Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-20 00:00:00

Позивачі звернулись до Ялтинського міського суду АРК із зазначеним позовом в порядку процесуальних вимог цивільного судочинства і просять суд : - Визнати незаконним та скасувати Рішення Виконавчого комітету Ялтинської міської ради № 702 від 25 квітня 2007 року - Зобов'язати відповідачів здійснити знесення за власний рахунок у місячний термін самочинну прибудову літера б2 до квартири [ADDRESS], площею 21.1 кв. м. і поріг перед вхідними дверима; - У разі невиконання рішення встановити спосіб виконання рішення суду; - Зобов'язати КП Ялтинське БТІ скасувати реєстрацію права власності зазначеної прибудови. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідачі здійснили самочинне будівництво, прибудувавши приміщення б2 до квартири [ADDRESS], проте всупереч вимог закону оскаржуваним рішенням виконавчого комітету Ялтинської міської ради було дозволено реєстрацію права власності на цю прибудову і видано свідоцтво про право власності. Позивачі вважають, що здійснення відповідачами прибудови перешкоджає їм у користуванні своїм майном. Як на правові підстави позовних вимог позивачі посилаються на зміст ч. 4 ст. 376 ЦК України, ст. ст. 21, 391 ЦК України. Відповідачка [PERSON] проти позовних вимог заперечувала з тих підстав, що спірна прибудова зареєстрована у встановленому законом порядку на праві власності, не перешкоджає позивачам здійснювати права власників стосовно належної їм квартири. Представник КП Ялтинське БТІ заперечувала проти позову, наголошуючи, що реєстрація права власності була здійснена на підставі рішення Виконкому Ялтинської міської ради і виданого свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Представники відповідача Ялтинської міської ради і Виконавчого комітету Ялтинської міської ради у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені відповідно до процесуального закону. Особи, які беруть участь у справі, не заявили у суді, що факти, які мають значення для справи, їм відомі особисто, тому не вирішувалось питання про їх допит в якості свідків згідно зі ст. 184 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивачів, відповідачки, представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог виходячи з такого. Не будучи власницею або користувачем земельної ділянки, що є прибудинковою територією багатоквартирного житлового будинку [ADDRESS], і без отримання дозволу на будівництво та виконання будівельних робіт, погодженого проекту, [PERSON] у 2004 році було здійснено будівництво прибудови літера „б2” до квартири № 1 за зазначеною адресою, площею 21.1 кв.м. Рішенням Виконавчого комітету Ялтинської міської ради від 25 квітня 2007 року № 702 було дозволено реєстрацію права власності на цю прибудову і оформлення свідоцтв про право власності на нерухоме майно. На підставі цього акту відповідачам [PERSON], [PERSON] і [PERSON] було видане свідоцтво про право власності на нерухоме майно, зокрема стосовно прибудови літера „б2”, державний реєстратор КП Ялтинське БТІ здійснив реєстрацію права власності. Безумовно особа, яка здійснила самочинне будівництво не набуває права власності на такий об'єкт нерухомості (ч. 2 ст. 376 ЦК України), тобто виконавчий комітет ради не мав права дозволяти реєстрацію права власності, але сама по собі незаконність акту індивідуально-правового характеру органу місцевого самоврядування відповідно до ч. 1 ст. 21 ЦК України не є підставою для його скасування, адже суд на підставі наданих доказів не встановив, що оскаржуване Рішення Виконавчого комітету Ялтинської міської ради № 702 від 25 квітня 2007 року порушує права позивачів Кучерських. Суд встановив, що позивачі також самочинно здійснили будівництво госпблоку літера „Н” і санвузлу літера „О”, що вбачається з рішення Ялтинського міського суду АРК від 18 грудня 2007 року, яким визнане право власності на ці об'єкти нерухомості за [PERSON] Тому, якщо і існують деякі незручності у здійсненні права користування квартирою або цими прибудовами, то створені вони протиправними діями самих позивачів. Отже, [PERSON], [PERSON] і [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] із прибудовою літера „б2”. У цьому зв'язку суд зазначає, що доки не оспорена правомірність виникнення права власності, воно є непорушним і вважається набутим правомірно (ст. 321, ч. 2 ст. 328 ЦК України), тому немає підстав для знесення прибудови, адже це буде вважатися неправомірним знищенням чужої речі. Відповідно до ст. 391 ЦК України, на яку в обґрунтування позовних вимог посилаються позивачі, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Жодних даних про те, що спорудження прибудови створює перешкоди позивачам у здійсненні права власності на належну їм на праві власності квартиру [ADDRESS], матеріали цивільної справи не містять, а відповідні доводи є надуманими. Крім того, суд зазначає, що позивачі не є власниками або користувачами земельної ділянки, на якій здійснено будівництво прибудови, і вони не мають права на позов з підстав ч. 4 ст. 376 ЦК України. Зважаючи на те, що відповідно до ст. 19 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень” підставою для державної реєстрації прав є свідоцтво про право власності, яке було надане державному реєстратору, для скасування реєстрації права власності на прибудову немає підстав. Державний реєстратор прав не має повноважень з перевірки законності прийнятих органами місцевого самоврядування рішень та видачі ними свідоцтв про право власності на нерухоме майно (ст. 8 зазначеного закону). Таким чином, розглянувши справу в присутності сторін, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позовна заява задоволенню не підлягає у повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат вирішується відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed