Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-22 00:00:00

Позивач [PERSON] 24.10.2003 р. звернувся до суду із зазначеними вимогами, просить постановити рішення, яким анулювати реєстраційний запис про право власності [PERSON]. на &frac12; частину будинку по [ADDRESS] внести відповідні зміни в реєстраційні документи Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, визнати за ним право власності в поряду спадкування на [ADDRESS] Свої вимоги позивач [PERSON] в позовній заяві обґрунтовує тим, що [PERSON] заповідала йому [ADDRESS] При оформленні спадщини нотаріус вимагала довідку-харатеристику на спадкове майно, після чого звернувся до бюро технічної інвентаризації. Із відповіді вбачається, що йому слід звернутися до районної держадміністрації по питанню анулювання права власності на &frac12; частини будинку, яка зареєстрована за [PERSON]., а Печерська районна у м. Києві державна адміністрація листом відмовила в цьому. У травні 2003 р. він звернувся до суду із скаргою на неправомірні дії посадових осіб бюро технічної інвентаризації; рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 15.05.2003 р. йому відмовлено в задоволенні скарги з мотивів, що сума ідеальних часток будинку вцілому складає величину більше одиниці, а при приватизації [PERSON]. квартири в цьому будинку відповідні зміни в документацію не були внесені. В ході слухання справи за його скаргою та листування з бюро та районною держадміністрацією з'ясувалось, що на підставі мирової угоди, затвердженої ухвалою народного суду 4-ої дільниці Печерського району м. Києва від 24.12.1956 р. визнано право власності за [PERSON]. та [PERSON] по &frac12; частині будинку по[ADDRESS] В наступному частина [PERSON] перейшла до [PERSON], а у [PERSON]. його частина була конфіскована, але він залишився проживати в ній вже як наймач і 12.05.1978 р. з ним був укладений договір найму житлового приміщення. 10.06.1978 р. [PERSON]. на підставі ордера на обмін жилого приміщення виконкому Київської міської ради [NUMBER] від 10.06.1978 р. обміняв займане ним приміщення з [PERSON]. та [PERSON]. і переїхав проживати у м. Краснодар, а [INFO]. помер у м. Краснодарі. В [INFO]. помер [PERSON], а особистий рахунок був оформлений на [PERSON]. 4.11.1993 р. [PERSON] приватизувала [ADDRESS] але відповідачі не внесли відповідні зміни в документи та не ліквідували запис щодо права власності [PERSON]., внаслідок чого в цьому будинку виявилися зареєстрованими три власники по &frac12; частині кожного, що унеможливлює оформити його право на спадщину. В теперішній час відповідачі Печерська районна у м. Києві державна адміністрація, Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна відмовляються усунути зазначені протиріччя та ставлять під сумнів правомірність дій [PERSON]. з конфіскованим майном і не визнають право позивача на успадковане майно, що змусило його звернутися до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] доповнив свої вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просить постановити рішення, яким визначити, що[ADDRESS] належна [PERSON]. на підставі свідоцтва про право власності на житло від 4.11.1993 р., становить &frac12;; визнати за ним право власності на &frac12; частину будинку по [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом[PERSON] від 28.03.1996 р. Заперечуючи [PERSON] звернулася із зустрічними вимогами, які протягом розгляду справи скорегувала і остаточно просить постановити рішення, яким визнати недійсними розпорядження відділу приватизації державного житлового фонду Печерського району м. Києва №4861 від 4.11.1993 р. “Про приватизацію кв.№2 будинку по [ADDRESS]” та видане [PERSON]. на підставі цього розпорядження свідоцтво про право власності на житло, виселити [PERSON], [PERSON], [PERSON]. із зазначеної частини домоволодіння без надання іншого житла і визнати недійсним рішення Київської міської ради №407/1817 від 15.07.1985р. “Про приватизацію земельних ділянок для будівництва і обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд” в частині передачі їй та [PERSON]. у власність по &frac12; частині земельної ділянки за наведеною адресою, визнати за нею за набувальною давністю право на користування земельною ділянкою за цією адресою. Свої вимоги [PERSON] в позовній заяві, уточненні позовних вимог обґрунтовує тим, що у 2007 р. в ході розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] до неї про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою їй стало відомо про обставини незаконного обміну [PERSON]. кв[ADDRESS] яка знаходиться, як з'ясувалося, у комунальній власності Печерського району м. Києва й на придбання якої вона має першочергове право у разі відчуження її державою. [PERSON] вважає, що при оформленні права власності та видачі [PERSON]. свідоцтва про право власності на житло було порушено Закон України “Про приватизацію державного житлового фонду”; додала, що &frac12; частина домоволодіння по [ADDRESS] якою користувалися [PERSON]. після відбування покарання, [PERSON] та [PERSON] на підставі договору оренди, ніколи не переходили до державного житлового фонду та відсутні будь-які рішення або розпорядження щодо поділу домоволодіння на квартири, власниками якого залишаються вона та держава. Частина будинку, що належала [PERSON], перейшла до держави в порядку конфіскації, а не відчуження, а тому право користування земельною ділянкою до держави не переходило і вся земельна ділянка після засудження [PERSON]. використовувалася її батьками. Вважає, оскільки право власності [PERSON] на &frac12; частину будинку набуто з порушенням чинного законодавства, просить скасувати в цій частині рішення Київської міської ради №407/1817 від 15.07.1985р. й визнати за нею право користування цією земельною ділянкою за набувальною давністю. В судовому засіданні позивач [PERSON], він же є представником відповідачки [PERSON] представник позивача [PERSON]підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, зустрічні вимоги [PERSON] просили залишити без задоволення, посилаючись на їх надуманість. В судовому засіданні представники [PERSON] - [PERSON]., [PERSON]. просила в задоволенні позову [PERSON] відмовити, зустрічні вимоги [PERSON] підтримали, посилаючись на обставини, викладені в зустрічній позовній заяві. В судове засідання відповідач Печерська районна у м. Києві державна адміністрація не з'явився, про час і місце судового розгляду оповіщений у встановленому порядку, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. В судове засідання відповідач Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна не з'явився, про час і місце судового розгляду оповіщений у встановленому порядку, направив письмові пояснення, із яких вбачається, що згідно даних реєстрових книг бюро право власності на будинок по [ADDRESS] зареєстровано: &frac12; частина за [PERSON]. на підставі ухвали народного суду 4-ої дільниці Печерського району м. Києва від 24.12.1956 р.; &frac14; частина за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Першою Київською державною нотконторою 28.10.1982 р. [NUMBER] по якому право власності на &frac14; частину будинку перейшло від [PERSON] до [PERSON]; &frac14; частина за [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого Шостою Київською державною нотконторою 13.08.1985р №1-9459, по якому[PERSON]. подарував [PERSON] &frac14; частину будинку. Крім того згідно даних реєстрових книг бюро право власності [ADDRESS]зареєстровано за [PERSON]. на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації державного житлового фонду Печерського району м. Києва 4.11.1993 р. на [NUMBER] Згідно матеріалів інвентаризаційної справи будинок по [ADDRESS] є приватним будинком, що складає одиницю. Квартир в даному будинку немає і бути не може, оскільки в такому випадку сума ідеальних часток складе величину більше одиниці. Також в матеріалах технічної інвентаризації за вказаною адресою знаходиться лист Печерського РЖУ з проханням провести інвентаризацію конфіскованої &frac12; частини будинку, яка належала [PERSON], бюро виконало це замовлення, але на даний час &frac12; будинку зареєстрована за [PERSON]. В судове засідання відповідач Головне управління земельних ресурсів виконавчого органу Київради не з'явився, про час і місце судового розгляду оповіщений у встановленому порядку, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. В судове засідання відповідач Київська міська рада не з'явився, про час і місце судового розгляду оповіщений у встановленому порядку, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. В судове засідання відповідач Відділ опіки та піклування Печерської районної у м. Києві державної адміністрації не з'явився, про час і місце судового розгляду оповіщений у встановленому порядку. В судове засідання відповідач Відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві не з'явився, про час і місце судового розгляду оповіщений у встановленому порядку, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. В судове засідання третя особа: Головне управління юстиції у м. Києві не з'явилася, про час і місце судового розгляду оповіщена у встановленому порядку, подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Судом встановлено, що згідно рішення виконкому Печерської районної ради №601 від 26.05.1949 р. [PERSON] та [PERSON] відведено в безстрокове користування під забудову земельну ділянку площею 800 кв.