overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-30 00:00:00

Позивач в своїй заяві вказує, що перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 25 лютого 2006 року, а 12 вересня 2007 року шлюб між ними було розірвано. [INFO] відповідачка народила сина [PERSON], батьком якого записала позивача. Посилаючись на те, що спільне подружнє життя припинилося в травні 2007 року і сторони не підтримували сімейних стосунків, позивач просить суд виключити відомості про нього , як батька, в актовому записі про народження [PERSON]. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та пояснив, що перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, який 12 вересня 2007 року було розірвано. Але фактично спільне проживання було припинено в травні 2007 року і вони не підтримували відносин , тому батьком дитини він бути не може. Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги визнала та підтвердила, що [PERSON] дійсно не є батьком її дитини, але так як на момент реєстрації дитини не пройшло ще десять місяців після розірвання шлюбу , то в актовому записі про народження дитини батьком був записаний саме [PERSON]. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, оскільки мати дитини підтвердила у судовому засіданні , що вона дійсно не підтримувала з відповідачем ніяких відносин з травня 2007 року та підтвердила, що ніякої біологічної спорідненості її сина з відповідачем не має.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-30 00:00:00

Позивач в своїй заяві вказує, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Від спільного подружнього життя мають сина [PERSON] , [INFO], який проживає із відповідачкою так як він проживає окремо. [INFO] [PERSON]. народила сина [PERSON], батьком якого записала його - [PERSON]. Посилаючись на те, що на грунті виниклих непорозумінь з відповідачкою , у листопаді 2006 року сімейні відносини між ними припинилися і він почав проживати окремо, тому не може бути батьком дитини чому і просить суд виключити відомості про нього , як батька, в актовому записі про народження [PERSON] . В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та пояснив, що з листопада 2006 року він проживає окремо і не підтримує сімейних відносин з відповідачкою, тому і не може бути батьком дитини. Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, але не заперечує проти виключення з актового запису про народження [PERSON] відомості про [PERSON], як батька дитини, обґрунтовуючи це тим, що в майбутньому, в разі незадоволення вимог позивача, він може завдати їй великих неприємностей, крім того, відмовилась від проведення генетичної експертизи для встановлення батьківства. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: З 25.09.2004 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.6), але проживають окремо. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з матір'ю [PERSON]. [INFO] [PERSON] народила сина [PERSON] , батьком якого в актовому записі про народження записано позивача, так як сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. (а.с.6) 27 травня 2008 року Прилуцьким міськрайонний судом була винесена ухвала про призначення судово-медичної експертизи шляхом ДНК про встановлення батьківства. В судовому засіданні позивачка відмовилася від проведення судово-генетичної експертизи, крім того не заперечує проти виключення [PERSON]. з актового запису про народження сина [PERSON], цим самим дає суду підставу у задоволенні позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-30 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визначення розміру часток у спільній сумісній власності. В судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги та суду пояснив, що 15.12.1972 року вона одружилась з відповідачем. Від шлюбу вони мають двох повнолітніх дітей. У січні 2008 року їх родина розпалась. При спільному житті з відповідачем на підставі договору купівлі-продажу йми був придбаний житловий будинок [ADDRESS]. Будинок оформлено на відповідача. Вартість будинку 20000 грн. Розмір її частки складає 10000 грн. У 1996 році ними було придбано автомобіль «Ауді-100». Автомобіль теж було оформлено на відповідача. Вартість автомобіля складає 10000 грн., розмір її долі складає 5000 грн. Тому просить визнати житловий будинок [ADDRESS], вартістю 20000 грн. та автомобіль «Ауді-100» вартістю 10000 грн. їхньою з чоловіком спільною власністю. Визнати за кожним з них право власності на Ѕ частину житлового будинку [ADDRESS] та Ѕ частину автомобіля «Ауді-100». Відповідач у судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, хоча про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Суд вважає, що в справі можливо винести заочне рішення на підставі наявних у справі матеріалів. Позивач у судовому засіданні не заперечує проти заочного розгляду справи. Проаналізувавши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 15.12.1972 року сторони уклали шлюб (а.с.8). У період спільного життя ними було придбано житловий будинок (а.с. 9-10), та автомобіль «Ауді-100». Як вибачається зі ст. 60 СК України, кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об′єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У ст. 70 СК України зазначено, що у разі поділу майна, що є об′єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно зі ст. 355 ЦК України право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Таким чином, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-30 00:00:00

14.02.2008 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на своє утримання у розмірі 1/6 частина його заробітку. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав і суду пояснив, що мають з позивачкою спільну дитину - дочку [PERSON], [INFO] народження. Дитина мешкає з дружиною, яка не працює, так як доглядає дитину. В судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги і суду пояснила, що від спільного шлюбу з відповідачем має неповнолітню дитину - дочку [PERSON], яка проживає разом з нею. У даний момент вона не працює у зв'язку з доглядом за дитиною. Добровільно відповідач не надає матеріальну допомогу на її утримання. Просить стягнути з відповідача аліменти на своє утримання у розмірі 1/6 частки від доходу щомісяця до досягнення дитиною трирічного віку. Вислухавши думку сторін, проаналізувавши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якої проживає дитина, має незалежно від того чи працює вона й незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, суд вважає вимоги позивачки про стягнення аліментів на її утримання варто задовольнити частково, і з відповідача підлягають стягненню аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки від доходу відповідача, до досягнення дитиною трирічного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту проживання на території України, посилаючись на те, що він в липні 1991 року приїхав для постійного місця проживання до громадянки [PERSON] на території Вільшанського району і з того часу проживає з нею на території України не виїжджаючи. В даний час заявнику необхідно оформити документи для отримання паспорта громадянина України, але паспортна служба відмовила, так як необхідно встановити факт проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року В судовому засіданні заявник вимоги викладені в заяві підтримав повністю, просив встановити факт проживання його на території України станом на 24.08.1991р. Зацікавлена особа начальник паспортної слубжи ГГІРФО Вільшанського РВ УМВС України в Кіровоградській області Степаненко О.Л. в судовому засіданні проти встановлення факту проживання на території України [PERSON] не заперечувала. Свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що дійсно вони знають сім»ю заявника та те, що він проживає на території України з 1991 року. Згідно довідки Вільшанської ЦРЛ від 05.06.2008р. (а.с. 4), заявник звертався до лікаря Вільшанської ЦРЛ та перебував на амбулаторному лікуванні з 20.08.1991р. по 27.08.1991р. Факт проживання [PERSON] на території України з 1991 року, також підтверджується довідкою виданою Березовобалківською сільською радою від 04.06.2008 року № 246 (а.с. 6) Суд, заслухавши пояснення заявника, свідків та вивчивши матеріали справи, вважає за можливе встановлення факту постійного проживання [PERSON] на території України станом на 24 серпня 1991 року, метою встановлення якого є необхідність отримання паспорта громадянина України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-30 00:00:00

Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість по оплаті за надані послуги з теплозабезпечення та гарячого водопостачання за період з 01.07.1996р. по 01.04.2008р. в сумі 7467,10 грн. У судове засідання сторони по справі не з`явилися, представник позивача представив заяву про слухання справи за його відсутністю, уточнив заявлені позовні вимоги, та просив стягнути заборгованість за період з 01.05.05 р. по 01.05.08 р. у сумі 3246,11 грн., а також судові витрати на ІТЗ у сумі 30 грн. Відповідач, був повідомлен судом належним чином, причин неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. 01 липня 2008р. судом ухвалено слухати справу у відсутності відповідача заочно, згідно до ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що відповідачі є власниками квартири [ADDRESS], сім'я складається з трьох повнолітніх чоловіків, відповідачів по справі. ЛМКП „Теплокомуненерго” постачало теплову енергію в квартиру відповідача в період з 01.07.1996 року по 01.04.2008 року, відповідач своєчасно розрахунки за надану теплову енергію та гаряче водопостачання не здійснював, тому за ним виникла заборгованість по сплаті за послуги централізованного опалення та гарячого водопостачання в сумі 7467,10 грн., за період з 01.07.1996р. по 01.04.2008р. Згідно даним зворотній відомості по л/р №3676902, заборгованість за постачання опалювання та гарячої води в межах позовної давності у відповідача перед позивачем за період з 01.05.2005р. по 01.05.2008р. складає 3246,11 грн. Позивач виконав забов`язання належним чином. Між сторонами склалися правовідносини, що виходять з договору найму житлового приміщення, а також з договору, що фактично відбувся, на оплачуване надання послуг з постачання опалюванням і гарячою водою. Згідно ст. 526 ЦК України, ст. ст. 151, 161 ЦК України (1960г.), зобов'язання повинні виконуватися належним чином. Позивач виконав свої зобов'язання, має право вимагати від відповідачів оплати за надані послуги, відповідно до встановлених тарифів у розмірі дійсно наданих послуг. Підстав для звільнення відповідача від виконання зобов'язань або для зменшення стягуваної суми не встановлено. Також стягненню в доход держави з відповідача підлягає судовий збір, та ІТЗ. На підставі ст. ст. 66, 67, ЖК України, ст. 526 ЦК України, ст. ст. 151, 161, 162 ЦК України (1960г.),

