Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-30 00:00:00

22.05.2007р. [PERSON] звернулась до суду з позовом (а.с.2-8), в якому просила поновити термін звернення з позовом, скасувати наказ відповідача від 22.02.2007р. щодо скорочення штату, а також винести рішення про поновлення її на роботі, стягнення оплати за час вимушеного прогулу, компенсації у відшкодування моральної шкоди у розмірі 50000 грн. Під час судового розгляду позивачка підтримала зазначені вимоги та надала 02.07.2008р. додаткову позовну заяву (а.с.151-152), в якій просила скасувати наказ №10-к від 22.02.2007р. та наказ без номера та дати як незаконні, поновити її на роботу, стягнути зарплату у розмірі 27468 грн. та моральну шкоду у сумі 50000 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на ті обставини, що не проводилась ліквідація підприємства, а фактично ліквідована її посада, що на звільнення не отримано згоду профспілки, при звільненні не враховано її інвалідність та інші обставини (стаж роботи, освіта, сімейний стаж), не надано переважне право на залишення на роботі. Із письмових заперечень представників відповідача Процика Д.В. та Семєнєня І.М. (а.с.18-19, 24-25), пояснень цих представників, діючих на підставі довіреностей (а.с.16, 17, 95, 133, 145), вбачається, що відповідачем проведено скорочення штату працівників із-за незадовільних фінансових показників господарської діяльності, що на час розірвання трудового договору профспілка на підприємстві не діяла, що позивачка своєчасно була повідомлена про звільнення, від роботи на посаді прибиральниці відмовилась, на підприємстві не було рівноцінних вакантних посад і не було підстав для надання переважного права на залишення на роботі, т.я. посада на якій працювала [PERSON] була одна і вона була скорочена, що позивачка відмовилась після звільнення отримати трудову книжку та 2. розрахунок. Ухвалою суду до участі у справі було притягнуто у якості третьої особи керівника, який видав наказ про звільнення - [PERSON], який повідомлявся про розгляд справи викликами, телеграмами, оголошенням у пресі, але до суду не з*явився, на час розгляду справи не є головою правління ВАТ «Іллічівськавтотранс-15121» (а.с.28, 21, 93-94, 96, 106-110, 140, 143-144). Судом винесена ухвала про розгляд справи у відсутності [PERSON] Заслухавши пояснення сторін, їх представників, з*ясувавши обставини справи та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені слідуючі факти та правовідносини. 22.02.2007р. було видано відповідачем наказ за № 10-к, яким було скорочено штат працівників, в т.ч. посада оператора, на якій працювала [PERSON] (а.с.11). З цим наказом позивачка ознайомлена під розпис 28.03.2007р. (а.с.11 об.). Наказом №36-к від 29.05.2007р. оператора [PERSON] звільнено за скороченням штату (п.1 ст.40 КЗпП України) на підставі зазначеного наказу за № 10-к (а.с.21). Згідно п.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Звільнення з цієї підстави допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу допускається лише за попередньою згодою профспілкового органу, крім випадків, передбачених ст.ст. 43, 43-1 КЗпП в т.ч. звільнення з підприємства, де немає первинної профспілкової організації. Згідно ст.42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників в зв*язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Статтею 42-1 КЗпП України передбачено, що працівники, з якими трудовий договір розірвано з передбачених п.1 ст.40 КЗпП підстав, протягом одного року користуються правом на укладення трудового договору в разі поворотного прийняття на роботу, якщо у цей період є набір на роботу працівників аналогічної кваліфікації. Як вбачається із копії статуту (а.с.116-122) відповідач є юридичною особою від дня його державної реєстрації в 2001р., здійснює свою діяльність відповідно до чинного законодавства України та цього статуту. Ст.64 ГК України передбачає право підприємства самостійно визначати структуру, штатний розпис. 3. Звіти про фінансові результати (а.с.148-150) підтверджують зниження у 2007р. розміру доходу від реалізації послуг відповідача, що може бути об*єктивною причиною скорочення штату. Докази на а.с. 11, 114 підтверджують скорочення посад в штатному розпису, в т.ч. посади оператора, яку займала [PERSON] Із штатних розписів на 01.03.2007р., 01.07.2007р. та 01.04.2008р. вбачається, що у цей період не було набору на роботу працівників кваліфікації оператора, що була вакантна посада прибиральниці (а.с. 113-115). Із виписки щодо нарахувань позивачці (а.с. 147) вбачається, що вона сплачувала профспілкові внески по березень 2007р. включно. Позивачка визнала факти, що відмовилась від роботи прибиральниці за станом здоров*я, що після звільнення голови профспілки профспілка припинила діяльність, із зарплати після цього утримання внесків не проводилось, що вона не побажала отримати розрахунок та трудову книжку. Із довідок на а.с. 153, 154 вбачається, що профспілкова організація ВАТ «Іллівськавтотранс -15121» була зареєстрована 21.11.2002р. та діяла до травня 2007р., профспілкові внески збирались та перераховувались профспілці та обкому профспілки по квітень 2007р. Таким чином, суд вважає, що на час звільнення позивача 29.05.2007р. на підприємстві була відсутня первинна профспілкова організація і подання не могло бути розглянутим згідно вимог ст.43 КЗпП України. Позовні вимоги не підлягають задоволенню, т.я. дійсно у відповідача мало місце скорочення чисельності, штату працівників, були дотримані норми законодавства, що регулюють вивільнення працівника, позивачка попереджена за 2 місяці про наступне вивільнення, була відсутня можливість переведення на рівноцінну роботу, а без згоди позивача перевести її на іншу роботу було неможливо. Доводи позивача про можливість її працевлаштування до відділу кадрів та на посаду інженера суд вважає недоведеними та не бере до уваги з наступних підстав. Із п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992р. «Про практику розгляду судами трудових спорів» вбачається, що вимоги працівника про надання йому наявної роботи вищого рівня, ніж він виконував, мають вирішуватись роботодавцем відповідно до загальних положень про комплектування кадрів і просування по службі, що при проведенні вивільнення власник або уповноважений ним орган вправі в межах однорідних професій і посад провести перестановку (перегрупування) працівників і перевести більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, з його згоди на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника, та якщо це право не використовувалось, суд не повинен обговорювати питання про доцільність такої перестановки (перегрупування). В зв*язку з відсутністю підстав для визнання наказів незаконними, поновлення [PERSON] на роботі, не підлягають задоволенню і вимоги щодо оплати прогулу та відшкодування шкоди, і клопотання про поновлення 4. строку. Крім того, суд звертає увагу на те, що строк звернення до суду не було пропущено, фактично позивачка звернулась до суду до звільнення, з часу ознайомлення з наказом про скорочення пройшло менш 3 місяців. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed