Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить суд поновити її на роботі на посаді лаборанта хімічного аналізу ЦЗЛ ВАТ «Чисті метали», скасувати рішення керуючого санацією про реорганізацію ВАТ «ЧМ» від 24.01.2007 року, наказ № 14 від 14.02.2007 «Про послідовність та терміни реорганізації ВАТ «ЧМ»» , наказ, яким її було звільнено від 01.10.2007 року № 252к. В обґрунтуванні позовних вимог зазначила, що з серпня 1977 року вона працювала лаборантом хімічного аналізу ЦЗЛ в ДП «Завод чистих металів» ВАТ «Чисті метал». 21.05.2007 року ДП «Завод чистих металів» ВАТ «Чисті метали» реорганізовано у ВАТ «Чисті метали». Наказом № 252к від 01.10.2007 року звільнена з посади лаборанта хімічного аналізу ЦЗЛ ВАТ «Чисті метали», відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України, за скороченням чисельності. Вважає своє звільнення таким, що не відповідає вимогам закону, так як відсутня згода профспілки на звільнення, порушено процедуру порядку звільнення працівників. Зазначила, що одночасно з поновленням на роботі, їй має бути виплачений середній заробіток за час вимушеного прогулу. Незаконними діями відповідача їй заподіяно моральну шкоду, яку вона оцінює в 6500 грн. і вбачає в тому, що була змушена переживати за існування своєї сім'ї і залишилась без засобів на існування, що призвело до стресового стану та душевного дискомфорту. Просить суд задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву без підтверджуючих доказів про безпідставне відкладення розгляду справи. Суд визнає неявку представника відповідача не поважною і розглядає справу на підставі наявних матеріалів у справі. Позов не визнає та просить суд відмовити в позові, про що виклав в своїх письмових запереченнях. Представник третьої особи позов підтримав, вказав, що звільнення позивача є незаконним, без згоди профспілки. Позивач є членом профспілки «Завод чистих металів». Працювала у ВАТ «Чисті метали». Сама реорганізація не є підставою для зміни назв профспілкових структур, а тому на ВАТ «Чисті метали» продовжує діяти первинна профспілкова організація профспілки металургів і гірників України. Просить позов задовольнити Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували в трудових правовідносинах з 03.08.1977 року по 01.10.2007 року. Наказом № 252к від 01.10.2007 року позивач звільнена з роботи, відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України (скорочення чисельності працівників) (а.с.12). Однією із позовних вимог позивача є його прохання відмінити рішення керуючого санацією про реорганізацію ВАТ «ЧМ» від 24.01.2007 року, наказ № 14 від 14.02.2007 року «Про послідовність та терміни реорганізації ВАТ «ЧМ». Вирішуючи питання про законність та обґрунтованість зазначеної позовної вимоги суд виходить з того, що нормою п. 1 ч.1 ст. 40 КЗпП України передбачено право власника або уповноваженого ним органу розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий договір до закінчення строку його чинності у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Крім цього право власника підприємства, установи, організації щодо прийняття рішень, зокрема припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення та вжиття заходів, що супроводжують зазначені дії пов'язані зі змінами в організації виробництва та праці, закріплено ст.ст. 104, 105, 106, 107 ЦК України та статутними документами юридичної особи. Виходячи з цього суд вважає, що позовні вимоги позивача стосовно відміни рішення керуючого санацією про реорганізацію ВАТ «ЧМ» не ґрунтуються на законі та не підлягають задоволенню. Згідно до п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» (із змінами), розглядаючи трудові спори, пов'язані із звільненням за п.1 ст.40 КЗпП України, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, проте, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу, або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи був він попереджений за 2 місяці про наступне вивільнення. Так, позивач зазначає, що вона була звільнена з ВАТ «ЧМ» без згоди первинної профспілкової організації «Завод чистих металів», членом якої вона є, тому не було дотримано відповідачем порядок звільнення працівника, передбачений ст..43 КЗпП України. Судом встановлено, що відповідно рішення ВАТ «Чисті Метали» від 24 січня 2007 року була припинена юридична особа дочірнє підприємство «Завод чистих металів» відкритого акціонерного товариства «Чисті метали». Реєстрація припинення юридичної особи проведена 16.07.2007 року. На зазначеному підприємстві діяла первинна організація трудящих металургійної та гірничодобувної промисловості України, і на момент звільнення позивача як і на даний час її діяльність не припинена (т.2 а.с. 7, 8). Довідкою Центрального комітету профспілки трудящих металургійної і гірничодобувної промисловості України.(а.с.14) стверджується, що згідно Статуту профспілки трудящих металургійної і гірничодобувної промисловості України реорганізація підприємств не є підставою для зміни назв профспілкових структур. За таких обставин, суд, відповідно до ст. 43 КЗпП України, зупинив провадження у справі, запитав згоду первинної профспілкової організації «Завод чистих металів», щодо надання згоди на звільнення позивача. Відповідно до виписки із протоколу № 41 від 09.04.2008 року засідання профспілкового комітету первинної організації профспілки «Заводу чистих металів» (т.2 а.с.49-50) профспілковий комітет ухвалив рішення про ненадання згоди на звільнення позивача [PERSON] у зв'язку з недотриманням роботодавцем законодавства, що регулює порядок звільнення працівників. Крім цього, суд вважає, що відповідачем також порушено порядок вивільнення працівників, який передбачено ст. 49-2 КЗпП України, згідно якої про наступне вивільнення працівника персонально попереджують не пізніше, ніж за 2 місяці. Оскільки, в судовому засіданні всупереч вимогам ст. 10 ЦПК України відповідач не надав доказів щодо персонального попередження позивача про наступне вивільнення не пізніше, ніж за два місяці, суд визнає дії відповідача щодо звільнення працівника такими що не відповідають вимогам закону, а тому вважає, позовні вимоги позивача щодо поновлення на роботі на посаді лаборанта хімічного аналізу санітарної лабораторії ВАТ «Чисті метали» законними та обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню . Відповідно до ст. 235 КЗпП України, працівнику, незаконно звільненому з роботи і поновленому на роботі, виплачується за рішенням органу, який розглядає трудовий спір, середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу з дня звільнення. Середньомісячний заробіток визначається згідно порядку розрахунку середньомісячної заробітної плати, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 (змінами, внесеними постановами КМУ). Так, із матеріалів справи вбачається, що позивач була звільнена 01.10.2007 року. Згідно довідки про заробітну плату позивача, його середній заробіток складає 521.02 грн. (т. 2 а.с. 62-63). Період вимушеного прогулу суд вважає з 01.10.2007 року і по день ухвалення рішення тобто по 19 травня 2008 року. Суму компенсації середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача суд визначає у розмірі 2030 грн. 82 коп. Суд також вважає, доведеним факт заподіяння незаконним звільненням позивачу [PERSON] моральної шкоди, оскільки наслідки, які настали для позивача, знаходяться в причинному зв'язку з діями відповідача, а тому позов в частині стягнення моральної шкоди підлягає задоволенню. Проте, розмір шкоди, який визначила позивач, суд визнає завищеним і вважає, що достатньою сумою компенсації її моральних страждань буде сума у 500 грн., яка підлягає стягненню з відповідача. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає що позов підлягає частковому задоволенню. Згідно ст. 367 ЦПК України, рішення в частині поновлення позивача на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць в розмірі 521.02 грн. підлягає негайному виконанню. На підставі ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача судовий збір в сумі 51 грн. та витрати на інформаційно - технічне забезпечення в сумі 30 грн.

Outcome: partial