overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-20 00:00:00

13.06.2008 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів заборгованості за послуги теплопостачання в розмірі 2016 грн 80 коп. та 30 грн у відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. У судовому засіданні представник позивача уточнила позовні вимоги, і просила стягнути з відповідачів заборгованість в розмірі 1991 грн, що виникла в період з 01.05.2007 року по 01.06.2008 року. Відповідачі не з'явилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином. Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідачі проживають в квартирі [ADDRESS] і є споживачами послуг теплозабезпечення, які надає позивач. Відповідно до статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", статті 19 Закону України "Про теплопостачання", вони зобов'язані своєчасно сплачувати за спожиті послуги. Проте, відповідачі за послуги теплопостачання сплачують неналежним чином, внаслідок чого в період з 01.05.2007 року по 01.06.2008 року виникла заборгованість в розмірі 1991 грн, що є підставою її стягнення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-20 00:00:00

13.06.2008 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів заборгованості за послуги теплопостачання в розмірі 1374 грн 30 коп. та 30 грн у відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Сторони у судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином. При цьому, представник позивача надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій також зазначила, що заявлений позов підтримує, і в разі відсутності відповідачів згодна на заочний розгляд справи. Відповідачі про причини неявки не повідомили, у зв'язку з чим суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідачі проживають в квартирі [ADDRESS] і є споживачами послуг теплозабезпечення, які надає позивач. Відповідно до статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", статті 19 Закону України "Про теплопостачання", вони зобов'язані своєчасно сплачувати за спожиті послуги. Проте, відповідачі за послуги теплопостачання сплачують неналежним чином, внаслідок чого в період з 01.06.2007 року по 01.05.2008 року виникла заборгованість в розмірі 1374 грн 30 коп., що є підставою її стягнення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-20 00:00:00

13.06.2008 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів заборгованості за спожитий природний газ в розмірі 692 грн 65 коп., та 30 грн у відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала і наполягала на задоволенні. Також просила поновити строк звернення до суду посилаючись на те, що до листопада 2000 року облік заборгованості за спожитий природний газ здійснював ЖЕК, а тому позивач був позбавлений можливості своєчасно звернутися до суду з позовом. Відповідачка позов не визнала. Вважає, що сума боргу розрахована позивачем невірно, оскільки заборгованість, що виникла станом на 01.02.2005 року вже судом стягнуто. Співвідповідач не з»явився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином. Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідачі проживають в квартирі [ADDRESS] і є споживачами природного газу, який надає позивач. Відповідно до статей 66 - 68 ЖК України, статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", пункту 17 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999 року № 2246, вони зобов'язані своєчасно сплачувати за комунальні послуги, в тому числі й за спожитий природний газ. З наданого суду розрахунку убачається, що в період з 01.04.1993 року по 01.02.2002 року та в з 01.02.2005 року по 01.04.2008 року відповідачі за спожитий природний газ не розраховувалися, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 692 грн 65 коп. Суд вважає неповажною причину пропуску позивачем загального строку позовної давності, встановленого статтею 71 ЦК УРСР, для звернення з позовом про стягнення заборгованості за період з 01.04.1993 року по 31.12.2000 року в розмірі 341.97 + 7.44 = 349 грн 41 коп., що відповідно до статті 80 цього Кодексу є підставою для відмови в задоволенні позову в цій частині, і стягненні з відповідачів заборгованості за період з 01.01.2001 року по 01.02.2002 року та з 01.02.2005 року по 01.04.2008 року в розмірі 692.65 - 349.41 = 343 грн 24 коп.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення боргу за кредитним договором, укладеним між АКБ “Одеса-Банк” та ВАТ “Європейський банк розвитку та заощаджень”, поручителем по якому є відповідач, у сумі 998 400,79 гривень, оскільки відповідач не виконує належним чином її вимоги, з вказаної суми 990000,0 гривень є сумою боргу по кредитному договору, 6762,30 гривень заборгованість по нарахованим відсоткам, 1622,95 гривень пеня за несвоєчасне погашення кредиту, 15.54 гривень - пеня за несвоєчасне погашення відсотків. Крім того, позивач просить відшкодувати судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1700,0 гривень та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 30,0 гривень . Представник позивача у судове засідання не з”явився, надав суду заяву про можливість розгляду справи у його відсутності, в якій підтримав позовні вимоги і просив задовольнити позов. Відповідач у судове засідання не з”явився за повідомленням пошти за адресою проживання відповідача, судову повістку йому вручити неможливо, за таких обставин суд визнав можливим слухати справу у його відсутності, повідомивши відповідача в порядку ч.9 ст. 74 ЦПК України . Вивчивши матеріали справи, оцінивши у сукупності добуті у судовому засіданні докази, суд вважає необхідним позов задовольнити . Судом встановлено, що 30.11.2007 року між сторонами укладено кредитний договір № 301107/МБК про міжбанківський кредит з кінцевим терміном повернення 10.12.2007 року, під 11% річних. Додатковою угодою № 2 від 12.12.2007 року було змінено відсоткову ставку за користування кредитом на 25% річних, додатковими угодами змінювалися терміни повернення кредитних коштів, останньою додатковою угодою № 25 від 13.02.2008 року встановлено кінцевий термін повернення боргу - 21.02.2008 року. В забезпечення виконання зобов”язань за цим договором 17.01.2008 року між позивачем та відповідачем укладено договір поручительства № 01-08, згідно з яким поручитель [PERSON] зобов”язувався перед кредитором АКБ “Одеса -Банк” відповідати за виконання ВАТ “Європейський банк розвитку і заощаджень” своїх зобов”язань за договором про міжбанківський кредит. В позовній заяві позивачем зазначено, що відповідач суму боргу по договору та відсотки за користування кредитними коштами не оплатив . Відповідно до розрахунку, наданого позивачем в позовній заяві, заборгованість по договору складає 990000,0 гривень, заборгованість по нарахованим відсоткам за користування кредитом - 6762,30 гривень, пеня за несвоєчасне погашення кредиту -1622,95 гривень, пеня за несвоєчасне погашення відсотків - 15,54 гривень . Згідно ст. 526 ЦК України зобов”язання повинні виконуватися належним чином і в установлені строки , відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов”язання. З огляду на те, що в судовому засіданні встановлено порушення законних прав позивача, оскільки відповідачем не виконано умов кредитного договору , позов підлягає задоволенню, з відповідача підлягають стягненню судові витрати, сплачені позивачем за подачу позову до суду. Виходячи з вищенаведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-20 00:00:00

У липні 2008 року [PERSON] звернувся з даним позовом, в обґрунтування якого вказав, що йому на підставі договору оренди від 27.12.2006р., посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 4426 та зареєстрованого 09.01.2007р. за [NUMBER] у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі, належить земельна ділянка по [ADDRESS]. Наведена земельна ділянка, площею 0,0032 га була надана йому в користування для експлуатації торговельного павільйону, строком на 3 роки - до 26.09.2009р. На цій земельній ділянці він самочинно без дозволу на забудування та ділянки та належної проектної документації збудував нежитлове приміщення - торговельний павільйон, який складається з торгового залу, площею 5,9 кв.м. Просив визнати за ним право власності на самочинно зведене нежитлове приміщення - торговельний павільйон. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив визнати за ним право власності на самочинно зведене нежиле приміщення - торговельний павільйон, загальною площею 5,9 кв.м., розташований по [ADDRESS]. Представник відповідача - Маріупольської міської ради в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у відсутність відповідача, не заперечував проти задоволення позову. В цьому випадку суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.3 ст.376 ЦК України, право власності на самочинно будоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво не земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже забудоване нерухоме майно. Встановлено, що позивачу на підставі договору оренди від 27.12.2006р. належить земельна ділянка по [ADDRESS], на якій він самочинно без дозволу на забудування та ділянки та належної проектної документації збудував нежиле приміщення - торговельний павільйон літ.А-1, який складається з торгового залу, площею 5,9 кв.м. Згідно висновку спеціаліста № 37 від 30.05.2008р. конструкції самочинно збудованого торговельного павільйону літ.А-1, розташованого по [ADDRESS] не суперечать вимогам державних будівельних норм України. За таких обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-20 00:00:00

