Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-20 00:00:00

Позивачка звернулася із вказаним позовом мотивуючи тим, що рішенням Рокитнянського райсуду від 10.09.2004 року з відповідача стягуються на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], 1996 року народження в розмірі 1/3 частини всіх його доходів. Відповідач ухиляється від сплати аліментів, внаслідок чого у нього утворилася значна заборгованість по сплаті аліментів в сумі 6208 грн. 22 коп. Згідно ст.196 ч.1 СМ України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов”язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день просрочення. Просить стягнути з відповідача неустойку з 20.08.04 р. по 01.12.07 року в сумі 36676 грн. 57 коп. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги і просить стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за просрочення сплати аліментів. Відповідач в судовому засіданні суду пояснив, що заборгованість утворилася не з його вини, так як він направляв поштові перекази позивачці. Він тримував малу зарплату і хворіє. Крім того, за рішенням суду з нього стягуються аліменти на утримання дитини від другого шлюбу. Справа була призначена до слухання на 02.06.08 р., сторони з”явилися і відповідач заявив клопотання викликати в судове засідання працівників державної виконавчої служби, так як вважає, що розрахунок заборгованості по аліментам був зроблений невірно. Справа була призначена до слухання на 09.06.08 р. З”явилися позивачка та викликані судом державні виконавці. Перед початком слухання відповідач подав до канцелярії суду заяву, в якій просить перенести слухання справи в зв”язку з хворобою його представника. Справа була призначена на 27.06.08 р. Знову з”явилися позивачка та державні виконавці. Перед початком слухання справи відповідач передав суду листок непрацездатності, в зв”язку з чим суд знову переніс слухання справи на 10.07.08 р. З”вилися сторони та викликані державні виконавці. Після їх допиту відповідач подав до суду заяву, в якій знову просить перенести розгляд справи на інший день в зв”язку з погіршенням стану його здоров”я. Справа була призначена до слухання на 18.07.08 р. і відповідачу, який не отримав в суді повістки, була направлена повістка додому з повідомленням. 18.07.08 р. з”явилася позивачка, відповідач не з”явився. Як вбачається із довідки на повідомленні, долученої до конверта, відповідача немає вдома, так як він поїхав відпочивати. У відповідності до ст.77 ЦПК України сторони зобов”язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження. У разі відсутності заяви про зміну проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Таким чином суд вважає, що відповідач був належним чином повідомленим про день, час та місце слухання справи, так як до суду заяви про зміну місця перебування відповідач не подав. Заслухавши позивачку, свідків, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Рокитнянського райсуду від 10.09.2004 року з відповідача стягуються аліменти на користь позивачки на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/3 частини всіх його доходів. Відповідач ухиляється від сплати аліментів, внаслідок чого у нього на 01.12.07 року утворилася заборгованість по сплаті аліментів в сумі 6208,22 грн.. Згідно ст.196 ч.1 СМ України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов”язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день просрочення. Суд вважає, що заборгованість утворилися з вини відповідача, який тривалий час сплачує аліменти у незначних сумах. Доказів на підтвердження своїх слів про причини виникнення заборгованості відповідач суду не надав тому суд розглядає справу за наявнимим в справі доказами. В той же час суд приходить до висновку про стягнення неустойки в меншому розмірі, чим вказано в позовній заяві, так як позивачкою зроблені невірні розрахунки. Відповідно до статті 196 СМ заборогованість стягується не загалом із загальної суми заборгованості, а за кожний місяць. Крім того, ст.258 ЦК України до даного виду вимог встановлена спеціальна позовна давність, а саме: п.2. Позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (пені). В зв”язку з чим суд стягує неустойку, яка виникла у відповідача з 01.03.07 р. по 01.03.08 року, тобто на день подачі позовної заяви, а не за строк, вказаний в позові. Так як заборгованості за грудень 2007 р. та січень-лютий 2008 року у відповідача немає, суд бере до уваги заборгованість з 01.03 по 01.12.07 р. За 2007 рік - березень - 235,17 = 2,35х31=72,85 грн., квітень - червень - відповідно по 247,03 = 2,47х30=69,16 грн., 76,57 грн., 74,1 грн., липень-серпень по - 270,2 =2,7х31= по 83,7, вересень - 270,2 = 2,7х30=81 грн., жовтень - 295,28 = 2,95х31=91,45 грн., листопад - 181 грн.= 1,81х30=54,83 грн. Всього за березень-листопад 2007 року неустойка складає 686 грн. 83 коп. Суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути всю суму неустойки (пені), так як переконливих доказів причин утворення заборгованості по аліментам суду ним не надано. І тому суд вважає, що причини були необ”єктивними.

Outcome: partial