Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-12 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася до суду з зазначеною позовною заявою, де вказала, що 10.03.2007 року уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу подружжя має одну неповнолітню дитину. Причиною розпаду сім'ї стало взаємне небажання підтримувати нормальні сімейні стосунки, в наслідок чого між сторонами почали виникати сварки та скандали. Шлюбно-сімейні стосунки сторони не підтримують з серпня 2007, не ведуть спільного господарства. Майновий спір та сіп про місце проживання дитини відсутнійі. Позивач просив постановити рішення, яким шлюб укладений між нею та відповідачем розірвати. Позивачка у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведені попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 10.03.2007 року між позивачкою по справі та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстровано Довгинцівським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 96 (а.с. 5). Від шлюбу подружжя має одну неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач по справі, що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] (а.с. 6). Сторони не проживають разом з серпня 2007 року, не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбні відносини. Причиною припинення шлюбних відносин та розпаду сім'ї стала втрата почуття любові та взаємоповаги, взаємне небажання підтримувати сімейні стосунки, в наслідок чого між сторонами почали виникати постійні сварки та скандали, роблячи подальше спільне проживання єдиною сім'єю не можливим. Сторони миритися не бажають та наполягають на розірванні шлюбу. Спір щодо місця проживання дитини та майновий спір відсутній. Суд не застосовує положення ст. 111 СК України, оскільки в судовому засіданні було зібрано достатньо доказів, які підтверджують, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими, почуття любові та взаємоповаги зникло, а подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, шо подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких підстав, коди судом встановлено, що шлюб між подружжям існує лише формально, шлюбні відносини та ведення сіпльного господарства між ними припинено, зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збережння шлюбу буде суперечити їх інтересам, суд вважає, що позов підлягає задоволення а шлюб, зареєстрований 10.03.2007 року Довгинцівським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 96 - рорізванню. При отриманні свідоцтва про розірвання шлюбу судовий збір стягнути з обох сторін. На підставі викладеного та

Outcome: approved