Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення як боргу по договорам позики 7000грн. та моральної шкоди в розмірі 3000грн. В судовому засіданні позивач позов підтримав повністю, в обгрунтування позовних вимог зазначив, що 27.04.05року відповідно до розписки надав відповідачу позику в розмірі 2000грн, яку останній мав повернути до дати, визначеної в розписці до 18.05.05року; 9.02.06року мати позивача [PERSON] надала відповідачу згідно розписки - 3000грн, а 10.03.06р.- 2000грн. за умов повернення боргу на першу вимогу. 6.03.07року [PERSON] яка є матір»ю позивача померла , що підтверджується свідоцтвом про смерть. На підставі свідоцтв про право на спадщину за законом позивач є спадкоємцем після померлої матері на вклади, земельні ділянки та квартири, відповідно має право на вимогу повернення боргу по розпискам як її спадкоємець. На вимогу повернути кошти відповідач відмовився , чим спричинив позивачу моральну шкоду. Відповідач та його представник позов не визнали повністю . В обгрунтування заперечень на позовні вимоги зазначили, що по всім розпискам борги погашалися до кінця наступного місяця після отримання боргу , про що робилися відмітки у відповідному журналі, який вівся померлою, відповідач мав розписки про погашення боргів , але зі смертю [PERSON] зазначені розписки порвав. По першій розписці від 27.04.05року просить застосувати строк позовної давності. Також зазначає , що відповідач не є спадкоємцем по наданих свідоцтвам на спадкове майно , а саме на дані кошти. Заперечує проти відшкодування моральної шкоди , як такої , що не підтверджується доказами та не грунтується на законі. Судом встановлено наступні факти і відповідні їм правовідносини. 27.04.05року відповідно до розписки (а.с. 9) позивач надав відповідачу позику в розмірі 2000грн, яку останній мав повернути до дати визначеної в розписці до 18.05.05року, 9.02.06року мати позивача [PERSON] надала відповідачу згідно розписки (а.с.10) 3000грн, а 10.03.06р.(а.с. 11) - 2000грн. за умов повернення боргу на першу вимогу. 6.03.07року [PERSON] яка є матір»ю позивача померла на підставі свідоцтва про смерть (а.с.12). Зі змісту розписки від 27.04.05року визначається термін погашення боргу відповідача перед позивачем до 18.05.05року. Позов до суду подано позивачем 21.05.08року. Відповідно до ст.257 ЦК України загальний строк позовної давності встановлюється тривалістю у три роки, таким чином у разі визнання , що між сторонами і було укладено договір позики , позивачем було пропущено строк для звернення до суду , про застосування якого заявлено відповідачем в порядку ст.267ч.4 ЦК України, що є підставою для відмови у позові про стягнення боргу в розмірі 2000грн. по даній розписці (а.с.9)від 27.04.05року. Що стосується розписок про отримання в борг відповідачем від [PERSON] від 9.02.06року на 3000грн. та від 10.03.06року (а.с.11) то дані розписки не містять ознак укладення договору позики, не визначено з якою метою та на який час надаються кошти, оскільки відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти , а позичальник зобов”язується повернути таку ж суму коштів, а відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов”язаний повернути позикодавцеві позику в тій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку , що встановлені договором. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов”язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підстави своїх вимог і заперечень. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. Оскільки, розписки не містять ознак договору , в них не визначено строк повернення, будь-яких інших доказів укладення договору позики позивачем в судовому засіданні надано не було. За таких обставин не можливо визнати того факту, що в даному випадку між сторонами відбувся договір позики. Таким чином , до даного спору не можливо застосувати право спадкоємця визначене статею 1230 ч.1 ЦК України на відшкодування збитків, завданих спадкодавцеві у договірних зобов”язаннях. Виходячи з вищевикладеного вимоги щодо стягнення боргу задоволенню не підлягають. В частині позову щодо відшкодування моральної шкоди , заподіяної внаслідок несплати боргу по розписці від 27.04.05року не підлягає задоволенню вимога у зв”язку з тим , що дана вимога грунтується на припущеннях та не підтверджена в суді, окрім того в зв”язку з відмовою в частині стягнення боргу з підстав пропуску строку для звернення до суду , що відповідно є підставою для відмови у задоволенні позову і в частині моральної шкоди. Щодо відшкодування моральної шкоди , пов”язаної з невиплатою боргу по розпискам від 9.02.06року та від 10.03.06року дана моральна шкода не підлягає задоволенню відповідно до ст.1230 ч.3 ЦК України , відповідно до якої до спадкоємця переходить право на відшкодування моральної шкоди, яке було присуджено судом спадкодавцеві за його життя. За таких умов , дослідивши матеріали справи ,заслухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку щодо відмови в задоволенні позову повністю. При винесенні рішення , суд керується ст.11 ЦПК України щодо розглядом судом справ в межах заявлених вимог і на підставі доказів , наданих сторонами, враховує позицію апеляційного суду Кіровоградської області, висловлену в рішенні від 10.10.07року по справі №22-1504-2007р..

Outcome: dismissed