позивача отримав, однак реєстраційних документів на автомобіль МАЗ 3575 не має. Автомобіль був в користуванні ВАТ „Горошівське” Борщівського району, знаходився на балансі товариства, однак ніколи не був зареєстрований і свідоцтва про його реєстрацію видано не було. Після виконання рішення Борщівського райсуду від 24 грудня 2007 року він звернувся в МРЕВ, де йому було роз”яснено, що без рішення суду про зобов”язання МРЕВ провести реєстрацію транспортного засобу, зареєструвати автомобіль вони не можуть. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, що надані сторонами в повному обсязі, вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступного. У відповідності до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Одночасно, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Як встановлено з розписки [PERSON] від 4 березня 2008 року, останній отримав від засновника та директора ПМП „Елерон” [PERSON] гроші в сумі 52000 грн. за проданий автокран МАЗ кран 3575 двигун [NUMBER], рама [NUMBER], який належить йому на підставі рішення Борщівського райсуду від 24 грудня 2007 року, та зобов”язався оформити всі необхідні документи щодо купівлі вказаного транспортного засобу протягом трьох діб з моменту виконання рішення суду, а саме повернення йому автокрану. Рішенням Борщівського районного суду від 24 грудня 2007 року, яке ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Тернопільської області залишено без змін, визнано за відповідачем по даній справі [PERSON] право власності на автомобіль „автокран МАЗ 3575”, інше майно та витребуванойого з чужого незаконного володіння. Згідно листа відділу державної виконавчої служби Борщівського районного управління юстиції від 13 червня 2008 року № 2601\5 рішення Борщівського райсуду від 24 грудня 2008 року виконано, автомобіль „автокран МАЗ 3575”, інше майно, яке зберігалося на території току с.Горошова Борщівського району вилучено та повернуто [PERSON] Зміст правочину, згідно ч.1 ст.203 ЦК України, не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Правочин, згідно ч.5 ст.203 ЦК, має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. У відповідності до ст.656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є в продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний,набутий) продавцем у майбутньому. У відповідності до ст.184 ЦК України автомобіль відноситься до речі, визначеної індивідуальними ознаками, тобто є незамінним. Ця норма підтверджується Інструкцією про проведення огляду транспортних засобів та їх реєстраційних документів під час реєстрації, перереєстрації і зняття з обліку (затверджена наказом МВС України від 10 листопада 2005 року № 987, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2005 року за № 1424\11704; зі змінами, внесеними згідно з наказом МВС України від 29 вересня 2007 року № 364), відповідно до якого ідентифікаційний номер (позначення) транспортного засобу - це структурне поєднання буквенно-цифрових символів. Присвоюється виробником транспортного засобу з метою ідентифікації останнього та наноситься на деталі кузова, шасі (рами) згідно зі стандартами). Пунктами 7,8 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388, визначено, що власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи або їх представники зобов”язані зареєструвати їх протягом 10 діб після придбання або митного оформлення, чи тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Реєстрація транспортних засобів здійснюється на підставі заяви власника, поданої особисто, і документів, що посвідчують його особу і правомірність придбання транспортного засобу, оцінку його вартості. Правомірність придбання транспортних засобів, вузлів і агрегатів, які мають ідентифікаційні номери, підтверджуються документами, скріпленими підписом відповідної посадової особи і печаткою, виданими суб”єктами підприємницької діяльності, які реалізують транспортні засоби та видають довідки-рахунки, митними органами, судами, нотаріусами, органами соціального захисту населення, підприємствами-виробниками транспортних засобів та підрозділами ДАІ, а також угодами, укладеними на товарних біржах. У відповідності до ст.658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власнику товару. Відповідач [PERSON]в судовому засіданні пояснив, що реєстраційних документів на спірний автомобіль не має. Ні позивачем, ні відповідачем в судовому засіданні не доведено, що саме автомобіль автокран МАЗ 3575 двигун [NUMBER], рама [NUMBER], зазначений в розписці [PERSON], був предметом спору у справі, що розглядав Борщівський райсуд і рішенням якого від 24 грудня 2007 року було визнано право власності [PERSON] на автомобіль „автокран МАЗ 3575”, а також, що саме його було вилучено та передано [PERSON] працівниками відділу ДВС Борщівського РУЮ. Окрім цього, згідно ст.220 ЦК України, на яку посилається позивач в обгрунтування своїх вимог, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Однак згідно вказаної статті суд може визнати дійсною лише ту угоду, яка за законом підлягала нотаріальному посвідченню, але сторони уклали її без додержання цієї форми і одна із сторін виконала її повністю або частково, а друга ухиляється від нотаріального оформлення укладеної нею угоди. Для угод про купівлю-продаж автомобілів таке оформлення не є обов”язковим. А тому, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог приватного малого підприємства „Елерон” до [PERSON]про визнання дійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу - автокрана МАЗ 3575 двигун [NUMBER], рама [NUMBER] від 4 березня 2008 року та визнання за позивачем права власності на спірний автомобіль слід відмовити за безпідставністю. На підставі ч.2 ст.41 Конституції України, ст.34 Закону України „Про дорожній рух” від 30 червня 1993 року N 3353-XII, п.п.7,8 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388, Інструкції про проведення огляду транспортних засобів та їх реєстраційних документів під час реєстрації, перереєстрації і зняття з обліку, затвердженої наказом МВС України від 10 листопада 2005 року № 987, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2005 року за № 1424\11704, зі змінами, внесеними згідно з наказом МВС України від 29 вересня 2007 року № 364, ст.ст.11,12,13,15,16,184,203, 220,656,658 ЦК України та,

Outcome: dismissed