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-30 00:00:00

Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість по оплаті за надані послуги з теплозабезпечення та гарячого водопостачання за період з 01.07.1996р. по 01.04.2008р. в сумі 9696,97 грн. У судове засідання сторони по справі не з`явилися, представник позивача представив заяву про слухання справи за його відсутністю, уточнив заявлені позовні вимоги, та просив стягнути заборгованість за період з 01.05.05 р. по 01.05.08 р. у сумі 4391,87 грн., а також судові витрати на ІТЗ у сумі 30 грн. Відповідач, був повідомлен судом належним чином, причин неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. 01 липня 2008р. судом ухвалено слухати справу у відсутності відповідача заочно, згідно до ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що відповідачі є власниками квартири [ADDRESS], сім'я складається з двох повнолітніх чоловіків, відповідачів по справі. ЛМКП „Теплокомуненерго” постачало теплову енергію в квартиру відповідача в період з 01.07.1996 року по 01.04.2008 року, відповідач своєчасно розрахунки за надану теплову енергію та гаряче водопостачання не здійснював, тому за ним виникла заборгованість по сплаті за послуги централізованного опалення та гарячого водопостачання в сумі 9696,97 грн., за період з 01.07.1996р. по 01.04.2008р. Згідно даним зворотній відомості по л/р №3563609, заборгованість за постачання опалювання та гарячої води в межах позовної давності у відповідача перед позивачем за період з 01.05.2005р. по 01.05.2008р. складає 4391,87 грн. Позивач виконав забов`язання належним чином. Між сторонами склалися правовідносини, що виходять з договору найму житлового приміщення, а також з договору, що фактично відбувся, на оплачуване надання послуг з постачання опалюванням і гарячою водою. Згідно ст. 526 ЦК України, ст. ст. 151, 161 ЦК України (1960г.), зобов'язання повинні виконуватися належним чином. Позивач виконав свої зобов'язання, має право вимагати від відповідачів оплати за надані послуги, відповідно до встановлених тарифів у розмірі дійсно наданих послуг. Підстав для звільнення відповідача від виконання зобов'язань або для зменшення стягуваної суми не встановлено. Також стягненню в доход держави з відповідача підлягає судовий збір, та ІТЗ. На підставі ст. ст. 66, 67, ЖК України, ст. 526 ЦК України, ст. ст. 151, 161, 162 ЦК України (1960г.),

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-30 00:00:00

Відповідачка[PERSON]. 1 листопада 2006 року набула статус безробітної і їй була призначена допомога по безробіттю. Одночасно по 30.01. 2007 року вона працювала в м. Київ у приватного підприємця [PERSON]., чим державі були заподіяні збитки в сумі 1658грн. 10коп., які прокурор просить з неї стягнути. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав. Відповідачка до суду не з'явилась. Просить справу розглянути без неї, позов задовольнити. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, т.я. відповідачка дійсно незаконно отримувала кошти від Ічнянського районного центру зайнятості.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-30 00:00:00

Позивач просить суд стягнути з відповідача збитки в сумі 2759,65 грн., та судові витрати у сумі 51,00 грн., та витрати ІТЗ у сумі 30,00 грн. У судове засідання сторони по справі не з`явилися, представник позивача представив заяву про слухання справи за його відсутністю, підтримав заявленні позовні вимоги, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач, був повідомлен судом належним чином, причин неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. 01 липня 2008 р. судом ухвалено слухати справу у відсутності відповідачів заочно, згідно до ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що відповідач мешкає у квартирі [ADDRESS]. Згідно Акту №016065 від 26.02.06 р., контралерами відділу збуту Луганської філії ТОВ „ЛЕО” при проведенні перевірки було знайдено, що відповідач допустив порушення „Правил користування електричної енергії для населення”, що виразилося в самовільному знятті електролічильника без дозволу енергопостачаючеї организації. Відповідач без обліково користувався електроенергією в період з 15.09.2004 р. по 26.02.2007 р. Відповідачу вироблений розрахунок на суму 2759, 65 грн. У відповідності зі ст. 1166 ЦК України шкода підлягає відшкодуванню особою, що її причинила. Збиток, заподіяний неправомірними діями відповідача, відповідно до представленого розрахунку дорівнює 2759,65 грн. З огляду на викладене, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню. Підстав для звільнення відповідача від відшкодування збитку не встановлено, дана сума підлягає стягненню за рішенням суду. Також стягненню в доход держави з відповідача підлягає судовий збір, та ІТЗ. На підставі ст. 1166 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-30 00:00:00

Позивач просить суд стягнути з відповідача збитки в сумі 2759,65 грн., та судові витрати у сумі 51,00 грн., та витрати ІТЗ у сумі 30,00 грн. У судове засідання сторони по справі не з`явилися, представник позивача представив заяву про слухання справи за його відсутністю, підтримав заявленні позовні вимоги, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач, був повідомлен судом належним чином, причин неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. 01 липня 2008 р. судом ухвалено слухати справу у відсутності відповідачів заочно, згідно до ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що відповідач мешкає у квартирі [ADDRESS] Згідно Акту №016065 від 26.02.06 р., контралерами відділу збуту Луганської філії ТОВ „ЛЕО” при проведенні перевірки було знайдено, що відповідач допустив порушення „Правил користування електричної енергії для населення”, що виразилося в самовільному знятті електролічильника без дозволу енергопостачаючеї организації. Відповідач без обліково користувався електроенергією в період з 15.09.2004 р. по 26.02.2007 р. Відповідачу вироблений розрахунок на суму 2759, 65 грн. У відповідності зі ст. 1166 ЦК України шкода підлягає відшкодуванню особою, що її причинила. Збиток, заподіяний неправомірними діями відповідача, відповідно до представленого розрахунку дорівнює 2759,65 грн. З огляду на викладене, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню. Підстав для звільнення відповідача від відшкодування збитку не встановлено, дана сума підлягає стягненню за рішенням суду. Також стягненню в доход держави з відповідача підлягає судовий збір, та ІТЗ. На підставі ст. 1166 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суд з позовом до Краматорської міської ради про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги і суду пояснив, що він є власником жилого будинку [ADDRESS]. За життя ним було побудовано на ділянці самовільно без дозволу відповідних органів: нежитлову прибудову “А1”, сараї “Д-Е-Ж”, гаражі “Б-В”, які не зареєстрував у встановленому законом порядку. Просить винести рішення, яким визнати за ним право власності на нежитлову прибудову “А1”, сараї “Д-Е-Ж”, гаражі “Б-В”, розташовані на ділянці [ADDRESS]. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, але надала суду заяву, в якій просить справу слухати в її відсутність, позовні вимоги визнала, і не заперечує проти їх задоволення. Вислухавши пояснення позивача, проаналізувавши в сукупності зібрані в справі доказу, суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставах. У відповідності зі ст.331 ч.2 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно /житлові будинки, будинки, споруди тощо/ виникає з моменту завершення будівництва /створення майна/. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийому до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державної реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно ч.1 ст.376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самовільним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не булане відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Згідно ч.5 ст.376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом /а.с.8/, [PERSON] є власником жилого будинку [ADDRESS]. Відповідно до висновку Управління архітектури та містобудівництва від 26.05.2008 року пред'явлені /а.с.7/, нежитлову прибудову “А1”, сараї “Д-Е-Ж”, гаражі “Б-В”, які розташовані земельній на ділянці [ADDRESS], які вважають за можливе узаконення даного самовільного будівництва, що дозволяє зробити суду висновок, що частина робіт відповідно до технічного проекту, що була виконана, є незначної і вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на спірну будівлю. При таких обставинах, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на нежитлову прибудову “А1”, сараї “Д-Е-Ж”, гаражі “Б-В”, розташовані на земельній ділянці [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суд з позовом до Краматорської міської ради про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги і суду пояснив, що вона є власницею домоволодіння [ADDRESS]. За життя нею було побудовано на ділянці самовільно без дозволу відповідних органів: у період з 1997р. по 2002р.: тамбур “а2”, сараї “Б-Д”, які не зареєстрував у встановленому законом порядку. Просить винести рішення, яким визнати за нею право власності на сараї «Б-Д», тамбур «а2», розташовані на ділянці [ADDRESS]. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, але надала суду заяву, в якій просить справу слухати в її відсутність, позовні вимоги визнала, і не заперечує проти їх задоволення. Вислухавши пояснення позивачки, проаналізувавши в сукупності зібрані в справі доказу, суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставах. У відповідності зі ст.331 ч.2 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно /житлові будинки, будинки, споруди тощо/ виникає з моменту завершення будівництва /створення майна/. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийому до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державної реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно ч.1 ст.376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самовільним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не булане відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Згідно ч.5 ст.376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Згідно свідоцтва про право власності на спадщину за законом /а.с.7/, [PERSON] є власником жилого будинку [ADDRESS]. Відповідно до висновку Управління архітектури та містобудівництва від 19.05.2008 року пред'явлені /а.с.6/, сарай «Б-Д» та тамбур «а2», які розташовані земельній на ділянці [ADDRESS], які вважають за можливе узаконення даного самовільного будівництва, що дозволяє зробити суду висновок, що частина робіт відповідно до технічного проекту, що була виконана, є незначної і вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на спірну будівлю. При таких обставинах, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на сарай «Б-Д», тамбур «а2», розташовані на земельній ділянці [ADDRESS].

Outcome: approved