Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-09 00:00:00

Позивач звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою, в якій просить визнати за ним право власності на нежитлове приміщення [ADDRESS]без акту введення в експлуатацію та зобов'язати КП ДМБТІ зареєструвати право власності за ним на дане приміщення. В обґрунтування зазначених вимог Позивач посилається на те, що 01 серпня 2007 року між ним та Відповідачем 1 був укладений договір підряду будівельних робіт по переобладнанню квартири [ADDRESS]. Відповідно до п.12.2. договору підряду, якщо замовником не буде здійснено розрахунок за виконані будівельні роботи по переобладнанню, то спірне нерухоме майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] що належало Відповідачу 1 переходить у власність підрядника, тобто Позивача. Відповідач не здійснив розрахунок за виконані будівельні роботи по переобладнанню, у зв'язку із чим Позивач вважає, що право власності на вказаний вище об'єкт має бути визнано за ним. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позові. Просила позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав з тих підстав, що Позивач не вкладав жодних коштів та матеріальних цінностей в будівельні роботи по переобладнанню квартири [ADDRESS] та просив в позові відмовити. Відповідач [PERSON] подала зустрічну позовну заяву про визнання права власності за нею на нежитлове приміщення [ADDRESS] без акту введення в експлуатацію та зобов'язати КП ДМБТІ зареєструвати право власності за нею на дане приміщення. В обґрунтування зустрічних позовних вимог посилається на те, що на підставі договору купівлі- продажу придбала у власність квартиру [ADDRESS]. А переобладнання з квартири в нежитлове приміщення було зроблено власними силами та за кошти позивача за зустрічним позовом. Представник відповідача КП ДМБТІ у судове засідання не з'явився причин неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Суд, заслухавши пояснення представників сторін та вивчивши матеріали справи в їх сукупності приходить до наступного. Судом встановлено, на підставі договору купівлі-продажу 05 липня 2005 року [PERSON]придбала у власність квартиру №22 загальною площею 40,3 кв.м.. житловою площею 25,3 кв.м., в житловому будинку літ.А-5 по [ADDRESS]. Право власності за [PERSON] було зареєстровано в Комунальному підприємстві «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» 01 серпня 2005 року. Між позивачем і відповідачем 01 серпня 2007 року був укладений договір підряду на виконання будівельних робіт по переобладнанню. Предметом даного договору є виконання підрядником будівельних робіт по переобладнанню квартири [ADDRESS]. Пунктом 7.1. Договору передбачено, що підрядник зобов'язаний своїми силами та засобами виконати усі роботи по переобладнанню квартири [ADDRESS]. Доказів виконання даного пункту Договору не надано первісним позивачем. Позивач за первісним позовом не надав доказів виконання умов договору. Тому суд вважає його позовні вимоги безпідставними. Натомість суд вважає за можливе задовольнити зустрічну позовну заяву, виходячи з нижченаведеного. Кожна сторона має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. (ст. 16 ЦК України). Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України встановлено - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Позивачем по зустрічному позову за власні кошти було переобладнано дану квартиру зі зміною статусу в нежитлове приміщення та добудовано ганок. АТЗТ Інженерно-Виробничим центром «Металургремонт» (Ліцензія АБ №293564, дійсна до 23.01.2011р.) було проведено обслідування і оцінку технічного стану нежитлового приміщення [ADDRESS]. Згідно даного обслідування та висновку, несучі будівельні конструкції (фундаменти, стіни, перегородки, перекриття) знаходяться в нормальному і задовільному стані і придатні до подальшої експлуатації за функціональним призначенням. На підставі ч.2 ст. 8 Цивільного кодексу України у відповідності до загальних засад цивільного законодавства (аналогія права) встановлено, що прийняття в експлуатацію об'єкта полягає у визначенні готовності об'єкта, закінченого будівництвом, будівельним і іншим нормам і правилам, необхідним при прийнятті в експлуатацію. Готовність приміщення до експлуатації у всіх аспектах визначена будівельно-технічним висновком. Таким чином, приміщення з усіма її складовими частинами є прийнятою до експлуатації та не потребує іншого проведення дослідження готовності до експлуатації - прийняття до експлуатації, в тому числі складання актів прийняття до експлуатації. Відповідно до ч.1 ст.331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.332 ЦК України переробкою є використання однієї речі (матеріалу), в результаті чого створюється нова річ. Ч.1 ст.41 Конституції України, Ч.1 ст.319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до п.10 Переліку правовстановлюваних документів, на підставі яких проводиться реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна, Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002р. №7/5, рішення суду про визнання права власності є правовстановлюваним документом і підлягає реєстрації в Комунальному підприємстві «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради без акту введення в експлуатацію. За викладених обставин суд оцінює позовні вимоги в частині визнання за Позивачем за зустрічним позовом щодо визнання права власності на нежитлове приміщення №22 поз.1-2, загальною площею 41,8 кв.м., літ.а - сходи (тимчас.), розташованого на першому поверсі в житловому будинку літ. А-5 за адресою: [ADDRESS]без акту введення в експлуатацію та реєстрації в КП ДМБТІ права власності за ним на дане приміщення, як обґрунтовані і такі, що підлягають задоволенню. На підставі ст.41 Конституції України, ст.ст.16, 328, 331, 332, 392 ЦПК України, ст.ст. 60, 158, 169, 212-215, 218 ЦПК України, Суд, -

Outcome: approved