Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду 24 квітня 2008 року з позовом до [PERSON]. про визнання договору купівлі-продажу гаражу дійсним та визнання права власності за нею на гараж та земельну ділянку, на якій він знаходиться, посилаючись на таке: 03 січня 2008 року вона купила за 1000 гривень у [PERSON]. гараж, розташований на його земельній ділянці по [ADDRESS]. Гроші за договором сплачені у момент його укладення, тобто 03.01.2008 року, тоді ж продавцем покупцю передано весь пакет документів на майно та ключі від гаража Договір купівлі-продажу був укладений у письмовій формі з урахуванням всіх істотних умов, проте він не був нотаріально посвідчений та державної реєстрації не мав. Продавець зобов`язався до 01 лютого 2008 року правочин посвідчити нотаріально. Сторона договору - [PERSON]. не виконав цієї умови і договір так і залишився нотаріально не посвідчений. Зараз позивачка має намір оформити право власності на спірну нерухомість, але через те, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення, оформити гараж та земельну ділянку на себе не може, необхідно визнати договір купівлі-продажу дійсним і визнати за нею право власності на це майно для отримання відповідної документації. Позивачка в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги. Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову та додав, що до нотаріальної контори не зміг звернутися своєчасно через свою зайнятість на роботі. Суд, заслухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини: із розписки (а.с.6) вбачається, що між позивачкою та відповідачем 03 січня 2008 року фактично був укладений договір купівлі-продажу гаражу, розташованого на земельній ділянці по [ADDRESS]. Власником спірного гаражу та земельної ділянки під ним до укладення договору був [PERSON]., який збудував гараж, а земельна ділянка під гаражем, належить на праві власності відповідачеві на підставі Державного акту (а.с.9). Відповідно до ст. 377 ЦК України до особи, яка придбалабудівлю, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вона розміщена, без зміни цільового призначення. Суд, вважає заявлені вимоги законними, обґрунтованими та у повному обсязі підтвердженими матеріалами справи, так : договір було укладено у письмовій формі, і хоча договір не було нотаріально посвідчено та не було державної його реєстрації, сторони досягли домовленості по всіх його істотних умовах. Зокрема, було визначено предмет договору, купівельна ціна майна і момент укладення договору: так, покупцем передано до підписання договору грошові кошти у сумі 1000 грн., а продавцем після підписання було передано покупцю ключі від гаражу та документи на землю. Крім того, умовою договору було нотаріальне посвідчення продавцем договору до 01.02.2008 року, проте продавець ухиляється від нотаріального посвідчення договору. Суд вважає, що укладення договору відбулося, сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні, відбулося повне виконання договору, проте одна із сторін ухиляється від нотаріального посвідчення, тому, необхідно визнати договір дійсним, а виходячи з цього, визнати право власності на спірне майно за позивачкою. Вимоги позивачки не перебувають у протиріччі з положеннями ст. 220 ЦК України. Все зазначене вище дає підстави судові задовольнити позов. Тому,

Outcome: approved