Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-11 00:00:00

10 серпня 2007 року позивачка [PERSON]. пред'явила позов до [PERSON]. і просила визнати за нею право власності на 47/200 частин домоволодіння № [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що з відповідачем [PERSON]. вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 23 вересня 1981 року по 17 січня 2007 року. В період шлюбу вони з відповідачем по договору купівлі-продажу, посвідченого 20 липня 1984 року Третьою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в МБТІ 03 серпня 1984 року, купили 47/100 частин вказаного домоволодіння та оформили його на відповідача [PERSON]. Їх частина домоволодіння складається із житлових кімнат 1-4 площею 8,2 кв.м. та 1-3 площею 11,2 кв.м., а також: кухні 1-2, санвузла 1-5 і веранди 1-1, загальною площею 37,1 кв.м. Оскільки домоволодіння фактично було у непридатному для життя стані, вони з відповідачем провели його реконструкцію, провели водовід та газ. Оскільки між ними шлюб розірвано, вона стала користуватись кімнатою площею 8,1 кв.м., а в користуванні відповідача знаходиться кімната площею 11,2 кв.м. Оскільки відповідач не визнає за нею право власності на &frac12; частини спірного домоволодіння, вона вимушена звернутися до суду з вказаним позовом. 23 жовтня 2007 року [PERSON]. пред'явив зустрічний позов, в якому вказав, що не заперечує проти визнання за [PERSON]. та за ним права власності на &frac12; частини належних їм 47/100 частин домоволодіння, але просить провести розділити спірного домоволодіння, та виділити йому житлову кімнату 1-3 площею 11,2 кв.м., кухню 1-2 кв.м. і веранду 1-1, [PERSON]. виділити житлову кімнату 1-4 житловою площею 8.2 кв.м. і санвузол 1-5. 05 травня 2008 року [PERSON]. надав позовну заяву у порядку ст.. 31 ЦПК України і просить визнати за ним право власності на &frac12; частину спірного домоволодіння та визнати порядок користування частиною житлового будинку: закріпити за ним житлову кімнату 1-3 площею 11,2 кв.м., а відповідачці житлову кімнату 1-4 площею 8,2 кв.м., залишивши в загальному користуванні кухню 1-2, санвузол 1-5, веранду 1-1, а також надвірні господарчі споруди, припинити право загальної спільної власності на спірне домоволодіння. 12 травня 2008 року [PERSON]. надав нову позовну заяву у порядку ст.. 31 ЦПК України, вказавши, що у позовній заяві від 5 травня 2008 року були допущені помилки при підрахуванні часток домоволодіння, але підстави та предмет позову залишились ті ж самі. У судовому засіданні представник позивача [PERSON]. позов [PERSON]. підтримала і просила його задовольнити, у задоволенні зустрічного позову просила відмовити, оскільки [PERSON]. являється власником 47/100 частин домоволодіння, придбаного в період шлюбу, тому після задоволення позову [PERSON]. він автоматично залишається власником 47/200 частин, підстав для визнання за ним права власності за рішенням суду та припинення загальної спільної власності - не має. Також не підлягають задоволенню позовні вимоги у частині визначення порядку користування спірною частиною домоволодіння, оскільки житлові кімнати 1-3 та 1-4 є суміжними. Відповідач [PERSON]. та його представник [PERSON]. просили задовольнити зустрічний позов, проти задоволення позову [PERSON]. не заперечували. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON]. підлягають задоволенню, а позовні вимоги [PERSON]. задоволенню не підлягають з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що подружжя [PERSON]. та [PERSON]. перебували у зареєстрованому шлюбі з 23 вересня 1981 року по 17 січня 2007 року (а.с. 9 -10). Під час сумісного проживання на підставі договору купівлі-продажу від 20 липня 1984 року вони придбали 47/100 частин домоволодіння № [ADDRESS], і оформили право власності за [PERSON]. (а.с.11-12, 17-20). Згідно ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, а відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Оскільки 47/100 частин домоволодіння № [ADDRESS] було придбано подружжям [PERSON]. та [PERSON]. під час шлюбу, позовні вимоги [PERSON]. підлягають задоволенню, за нею слід визнати право власності на 47/200 частин вказаного домоволодіння, залишивши 47/200 частин у власності [PERSON]. Підстав для визнання права власності на 47/200 частин домоволодіння за [PERSON]. не має, оскільки він являється власником на підставі договору купівлі-продажу від 20 липня 1984 року, який ніким не оспорюється. Щодо позовних вимог про визначення порядку користування частиною домоволодіння та закріплення за [PERSON]. житлової кімнати 1-3 площею 11,2 кв.м., за [PERSON]. кімнати 1-4 площею 8,2 кв.м., та залишення у загальному користуванні кухні, санвузла, веранди і надвірних господарчих споруд, то вони задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом встановлено, що житлові кімнати 1-3 площею 11,2 кв.м. та 1-4 площею 8,2 кв.м. є суміжними, це вбачається із технічного паспорту від 10 листопада 2006 року і не заперечувалось сторонами у судовому засіданні. Тому визначити порядок користування вказаними житловими приміщеннями неможливо, і позовні вимоги [PERSON]. в цій частині задоволенню не підлягають. Відповідно до ч.3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Як вказано вище, судом проведений поділ майна між бувшим подружжям [PERSON]. та [PERSON]. шляхом визнання за кожним із них права власності на &frac12; частину від 47/100, тому право спільної сумісної власності на вказану частину домоволодіння припиняється без рішення суду, а, значить, підстав для задоволення позову [PERSON]. і в цій частині - немає. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved