Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-12 00:00:00

В травні 2008 року позивач звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до відповідача Територіальної громади Індустріальної районної в м. Дніпропетровську ради, третя особа Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування. Позовні вимоги були уточнені. В судовому засіданні позивач посилався на те, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 17 квітня 2002 року, виданого виконкомом Дніпропетровської міської Ради народних депутатів на підставі розпорядження від 17.04.2002 року № 3/216-02 позивачу та його дружині [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS]. Право власності на квартиру зареєстроване в КП “ДМБТІ”. [PERSON] померла 11 квітня 2007 року. Позивач звернувся до Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті дружини, але йому було відмовлено у цьому, оскільки відповідно до пункту 224 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції № 20/5 від 03.03.2004 р., нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні. Просив визначити, що частки у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS], яка є спільною сумісною власністю позивача та [PERSON]є рівними: позивачу - належить ? частка квартири та [PERSON], яка померла [INFO] року, за життя належала ? частка квартири. В зв'язку з визначенням розміру часток, змінити правовий режим у праві сумісної власності на квартиру [ADDRESS] з спільної сумісної власності на спільну часткову власність. Відповідач в судове засідання не з'явився. Відповідно до листа від 06. 06. 2008 року № 18/5-237 просили розглядати справу в їх відсутності та ухвалити рішення суду відповідно до вимог чинного законодавства. Представник третьої особи Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Про причину неявки суд не повідомили. Виходячи із наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнані позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як вбачається із матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 17 квітня 2002 року, виданого виконкомом Дніпропетровської міської Ради народних депутатів на підставі розпорядження від 17.04.2002 року № 3/216-02 [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS]. Право власності на квартиру зареєстроване в КП “ДМБТІ” та записано у реєстрову книгу за №349п-25-51. Згідно до ст. 368 ЦК України , спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного із них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно до ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ст.372 ЦК України майно, що є спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. [PERSON] померла [INFO]року і здійснити виділ частки не можливо. Як показав в судовому засіданні позивач після смерті дружини він звернувся в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, однак Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора відмовила в видачі свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування за законом, оскільки в свідоцтві про право власності на житло право власності на квартиру [ADDRESS] визначено, як спільна сумісна власність. Відповідно до п.224 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті одного із учасників спільної сумісної власності лише після виділення ( визначення) частки померлого у спільному майні. Відповідно до ч.1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. При таких обставинах суд вважає за можливим змінити правовий режим у праві сумісної власності з спільної сумісної на спільну часткову власність та визначити, що частки є рівними за [PERSON] - 1/2 частини квартири, за померлою [PERSON] - 1/2 частини квартири. Згідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін.

Outcome: approved