Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-19 00:00:00

В позові [PERSON]. ставиться вимога про визнання частково недійсними свідоцтв про право на спадщину [PERSON]. та [PERSON], визнання за ним в порядку спадкування права власності на 1/3 частину земельної ділянки ( паю) . Позов обґрунтовував тим, що після смерті матері - [PERSON]. [INFO] відкрилась спадщина у вигляді права на земельну частку ( пай) та будинковолодіння в [ADDRESS] Він фактично вступив в управління спадковим майном, оскільки з 1980 року проживає в спадковому будинку. До нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину не звертався. Проте, [PERSON]. та [PERSON]., приховавши від нотаріуса факт існування інших, крім них, спадкоємців першої черги , оформили на себе в рівних частках право власності по &frac12; частці земельного паю ( земельної ділянки) , що належала матері. Право власності в порядку спадкування на будинковолодіння не оформляли. Рішенням Носівського районного суду Чернігівської області позов [PERSON]. задоволено, а також стягнуто солідарно з [PERSON]. та [PERSON]. на користь позивача 81,00грн. судових витрат. В апеляційній скарзі на зазначене рішення відповідачі просять його скасувати та закрити провадження у справі, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, недостовірність доказів, наданих позивачем з врахуванням яких ухвалене рішення. Також, апелянти зазначають, що позивач неналежно ставився до матері, не доглядав її під час хвороби, не приймав участі у витратах на поховання, фактично не вступав в управління спадковим майном, в зв”язку з чим не може спадкувати . В той же час , [PERSON]. визнав факт приховування від нотаріуса при оформлення спадщини існування третього спадкоємця першої черги - позивача по справі , посилаючись на волю матері. В судовому засіданні [PERSON]. та його представник - адвокат [PERSON]. апеляційну скаргу підтримали, пославшись на обставини, викладені в апеляційній скарзі, представник також зазначила, що позивачем пропущено строк позовної давності звернення до суду, оскільки отримання відповідачами свідоцтва про спадщину мало місце в 2003 році і позивач про це міг дізнатись своєчасно. Заслухавши суддю -доповідача, пояснення відповідача [PERSON]., адвоката [PERSON]., дослідивши матеріали справи , перевіривши доводи апеляційної скарги та письмових заперечень , апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню , виходячи з наступного. Відповідно до ст. 309 ч.1 п.3 ЦПК України апеляційний суд змінює рішення суду першої інстанції ,якщо висновки суду невідповідають фактичним обставинам справи., Суд першої інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин, які виникли між сторонами, визначив закон, який підлягав застосуванню, обґрунтовано дійшов висновку про те, що [PERSON] нарівні з відповідачами є спадкоємцем першої черги після померлої матері - [PERSON].. Встановлено також, що [PERSON] на день смерті матері був зареєстрований і проживав в буд.. [ADDRESS], тобто фактично прийняв спадщину, оскільки вступив в управління спадковим майном. . Правильним є висновок і про те , що відповідачі свідомо приховали від нотаріуса існування третього спадкоємця першої черги за законом і , отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку ( пай) лише на двох спадкоємців, позбавили [PERSON]. права спадкування нарівні з відповідачами. Доводи апеляційної скарги стосовно недостовірності доказів, на яких ухвалене рішення суду першої інстанції , а також , стосовно неправдивості доводів позивача про фактичне прийняття ним спадщини після смерті матері ,спростовуються матеріалами справи. Відповідно до положень п.113 Інструкції з вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, яка діяла на час відкриття та прийняття спадщини, одним із доказів вступу спадкоємця в управління спадковим майном може бути запис в паспорті, який свідчить про його постійну прописку в спадковому будинку в період шести місяців після смерті спадкодавця. На а.с.15 знаходиться ксерокопія паспорта [PERSON]., з якої вбачається, що він з 17.12.1980 року постійно зареєстрований в спадковому будинковолодінні за адресою [ADDRESS] . Доказів на спростування цього факту відповідачами ні в суді першої ні в суді апеляційної інстанції не надано Відповідь обласного адресного бюро УМВС України в Чернігівській області підтверджує факт постійного проживання та реєстрації [PERSON] за адресою [ADDRESS] з 17.12.1980 року ,( а.с. 126,127). Наявні в справі докази відповідачами у встановленому порядку не спростовані. Доводи апелянта про пропуск позивачем строку позовної давності також є безпідставними , оскільки відповідачами не надано жодного доказу на спростування пояснень [PERSON] та його представника про те, що про порушення свого права він дізнався в 2007 році. Про факт надання [PERSON]. та [PERSON] нотаріусу недостовірної інформації щодо кола спадкоємців, відповідно намір приховати від позивача вчинення дій по прийняттю спадщини свідчать заяви про прийняття спадщини, в яких вони вказують на відсутність інших спадкоємців. ( а.с.43,44) . В той же час, ухвалюючи рішення ,суд першої інстанції не звернув уваги на той факт, що згідно наявного в справі сертифікату ЧН №0313720 ( а.с.46) спадкодавиця [PERSON]. мала право на земельну частку ( пай) . Відповідно до ч.1 Указу Президента України „ Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність” сертифікат на земельну частку ( пай) визначає розмір земельної частки у колективній власності члена КСП без виділення ділянки в натурі ( на місцевості) . Матеріали справи не містять інформації про те, що на земельний пай , визначений [PERSON]. в колективній власності видано Державний акт на право власності на землю, тобто відбулось відведення земельної ділянку в натурі, яка може спадкуватись. Відповідно до наявних в матеріалах цивільної справи свідоцтв на спадщину за законом [PERSON]. та [PERSON]. після смерті матері [PERSON]. успадкували по &frac12; частці права на земельну частку ( пай) ( а.с. 54,55), а не право власності на конкретну земельну ділянку. За вказаних обставин , вирішенню підлягав спір про право спадкування на земельну частку ( пай) , а не право власності на земельну частку ( пай), як це зазначено в резолютивній частині судового рішення. Крім того, визнавши частково недійсними свідоцтва про право на спадщину відносно [PERSON]. та [PERSON]., суд першої інстанції не зазначив, в якій частині ці свідоцтва недійсні. Як вбачається з матеріалів справи, та виходячи з положень ст. 529 ЦК УРСР , після смерті [PERSON]. спадкоємцями першої черги в рівних частках являються троє її дітей - [PERSON]., [PERSON]. та [PERSON] . Отже, кожен з них може бути спадкоємцем 1/3 частини спадкового майна . Допущені в рішенні суду першої інстанції помилки можуть бути виправлені в апеляційному суді шляхом його часткової зміни.

Outcome: partial