Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-12 00:00:00

08.02.2008 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON], ВАТ ВТБ Банк, ТОВ «Полтавка» Гуляйпільского району Запорізької області про визнання недійсним договору поруки від 05.03.2007 року. В позові позивач посилався на те, що 15.12.2007 року позивачу стало відомо, що 05.03.2007 року між його дружиною, АКБ «Мрія» та ТОВ «Полтавка» було укладено договір поруки, відповідно до якого його дружина поручилася перед банком за виконання ТОВ «Полтавка» зобов'язань щодо повернення кредиту та процентів за його користування, комісії, пені, штрафних санкцій, перебуваючи у шлюбі з дружиною, остання поручилася їхньою спільною власністю у сумі більше 1000000 грн., що виходить за межі дрібної побутової угоди, на що він згоди не давав, посилався на ст. 65 СК України, в якості доказу відсутності його згоди на укладення договору поруки його дружиною посилається на свої пояснення в судовому засіданні, прохав договір поруки від 05.03.2007 року, укладений між його дружиною, АКБ «Мрія» та ТОВ «Полтавка» визнати недійсним. У судовому засіданні позивач позов підтримав, суду пояснивши, що договір поруки від 05.03.2007 року підписаний дружиною без його згоди, а тому повинен бути визнаний недійсним, він давав нотаріальну згоду на укладання договору про заставу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності: печі для випічки хлібобулочних виробів, візків для хліба, тістомісильної машини, хліборізальної машини. Відповідач [PERSON] позов визнала, суду пояснивши, що договір поруки від 05.03.2008 року вона не підписувала, із документів з господарського суду дізналася, що у березні 2007 року вона підписала даний договір. Представник відповідача ВАТ «ВТБ Банк» [PERSON] позов не визнала, суду пояснивши, що АКБ «Мрія», правонаступниками якого є відповідач по справі ВАТ «ВТБ Банк», ТОВ «Полтавка» відповідачкою по справі [PERSON] 05.03.2007 року укладено договір поруки відповідно до якого [PERSON] поручилася своїм майном забезпечити виконання ТОВ «Полтавка» умов кредитного договору від 13.02.2006 року на суму 1200000 грн. 00 коп., вважає, що позов не підлягає задоволенню, так як не грунтується на законі: договір поруки не передбачає в якості забезпечення виконання зобов'язань будь-яке майно подружжя, прохає в задоволенні позову відмовити. Представник відповідача: ТОВ «Полтавка» Гуляйпільського району Запорізької області ліквідатор [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав пояснення, що йому не відомі обставини укладення договору поруки, прохав розглянути справу у його відсутність. 2. Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на повному, всебічному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає встановленими наступні обставини: 05.03.2007 року між акціонерним комерційним банком «Мрія» та приватним підприємцем - фізичною особою [PERSON] та ТОВ «Полтавка» укладено договір поруки, відповідно до п.1 якого поручається перед Банком за виконання позичальником зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій та штрафних санкцій та збитків, розмір, терміни та умови повернення та сплати яких встановлюється кредитним договором № КЛ-01 від 13.02.2006 року. Відповідно до ст. 7 Кредитного договору сторони договору встановлюють, що у разі відсутності коштів у поручителя виконання своїх зобов'язань за цим договором, банк має право звернути стягнення майно поручителя згідно норм чинного законодавства. Суд, відмовляючи в задоволенні позову, виходить з наступного: Відповідно до п.1 статуту ВАТ ВТБ Банк, затвердженого зборами засновників протоколом « 1 від 18.09.1992 року ВАТ ВТБ «Мрія» є правонаступником АКБ «Мрія». Позивач не надав суду доказів щодо недійсності договору поруки від 05.03.2007 року, укладеного між його дружиною та іншими відповідачами по справі. Так відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, до ч.2 даної статті особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, до ч.3 даної статті волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, відповідно до ч.5 даної статті правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним,. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Судом встановлено, що договір поруки від 05.03.2007 року укладений між відповідачами не визнаний судом недійсним. Договір поруки від 05.03.2007 року відповідає вимогам параграфа 3 глави 49 ЦК України, а тому є правомірним. Суд не приймає до уваги твердження відповідача [PERSON] про те, що вона не підписувала даного договору, так як остання не може бути об'єктивною в силу подружніх стосунків з позивачем. Суд не приймає до уваги твердження позивача, з посиланням на його незгоду на укладення договору поруки його дружини, з чим пов'язує порушення вимог ст. 65 СК України з наступних підстав: Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Таким чином, йде мова за забезпечення виконання зобов'язання, а не про передачу будь-якого майна чи його відчуження. Ст. 65 СК України вказує на те, що дружина розпоряджається майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя за взаємною згодою. Таким чином, остання не має відношення до правовідносин, що виникли між відповідачами 05.03.2007 року при укладенні договору поруки. А тому позов не підлягає задоволенню, як такий, що не грунтується на законі, не підтверджений встановленими обставинами і перевірений належними доказами.

Outcome: dismissed