Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-05 00:00:00

Позивачка [PERSON]., інтереси якої представляє [PERSON]., звернулась до суду з позовом про стягнення матеріальної та моральної шкоди до відповідачів [PERSON]., [PERSON]., посилаючись на те, що вона - [PERSON]. є власником автомобіля «Мітсубісі Спейс Стар», д.н. [NUMBER], 2003 року випуску, сірого кольору, шасі [NUMBER], про що видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 04 травня 2006 року УДАІ УМВС України в Чернівецькій області. 05 вересня 2006 р. приблизно в 2242год. в м. Чернівці на перехресті вулиць Червоноармійська - Пумнула в м. Чернівці, сталась дорожньо-транспортна пригода за її участю, де вона керувала транспортним засобом «Містсубісі Спей Стар» д.н.з. [NUMBER] та водія [PERSON], який керував автомобілем «ВАЗ-2109», д.н. [NUMBER]. Постановою від 15 вересня 2006р. старшого інспектора оформлення ДТП УДАІ УМВС України в Чернівецькій області про відмову в порушенні кримінальної справи (відмовний матеріал № 6190 Шевченківського РВ УМВС України в Чернівецькій області, ЖРЗП № 9113 від 05 вересня 2006р.) було встановлено, що водій [PERSON]., керуючи автомобілем «ВАЗ-2109», д.н.з. [NUMBER] в стані алкогольного сп'яніння, рухаючись по вул. Пумнула в м. Чернівці, на перехресті вулиць вул. Пумнула-Червоноармійська, при виконанні лівого повороту з вул. Пумнула (другорядна) на вул. Червоноармійська (головна) не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1. «Дати дорогу», внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Мітсубісі Спейс Стар», д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON]., що рухалась по вул. Червоноармійська зі сторони площі Соборна в м. Чернівці, чим порушив п.п. 2.9. «а», 16.11 Правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою від 10 листопада 2006р. Шевченківського районного суду м. Чернівці по справі № 3-19151/2006р. де під час судового засідання водій [PERSON]. не заперечував, що ним вживався алкоголь 05 вересня 2006р. до моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. [PERSON]. постанову від 15 вересня 2006р. УДАІ УМВС України в Чернівецькій області про відмову в порушенні кримінальної справи та постанову від 10 листопада 2006р. Шевченківського районного суду м. Чернівці не оскаржував. В наслідок ДТП, її автомобіль «Мітсубісі Спейс Стар», д.н.з. [NUMBER] зазнав значні технічні ушкодження, які мають прямий зв'язок з ДТП 05 вересня 2006р. Відповідно до заключення експерта [PERSON] №27 від 31 січня 2007р. вартість матеріальної шкоди, яка завдана автомобілю «Мітсубісі Спейс Стар», д.н.з. [NUMBER] в наслідок ДТП становить - 72 712,00 грн. Вартість послуг експерта [PERSON]. становить 540,00 грн., що підтверджується квитанцією № 3/07 від 15 лютого 2007р. Огляд пошкодженого автомобіля «Мітсубісі Спейс Стар», д.н.з. [NUMBER] проводився за участю експерта [PERSON]., представника [PERSON]. - [PERSON]., [PERSON]., а також особисто [PERSON]. та його знайомого [PERSON]. З моменту скоєння ДТП, [PERSON]. будь-яких дій по відшкодуванню заподіяної шкоди [PERSON]. не здійснював. Відповідно ст. 41 Конституції України - використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян. Стаття 1166 ЦК України визначає, що - майнова шкода завдана майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Стаття 1187 ЦК України встановлює - джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів особи, що цю діяльність здійснює. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Стаття 1188 ЦК України визначає, що шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Крім матеріальної шкоди [PERSON]. своїми діями та бездіяльністю завдав їй також моральну шкоду, яку вона оцінює в сумі 5000,00 грн., яка полягає в тому, що після того як вона потрапила в ДТП у неї виникли фізичні розлади здоров'я, нею було отримано тілесні ушкодження, витрачено певний час на лікувальний процес. Після зіткнення автомобілів вона перебувала в шоковому стані, її нервовий стан був дуже напруженим, після огляду свого автомобіля та місця події вона зрозуміла, що перебувала в аварійно-критичній ситуації. Після ДТП у неї виникли проблеми моральної характеру стосовно значного пошкодження її автомобіля, необхідністю проведення ремонту автомобіля та вишукування грошових коштів для його проведення, в наслідок ДТП її було позбавлено можливості користуватися, розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд, що потягло за собою незручності побутового характеру. Такі обставини в непередбаченому порядку порушили звичайний розпорядок її життя, процес навчання, внесли непередбачені умови побутово-соціального характеру, її дуже вразила сама поведінка водія [PERSON]., який усвідомлюючи свої дії по вживанню алкогольних напоїв, в стані сп'яніння здійснював керування автомобілем «ВАЗ-2109», д.н.з. [NUMBER]. В порушенням вимог Правил дорожнього руху України [PERSON]. не мав права керувати автомобілем з важливої обставини - в стані сп'яніння сідати за кермо автомобіля керувати автомобілем. Після скоєння ДТП на протязі тривалого часу відповідач [PERSON]. не здійснив будь-які дії по погашенню матеріальної шкоди та відшкодуванню її витрат, не запропонував будь-які реальні та практичні варіанти відновлення автомобіля. Згідно ст. 1167 ЦК України встановлює, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Просить стягнути з відповідачів на її користь 72712,00 грн. спричиненої матеріальної шкоди та 5000,00 грн. спричиненої моральної шкоди, судові витрати, а саме, судовий збір в сумі 727,12 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30,00 грн., а також 540,00 грн. за складання висновку спеціаліста-товарознавця. В судовому засіданні представники позивачки підтримали позовні вимоги в повному об'ємі і дали пояснення аналогічні викладеним в позові. В судовому засіданні відповідач [PERSON]. позовні вимоги визнав частково і пояснив, що він визнає свою вину у скоєнні спірного ДТП. Разом з тим, не погоджується з вказаною в позові сумою матеріальних збитків, хоча підтвердив той факт, що огляд пошкодженого автомобіля позивачки проводився експертом в його присутності. Що стосується розміру моральної шкоди, то визнав її частково, залишивши визначення її розміру на розсуд суду. В судовому засіданні відповідач [PERSON]. позовні вимоги не визнав і пояснив, що [PERSON]. є його сином. Автомобіль «ВАЗ-2109» належить йому на праві власності, але [PERSON]. має право на його управління. В момент ДТП даним автомобілем управляв його син - відповідач [PERSON]. на відповідній правовій підставі . А тому, вважав, що за вчинені дії стосовно спірного ДТП має відповідати саме він. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково. Судом встановлено, що позивачка - [PERSON]. є власником автомобіля «Мітсубісі Спейс Стар», д.н. [NUMBER], 2003 року випуску, сірого кольору, шасі [NUMBER], що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 04 травня 2006 року виданого УДАІ УМВС України в Чернівецькій області. 05 вересня 2006 р. приблизно в 2242год. в м. Чернівці на перехресті вулиць Червоноармійська - Пумнула в м. Чернівці, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю позивачки [PERSON]., яка керувала транспортним засобом «Містсубісі Спей Стар» д.н. [NUMBER], та відповідача [PERSON]., який керував автомобілем «ВАЗ-2109», д.н. [NUMBER]. Згідно постанови старшого інспектора оформлення ДТП УДАІ УМВС України в Чернівецькій області про відмову в порушенні кримінальної справи від 15 вересня 2006 року встановлено, що відповідач - [PERSON]., керуючи автомобілем «ВАЗ-2109», д.н. [NUMBER], в стані алкогольного сп'яніння, рухаючись по вул. Пумнула в м. Чернівці, на перехресті вулиць вул. Пумнула-Червоноармійська, при виконанні лівого повороту з вул. Пумнула (другорядна) на вул. Червоноармійська (головна) не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1. «Дати дорогу», в наслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Мітсубісі Спейс Стар», д.н.з. [NUMBER] під керуванням позивачки [PERSON]., що рухалась по вул. Червоноармійська зі сторони площі Соборна в м. Чернівці, чим порушив п.п. 2.9. «а», 16.11 Правил дорожнього руху України. Згідно постанови Шевченківського районного суду м.Чернівці від 10 листопада 2006 року по справі № 3-19151/2006р. провадження по справі про вчинення Крицкалюком Ю.Я. адмінправопорушень, передбачених ст.ст.130 ч.1, 124 КпАП закрито у зв»язку з закінченням строку притягнення до адмінвідповідальності. При цьому, під час судового засідання водій [PERSON]. не заперечував, що ним вживався алкоголь 5.09.2006 року до моменту скоєнні ДТП. Відповідно до заключення експерта [PERSON] №27 від 31 січня 2007 р. вартість матеріальної шкоди, яка завдана внаслідок ДТП автомобіля «Мітсубісі Спейс Стар», д.н. [NUMBER], становить - 72 712,00 грн., вартість послуг експерта [PERSON]. становить 540,00 грн., що підтверджується квитанцією № 3/07 від 15 лютого 2007р. При цьому, сам відповідач підтвердив в судовому засіданні той факт, що огляд пошкодженого автомобіля позивачки проводився експертом в його присутності. Судом також встановлено, що автомобіль «ВАЗ-2109», д.н. [NUMBER], належить на праві власності відповідачу [PERSON], з правом керування [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Зазначену обставину підтвердив в судовому засіданні також відповідач [PERSON]. Стаття 1187 ЦК України встановлює - джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів особи, що цю діяльність здійснює. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється громадянин , що здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності, тощо). За наведених обставин суд вважає, що [PERSON]. керував транспортним засобом на відповідній правовій підставі, а тому суд вважає, що відсутні відповідні правові підстави для стягнення з відповідача [PERSON]. на користь позивачки спричиненої шкоди. Стаття 1166 ЦК України визначає, що - майнова шкода завдана майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Стаття 1188 ЦК України визначає, що шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. На підставі наведеного суд вважає, що спричинену позивачці шкоду в сумі 72712,00 грн. слід стягнути з відповідача [PERSON]. Разом з тим, згідно вимог п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. А тому суд вважає, що слід зобов'язати позивача повернути відповідачу [PERSON] деталі, які підлягають заміні після відшкодування збитків. Що стосується заявлених позивачем позовних вимог щодо стягнення спричиненої моральної шкоди, то вони підлягають до задоволення частково, а саме, в сумі 2000,00 грн., яка, виходячи з вищевикладеного, також підлягає стягненню з відповідача [PERSON]. Визначаючи розмір моральної шкоди в сумі 2000,00 грн., суд виходить з того, що відповідачем вчасно не була усунута заподіяна ним матеріальна шкода, їй створено незручності неможливість тривалий час користуватися автомобілем, змусило її прикладати додаткові зусилля по зміні організації і нормалізації свого життя, у зв'язку з чим був порушений звичайний спосіб її життя. Крім цього, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивачки судові витрати, а саме, судовий збір в сумі 727,12 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30,00 грн., а також витрати за складання висновку спеціаліста-товарознавця в сумі 540,00 грн., що підтверджується відповідними письмовими квитанціями, наявними в матеріалах справи.

Outcome: approved