Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Приморського районного суду Запорізької області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 12 вересня 1992 року Мануйлівською сільською радою Приморського району Запорізької області (актовий запис №11), посилаючись на те, що шлюбні відносини між ним та відповідачкою припинилися, між ними відсутнє взаєморозуміння, сім'я розпалася остаточно, тому він просить суд розірвати шлюб. Їх спільна неповнолітня донька буде мешкати з відповідачкою. В попередньому судовому засіданні позивач свої вимоги, викладені в позові, підтримав та додатково суду пояснив, що шлюб у нього перший, з серпня 1996 року вони проживають з відповідачкою окремо, шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться, спір про майно між ними відсутній. Витрати по реєстрації розірвання шлюбу в органах РАГС просив покласти на нього. Відповідач у попереднє судове засідання не з'явилась з поважних причин, до суду надіслала заяву, в якій зазначила, що позов визнає у повному обсязі, просила суд розглянути справу у її відсутності та постановити судове рішення в попередньому судовому засіданні. На пропозицію суду про надання строку для примирення позивач категорично відмовився, так як вважає, що відновити шлюб неможливо і їх подальше спільне життя може негативно позначитися на інтересах дитини. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.2 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 12 вересня 1992 року сторони уклали шлюб (а.с.7), від якого мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO](а.с.7). В даний час сім'я розпалась остаточно, спільне господарство не ведеться. Бажання до примирення у сторін відсутнє. Відновити шлюб неможливо, так як між сторонами відсутня любов, взаємна довіра і повага. Згідно ст.111 СК України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, сторони вважають неможливим, з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов'язати їх прийняти заходи до примирення. Відповідно до ч.3 ст.109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхньої дитини. Таким чином, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Витрати по реєстрації розірвання шлюбу в органах РАГС підлягають покладенню на позивача. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача. Однак позивач в судовому засіданні наполягав на тому, щоб сплачені ним витрати по сплаті судового збору та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, з відповідача не стягувалися. Тому суд вважає за можливе не стягувати з відповідача на користь позивача зазначені судові витрати.

Outcome: approved