Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду 14 квітня 2008 року з позовом до відповідачки про продовження строку на прийняття спадщини та визнання права власності на квартиру в порядку спадкування, посилаючись на те, що після смерті його бабусі - [PERSON], яка померла [INFO], залишилось спадкове майно, а саме: квартира, розташована за адресою: [ADDRESS]. Вказана квартира належить бабусі на праві особистої власності. Позивач являється єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON]., оскільки його мати, відповідачка по справі від спадщини відмовилась на його користь. При зверненні до держаної нотаріальної контори позивачу було відмовлено у прийнятті спадщини в зв”язку з тим, що строк подачі заяви про прийняття спадщини ним було пропущено. В зв'язку з викладеним позивач звернувся до суду і просить продовжити йому строк для прийняття спадщини та визнати за ним право власності на квартиру в порядку спадкування за законом після смерті його бабусі, померлої [INFO] В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив задовольнити позов в повному обсязі. Відповідачка проти позовних вимог не заперечувала та пояснила, що її мати за життя висловила своє волевиявлення про те, що після її квартира, яка належить їй, залишиться позивачеві, але нотаріально посвідчити цей договір вони не встигли. Крім того, відповідачка зазначила, що відмовляється від прийняття спадщини на користь позивача по справі. Представник третьої особи - Лозівської державної нотаріальної контори, в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував та пояснив, що відповідачка являється спадкоємицею першої черги та їй потрібно звернутися до суду з позовом про продовження строку на прийняття спадщини після смерті своєї матері. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та його адвоката, відповідачки та представника третьої особи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що [INFO]померла бабуся позивача - [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно, а саме: квартира за адресою: [ADDRESS], яка належить бабусі на підставі свідоцтва про право власності на житло від 12 жовтня 1993 року, що підтверджується копією вказаного свідоцтва про право власності на житло та копією свідоцтва про смерть. Позивач являється єдиним спадкоємцем після смерті бабусі, оскільки його мати, відповідачка по справі відмовилась від прийняття спадщини і не заперечує проти того, щоб право власності було оформлене на позивача. При зверненні до держаної нотаріальної контори було відмовлено у прийнятті спадщини в зв”язку з тим, що по незнанню закону строк подачі заяви про прийняття спадщини було пропущено. Крім того, судом встановлено, що позивач фактично прийняв спадщину, на момент смерті бабусі мешкав і по цей час мешкає в спірній квартирі, уклав договір на водопостачання та утримання будинкової території, про що свідчать квитанції про сплату послуг за водопостачання. Викладене підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Згідно ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що причина пропуску позивачем строку на прийняття спадщини є поважною.

Outcome: approved