м. по [ADDRESS]. 22.07.1952 р. між [PERSON] та житловим управлінням виконкому Печерської районної ради був укладений договір на право будівництва будинку та безстрокового користування земельною ділянкою. Згідно акту прийняття в експлуатацію від 10.12.1955 р., який затверджено рішенням виконкому Печерської районної ради №307 від 10.04.1956 р., [ADDRESS] прийнято в експлуатацію і його власником є [PERSON] Ухвалою народного суду 4-ої дільниці Печерського району м. Києва від 24.12.1956 р. затверджено мирову угоду, згідно якої [PERSON] визнав за [PERSON] право власності на &frac12; частину будинку по[ADDRESS] і вказане право зареєстроване Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна. Також цією ухвалою суду був визначений порядок користування земельною ділянкою, на якій розташований зазначений будинок. Вироком Київського обласного суду від 24.07.1962 р. [PERSON]. було засуджено до дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. При таких обставинах суд вбачає, що [PERSON]. втратив право власності на &frac12; частину будинку по [ADDRESS], при цьому частина земельної ділянки, яка згідно ухвали народного суду 4-ої дільниці Печерського району м. Києва від 24.12.1956 р. була виділена в користування [PERSON]., не була конфіскована, оскільки [PERSON]. не мав на неї права власності, однак у зв'язку із засудженням та конфіскацією належної йому частини будинку втратив право на користування земельною ділянкою за зазначеною адресою. З наданої суду будинкової книги за адресою: [ADDRESS] вбачається, що після засудження [PERSON]. в частині будинку, належній йому раніше, залишилася проживати його дружина [PERSON], [INFO]народження, а вказана частина будинку на підставі рішення виконкому Печерської районної ради 1.02.1967 р. була передана управлінню будинками [ADDRESS] тобто дана частина будинку перейшла з приватної у комунальну власність. Факт передачі конфіскованої частини будинку, належної [PERSON], управлінню будинками [ADDRESS] також підтверджено листом Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна [NUMBER] від 13.01.2003 р. Суд, враховуючи викладене, а також відсутність будь-яких документів, які свідчать про віднесення &frac12; частини будинку по [ADDRESS] конфіскованої у [PERSON]., до державного або громадського житлового фонду, вважає, що вказана частина будинку перейшла до комунальної власності. Надана суду будинкова книга за адресою: [ADDRESS] також свідчить про те, що [PERSON]., відбувши покарання та повернувшись з місць позбавлення волі до дружини [PERSON], яка була зареєстрована за зазначеною адресою з 23.06.1953 р., 26.05.1970 р. повторно був прописаний за зазначеною адресою, як зазначено в будинковій книзі, постійно до дружини. [PERSON] померла [INFO] Судом встановлено, що 12.05.1978 р. між управлінням будинками [ADDRESS] та [PERSON]. був укладений договір найму двох жилих кімнат, площею 28,5 кв.м., які знаходяться за адресою: [ADDRESS], і складено акт здачі і приймання вказаних приміщень. Відповідно до п.4 Інструкції про порядок укладання договорів найму житлових приміщень у будинках місцевих рад депутатів трудящих, державних, кооперативних і громадських організацій, 29.12.1962 р. затвердженої Міністром комунального господарства УРСР, 18.12.1962 р. погодженої з Міністерством юстиції УРСР, договір найму жилого приміщення укладається з наймачем, на ім'я якого видано ордер або відкрито особовий рахунок на підставі рішення суду. Суду не надано жодного документу, який би свідчив про видачу [PERSON] ордеру на право зайняття зазначених вище приміщень у будинку по [ADDRESS] або який би свідчив про відкриття на його ім'я особового рахунку за рішенням суду, тому суд вважає, що фактично [PERSON]. наймав вказане жиле приміщення без набуття прав, що були надані діючим на той час законодавством наймачам, які укладали договір найму на підставі ордеру або на підставі відкриття особового рахунку згідно рішення суду. На думку суду до даних правовідносин може бути застосована аналогія закону, а саме статті ЖК УРСР, які регулюють користування жилими приміщеннями у будинках індивідуального житлового фонду, оскільки діючим на той час законодавством не були врегулюванні правовідносини користування жилими приміщеннями, які не належали до державного або громадського житлового фонду. Згідно ордеру [NUMBER] від 10.06.1978 р., виконкомом Київської міської ради, [PERSON]. був здійснений обмін із [PERSON] двох кімнат будинку по [ADDRESS] Суд вважає безпідставними посилання позивача [PERSON] на ту обставину, що [PERSON]. здійснив обмін у відповідності до ст.79 ЖК УРСР, оскільки кімнати, які займав [PERSON]., не відносилися до державного або громадського житлового фонду, а перебували у комунальній власності, тому суд вважає, що вказаний обмін був здійснений, за аналогією закону, в порядку ст.164 ЖК УРСР. Суд, враховуючи викладене, вважає, що договір найму з [PERSON]., а в подальшому з його дружиною [PERSON] був укладений виконкомом Печерської районної у м. Києві ради у відповідності до ст.158 ЖК УРСР. Той факт, що в рішенні виконкому Печерської районної у м. Києві ради №49 від 28.01.1986 р. про переоформлення особового рахунку на [PERSON]. є посилання на ст.106 ЖК УРСР, не може бути підставою для визнання спірної частини будинку державним або громадським житловим фондом, оскільки в судовому засіданні не надано жодного документу на підтвердження прийняття рішення про переведення зазначених жилих приміщень із комунальної власності до державного або громадського житлового фонду. Крім того, надане суду рішення Київської міської ради №208/1642 від 27.12.2001 р. “Про формування комунальної власності територіальних громад районів міста Києва” свідчить, що 56 кв.м. у будинку по [ADDRESS] належить до комунальної власності територіальної громади Печерського району м. Києва. Розпорядженням відділу приватизації державного житлового фонду Печерського району м. Києва №4861 від 4.11.1993 р. згідно із Законом України “Про приватизацію державного житлового фонду” [PERSON]. передано у приватну власність кв.№2 будинку по [ADDRESS], загальною площею 54,36 кв.м. Відповідно до ст.1 Закону України “Про приватизацію державного житлового фонду” приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків) та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т.ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Суд, враховуючи, що в судовому засіданні не надано жодного документу про прийняття відповідного рішення про поділ будинку по [ADDRESS] на окремі дві квартира, й відсутні документи, що підтверджують, що &frac12; частина даного будинку, яка була конфіскована у [PERSON]., була переведена до державного житлового фонду, у тому числі про передачу цієї частини будинку до житлового фонду Печерської місцевої ради, знаходить твердження [PERSON] про незаконність передачі [ADDRESS] у приватну власність [PERSON]. в результаті приватизації обґрунтованими, такі твердження ґрунтуються на законодавстві. При цьому суд враховує про відсутність відмітки про поділ будинку на окремі квартири у Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що підтверджується листами бюро про реєстрацію права власності за співвласниками у частках відносно до цілого будинку. Встановлено, що &frac12; частина будинку по [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Першою Київської державною нотконторою 28.10.1982 р., та договору дарування, посвідченого Шостою Київською державною нотконторою 13.08.1985р. Суд, враховуючи викладене, а також положення ст.114 ЦК України, які діяли на момент здійснення приватизації квартири [PERSON] тобто її відчуження, вважає, що [PERSON] має законні підстави для заявлення вимог про визнання недійсною приватизацію [PERSON].[ADDRESS] і визнання недійсними розпорядження відділу приватизації державного житлового фонду Печерського району м. Києва №4861 від 4.11.1993 р. “Про приватизацію [ADDRESS]” й свідоцтва про право власності на житло, видане 4.11.1993 р. [PERSON]., такі вимоги підлягають задоволенню. Надані суду свідчать про те, що [PERSON] померла [INFO]. і її спадкоємцем відповідно до заповіту від 28.03.1996 р. є позивач [PERSON] Суд, враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що кв[ADDRESS] безпідставно була передана у приватну власність [PERSON]., вважає, що [PERSON] не має законного права на її спадкування і не має законних підстав для проживання в ній. А, оскільки проживання [PERSON] в [ADDRESS] разом із родиною порушує права співвласника іншої частини будинку по [ADDRESS] тому, що вона має переважне право купівлі частки у праві спільної часткової власності у разі її відчуження, позивач [PERSON] поселився у зазначену квартиру із порушенням діючого законодавства, суд вважає, що [PERSON] разом із залежними від нього особами підлягає виселенню без надання іншого житла. Рішенням Київської міської ради №407/1817 від 15.07.1985р. “Про приватизацію земельних ділянок для будівництва і обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд” передано у власність [PERSON] і [PERSON] земельну ділянку по [ADDRESS] по &frac12; частині кожному. Відповідно до ч.1, п.“а” ч.3 ст.116 ЗК України громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі, зокрема, приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян. Згідно ст.ст.90,101,102 ЗК України (в редакції Закону 1970 р.) при переході права власності на будівлі переходить також і право користування земельною ділянкою або її частиною. Суд, враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що до [PERSON] перейшло право власності на &frac12; частину будинку по [ADDRESS] в порядку спадкування та договору дарування від [PERSON] та [PERSON]., вважає, що до неї перейшло і право користування &frac12; частиною земельної ділянки, на якій розташований даний будинок. При цьому в судовому засіданні не було надано жодного документу про те, що в користування[PERSON] виділялася &frac12; частина земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS]. А твердження позивача [PERSON] про те, що [PERSON] набула право на користування &frac12; частиною земельної ділянки за зазначеною адресою, набувши 4.11.1993 р. право власності на[ADDRESS] який на ній розташований, не ґрунтується на діючому законодавстві з таких підстав. Так, в судовому засіданні встановлено що кв.№2 будинку по [ADDRESS] була передана [PERSON]. на підставі Закону України “Про приватизацію державного житлового фонду”, який не передбачає можливості в разі приватизації отримувати право на користування земельною ділянкою. Крім того, відповідно до свідоцтва про право власності на житло, видане [PERSON]. 4.11.1993 р., останній не було передано право власності саме на &frac12; частину будинку по [ADDRESS] а в результаті здійсненої приватизації частка[PERSON] у вказаному будинку не визначалася. Посилання [PERSON] на ту обставину, що [PERSON] була правонаступником [PERSON]., а тому до неї перейшло право користування земельною ділянкою, якою користувався останній на підставі ухвали суду від 24.12.1956 р., не ґрунтується на законодавстві, оскільки [PERSON]. втратив право на користування земельною ділянкою коли був позбавлений права власності на частину будинку і в судовому засіданні не надано жодного документу на підтвердження, що в подальшому земельна ділянка у встановленому законом порядку була надана йому в користування, тому такого права він не міг передати [PERSON]. Крім того, суд вбачає, що [PERSON] не перебувала у родинних стосунках із [PERSON]. та не була його спадкоємицею, право на проживання у частині будинку по [ADDRESS] нею було набуто не в результаті договору міни, укладеному із [PERSON]., а на підставі обмінного ордеру, в якому не зазначено, що в користування також передається і земельна ділянка, тому [PERSON] не має законних підстав бути правонаступником [PERSON]. При цьому обмін житлового приміщення, яке займав [PERSON]. на підставі договору найму, не дає законних підстав для правонаступництва, оскільки в результаті обміну до[PERSON] та [PERSON]. право власності на частину будинку не перейшло. Твердження позивача [PERSON], що він набув право власності на &frac12; частину будинку по [ADDRESS] на підставі рішення суду, тому набув право на приватизацію &frac12; частини земельної ділянки, не ґрунтується на діючому законодавстві, оскільки [PERSON] не міг отримати право власності на &frac12; частину зазначеного будинку в результаті спадкування після[PERSON], оскільки останній не належала дана частина будинку. До того ж суду не надано жодного документу на підтвердження, що &frac12; частина вказаної земельної ділянки виділялася в користування [PERSON]. чи [PERSON]., тому суд вважає, що останній не має законних підстав для її приватизації. Суд, враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що &frac12; частина земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] була передана у приватну власність [PERSON]. з порушенням діючого земельного законодавства, рішення Київської міської ради в цій частині є недійсним. Відповідно до ст.119 ЗК України громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом п'ятнадцяти років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу державної влади або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання у користування. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] має законні підстави для користування &frac12; частиною земельної ділянки за адресою: [ADDRESS]. Крім того, більше ніж п'ятнадцять років відкрито, добросовісно і безперервно користується іншою частиною земельної ділянки, тому має законні підстави для прийняття рішення про передачу їй в користування всієї земельної ділянки, на якій розташований будинок по[ADDRESS] Суд, враховуючи викладене, знаходить позовні вимоги [PERSON] необґрунтованими, в їх задоволенні слід відмовити, зустрічні вимоги [PERSON] слід задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved