Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-22 00:00:00

Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 1973 року по 2007 рік, хоча спільне проживання припинили з 2005 року. За кошти сім'ї на земельній ділянці [ADDRESS], з 1984 року по 1984 рік ними було проведено будівництво будинку та надвірних споруд, а також 22 грудня 2003 року отримано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га за вказаною адресою для індивідуального житлового будівництва, на 2/3 частини яких позивачка просить визнати право власності, оскільки на її утриманні знаходиться повнолітня дочка, що проживає у спірному будинку та є інвалідом 3 групи. Позивачка в судовому засіданні змінила свої вимоги та просила визнати за нею право на &frac12; частину будинковолодіння та присадибної земельної ділянки, а також стягнути з відповідача судові витрати по справі, при чому в частині витрат по визнанню права на земельну ділянку розділити їх в рівних частках . Відповідач позов визнав в частині визнання за позивачкою права на &frac12; частину спірного майна, посилаючись на те, що він дочці добровільно надає матеріальну допомогу, вона має постійне місце роботи, проживає протягом 3 років у найманій квартирі в м. Одеса, інвалідність їй встановлена не безстроково. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. ст. 60, 61, 69, 70 СК України майно набуте під час шлюбу належить подружжю на праві спільної сумісної власності та при його поділі кожен з них має рівне право на частку в спільному майні. Жодна з сторін не оспорює придбання майна під час шлюбу та за спільні кошти сім'ї, а тому кожна з них має право на &frac12; частину спірного будинковолодіння. Оскільки право відповідача документально оформлено і на даний час він є власником будинку, за позивачкою необхідно визнати право власності на &frac12; частину подружнього майна. Суд не може прийняти до уваги посилання позивачки на збільшення її частки у спільному майні, так як відповідно до ч.3 ст. 70 СК України таке право виникає у разі проживання з матір”ю повнолітньої непрацездатної дитини, якщо розмір аліментів, які вона одержує недостатній для забезпечення її фізичного духовного розвитку та лікування. В судовому засіданні встановлено, що дочка сторін дійсно є інвалідом 3 групи, строк переогляду по якій було призначено на 1 березня 2008 року. Вона проживає в м. Одеса, має постійну роботу та заробіток, відповідач також надає їй матеріальну допомогу. Таким чином підстави для збільшення частки позивачки у майні подружжя відсутні. Відповідно до часток у праві власності на будинок, необхідно визнати право власності на &frac12; частину приватизованої присадибної земельної ділянки. В зв'язку з задоволенням позовних вимог з відповідача підлягають стягненню, в межах задоволених вимог, витрати по оплаті судового збору, на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, та надання правової допомоги. Так як вимоги щодо визнання права земельну ділянку були заявлені в судовому засіданні, зі сторін, за їх спільною згодою, також необхідно в рівних частках стягнути на користь держави судовий збір та витрати по проведенню оцінки землі. На підставі ст. ст. 60, 61, 69, 70 СК України,

Outcome: approved