Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-23 00:00:00

В жовтні 2007 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила ухвалити рішення, яким розірвати трудовий договір укладений між нею та відповідачем, витребувати у відповідача трудову книжку, зобов'язав його внести запис про звільнення, стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платні в сумі 7 004 грн. та моральну шкоду в сумі 7 004 грн. В обґрунтування позову позивачка вказала на те, що вона з 01.09.2006 року по теперішній час працює у відповідача на посаді начальника навчального відділу за переведенням з ДФ ВНЗ «ВМУ РоЛ «Україна». Заробітна плата нараховувалася, але з листопада 2006 року по жовтень 2007 року не виплачувалася. Вказаними незаконними діями відповідача, позивачці було завдано моральної шкоди, яка полягає в пережитих моральних стражданнях, постійних нервових хвилюваннях, вона перенесла гіпертонічні кризи, втратила нормальні життєві зв'язки, що вимагає від неї додаткових зусиль для організації свого життя. Таким чином, вона вимушена звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. В ході розгляду справи позивачка, на підставі ст. 31 ЦПК України, уточнила свої позовні вимоги, просила стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платні в сумі 1 932 грн., середньомісячний заробіток за час затримки виплати заробітної плати в сумі 9 690 грн. та моральну шкоду в сумі 5 000 грн. Також, вона уточнила період невиплати заробітної плати вказавши, що заробітна плата нараховувалася, але з січня по березень 2007 року не виплачувалася. У судове засідання позивачка не з'явилася, але надала до суду заяву, в якій підтримала свої уточненні позовні вимоги та просила справу розглядати за її відсутності, а у разі неявки у судове засідання відповідача, не заперечувала проводити розгляд справи у заочному порядку. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причин неявки суду не повідомив. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню по наступним підставам. У судовому засіданні встановлено, що позивачка з 01.09.2006 року по 11.09.2007 року працювала у відповідача на посаді начальника навчального відділу за переведенням з ДФ ВНЗ «ВМУ РоЛ «Україна». (а.с. 21, 22). Згідно розрахунків заробітної плати, затверджених президентом Приватного вищого навчального закладу «Катеринославський університет» Самойленко В.Н., розмір нарахованої заробітної плати [PERSON] становив у січні, лютому та березні 2007 року суму 644 грн. в місяць, а всього 1 932 грн. (а.с. 4, 5, 6). Згідно повідомлення Територіальної державної інспекції праці у Дніпропетровській області від 19.12.2007 року № 2085, інспекцією 19.12.2007 року була проведена первинна перевірка щодо додержання законодавства України про працю Приватного вищого навчального закладу «Катеринославський університет». Президент закладу Самойленко Володимир Миколайович на посаді з 17.08.2006 року, наказ від 17.08.2006 року № 01-к. Перевіркою встановлено ряд порушень законодавства України про працю, а саме порушення вимог ст. ст. 32, 83, 97, 115, 116 КЗпП України, ст. ст. 24, 26 Закону України «Про оплату праці», ст. 24 Закону України «Про відпустки». По результатах перевірки керівнику надано припис для усунення виявлених порушень, а також до прокуратури Дніпропетровської області направлено подання для вирішення питання про притягнення керівника до кримінальної відповідальності і прийняття рішення згідно ст. 97 КПК України за допущені грубі порушення вимог трудового законодавства. (а.с. 17). З уточнених позовних вимог позивачки вбачається, що відповідач - Приватний вищий навчальний заклад «Катеринославський університет» не провів розрахунок з позивачкою - [PERSON] по заробітній платні з січня по березень 2007 року в сумі 1 932 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Таким чином, оскільки перевіркою Територіальної державної інспекції праці у Дніпропетровській області 19.12.2007 року було встановлено ряд порушень відповідачем законодавства України про працю, а саме: ст. ст. 32, 83, 97, 115, 116 КЗпП України, то суд приходить до висновку, що за період з січня по березень 2007 року заробітна плата позивачці нараховувалася, але відповідачем не виплачувалася, що складає суму 1 932 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки встановлені ст. 116 КЗпП підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як встановлено у судовому засіданні, позивачка з 01.09.2006 року по 11.09.2007 року працювала у відповідача. Відповідач не виплатив позивачці нараховану та належну їй заробітну плату. До теперішнього часу сума заборгованості перед позивачкою складає 1932 грн. Термін невиплати заробітної плати з дня звільнення по день винесення судового рішення (час фактичного розрахунку) складає 287 день. Згідно розрахунку середньомісячна заробітна плата позивачки складає 644 грн., а виходячи з цього середньоденна заробітна плата позивачки складає: 644 / 30 днів = 21,47 грн., тому необхідно: 21,47 грн. Х 287 день затримки = 6161 грн. 89 коп., які підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен відшкодувати заподіяну моральну шкоду працівнику, якщо порушення його законних прав привели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. В судовому засіданні встановлено, що у зв'язку з невиплатою заробітної плати своєчасно, позивачка втратила спокій та нормальні життєві зв'язки, був порушений її звичайний уклад та ритм життя. Тому, з урахуванням вимог розумності та справедливості, враховуючи характер порушення прав позивачки та глибину її душевних страждань, суд приходить до висновку, що необхідно частково задовольнити і вимоги позивачки щодо відшкодування моральної шкоди та стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди - 1 000 грн. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі в сумі 89 грн. 44 коп., оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду, а також на підставі ч. 3 ст. 81 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинні бути стягнуті витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн., оскільки позивач звільнений від сплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial