Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в я кому просить: відновити становище, яке існувало до порушення його права вільно користуватися власними земельними ділянками розташованими в [ADDRESS]шляхом демонтажу належного [PERSON] газового трубопровіду, що прокладений надземним способом на межі земельних ділянок позивача, які розташовані за адресою [ADDRESS]; відновити становище, яке існувало до порушення права [PERSON]вільно користуватися власними земельними ділянками розташованими в [ADDRESS]шляхом демонтажу металевого паркану, яким перекрито міжбудинковий проїзд, розташований між земельними ділянками [PERSON]по [ADDRESS]та земельною ділянкою [PERSON] по [ADDRESS]визнати право позивача на користування міжбудинковим проїздом, що розташований між земельними ділянками позивача по [ADDRESS]та земельною ділянкою [PERSON]. по [ADDRESS]відшкодувати за рахунок відповідача понесені позивачем судові витрати по даній справі. В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання на з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час, місце проведення судового засідання. Відповідач не повідомив суд про причини своєї неявки. У відповідності до ст. 169 та 224 ЦПК України судом було визнано можливим провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх наданими позивачем доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи із наступного. Судом встановлено, що позивачеві на праві власності належать земельні ділянки розташовані в м. Києві, а саме земельна ділянка площею 0,1000 га по [ADDRESS]та земельна ділянка площею 0,1047 га по [ADDRESS], що підтверджується державними актами на право власності на земельну ділянку серії КВ № 128452 від 26.10.2006 р., серії КВ № 128456 від 26.10.2006 р. Вказані земельні ділянки надані позивачеві для будівництва, експлуатації та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Дані земельні ділянки позивача межують із земельною ділянкою відповідача розташованої в м. Києві по [ADDRESS]На межі земельних ділянок, що належать на праві власності позивачеві, відповідач надземним способом до своєї земельної ділянки провів газовий трубопровід, що відповідно закриває позивачеві доступ (проїзд) до його власних земельних ділянок. Крім того, відповідачем самовільно перекрито металевим парканом міжбудинковий проїзд, який розташований між його земельною ділянкою по провулку [ADDRESS] і земельними ділянками позивача по [ADDRESS], та самовільно зайнято 0,1 га земельної ділянки розташованої під вказаним міжбудинковим проїздом. Зазначені обставини підтверджуються листом № 08-55/21858 від 24.07.2007 р. головного управління земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації, матеріалами перевірок дотримання відповідачем вимог земельного законодавства, які складені головним управлінням земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації. Пунктами „г”, „е” частини 1 статті 91 Земельного кодексу України визначено, що власники земельних ділянок зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; дотримуватись правил добросусідства та обмежено, пов'язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон. Згідно вимог статті 103 Земельного кодексу України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Суд приходить до висновку, що своїми діями пов'язаними з прокладанням газового трубопроводу та перекриттям міжбудинкового проїзду відповідач позбавив позивача можливості користуватися власними земельними ділянками розташованими про [ADDRESS]за їх цільовими призначеннями. Відповідачем грубо порушені правила добросусідства, які визначені статтею 103 Земельного кодексу України та які відповідач зобов'язаний дотримуватись. У відповідності до ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; застосування інших, передбачених законом, способів. У відповідності до ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі. Згідно вимог статті 83 Земельного кодексу України, до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать, зокрема, землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо). Суд приходить до висновку, що міжбудинковий проїзд розташований між земельними ділянками позивача та земельною ділянкою відповідача належить до земель загального користування, а отже позивач на рівні з відповідачем має право ним користуватися з метою доступу до власної земельної ділянки. У відповідності з вимогами статті 396 ЦК України, особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. З огляду на викладене суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд також вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати у розмірі 81 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved