Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-23 00:00:00

У лютому 2008 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про зміну розміру аліментів посилаючись на те, що згідно рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01.08.2001 року з відповідача на користь позивачки на утримання сина [PERSON], [INFO], стягуються аліменти у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ? частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян. До грудня 2005 року аліменти на утримання сина стягувалися на підставі виконавчого листа. У позивачки з відповідачем існувала домовленість про добровільну сплату аліментів, які відповідач буде перераховувати на рахунок у банку. З грудня 2005 року по листопад 2007 року відповідач перерахував 2034 грн. 58 коп. Позивачка вважає, що відповідач сплачує аліменти у недостатньому розмірі, оскільки з моменту винесення рішення суду про стягнення аліментів ціни на споживчому ринку та ціни на комунальні послуги збільшилися, відбувається процес інфляції, продовжує збільшуватися прожитковий мінімум. Заробітна плата позивачки значно не збільшилася, матеріальне становище її та сина погіршилося. Дитина займається додатково англійською мовою, у нього є бажання відвідувати спортивні секції, додаткові заняття з деяких предметів, що потребує додаткових витрат. Просила збільшити розмір аліментів з [PERSON]. на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], і визначити їх розмір у твердій грошовій сумі у розмірі 350 грн. щомісячно до повноліття дитини та покласти на відповідача судові витрати. У судовому засіданні позивачка підтримала уточнила свої вимоги та просила стягнути з відповідача аліменти у розмірі 350 грн., але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Представник позивачки у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила задовольнити у повному обсязі. Суду пояснила, що позивачка звернулася з даним позовом тому, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід. Матеріальне становище позивачки погіршилося. Крім того, позивачка має намір народити другу дитину і тому їй необхідно пройти курс лікування, що також пов'язано з грошовими витратами. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, у задоволенні позову просив відмовити. Суду пояснив, що матеріальне становище сторін з часу винесення рішення про стягнення аліментів не змінилося. Відповідач у 2001 році - на момент винесення рішення ніде не працював і зараз також перебуває на обліку у Центрі зайнятості. Крім того, на утриманні відповідача знаходиться його мати, яка є інвалідом 1 групи. Суд вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Із пояснень сторін, матеріалів справи видно, що 01 серпня 2001 року, згідно рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, було стягнуто аліменти з [PERSON]., не працюючого, на утримання сина [PERSON], [INFO], до його повноліття на користь матері [PERSON]. у розмірі ? частина всіх видів заробітку, але не менше ? частини неоподаткованого мінімуму в місяць, починаючи стягнення з 23.07.2001 року. З довідки Індустріального ВДВС № 03-20/2300 від 09.04.2008 року вбачається, що 10.07.2006 року до Індустріального ВДВС надійшов на виконання виконавчий лист від 16.08.2001 року про стягнення з [PERSON]. на користь [PERSON]. аліментів з ДВС в АНД районі з вказівкою, що станом на 14.11.2005 року заборгованість по аліментам відсутня. Державним виконавцем було зроблено перерахунок заборгованості по аліментних платежах за даним виконавчим листом і станом на 01.04.2008 року заборгованість складає 4703 грн. Борг нараховано відповідно до вимог ст. 74 Закону України „Про виконавче провадження” виходячи з показника середньомісячної заробітної плати в розрахунку на одного штатного працівника по м. Дніпропетровську. Однак згідно довідки-розрахунку заборгованості по аліментам за виконавчим листом від 16.08.2001 року, заборгованість станом на 01.04.2008 року складає 3282 грн. Як пояснила у судовому засіданні позивачка, між нею та відповідачем існувала домовленість про добровільну сплату аліментів, які відповідач перераховує на рахунок у банку. З грудня 2005 року по листопад 2007 року відповідач перерахував 2034 грн. 58 коп., що підтверджується випискою ВАТ „Кредо банк” з депозитного рахунку [PERSON]. На даний депозитний рахунок відповідач продовжує добровільно перераховувати аліменти, що підтверджується квитанцією від 23.04.2008 року та випискою з депозитного рахунку. У відповідності до ч. 1 ст. 192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. З довідки № 158 від 14.04.2008 року про заробітну плату [PERSON] вбачається, що вона працювала на посаді прибиральниці виробничих приміщень в ЦТЕПМ-7 Філії „Дирекція первинної мережі ВАТ „Укртелеком” та її заробітна плата у 2001 році становила від 196 грн. 66 коп. до 451 грн. 12 коп. Згідно довідки про доходи [PERSON]., вона працює з лютого 2005 року на посаді майстра широкого профілю у перукарні „Вер Жен” та її щомісячна заробітна плата у 2008 році складає 257 грн. 50 коп. З виконавчого листа про стягнення аліментів з [PERSON]. вбачається, що на момент постановляння рішення суду про стягнення аліментів, відповідач ніде не працював. Згідно довідки ТОВ „Мамонт” № 161 від 12.03.2008 року, [PERSON]. працював на ТОВ з 01.12.2006 року до 01.09.2007 року та його заробітна плата складала від 435 грн. до 480 грн. у місяць. З довідки Індустріального районного центру зайнятості № 1190 від 21.04.2008 року вбачається, що [PERSON]. перебуває на обліку в Індустріальному районному центрі зайнятості з 06.03.2008 року та допомогу по безробіттю почне отримувати з 10.06.2008 року. На утриманні відповідача знаходься його мати, яка є інвалідом 1 групи, що підтверджується посвідченням [NUMBER] Таким чином, суд приходить до висновку, що матеріальне становище сторін з 2001 року не змінилося. Суд не може прийняти до уваги посилання позивачки та її представника на необхідність у лікуванні позивачки, оскільки дане лікування не викликано погіршенням стану її здоров'я, а бажанням мати ще одну дитину. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів”, змін законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Тому суд не може прийняти до уваги посилання позивачки та її представника на те, що відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а за період з 2001 року до 2008 року збільшився прожитковий мінімум, зросла інфляція та збільшився розмір мінімальної заробітної плати. Також є безпідставними посилання позивачки на необхідність зміни розміру аліментів у зв'язку із додатковими витратами, викликаними розвитком здібностей дитини, її додатковими зайняттями, оскільки участь у додаткових витратах на утримання дитини передбачена іншою нормою СК України. Таким чином, позовні вимоги не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні і задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає можливим віднести судові витрати по справі за рахунок держави.

Outcome: dismissed