Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-19 00:00:00

ЗАТ КБ «ПриватБанк» в особі відділення „Ковельської філії” Волинського ГРУ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON]. про розірвання договору та стягнення боргу. Позов мотивовано тим, що 03.11.2006 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір [NUMBER], згідно якого позивач зобов'язувався надати [PERSON]. кредит у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у розмірі 13200 доларів США на термін до 03.11.2011 року, а остання зобов'язувалася повернути кредит та сплатити відсотки в строки та в порядку, які встановлені кредитним договором, а при невиконанні зобов'язань по договору відповідач сплачує відсотки у розмірі 2,14 % на місяць. Крім того, при несплаті відсотків за користування кредитом позичальник сплачує банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу. Станом на 27.05.2008 року [PERSON]. не виконала свої зобов'язання згідно договору, а сума її заборгованості становить 4776,65 доларів США (23166,75 гривень). Позивач просить розірвати кредитний договір [NUMBER] від 03.11.2006 року, укладений між [PERSON]. та ЗАТ КБ «ПриватБанк», стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 23166,75 гривень та судові витрати. У попередньому судовому засіданні представник позивача [PERSON]. позов підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві, та просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON]. у попередньому судовому засіданні позов визнала повністю, не заперечує проти його задоволення. Суд, заслухавши представника позивача, відповідача, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. Вимогами ч. 4 ст. 130 ЦПК України встановлено, що при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, передбаченому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного зобов'язання за кожен день прострочення виконання. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно п. 1.1 кредитного договору [NUMBER] від 03.11.2006 року, який було укладено між [PERSON]. та ЗАТ КБ «ПриватБанк» в особі директора відділення „Ковельська філія” Волинського ГРУ «ПриватБанку» Сагаля В.З., банк зобов'язувався надати позичальнику кредит у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у розмірі 13200 доларів США на термін до 03.11.2011 року в обмін за зобов'язання позичальника з повернення кредиту та сплаті відсотків, комісії та винагороди, штрафу і пені в обумовлені цим договором терміни. Термін повного погашення кредиту 03.11.2011 року. Відповідно до п.п. „б” п. 2.3.3 кредитного договору банк має право розірвати договір у судовому порядку. При цьому в останній день дії договору позичальник зобов'язується повернути банку суму кредиту в повному обсязі, винагороду та відсотки за фактичний строк його користування. З розрахунку заборгованості за кредитним договором [NUMBER] від 03.11.2006 року, вбачається, що станом на 27.05.2008 року загальна сума заборгованості відповідача [PERSON]. перед банком становить 23166,75 гривень. У попередньому судовому засіданні встановлено, що між позивачем та відповідачем [PERSON]. було укладено кредитний договір, відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання згідно договору та не сплачує по кредиту суми кредиту та процентів на протязі тривалого часу, через що виникла заборгованість, яка є значною та підтверджує істотне порушення відповідачем умов кредитного договору, а тому є всі підстави для розірвання кредитного договору та стягнення із відповідача [PERSON]. суми заборгованості по кредиту. Таким чином суд вважає, що сума заборгованості по кредитному договору в розмірі 23166,75 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно платіжного доручення № 80527В000V від 27.05.2008 року позивачем було сплачено при подачі позовної заяви до суду судовий збір в розмірі 242,41 гривень та згідно платіжного доручення № 80527В000W від 27.05.2008 року останнім було сплачено 30 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в Ковельському міськрайонному суді. Судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 525, 526, 530, 549, 611, 651, 1054 ЦК України,

Outcome: approved