Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-22 00:00:00

28 березня 2007 року [PERSON] подав до Самарського районного суду м.Дніпропетровська позов до [PERSON], третя особа - КВ ЖРЕП Самарського району м.Дніпропетровська, про визняння [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] шляхом зняття з реєстрації за вказаною адресою. У позовних вимогах посилався на те, що 15.11.1988 року [PERSON] (далі - позивач) згідно ордеру № 547, виданого виконавчим комітетом Самарської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська, отримав двокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS]. Квартира загальною площею 46,9 кв.м, складається з двох окремих кімнат площею 16,4 кв.м, та 11,5 кв.м. Основним наймачем цієї житлової площі є позивач. На даний час в квартирі прописано (зареєстровано) два чоловіки: позивач і його син - [PERSON] (далі - відповідач). На даний час квартира не є приватизована. Після смерті дружини позивача - [PERSON] в 2002 році, у позивача з відповідачем склалися недружні стосунки, спільне проживання з відповідачем в одній квартирі стало неможливим. Відповідач фактично не проживав в квартирі, не сплачував комунальні послуги. У 2006 році відповідач одружився і придбав однокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] і проживає в ній. Відповідач прописаний (зареєстрований) в квартирі [ADDRESS], чим перешкоджає позивачу користуватися даною квартирою. Зокрема, позивач вимушений до теперішнього часу оплачувати комунальні послуги за двох прописаних чоловік, в той час як фактично він проживає там один. Вважає, що відповідач без поважних причин був відсутній у квартирі більше шести місяців і втратив право проживання у квартирі. З посиланням на статті 71, 72, 109, 116 Житлового Кодексу України, просив визнати [PERSON] особою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] шляхом виписки (зняття з реєстрації), а також зобов'язати Комунальне виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство Самарського району м. Дніпропетровська виписати (зняти з реєстраційного обліку) [PERSON]. 10.07.07 року позивач доповнив та уточнив свої позовні вимоги, не змінюючи фактичних обставин позову, і з посиланням на ст. 107 Житлового кодексу України просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS], у зв'язку з вибуттям на постійне проживання до іншого житлового приміщення. 10.09.07 р. представник відповідача [PERSON] подав до суду письмові заперечення на позов, у яких вважав поданий позов позивача спробою на рівні судового рішення узаконити незаконне виселення [PERSON] із зазначеного у позові жилого приміщення. У запереченнях навів, що протягом останніх років між позивачем та відповідачем склалися недружні стосунки, які ускладнилися тим, що позивач завів декількох котів, з причини чого умови проживання в спірній квартирі ускладнились. Не бажаючи, щоб відповідач, який одружений та має малолітню дитину, мешкав з ним у одній квартирі, у січні 2007р. позивач, не попередивши відповідача, змінив на вхідних дверях у квартиру замки, внаслідок чого відповідач фізично не зміг попасти в квартиру. Через деякий час позивач самовільно зламав замки на кімнаті відповідача та склав його речі в пакети, після чого зажадав, щоб відповідач з квартири виселився, відповідач, не бажаючи конфлікту, свої речі забрав, однак щомісячно продовжував передавати позивачу гроші на оплату комунальних послуг. Також відповідач періодично приїздив до зазначеної квартири, однак потрапити в неї не мав нагоди у зв'язку з відсутністю в нього ключа від дверного замка. Стверджував, що відповідач не проживає у спірній квартирі не з своєї доброї волі, а в результаті його незаконного виселення з боку позивача, який порушив права відповідача на житло, передбачені Конституцією України, та ст. 1 Житлового кодексу України, а також положення ст. 109 ЖК України, згідно яких «Виселеная із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку», ст. 9 ЖК України, згідно яких «Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.» У вересні 2006р. відповідач дійсно придбав за допомогою банківського кредиту квартиру, однак мешкати в ній не збирався, бажаючи її відремонтувати та здавати в оренду. Однак позивач цей факт сприйняв як сигнал до можливості виселити відповідача з квартири, що він і зробив без згоди на те останнього. Заперечував акти про не проживання відповідача у спірній квартирі з причини, що вони не підписані працівником ЖЕУ, до того ж, з невідомої причини свідками в зазначених актах записані не сусіди по тамбуру, а мешканці інших поверхів і навіть інших під'їздів будинку, які могли і не бачити, коли відповідач приїздив додому. 21 січня 2008 року від відповідача [PERSON] до суду надійшла зустрічна позовна заява до [PERSON], Виконавчого комітету Самарської районної у м.Дніпропетровську ради, третя особа - Комунальне виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство Самарського району м.Дніпропетровська, про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом вселення, зобов'язання Виконавчого комітету Самарської районної у м.Дніпропетровську ради змінити умови договору житлового найму квартири [ADDRESS]. Ухвалою від 23.01.2008 р. зустрічна позовна заява була залишена без руху, оскільки не відповідала вимогам щодо форми та змісту, встановленим ст.ст.119, 120 Цивільного процесуального кодексу України, - судовий збір сплачено не в повному обсязі: сплачено лише 8 грн. 50 коп., а виходячи з того, що у зустрічній позовній заяві міститься дві вимоги нематеріального характеру, судовий збір за зустрічною позовною заявою повинен складати 17 грн. [PERSON] усунув недоліки, сплатив додатково судовий збір у розмірі 8 грн. 50 коп. Ухвалою від 11 лютого 2008 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON], Виконавчого комітету Самарської районної у м.Дніпропетровську ради, третя особа - Комунальне виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство Самарського району м.Дніпропетровська, про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом вселення, зобов'язання Виконавчого комітету Самарської районної у м.Дніпропетровську ради змінити умови договору житлового найму квартири [ADDRESS], прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа - Комунальне виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство Самарського району м.Дніпропетровська, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. У зустрічній позовній заяві [PERSON] посилається на те, що він є рідним сином [PERSON]. З 1988 року [PERSON] постійно проживав в квартирі [ADDRESS]. Дана квартира була надана сім'ї з трьох осіб, а саме - батькові відповідача, його дружині [PERSON], та відповідачеві на підставі ордера № 574 від 15.11.88р., виданого виконкомом Самарської районної ради м. Дніпропетровська на жиле приміщення. Зазначена квартира знаходиться на шостому поверсі дев'ятиповерхового будинку, складається з двох жилих кімнат - № 5, площею 16,4 кв.м та № 6, площею 11,5 кв.м, коридору, ванни, туалету та кухні; жила площа квартири - 27,9 кв.м, загальна - 46,7 кв.м. Під час спільного проживання, з самого дитинства у відповідача та його батька - [PERSON] були складні, напружені стосунки, вихованням відповідача займалася його дружина - мачуха відповідача [PERSON], яка [INFO] р. померла. Після її смерті стосунки з батьком погіршилися, спільне проживання в спірній квартирі стало неможливим, так як постійно виникали сварки та конфлікти, і позивач [PERSON] постійно зауважував, що [PERSON] не має права проживати в цій квартирі і повинен виписатися, у зв'язку з чим відповідач змушений був тимчасово орендувати інше житло. Починаючи з осені 2005 року [PERSON] та його майбутня дружина повернулися в свою квартиру, де займали кімнату площею 16,4 кв. м, відповідач [PERSON] займав кімнату площею 11,5 кв.м. 03.12.05 р. між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. З цього часу у відповідача стосунки з [PERSON]ще більше ускладнились. [PERSON], добиваючись виселення відповідача зі спірної квартири, створив відповідачу та його дружині неможливі умови проживання. Це виразилося у тому, що [PERSON] завів у квартирі сім котів, за якими не здійснював догляд, що суттєво погіршило санітарний стан квартири. Крім цього, [PERSON] постійно ініціював конфлікти з [PERSON] та його дружиною, створював перешкоди у користуванні місцями загального користування - ванною, туалетом та кухнею. При спробах залагодити конфлікт, [PERSON] в грубій формі ображав відповідача і його дружину і вимагав їх виселення. У відсутність відповідача, [PERSON] конфліктував і обзивав його дружину, погрожуючі викинути їх та речі зі спірної квартири. У зв'язку з цим, відповідач разом з дружиною, яка була вагітна, в денний час змушені були перебувати у квартирі батьків дружини, які проживають у сусідньому будинку за адресою: вул. 20-річчя Перемоги, б. 47, кв. 68, де вони могли поїсти, помитися та відпочити, але постійно проживати там не могли, оскільки в цій квартирі проживають батьки дружини, її сестра з дитиною. У зв'язку з такими неможливими умовами проживання в спірній квартири, в літній час відповідач з дружиною проживали на дачі, що належить батькам дружини. Однак, восени вони знову поверталися у спірну квартиру, так як постійно проживати на дачі неможливо, оскільки вона для цього не пристосована. Під час знаходження на дачі, [PERSON] неодноразово приїздив у спірну квартиру, і з'ясував, що [PERSON] самовільно змінив замки на дверях у кімнату, де проживали відповідач з дружиною і знаходилися їхні речі. Також восени 2005 року та восени 2006 року [PERSON] змінив замки на вхідних дверях спірної квартири, внаслідок чого [PERSON] не міг попасти в квартиру. Бажаючи вирішити спір щодо квартири мирним шляхом, [PERSON] запропонував [PERSON] придбати для нього окрему однокімнатну квартиру, пропонуючи свої кошти, однак він відмовився. Оскільки відповідач вважав, що його права на користування житлом у квартирі [ADDRESS]порушені відповідачем [PERSON]і вирішити спір мирно неможливо, то весною 2006 року підготував та подав в Самарський районний суд м. Дніпропетровська позовну заяву до [PERSON] про зміну умов договору житлового найму з метою розділити особовий рахунок на спірну квартиру. Однак, зазначений позов судом повернуто. Так як дружина відповідача була вагітна, мала народити дитину в січні 2007 року, й іншого житла для проживання, крім спірної квартири, у них не було, [PERSON] змушений був оформити договори про надання споживчого кредиту №11035254000/2 від 04.09.06. та № 11035121000 від 04.09.06 р. і придбати в кредит однокімнатну квартиру [ADDRESS] згідно договору купівлі-продажу від 04.09.06 р. Грошові кошти на внесення першого внеску за договором кредиту на придбання квартири складає 30 тисяч гривень. Ці кошти відповідач отримав згідно договору займу від 01 вересня 2006 року у [PERSON], яка є матір'ю дружини відповідача, і зобов'язаний їх повернути до 01.01.2010 року. Згідно графіків погашення кредиту, які є додатками до договорів про надання споживчого кредиту від 04.09.06 р., відповідач повинен сплачувати кредит щомісяця до 10 липня 2027 року, тобто 20 років. При цьому, відповідач має на утриманні дружину та малолітню дитину - [PERSON], [INFO] року народження. Зауважив, що придбати квартиру в кредит і взяти на себе досить тяжкі подвійні довготривалі кредитні зобов'язання його змусило те, що [PERSON] створив перешкоди у користуванні житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS] та неможливі умови для проживання в цій квартирі. До того ж, проживання за таких умов у спірній квартирі новонародженої доньки взагалі було неможливим. Дізнавшись про придбання квартири у кредит, [PERSON] самовільно склав речі відповідача у пакети і зажадав його виселення зі спірної квартири. Не бажаючи продовження конфлікту, щоб не ускладнювати стан дружини, яка тільки народила дитину, на початку лютого 2007 року відповідач разом з батьком дружини [PERSON] та його братом [PERSON] приїхали за речами. При спробах відкрити замок на вхідних дверях, з'ясувалося, що замки знов самовільно змінені [PERSON]і в квартиру попасти неможливо. Після того, як [PERSON] відчинив квартиру, відповідач побачив, що всі його речі знаходяться у незадовільному стані, в квартирі, в тому числі і в його кімнаті здійснюється ремонт без його дозволу, його речі вимазані, а деякі знищені будівельним та іншим брудом. Також, [PERSON] заявив, що буде виселяти відповідача у судовому порядку, так як останній не має права проживати в спірній квартирі і у нього є інше житло, позивач не погодився на зміну умов договору житлового найму спірної квартири шляхом укладення з відповідачем окремого договору найму. Зауважив, що весь час, як він проживав у спірній квартирі і по 01.01.2007 року, надавав [PERSON] кошти в сумі 200 гривень щомісячно для сплати квартплати за користування спірною квартирою та комунальних послуг. Вважає, що неправомірними діями [PERSON], які виразилися у створенні перешкод у користуванні житлом у спірній квартирі та фактичному незаконному виселенні, порушені права на житло, передбачені Конституцією України та статтями 1, 109 Житлового Кодексу України. З посиланням на ст.ст.1, 9, 63, 104, 109 Житлового Кодексу України, просив усунути перешкоди в користуванні житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS] для [PERSON] шляхом вселення його в зазначену квартиру; зобов'язати виконавчий комітет Самарської районної у місті Дніпропетровську ради змінити умови договору житлового найму квартири [ADDRESS], укласти договір найму житлового приміщення № 6, площею 11,5 кв. м у квартирі [ADDRESS]з [PERSON] та договір найму жилого приміщення № 5, площею 16,4 кв. м у квартирі [ADDRESS]з [PERSON]. У судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] кожний наполягали на задоволенні своїх позовних вимог, давши пояснення, аналогічні мотивам позовних вимог. [PERSON] також пояснив, що він для того, щоб одержати квартиру, свого часу власноручно брав участь у її будівництві, працював судовим експертом, і йому для повноцінної роботи необхідні належні житлові умови та відповідна домашня обстановка. Дружина його сина сама принесла до його квартири кошеня, яке виросло в дорослу кішку та привела шістьох кошенят, які також залишились у квартирі. Його син вважав себе хазяїном квартири, проте за комунальні послуги не сплачував, лише одного разу дав 200 гривень. Для розподілу рахунків по спірній квартирі [PERSON] до нього не звертався. Письмової згоди на вселення дружини сина - [PERSON], позивач не давав. Його син з дружиною у 2006 році завели собаку-вівчарку, яка також знаходилася у спірній квартирі. [PERSON] пропонував придбати для нього однокімнатну квартиру, на що [PERSON] не погодився, з сином проживати не бажає. Пояснив, що дійсно змінював замки на вхідних дверях до спірної квартири до вересня 2006 року, тобто до придбання його сином однокімнатної квартири, а також у лютому-березні 2007 року, внаслідок несправності одного із замків. [PERSON] пояснив, що у нього з батьком завжди були складні стосунки, які стали напруженими після смерті дружини позивача та його мачухи - [PERSON], а також після того, як він став зустрічатися та проживати з [PERSON], яка згодом стала дружиною відповідача. Він з дружиною до кінця грудня 2006 року проживали у кімнаті площею 16,4 кв. м спірної квартири, в якій відповідач зробив ремонт, поміняв двері в кімнату. Фактично вони там лише ночували, внаслідок нестерпних умов проживання, створених у квартирі позивачем, а також внаслідок постійних конфліктів та сварок з [PERSON] Підтвердив, що у квартирі такох знаходилися семеро котів позивача, яких відповідач пропонував передати в добрі руки та залишити якогось одного, на що [PERSON] не погоджувався, а також що він з дружиною тримали кавказьку вівчарку, яка на час проживання у спірній квартирі була щеням, а коли підросла, то вони собаку віддали. [PERSON] пропонував [PERSON] придбати для нього однокімнатну квартиру, але позивач поставив умову: щоб з вікна був вид на ліс, навпроти будівлі Самарської районної у м.Дніпропетровську ради. Такі умови додержати не було можливості, оскільки пропозицій таких однокімнатних квартир не було. Пояснив, що був змушений виїхати зі спірної квартири як внаслідок нестерпних умов проживання, так і постійних конфліктів, які створював позивач, що було вкрай негативно для його вагітної на той час дружини. Внаслідок цих обставин йому довелося брати у борг у матері дружини гроші для оформлення кредиту на придбання однокімнатної квартири, за яку він повинен щомісяця сплачувати банку значні кошти, які є обтяжливими для їх сімейного бюджету. З метою зміни договору найму квартири, [PERSON] звертався до Самарського районного суду м.Дніпропетровська з відповідним позовом, який був залишений без розгляду. Представник відповідача за зустрічним позовом, виконавчого комітету Самарської районної у м.Дніпропетровську ради, пред'явлені позовні вимоги в частині зобов'язання змінити умови договору житлового найму спірної квартири не визнала, і пояснила, що будь-хто з наймачів квартири до виконкому чи КВ ЖРЕП Самарського району м.Дніпропетровська не зверталися, між ними та виконкомом спір відсутній. Представник третьої особи, КВ ЖРЕП Самарського району м.Дніпропетровська, позов [PERSON] в частині вселення підтримала, в частині розподілу особових рахунків просила відмовити, оскільки ніхто з наймачів до КВ ЖРЕП з таким питанням не звертався. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, слід відмовити; зустрічний позов [PERSON] в частині вселення до спірної квартири необхідно задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 листопада 1988 року був виданий ордер №574 на квартиру[ADDRESS] [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 14). Право власності на цю квартиру не зареєстровано (а.с. 42). 13.10.2006 року за [PERSON] зареєстровано право власності на кв. [ADDRESS], яку він придбав на підставі договору купівлі-продажу, посвідчного приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кухтіною В.В. 04.09.2006 р., реєстровий №7035 (а.с. 43, а.с. 67), за 99600 грн. Для цього [PERSON] 04.09.2006 р. уклав з АКІБ «УкрСиббанк» договір про надання споживчого кредиту на суму 98980 грн. №11035121000, зі сплатою передбачених відсотків та комісії, з додатками (а.с.68-83), а також з [PERSON] договір займа на суму 30000 грн. від 01.09.2006 року (а.с. 87), що підтвердили у судовому засіданні як відповідач [PERSON], так і свідок [PERSON] [PERSON] та [PERSON] до кінця грудня 2006 року фактично мешкали у квартирі[ADDRESS], перед Новим 2007 роком перебралися жити у квартиру [ADDRESS], наприкінці лютого 2007 року [PERSON] забрав свої речі зі спірної квартири, що підтверджується як поясненнями сторін, так і свідків [PERSON], [PERSON] З вимогами про розподіл особоових рахунків спірної квартири до органів місцевого самоврядування чи обслуговуючого житлового підприємства сторони не зверталися. Вищезазначені фактичні обставини справи визнавалися сторонами. Разом з тим, суд вважає, що між батьком та сином [PERSON]та [PERSON] існує конфліктна ситуація, що підтверджується як поясненнями сторін, так і показами свідків. Так, свідок [PERSON] дала суду покази, що вона з відповідачем з осені 2005 року до зими 2007 року проживали у спірній квартирі, [PERSON] не заперечував проти її вселення, хоча письмової згоди не давав. Під час проживання, позивач повсякчас вимагав додержуватися його правил у квартирі, прискіпувався з найменшого приводу, потім це переросло у сварки. Коли вона залишалася у спірній квартирі наодинці з позивачем у час, як її чоловік був на роботі, [PERSON] висловлювався на її адресу образливими словами, чого не дозволяв у присутності [PERSON] Користуватися кухнею, туалетом, ванною кімнатою було майже неможливо, оскільки семеро котів позивача знаходилися повсюди, за ними своєчасно позивач не прибирав, вона була змушена цим займатися. Пояснила, що вона у 2002-2003 році принесла [PERSON] кошеня, яке згодом привело потомство, але позивач відмовлявся хоча б частково позбутися котів. У них з відповідачем дійсно було щеня середньоазійської вівчарки, але до того часу, як підросло. За найменшої змоги вона з чоловіком мешкали на дачі своїх батьків або перебували у їх квартирі, але постійно там проживати не могли. Наприкінці 2006 року [PERSON] була вагітна і мала народити дитину, у спірній квартирі за таких умов проживання грудної дитини було немислиме, внаслідок чого вони з чоловіком змушені були придбати в кредит однокімнатну квартиру. Їй відомо від чоловіка та батька, що коли [PERSON] забирав речі зі спірної квартири, замки на вхідних дверях були замінені. Свідок [PERSON] дав покази, що його донька та [PERSON] у вільний від навчання чи роботи час перебували у них в картирі за адресою [ADDRESS], там же і харчувалися,оскільки у[PERSON] складні стосунки з батьком, [PERSON] Наприкінці лютого 2007 року він допомагав [PERSON] забрати речі від батька, до квартири вони потрапити не змогли, оскільки у [PERSON] не було необхідних ключів від спірної квартири. Вхідні двері до квартири їм відкрив [PERSON] [PERSON] новонароджену онуку не відвідує і не цікавиться нею. Свідок [PERSON] показала, що на початку стосунків її доньки, [PERSON], та [PERSON], [PERSON] сам запропонував їм жити разом у спірній квартирі, проте потім почали виникати конфлікти, і її донька з відповідачем не мали іншого виходу перед народженням дитини, як придбати квартиру в кредит. Для цього на початковий внесок вона дала у борг [PERSON] 30 тисяч гривень. Зазначені спірні правовідносини регулюються Житловим кодексом України. Відповідно до ст. 71 ЖК України, дійсно при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Разом з тим передбачено, якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Суд вважає, що відповідач [PERSON] виїхав і був відсутній у спірній квартирі понад шість місяців з поважних причин, я саме - вснаслідок триваючого конфлікту з позивачем, що встановлено у судовому засіданні. Крім того, позивач змінював замки на вхідних дверях спірної квартири, ключів від нових замків відповідачу не передавав, чим створював перешкоди для проживання. Посилання позивача на ст. 107 Житлового кодексу України суд не бере до уваги, оскільки вибуття відповідача [PERSON] в інше жиле приміщення було здійснено вимушено, і не на постійне проживання, тому що відповідач з реєстраційного обліку в спірній квартирі не знімався, а також мав намір проживати у спірній квартирі, оскільки в той же період часу намагався в судовому порядку змінити договір найму спірної квартири, що крім пояснень відповідача підтверджується копією позовної заяви у справі №2-410/07, оглянутої в судовому засіданні (а.с. 118), залишеною без розгляду ухвалою суду від 29 січня 2007 року (а.с. 120). Стаття 109 ЖК України допускає виселення із займаного жилого приміщення з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом. Суд вважає, що відповідач добровільно зі спірної квартири не виселявся, позивач створив йому перешкоди для користування житловим приміщенням, отже [PERSON] необхідно вселити до спірної квартири. Згідно вимог ст. 103 ЖК України, договір найму жилого приміщення може бути змінено тільки за згодою наймача, членів його сім'ї і наймодавця, за винятком випадків, передбачених Основами житлового законодавства Союзу РСР і союзних республік, іншими законодавчими актами Союзу РСР і цим Кодексом. Відповідно до ст. 104 ЖК України член сім'ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам статті 63 цього Кодексу. У разі відмовлення членів сім'ї дати згоду на укладення окремого договору найму, а також у разі відмови наймодавця в укладенні такого договору спір може бути вирішено в судовому порядку. Статтею 63 Житлового кодексу України передбачено, що предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Не можуть бути самостійним предметом договору найму: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі (частина перша статті 48), частина кімнати або кімната, зв'язана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення (кухня, коридор, комора тощо). Оскільки спірна квартира не є приватизованою, вхід до житлових кімнат цієї квартири здійснюється через спільний коридор, як це видно з плану квартири (а.с. 63), укладення окремих договорів найму формально погіршить житлові умови наймачів квартири. Крім того, і це не заперечувалося сторонами, ніхто не звертався з вимогами про розподіл особових рахунків спірної квартири до органів місцевого самоврядування чи обслуговуючого житлового підприємства, тому в частині зустрічних позовних вимог про зміну договору найму слід відмовити.

Outcome: partial