Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про встановлення місця проживання неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] народження. Свій позов мотивує тим, що шлюб між ним та відповідачем був розірваний 12 квітня 2006 року. Після розірвання шлюбу за домовленістю дитина залишилась проживати з ним за адресою [ADDRESS]. У червні 2006 року відповідач звернулась до Світловодського міськрайонного суду з позовом про відібрання дитини та повернення неповнолітньої дитини відшкодування моральної шкоди та стягнення аліментів. Рішенням Світловодського міськрайонного суду від 06 липня 2006 року місце проживання дитини визначено з матір'ю та з нього стягнуті аліменти, а в його зустрічному позові щодо визначення місця проживання дитини з ним йому було відмовлено. Зазначене рішення було скасоване в апеляційному порядку з постановленням нового рішення, яким місце проживання неповнолітньої дитини визначено разом з матір'ю. При винесенні зазначених рішень думка малолітньої дитини щодо його місця проживання не враховувалась, оскільки дитина не досягла десятирічного віку. Саме це стало причиною того, що рішення суду не були виконані ні в добровільному ні в примусовому порядку. Дитина категорично відмовляється від проживання разом з матір'ю. Примусові заходи щодо відібрання дитини до матері викликають у дитини стрес. На час звернення до суду дитина проживає разом з ним, йому виповнилось 10 років, він особисто прихильний до позивача і бажає проживати з ним. Нагадування дитині про його можливе проживання з матір'ю психологічно травмує дитину та може призвести до трагічних наслідків. Вважає, що при розгляді даної справи необхідно врахувати думку дитини, якій виповнилось 10 років. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, пославшись на обставини, якими обґрунтовує позовні вимоги та просить суд позов задовольнити. Відповідач позов не визнала, просила суд відмовити у позові, посилаючись на те, що така поведінка дитини зумовлена впливом на неї як з боку батька так і з боку його бабусі по лінії батька, які мають особисту неприязнь до неї та бажають їй помсти шляхом відібрання у неї дитини та ненадання можливості спілкування з сином. Вважає, що позивач та його мати налаштовують дитину проти неї, а, оскільки, син ще не повною мірою може розібратися в ситуації, що склалася, в силу свого малолітства, то його поведінка на даний час є саме такою. Представник третьої особи органу опіки та піклування в судове засідання не з'явився надавши до суду заяву, в якій просить розглянути справу без участі представника та надав до суду висновок щодо місця проживання дитини. Заслухавши доводи сторін, з'ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази суд приходить до наступного висновку. Із матеріалів справи встановлено, що батьками неповнолітнього [PERSON] [INFO] народження є сторони у справі [PERSON] та [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження (а.с.12). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний 12.04.2006 року (а.с.11). Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області місце проживання малолітнього [PERSON] визначено разом з матір'ю [PERSON], та залишено без змін рішення Світловодського міськрайонного суду в частині відібрання дитини та передачі її [PERSON] (а.с.18-24). Із актів державного виконавця від 17.07.2006 року, 22.08.2006 року, 14.09.2006 року (а.с.15-17) встановлено, що під час примусового виконання рішення суду щодо відібрання малолітнього [PERSON] та передачі його матері, [PERSON] категорично відмовився повернутися до матері, при цьому дитина плакала та перебувала у панічному стані. Спільної мови мати з дитиною не знайшла. При виконанні рішення 19.07.2007 року (акт від 19.07.2007 року а.с.110) мати дитини [PERSON] присутня не була, про час та місце виконання була повідомлена належним чином. Із висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Світловодської міської Ради встановлено, що [PERSON] проживає разом з батьком у двокімнатній квартирі. Батько дитини [PERSON] займається вихованням сина, створює належні умови життя та навчання сина, матеріально його утримує. Дитина має окрему облаштовану всім необхідним для проживання та навчання кімнату. Між батьком та сином склалися доброзичливі відносини, повага один до одного. Мати дитини [PERSON] проживає у разом зі своє матір'ю, бабусею [PERSON]. Умови проживання матері добрі, мається все необхідне для проживання сім'ї. Орган опіки та піклування вважає, що перебування малолітнього [PERSON] можливе як із батьком так із матір'ю просить при прийнятті рішення врахувати думку дитини. Довідкою (а.с. 25) стверджується, що позивач [PERSON] має постійне місце роботи та заробітну плату. За місцем роботи має позитивну характеристику (а.