Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-16 00:00:00

Сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 30 грудня 1995 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO]. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що протягом останнього року сумісного проживання між ними постійно виникали безпідставні сварки, було відсутнє взаєморозуміння. Подружжя мали різні погляди на життя. Як наслідок, між ними склалися неприязні відносини при яких подальше проживання разом стало неможливим. З січня 2008 року між ними припинені шлюбно-сімейні відносини та ведення сумісного господарства, поновляти які вони не бажають. З квітня 2008 року позивач залишив сім'ю і з вказаного часу перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою. Вважає що їх сім'я розпалася остаточно, зберегти її неможливо і просить суд розірвати їх шлюб. При цьому вказує, що спору про поділ майна, що є їх спільною власністю у них не виникає. Згоду про утримання неповнолітнього сина між ними досягнуто. В попередньому судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги і просить їх задовольнити. Відповідач позов визнала в повному обсязі, підтвердила обставини, викладені в позовній заяві, проти розірвання шлюбу не заперечує. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони припинили шлюбно-сімейні відносини та ведення сумісного господарства з січня 2008 року. З квітня 2008 року позивач по справі перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою. Спроб для примирення і збереження сім'ї подружжя не приймають. Відповідно до ч.1ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Будь-яких обставин, які б перешкоджали пред'явленню позову про розірвання шлюбу і розгляду справи судом не встановлено. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. При таких обставинах суд приходить до висновку, що сім'я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та неповнолітнього сина. Сина [PERSON] [INFO], суд, виходячи з його інтересів та приймаючи до уваги думку сторін з цього приводу, вважає за необхідне залишити на вихованні та утриманні матері. Аліменти на утримання дитини відповідач буде стягувати у судовому порядку. Шлюб у позивача перший, у відповідача - другий. Спору про поділ майна подружжя не заявляли. Визначаючи розмір держмита при реєстрації розірвання шлюбу в органах реєстрації актів цивільногостану, суд приймає до уваги сімейний та матеріальний стан подружжя, їх повторний шлюб, ступінь провини у розпаді сім'ї та вважає за необхідне витрати щодо реєстрації розірвання шлюбу покласти на сторони по справі. А тому,

Outcome: approved