Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду 04 червня 2008 року з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 3 березня 2006 року відділом РАЦС по м. Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції між ними було зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу вони мають сина - [PERSON], [INFO]. Син проживає з відповідачкою та після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею. Позивач сплачує аліменти на його утримання. Причиною розпаду сім”ї позивач вказує відсутність порозуміння, 31 грудня 2006 року позивач залишив сім”ю, і до цього часу вони проживають окремо. При таких обставинах подальше збереження шлюбу позивач вважає неможливим. Всі питання пов”язані з розподілом спільнонажитого майна вони вирішили добровільно. У судовому засіданні позивач прохав задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою. Пояснив, що сімейне життя з [PERSON] не склалось через різні погляди на життя, через що виникали постійні суперечки. На даний час вони проживають окремо, спільне господарство не ведеться. Зазначив, що зберегти сім”ю неможливо та прохав не надавати термін для примирення, оскільки останнє не наступить. Відповідачка проти задоволення позову не заперечувала і погодилася з думкою позивача. Також прохала розірвати шлюб, укладений між нею та позивачем 03 березня 2006 року, термін для примирення просила не надавати. Зазначила, що їхній син - [PERSON], після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею, а відповідач буде надавати матеріальну допомогу на його утримання. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 4), дійсно встановлено, що позивачка та відповідач перебувають у шлюбі, який зареєстровано 3 березня 2006 року відділом РАЦС по м. Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 51. Від даного шлюбу вони мають сина - [PERSON], [INFO]. Син проживає з відповідачкою та після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею. Позивач сплачує аліменти на його утримання. Спору про розподіл сумісної власності між сторонами немає. Позивач та відповідачка проживають окремо, шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Виходячи із взаємовідносин сторін, які склалися на день розгляду справи між позивачем та відповідачкою, небажанні знайти спільну мову, враховуючи, що згідно ст. 111 Сімейного Кодексу України, судом були вжиті заходи щодо примирення подружжя та відповідно до ч. 5 ст. 191 ЦПК України, сторонам було надано строк для примирення, після закінчення якого примирення не відбулося, і позивач наполягає на припиненні шлюбу, який фактично вже не існує. Суд, повно та всебічно з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, вважає за необхідне припинити шлюб внаслідок його розірвання, бо подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється у наслідок його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Враховуючи той факт, що син - [PERSON], [INFO], залишається проживати з матір'ю, суд вважає доцільним витрати, пов'язані з отриманням в органах РАЦС свідоцтва про розірвання шлюбу, покласти на позивача, а відповідачку - звільнити. Враховуючи викладене,

Outcome: approved