с. 126). Із пояснень свідка [PERSON] встановлено, що вона є бабусею неповнолітнього [PERSON] по лінії батька. [PERSON] проживає на даний час із батьком [PERSON], до неї він приходить зі школи, а потім батько його забирає. [PERSON] з батьком добре, дитина особисто до батька прив'язана з дитинства.. До мами йти не бажає. Вона ніякого психологічного тиску на дитину не чинить дитина весела, добре вчиться. Вважає, що мати повинна підійти з душею до дитини. Перешкод в спілкуванні дитини з матір'ю ні вона ні син - позивач у справі [PERSON], не чинять. Свідок [PERSON] суду пояснила, що дитина з матір'ю не проживає, ходить в школу від бабусі. Раніше спілкувалися із сім'єю [INFO], їх діти дружили між собою, а на теперішній час [PERSON] не здоровається, спілкуватись з нею не бажає. Вважає, що дитину налаштовують не тільки проти матері, а й проти друзів. Вважає, що дитина повинна спілкуватись із батьком і з матір'ю. Свідок [PERSON], яка є бабусею неповнолітнього [PERSON] по лінії матері, суду пояснила, що розлучення батьків для [PERSON] було великою травмою. Дитину почали заманювати на свій бік батьки позивача, купили дитині комп'ютер замість харчів. Вважає, що дитину виховує бабуся, яка фактично відібрала дитину у батьків, виховує в дитини неповагу до матері, налаштовує його проти неї, дитина не може спілкуватись з матір'ю. [PERSON] не виконує рішення суду. Відсутність спілкування матері з дитиною негативно впливає на нього. Стосунки [PERSON] та чоловіком [PERSON] добрі. Свідок [PERSON] суду пояснила, що знає відповідача [PERSON] як добру, порядну людину, вважає, що її самовільно позбавили батьківських прав, дитина виховується у злобі. Бачила як батько [PERSON] купляв самогон, він співмешкає із жінкою, яка позбавлена батьківських прав. Свідок [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] він є хрещеним батьком. [PERSON] проживає із батьком півтора роки. Він постійно бачить їх разом, разом з ними ходить на рибалку, в цирк, батько займається з [PERSON] уроками у них добрі стосунки. Про маму [PERSON] нічого не говорить знає що дитина хоче проживати з батьком, а з матір'ю жити не хоче, боїться йти до матері після інциденту у дворі бабусі, коли дитину хотіли викрасти. Свідок [PERSON] суду пояснив, що відповідач [PERSON] працювала у магазині його дружини. Він знав її чоловіка [PERSON] У стосунки втрутилася свекруха, мати позивача, вона наносила тілесні ушкодження [PERSON] Дитина проживає у свекрухи відповідачки у них неприязні стосунки, а дитина використовується як засіб для спекуляції. Вважає, що дитина повинна мати як материнську так і батьківську турботу. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він був присутній при виконанні рішення щодо відібрання дитини неповнолітнього [PERSON]. Рішення виконати не вдалось, оскільки дитина категорично відмовилась йти до матері. Із матеріалів щодо відмови в порушенні кримінальної справи відносно [PERSON] та [PERSON] за фактом викрадення неповнолітнього [PERSON] встановлено, що батько дитини [PERSON] звернувся із заявою щодо факту викрадення його сина [PERSON] Після проведеної перевірки постановою від 09.08.2005 року відмовлено в порушенні кримінальної справи щодо зазначених осіб у зв'язку з відсутністю події злочину. З'ясуванням думки неповнолітнього [PERSON], яке відбувалось в присутності педагога [PERSON] встановлено, що [PERSON] раніше проживав із татом та мамою і до третього класу у їх сім'ї нічого поганого не було. На даний час він любить тата, а маму не любить, оскільки, вона хотіла його викрасти з двору, не давала спілкуватись з татом на канікулах, обізвала зрадником, продажним, що його образило. Із-за цього він не хоче зустрічатись з мамою та говорити з нею. Бабуся йому не забороняє зустрічатися з мамою. Висловив бажання проживати з батьком, з мамою проживати не хоче. З'ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку, що як батько неповнолітнього [PERSON] [PERSON] так і мати [PERSON], дбають про дитину та мають змогу створити для неї якнайкращі умови проживання, виховання та навчання, проте досягти згоди щодо місця проживання дитини на основі взаємних поступок не бажають із-за особистого конфлікту між собою. Такий висновок суду не спростовується дослідженими у справі доказами. Частиною 1 ст. 161 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Статтею 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей 25.01.1996 року, ратифікованої Законом № 69-Y від 03.08.2006 року передбачено, що під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган визначає, чи має він достатньо інформації для прийняття рішення в найвищих інтересах дитини, і в разі необхідності одержує додаткову інформацію, зокрема від суб'єктів батьківської відповідальності і якщо внутрішнім законодавством дитина визнається такою, що має достатній рівень розуміння надає можливість дитині висловлювати її думки та приділяє належну увагу думкам, висловленим дитиною. Враховуючи ту обставину, що на час розгляду справи неповнолітній [PERSON] висловив своє бажання проживати разом з батьком, є більш прихильним до батька, досяг десятирічного віку, а також те що судове рішення щодо відібрання дитини для проживання його з матір'ю не виконане з причини небажання самої дитини проживати з матір'ю, та з метою уникнення стосовно дитини психологічно травмуючих факторів, суд приходить до висновку, що на даний час в інтересах неповнолітнього [PERSON] необхідно визначити його місце проживання разом з батьком.

Outcome: approved