Своїм позовом до суду позивачка просила визнати за нею право власності на спадщину (об'єкти нерухомого майна), яка відкрилася після смерті її матері [PERSON], яка проживала в [ADDRESS] і померла [INFO]. Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку в[ADDRESS] з відповідними господарськими спорудами і яке згідно заповіту покійна заповіла братові позивачки і сину покійної - [PERSON], однак він відмовився успадкувати майно на користь позивачки. У встановлений законом строк позивачка подала до Піщанської держнотконтори заяву про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті матері. Однак свідоцтво про право на спадщину за законом вона отримати не може, оскільки покійна при житті не отримали в Чорноминській сільській раді свідоцтво про право власності на вищезгаданий будинок, що стверджується довідкою Тульчинського МБТІ, а відповідно до абзацу 4-го пункту 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої МЮ України 3 березня 2004 року №20/5, якщо до спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації, нотаріус вимагає подання документа, який посвідчує право власності спадкодавця на спадкове майно, тобто свідоцтва про право власності. Такий документ на ім'я померлої Чорноминською сільською радою їй видано бути не може на підставі ч.2 ст.30 ЦК України, а тому вона відповідно до ст.16 ЦК України вимушена звернутись до суду, оскільки інакшим способом не може реалізувати своє законне право на спадкове майно. Крім неї та брата інших спадкоємців не має.Тому просить заяву задовольнити. Представник відповідача - Тодоровська Н.Г. не заперечує проти задоволення позову. Заслухавши позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим задоволенню як такий що доведений свідоцтвом про смерть, довідкою-характеристикою Тульчинського МБТІ, свідоцтвом про народження, свідоцтвом про укладення шлюбу, заявою [PERSON]. про відмову від спадщини, обґрунтований ст. ст.1216-1218, 1220-1223, 1268, 1297 ЦК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-20 00:00:00

У липні 2008 року [PERSON] звернувся з даним позовом, в обґрунтування якого вказав, що йому на підставі договору оренди від 27.12.2006р., посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського нотаріального округу за реєстровим номером 4426 та зареєстрованого 09.01.2007р. за [NUMBER] у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі, належить земельна ділянка по [ADDRESS]. Наведена земельна ділянка, площею 0,0013 га була надана йому в користування для експлуатації торговельного павільйону, строком на 3 роки - до 26.09.2009р. На цій земельній ділянці він самочинно без дозволу на забудування та ділянки та належної проектної документації збудував нежиле приміщення - торговельний павільйон, який складається з торгового залу, площею 6,1 кв.м. Просив визнати за ним право власності на самочинно зведене нежитлове приміщення - торговельний павільйон. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив визнати за ним право власності на самочинно зведене нежиле приміщення - торговельний павільйон, загальною площею 6,1 кв.м., розташований по [ADDRESS]. Представник відповідача - Маріупольської міської ради в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у відсутність відповідача, не заперечував проти задоволення позову. В цьому випадку суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.3 ст.376 ЦК України, право власності на самочинно будоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво не земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже забудоване нерухоме майно. Встановлено, що позивачу на підставі договору оренди від 27.12.2006р. належить земельна ділянка по [ADDRESS], на якій він самочинно без дозволу на забудування та ділянки та належної проектної документації збудував нежиле приміщення - торговельний павільйон літ.А-1, який складається з торгового залу, площею 6,1 кв.м. Згідно висновку спеціаліста № 41 від 30.05.2008р. конструкції самочинно збудованого торговельного павільйону літ.А-1, розташованого по [ADDRESS] не суперечать вимогам державних будівельних норм України. За таких обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-20 00:00:00

У липні 2008 року [PERSON] звернувся з даним позовом, в обґрунтування якого вказав, що йому на підставі договору оренди від 27.12.2006р., посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 4426 та зареєстрованого 09.01.2007р. за [NUMBER] у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі, належить земельна ділянка по [ADDRESS]. Наведена земельна ділянка, площею 0,0032 га була надана йому в користування для експлуатації торговельного павільйону, строком на 3 роки - до 26.09.2009р. На цій земельній ділянці він самочинно без дозволу на забудування та ділянки та належної проектної документації збудував нежиле приміщення - торговельний павільйон, загальною площею 15,1 кв.м., який складається з коридору, площею 6,0 кв.м. і торгового залу, площею 9,1 кв.м. Просив визнати за ним право власності на самочинно зведене нежиле приміщення - торговельний павільйон. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив визнати за ним право власності на самочинно зведене нежиле приміщення - торговельний павільйон, загальною площею 15,1 кв.м., розташований по [ADDRESS]. Представник відповідача - Маріупольської міської ради в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у відсутність відповідача, не заперечував проти задоволення позову. В цьому випадку суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.3 ст.376 ЦК України, право власності на самочинно будоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво не земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже забудоване нерухоме майно. Встановлено, що позивачу на підставі договору оренди від 27.12.2006р. належить земельна ділянка по [ADDRESS], на якій він самочинно без дозволу на забудування та ділянки та належної проектної документації збудував нежиле приміщення - торговельний павільйон літ.А-1, який складається з торгового залу, площею 15,1 кв.м. Згідно висновку спеціаліста № 38 від 30.05.2008р. конструкції самочинно збудованого торговельного павільйону літ.А-1, розташованого по [ADDRESS] не суперечать вимогам державних будівельних норм України. За таких обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-20 00:00:00

У липні 2008 року Кадуха Ю.В. звернувся з даним позовом, в обґрунтування якого вказав, що йому на підставі договору оренди від 27.12.2006р., посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 4426 та зареєстрованого 09.01.2007р. за № 04071200004 у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі, належить земельна ділянка по вул.Яснополянській, без номеру в м.Маріуполі (перехрестя з вул.Козлова). Наведена земельна ділянка, площею 0,0044 га була надана йому в користування для експлуатації торговельного павільйону, строком на 3 роки - до 26.09.2009р. На цій земельній ділянці він самочинно без дозволу на забудування та ділянки та належної проектної документації збудував нежиле приміщення - торговельний павільйон, загальною площею 13,8 кв.м., який складається з торгового залу, площею 13,8 кв.м. Просив визнати за ним право власності на самочинно зведене нежиле приміщення - торговельний павільйон. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив визнати за ним право власності на самочинно зведене нежиле приміщення - торговельний павільйон, загальною площею 13,8 кв.м., розташований по вул.Яснополянській, без номеру в м.Маріуполі (перехрестя з вул.Козлова). Представник відповідача - Маріупольської міської ради в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у відсутність відповідача, не заперечував проти задоволення позову. В цьому випадку суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.3 ст.376 ЦК України, право власності на самочинно будоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво не земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже забудоване нерухоме майно. Встановлено, що позивачу на підставі договору оренди від 27.12.2006р. належить земельна ділянка по вул.Яснополянській, без номеру в м.Маріуполі (перехрестя з вул.Козлова), на якій він самочинно без дозволу на забудування та ділянки та належної проектної документації збудував нежитлове приміщення - торговельний павільйон літ.А-1, який складається з торгового залу, площею 13,8 кв.м. Згідно висновку спеціаліста № 35 від 30.05.2008р. конструкції самочинно збудованого торговельного павільйону літ.А-1, розташованого по вул.Яснополянській, без номеру в м.Маріуполі (перехрестя з вул.Козлова) не суперечать вимогам державних будівельних норм України. За таких обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-20 00:00:00

У липні 2008 року [PERSON] звернувся з даним позовом, в обґрунтування якого вказав, що йому на підставі договору оренди від 27.12.2006р., посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського нотаріального округу [PERSON]. за реєстровим номером 4426 та зареєстрованого 09.01.2007р. за № 04071200004 у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі, належить земельна ділянка по вул.[ADDRESS]. Наведена земельна ділянка, площею 0,0028 га була надана йому в користування для експлуатації торговельного павільйону, строком на 3 роки - до 26.09.2009р. На цій земельній ділянці він самочинно без дозволу на забудування та ділянки та належної проектної документації збудував нежиле приміщення - торговельний павільйон, загальною площею 13,8 кв.м., який складається з двох торгових залів, площею 8,7 кв.м. і 5,1 кв.м. Просив визнати за ним право власності на самочинно зведене нежитлове приміщення - торговельний павільйон. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив визнати за ним право власності на самочинно зведене нежиле приміщення - торговельний павільйон, загальною площею 13,8 кв.м., який складається з двох торгових залів, площею 8,7 кв.м. і 5,1 кв.м., розташований по вул.[ADDRESS]. Представник відповідача - Маріупольської міської ради в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у відсутність відповідача, не заперечував проти задоволення позову. В цьому випадку суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.3 ст.376 ЦК України, право власності на самочинно будоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво не земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже забудоване нерухоме майно. Встановлено, що позивачу на підставі договору оренди від 27.12.2006р. належить земельна ділянка по вул.[ADDRESS], на якій він самочинно без дозволу на забудування та ділянки та належної проектної документації збудував нежиле приміщення - торговельний павільйон літ.А-1, загальною площею 13,8 кв.м., який складається з двох торгових залів, площею 8,7 кв.м. і 5,1 кв.м. Згідно висновку спеціаліста № 39 від 30.05.2008р. конструкції самочинно збудованого торговельного павільйону літ.А-1, розташованого по вул.[ADDRESS] не суперечать вимогам державних будівельних норм України. За таких обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача.

Outcome: approved