Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розподіл домоволодіння, пославшись на ті обставини, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 21 травня 1960 року по 17 червня 1985 року, від якого мають сина [PERSON], 1967 року народження, та доньку [PERSON], 1961 року народження. Спільне життя із відповідачем не склалося, тому він припинив проживати у будинку в 1981 році та знявся із реєстраційного обліку за вказаною адресою. Після розірвання шлюбу вона з дітьми залишилася проживати у будинку, несла вісі витрати по утриманню будинку. Відповідач обіцяв розділити будинок після розірвання шлюбу, так як будинок був зареєстрований за ним на підставі договору забудови від 11.07.1973 року за № 2-5315, однак до цього часу будинок між ними не поділено. Таким чином вона є власником 1\2 частини спірного домоволодіння. Оскільки домоволодіння перебуває у спільній сумісній власності просить суд визнати за нею з урахуванням частки дітей від шлюбу право власності на 2/3 частини домоволодіння, розташованого за адресою [ADDRESS] Позивачка та її представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги у повному обсязі та послалася на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явився повторно, про час, день та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову не надав. Відповідно до ст.224 ЦПК України в разі неявки в судове засідання відповідача , який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Приймаючи до уваги викладене суд визнає неявку відповідача без поважних причин, а також те, що позивачка не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд вважає можливим заочний розгляд справи. Заслухавши позивачку, її представника дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню. Так, судом встановлено, що сторони мають у спільній сумісній власності домоволодіння, розташоване за адресою [ADDRESS], що підтверджується довідкою ОКП « Кіровоградське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації від 16.04.2008 року на підстав договору забудови від 11.07.1973 року за № 2-5315 ( а. с. 80). Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 21.05.1960 року, який розірвали 17.06.1985 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу ( а. с. 8). Від шлюбу сторони мають двох дітей сина [PERSON], 1967 року народження та доньку [PERSON], 1961 року народження, що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження ( а. с. 17). Позивачка зареєстрована та проживає у спірному домоволодінні з 26.09.1973 року, що підтверджується копією паспорта ( а. с. 14) та копією будинкової книги ( а. с. 67-68). Відповідач припинив проживати у зазначеному домоволодінні з 1981 року та знявся з реєстраційного обліку 19.02.1981 року, що підтверджується копією будинкової книги ( а. с. 70). Спірні правовідносини регулюються ЦК України. Відповідно до ст. 368 ч. 3 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньої спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено між ними, законом або рішенням суду. Приймаючи до уваги викладене та те, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, за час якого набули у власність спірне домоволодіння, суд вважає за можливе визнати за позивачкою право власності на 1/2 частину спірного домоволодіння, оскільки діти сторін на час розірвання шлюбу були повнолітніми, а тому підстав для відступу від рівності часток при поділі майна немає.

Outcome: partial