Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-04 00:00:00

[INFO] помер рідний брат позивачки (по матері) - [PERSON], його смерть зареєстрована відділом реєстрації актів цивільного стану Антрацитівського міськрайонного управління юстиції Луганської області 19 травня 2006 року, актовий запис № 400. Після смерті брата відкрилась спадщина на Ѕ частину житлового будинку А, загальною площею 42,0 кв.м, житловою площею - 37,4 кв.м та з господарськими спорудами та будівлями: сараї - Б,Г, гараж - В, погріб - Пг, огорожа № 1, уборна № 2, водопровід № 3, замощення № 4, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Підставою виникнення права власності на вказаний будинок у брата є рішення народного суду м. Антрацит Луганської області від 07 серпня 1991 року № 2-591/91. Друга Ѕ частина цього будинку належить позивачки згідно свідоцтва про право на спадщину яке видане державним нотаріусом Антрацитівської державної нотаріальної контори 13 червня 1990 року, реєстр № 2 - 1459. Відповідно до довідки управління житлово- комунального господарства Антрацитівської міської ради Луганської області від 28 травня 2008 року № 406 при упорядкуванні адресного господарства була змінена адреса [ADDRESS] на підставі рішення виконкому Антрацитівської міської ради від 23 січня 1997 року № 6/1. Спадкоємицею за законом після смерті [PERSON] є лише позивачка, вона єдина, за свої кошти проводила і поховання брата. Після смерті брата [PERSON] фактично прийняла спадщину у встановленому законом порядку (ст. 1296 ЦК України). На думку позивачки вона є єдиною спадкоємицею [PERSON], який помер [INFO] та набуває права власності в порядку спадкування за законом на об'єкт нерухомого майна Ѕ частину житлового будинку А, загальною площею 42,0 кв.м, житловою площею - 37,4 кв.м та з господарськими спорудами та будівлями: сараї - Б,Г, гараж - В, погріб - Пг, огорожа № 1, уборна № 2, водопровід № 3, замощення № 4, що розташований за адресою: [ADDRESS], який є предметом даного спору. Але у нот конторі її відмовили у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з пропущенням строк для прийняття спадщини. Про існування вказаного положення діючого законодавства [PERSON] не знала, вважала що достатньо просто фактично прийняти спадщину, це і спонукало її звернутися в суд з даним позовом, у якому вона просить визнати за нею право на спадщину за законом після смерті брата з метою захисту свого права на нього. У судовому засіданні [PERSON] підтримує заявлені вимоги, просить визнати за неї право власності в порядку спадкування на Ѕ частину житлового будинку А, загальною площею 42,0 кв.м, житловою площею - 37,4 кв.м та з господарськими спорудами та будівлями: сараї - Б,Г, гараж - В, погріб - Пг, огорожа № 1, уборна № 2, водопровід № 3, замощення № 4, що розташований за адресою: [ADDRESS], тобто признати право власності на весь будинок, рішення народного суду м. Антрацита Луганської області м. Антрацит Луганської області від 07 серпня 1991 року № 2-591/91 вважати втратившим чинність, та суду надала пояснення, які повністю співпадають з доводами, викладеними в позовної заяві. Відповідач - Антрацитівська міська рада - не заперечує проти їхнього задоволення, просить розглянути справу без їхнього представника (а.с.18). Вислухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, зокрема рішення народного суду м. Антрацита Луганської області від 07 серпня 1991 року № 2-591/91 (а.с.10), свідоцтва про право на спадщину яке видане державним нотаріусом Антрацитівської державної нотаріальної контори 13 червня 1990 року, реєстр № 2 - 1459(а.с.4), свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с.12), суд вважає, що позов підлягає задоволенню, тому що сукупність добутих у суді доказів вірогідно підтверджує його законність і обґрунтованість. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Даний позов спрямовано на усунення перешкод у здійсненні власником свого права і виключення домагань на приналежне власнику майно за допомогою підтвердження в судовому порядку факту приналежності йому спірного майна на праві власності. Підставою такого позову є обставини, що підтверджують право власності на майно та ст. 16 Цивільного кодексу України, яка визначає визнання права, як способу захисту цивільних прав та інтересів. Як вбачається із ст. 392 Цивільного кодексу України: „Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.”. Згідно статті 1261 Цивільного кодексу України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідни брати та сестри спадкодавця. Тому [PERSON] набуває права власності в порядку спадкування за законом після смерті брата [PERSON] на об'єкт нерухомого майна: Ѕ частину житлового будинку А, загальною площею 42,0 кв.м, житловою площею - 37,4 кв.м та з господарськими спорудами та будівлями: сараї - Б,Г, гараж - В, погріб - Пг, огорожа № 1, уборна № 2, водопровід № 3, замощення № 4, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Відносини пов'язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності та їх обмежень та правочинів щодо нерухомості регулюються нормами Закону України „Про держану реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень”, що визначено ст.1 цього Закону. Відповідно до п.1 ст.4 Закону, обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних і юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, зокрема, право власності на нерухоме майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved