overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-08 00:00:00

20 березня 2008 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що з 07 червня 2005 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], 2005 року народження, батьком якого є відповідач. Шлюбні стосунки на даний момент фактично припинено. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина в добровільному порядку не надає. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі ј частки всіх видів заробітку відповідача щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. У попередньому судовому засіданні позивачка підтримала заявлені позовні вимоги, надала пояснення аналогічні викладеним у позові. Відповідач у попередньому судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, пояснив, що працює у ТОВ „Азовінтекс” на посаді водія, отримує стабільний дохід, тому в змозі надавати допомогу неповнолітньому синові у розмірі, що визначений позивачкою. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Міським відділом РАЦС Маріупольського МУЮ Донецької області від 07 червня 2005 року, актовий запис № 282 в свідоцтві про одруження [NUMBER]. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], згідно зі свідоцтвом [NUMBER], виданим Іллічівським відділом РАЦС Маріупольського МУЮ Донецької області від 26 грудня 2005 року, про що вчинено актовий запис № 852. В графі батьки зазначені: батько -[PERSON], мати - [PERSON]. Згідно із довідкою, наданою ЖКП „Азовжитлокомплекс” від 19 березня 2008 року, неповнолітній [PERSON], 2005 року народження, зареєстрований та проживають разом із матір'ю - [PERSON], [ADDRESS]. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. При ухиленні від цього обов'язку, відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України, кошти на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу платника аліментів або у твердій грошовій сумі. Визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи обставини, передбачені ст. 182 СК України, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі ј частки усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст. ст. 180-183 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-08 00:00:00

13 лютого 2008 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що вони з відповідачкою 20 лютого 1999 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], батьком якого є позивач. Шлюбні відносини припинені з 2002 року. Відповідачка безпричинно покинула родину, дитиною не цікавиться. Вважає, що їх шлюб розпався остаточно. Просив суд розірвати шлюб, та покласти на нього пов'язані з цим витрати. У судовому засіданні позивач підтримав заявлені ним вимоги у повному обсязі та дав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідачка до судового засідання не з'явилася, про причину неявки суд не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 лютого 1999 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER], виданим Жовтневим відділом РАГС міста Маріуполя Донецької області 20 лютого 1999 року, актовий запис № 68. Шлюб перший. Згідно зі свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим Жовтневим відділом РАГС міста Маріуполя Донецької області 02 квітня 1999 року, актовий запис № 267,[PERSON] народився [INFO], в графі батьки зазначені: батько - [PERSON] та мати -[PERSON]. У відповідності до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Як пояснив у судовому засіданні позивач вжиті ними заходи щодо порозуміння неспроможні виправити ситуацію яка склалася, це лише відтермінуватиме розірвання шлюбу. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, тому він підлягає розірванню. Витрати по розірванню шлюбу суд покладає на позивача. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-08 00:00:00

[PERSON] звернувсяь до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що подружнє життя не склалося, вважає, що подружнє життя розпалося остаточно. Позивач в судовому засіданні пояснив , що 26 липня 2005 року зареєстрував шлюб з відповідачем по справі, мають спільну доньку [PERSON], [INFO]. Позивач просить розірвати шлюб, зареєстрований 26.07.2005 року у відділі РАЦС Сахновщинського РУЮ з [PERSON], [INFO].. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала та пояснила суду, що подружні відносини розпалися остаточно і з позивачем вони не проживають. Виходячи з наведеного , суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі від 26.07.2005 року, зареєстрованому у відділі РАЦС Сахновщинського РУЮ, актовий запис № 25. За період сімейного проживання в сім»ї відбувалися сварки. На примирення та проживання сторони не згодні. Відповідно до ст. ст .104, 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред»явлений одним із подружжя.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що подружнє життя не склалося, чоловік не надавав відповідної матеріальної допомоги, вважає, що подружнє життя розпалося остаточно. Позивачка в судовому засіданні пояснила, що 05 червня 1999 року зареєструвала шлюб з відповідачем по справі, мають спільного сина [PERSON] , [INFO]. Позивачка просить розірвати шлюб, зареєстрований 05.06.1999 року у відділі РАЦС Сахновщинського РУЮ з [PERSON],[INFO]. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та пояснив суду, що подружні відносини розпалися остаточно і з позивачкою вони не проживають. Виходячи з наведеного , суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі від 05.06.1999 року, зареєстрованому у відділі РАЦС Сахновщинського РУЮ, актовий запис № 16. За період сімейного проживання в сім»ї відбувалися сварки. На примирення та проживання сторони не згодні. Відповідно до ст. ст .104, 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред»явлений одним із подружжя.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-08 00:00:00

У травні 2008 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В заяві вказала, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] – 2 [INFO] які проживають з позивачкою та повністю знаходиться на її утриманні через ненадання будь-якої допомоги матеріального забезпечення відповідачем по справі у добровільному порядку. Просила постановити рішення про стягнення щомісячних платежів на її користь на утримання дітей у розмірі 1\3 частини всіх видів заробітку. У судовому засідання позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у судове засідання з'явився, позовні вимоги визнав, не працює є одноосібником але згоден платити аліменти. З наданих суду письмових доказів вбачається, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі та є батьками [PERSON] та [PERSON] - [INFO] , діти проживають з матір'ю, на утриманні якої знаходяться. Дослідженням доказів судом встановлено, що між сторонами по справі мають місце сімейні правовідносини щодо обов'язків батьків про утримання дітей до досягнення ними повноліття. Суд приймає встановленою наявність фактів на обґрунтування вимог позивачки та вважає, що відповідачем порушенні її права на одержання матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей, за захистом яких вона звернулася до суду. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд постановляє про стягнення судового збору та витрат на інформаційне-технічне забезпечення розгляду справи на користь держави з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-08 00:00:00

Відкрите акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації “Севастопольгаз” звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по сплаті за послуги газопостачання в сумі 338,95 грн. за тими обставинами, що відповідач станом на 01.03.2008 р. має заборгованість за використаний газ, однак у добровільному порядку вказану заборгованість не сплачує. В процессі розгляду даної справи позивачем були уточнені позовні вимоги щодо суми, заявленої до стягнення, згідно яким позивач просить суд стягнути з відповідача 38,95 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні визнала позов про стягнення 38,95 грн. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного. Відповідач [PERSON]. є користувачем послуг газопостачання та газифікації, які надаються йому позивачем за адресою: [ADDRESS] Відповідно до виписки з особового рахунку [NUMBER]від 18.03.2008 р. відповідач сплачує частково послуги, що отримує від позивача, у зв'язку з чим виникла заборгованость в розмірі 338,95 грн. В процессі розгляду даної цивільної справи відповідачем було частково оплачено заборгованість в сумі 300,00 грн., у зв'язку з чим фактична сума заборгованості складає 38,95 грн. Відповідно до п. п. 29, 34 «Правил надання населенню послуг по газопостачанню», затверджених постановою Кабінета Міністрів України 14.04.2004 р. плата за газопостачання встановлюється затвердженими в установленому порядку тарифами; споживач зобов'язаний своєчасно вносити плату за газопостачання. На підставі наведеного суд вважає, що позов ВАТ по газопостачанню та газифікації “Севастопольгаз” обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-08 00:00:00

Представник позивача підтримала позовні вимоги, просить суд стягнути з відповідачки [PERSON] 8009 грн. 127 коп. збитків, завданих розкраданням електроенергії і судові витрати по справі, пояснила, що відповідачка являючись побутовим абонентом Гайворонської філії ВАТ”Кіровоградобленерго”, допустила безоблікове використання електроенергії шляхом монтажу відгалуження від електропроводки на вводі в будинок нульового дроту, монтаж зроблено скритою проводкою, внаслідок чого електроенергія, що споживалася споживачем розрахунковим лічильником не враховувалась. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про час і місце слухання справи повідомлений своєчасно в установленому Законом порядку, заперечень на позов суду не надала. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Оцінюючи докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягае частковому задоволенню.Оскільки в судовому засіданні знайшов свого ствердження факт, що відповідачка являеться побутовим абонентом Гайворонської філії ВАТ”Кіровоградобленерго”. Перевіркою від 21.02.2008 року встановлено, що [PERSON] допустила без облікове використання електроенергії шляхом монтажу відгалуження від електропроводки на вводі в будинок нульового дроту, монтаж зроблено скритою проводкою, внаслідок чого електроенергія, що споживалася споживачем розрахунковим лічильником не враховувалась, чим порушила вимоги “Правил користування електричною енергіею для населення”. При цьому суд враховуе, що розрахунок заподіяної шкоди необхідно провести за період шести місяців, тобто 186 діб з дня виявлення порушення, і шкода повинна скаладати 1402 грн. 43 коп. Оскільки відповідно до п.53 “Правил користування електричною енергією для населення” (затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року № 1357 із змінами та доповненнями, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.2000 року № 1607) та Методики визначення обсягу та вартості електроенергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем правил користування електричною енергією, розмір завданих електропостачальнику збитків розраховується відповідно до оформленого акта про виявлення порушення за добовою величиною розрахункового споживання електричної енергії за кількістю днів з дня останнього контрольного зняття представником електропостачальника показань чи технічної перевірки приладку обліку до моменту усунення порушення. Відповідно до п.38 вищезгаданих Правил електропостачальник зобов`язується проводити не менш як один раз на 6 місяців контрольне зняття показань приладів обліку у споживачів відповідно до затверджених графіків. Дане положення сторони узгодили шляхом укладення договору № 07.09.016 від 09.06.2004 року, зокрема пунктом 14.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-08 00:00:00

Позивачка звернулася 18.04.2008 року до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 25 лютого 1995 року відділом РАГС Балтського району Одеської області, актовий запис [NUMBER], обґрунтовуючи вимоги тим, що з відповідачем мають різні погляди на життя, шлюбні стосунки та ведення спільного господарства припинено і позивачка не має наміру їх поновлювати. Вона переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить її інтересам. Також позивачка повідомила, що шлюб у них перший, від шлюбу мають неповнолітню дочку - [PERSON] [INFO] року народження. У попередньому судовому засіданні позивачка заявлені позовні вимоги підтримала і просила суд задовольнити позов, відповідач заявив про визнання позову в повному обсязі, також повідомив, що строк для примирення не потрібний. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України, у разі визнання позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши сторони, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що на підставі фактів, встановлених у попередньому судовому засіданні, позов підлягає задоволенню. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі, зареєстрованому 25 лютого 1995 року відділом РАГС Балтського району Одеської області, актовий запис [NUMBER]. Від спільного шлюбу у сторін є неповнолітня дочка - [PERSON], [INFO] року, котра проживає з позивачкою. Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства і не мають наміру їх поновлювати, їх сім`я носить виключно формальний характер. Шлюб у сторін перший, майновий спір та спір про місце проживання дитини у сторін відсутній. Відповідно до ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. За таких обставин суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та дитини, що має істотне значення, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсному волевиявленню сторін і після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права, а також права їх неповнолітньої дочкаи і шлюб може бути розірваний. На підставі встановленого, згідно ст.ст.104, 105, 110 - 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-08 00:00:00

12.02.2008 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою, зареєстрованого 13 січня 1990 року відділом запису актів громадянського стану Ленінського райвиконкому міста Одеси, актовий запис [NUMBER]. При цьому позивач посилався на те, що з липня 2007 року шлюбні стосунки та ведення спільного господарства припинено і позивач не має наміру їх поновлювати, відповідачка забрала усі свої речі та перейшла на проживання до іншого чоловіка. Він переконаний, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить його інтересам. Також позивач повідомив, що шлюб у нього з відповідачкою перший, від шлюбу у сторін є неповнолітній син - [PERSON], [INFO] року народження, який залишився проживати з ним. У попередньому судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав і просив суд задовольнити позов, відповідачка заявила про визнання позову в повному обсязі. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України, у разі визнання позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши сторони, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, позов підлягає задоволенню. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі, зареєстрованому 13 січня 1990 року відділом запису актів громадянського стану Ленінського райвиконкому міста Одеси, актовий запис [NUMBER]. Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства з липня 2007 року і не мають наміру їх поновлювати, відповідачка проживає за іншою адресою, перебуває у фактичних шлюбних стосунках з іншим чоловіком, тому їх сім`я носить виключно формальний характер. Шлюб у сторін перший, від шлюбу у сторін двоє дітей, з яких старший син досяг повноліття, менший син - [PERSON], [INFO] року народження, залишився проживати з позивачем. Майновий спір чи спір про місце проживання дитини у сторін відсутній. Відповідно до ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. За таких обставин суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та дитини, що має істотне значення, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсному волевиявленню сторін і після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права, а також права їх неповнолітньої дитини і шлюб може бути розірваний. За погодженням сторін, при видачі органом РАЦС свідоцтва про розірвання шлюбу державне мито підлягає стягнунню з позивача. На підставі встановленого, згідно ст.ст.104, 105, 110 - 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-08 00:00:00

Позивачка звернулася 18.04.2008 року до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 25 лютого 1995 року відділом РАГС Балтського району Одеської області, актовий запис [NUMBER], обґрунтовуючи вимоги тим, що з відповідачем мають різні погляди на життя, шлюбні стосунки та ведення спільного господарства припинено і позивачка не має наміру їх поновлювати. Вона переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить її інтересам. Також позивачка повідомила, що шлюб у них перший, від шлюбу мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO] року народження. У попередньому судовому засіданні позивачка заявлені позовні вимоги підтримала і просила суд задовольнити позов, відповідач заявив про визнання позову в повному обсязі, також повідомив, що строк для примирення не потрібний. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України, у разі визнання позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши сторони, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що на підставі фактів, встановлених у попередньому судовому засіданні, позов підлягає задоволенню. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі, зареєстрованому 25 лютого 1995 року відділом РАГС Балтського району Одеської області, актовий запис [NUMBER]. Від спільного шлюбу у сторін є неповнолітня дочка - [PERSON], [INFO] року, котра проживає з позивачкою. Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства і не мають наміру їх поновлювати, їх сім`я носить виключно формальний характер. Шлюб у сторін перший, майновий спір та спір про місце проживання дитини у сторін відсутній. Відповідно до ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. За таких обставин суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та дитини, що має істотне значення, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсному волевиявленню сторін і після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права, а також права їх неповнолітньої дочкаи і шлюб може бути розірваний. На підставі встановленого, згідно ст.ст.104, 105, 110 - 112 СК України,

Outcome: approved