overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача. В обгрунтування заявлених вимог зазначала, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 18.08.1994 року. Шлюб зареєстрований виконкомом Лебединської сільської ради Новоазовського району Донецької області, актовий запис №7. У неї шлюб другий, від подружнього життя неповнолітніх дітей не мають, відповідач не бажає розірву вати шлюб через відділ РАЦС. Сімейні відносини між ними фактично припинені у січні 2004 року. Причиною припинення сімейних відносин є психологічна несумісність між нею та чоловіком, який зловживає спиртними напоями, влаштовує безпричинні сварки, на пропозиції змінити стан життя не реагує. Шлюб носить формальний характер, примирення між ними вже не можливе, так як раніше вони неодноразово припиняли сімейні відносини, а потім мирилися, але відповідач продовжував зловживати спиртними напоями, лупцювати її, працювати не бажав. Спору майнового характеру між мини не має. Вважає, що подальше сумісне життя не можливе. Просила шлюб з відповідачем розірвати, стягнувши з останнього судові витрати та витрати з розірвання шлюбі. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, при цьому зазначила, що відповідач на розірванні шлюбу згоден, але із-за зловживання спиртними напоями до суду йти не бажає. Просила шлюб розірвати та стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. Належним чином повідомленний про дату, час і місце розгляду справи відповідач (а.с.9,12) у судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, з заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних доказів з винесенням заочного рішення у порядку ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши позивача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 18.08.1994 року, зареєстрованому виконкомом Лебединської сільської ради Новоазовського району Донецької області, актовий запис №7 (а.с.7). Згідно пояснень позивача у судовому засіданні у неї це другий шлюб. Подружні стосунки між сторонами припинені у січні 2004 року тому, позивач наполягає на розірванні шлюбу, вважаючи, що примирення неможливе. Спору майнового характеру між сторонами нема. Відповідно до вимог ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо збереження його суперечить інтересам сторін і інтересам їх неповнолітніх дітей. Оскільки суд прийшов висновку, що у розірванні сім'ї винний відповідач, суд судові витрати, що складаються з судового збору, витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді (а.с.3,4), витрат по розірванню шлюбу в органах РАЦС покладає на відповідача, звільнивши від них позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-23 00:00:00

04 липня 2008 року позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. У судовому засіданні позивачка позов підтримала у повному обсязі, пояснивши, що вони з відповідачем знаходились у фактичних шлюбних відносинах з 2003 року до 2007 року. [INFO] народився син - [PERSON]. Однією сім'єю вони не проживають з січня 2007 року. Відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, їй самій важко утримувати дитину, просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі &frac14; частини з усіх видів заробітку ( доходу) відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідач, в судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі, згоден сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі &frac14; частини щомісячно. Не заперечував проти ухвалення рішення у попередньому слуханні справи. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, бо згідно зі ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Вирішуючи питання про розмір належних до стягнення аліментів, суд з урахуванням здоров&cent;я та матеріального положення дитини, платника аліментів, вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку( доходу), щомісячно, про що відповідач не заперечував у судовому засіданні. У зв'язку із тим, що при зверненні до суду з позовною заявою позивач був звільнений від сплати судового збору і витрат на інформаційно-технічне забезпечення та його вимоги задоволені, то ці витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-23 00:00:00

У липні 2008 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визначити, що спадкодавцю [PERSON], який є його дідом, та його бабусі [PERSON] належить по 1/2 частці квартири [ADDRESS]. В обґрунтування позову зазначив, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 14.12.1994 року квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності його діду та бабусі. [INFO] його дід [PERSON] помер, після його смерті відкрилась спадщина, в склад якої увійшла частина вказаної квартири. Належну спадкодавцю частину вказаної квартири він заповів [PERSON] Зараз позивач бажає оформити спадкові права на нерухомість, однак при зверненні до нотаріальної контори із відповідною заявою йому було відмовлено з посиланням на те, що у свідоцтві про право власності на квартиру не визначені частки кожного співвласника, у зв'язку з чим він був змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Оскільки спірна квартира належить його діду та бабусі на праві спільної сумісної власності, то згідно законодавства, частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив визнати, що його діду та бабусі належить по 1/2 частці квартири квартира [ADDRESS]. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі та не заперечувала проти задоволення позову в попередньому судовому засіданні. Суд, вислухавши сторони, та приймаючи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню без дослідження доказів та вважає можливим визначити, що[PERSON]. та [PERSON]. належить по 1/2 частці квартири [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-23 00:00:00

У липні 2008 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визначити, що їй, та її матері [PERSON] належить по 1/2 частці квартири [ADDRESS]. В обґрунтування позову зазначила, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 29.03.1993 року квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності їй та її матері [PERSON]. [INFO] її мати [PERSON] померла, після її смерті відкрилась спадщина, в склад якої увійшла частина вказаної квартири. Вона, як дочка померлї, є спадкоємцем за законом першої черги та бажає оформити спадкові права на нерухомість, однак при зверненні до нотаріальної контори із відповідною заявою їй було відмовлено з посиланням на те, що у свідоцтві про право власності на квартиру не визначені частки кожного співвласника, у зв'язку з чим вона була змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Оскільки спірна квартира належить їй та її матері на праві спільної сумісної власності, то згідно законодавства, частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила визнати, що їй та [PERSON]. належить по 1/2 частці квартири [ADDRESS]. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі та не заперечувала проти задоволення позову в попередньому судовому засіданні. Суд, вислухавши сторони, та приймаючи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню без дослідження доказів та вважає можливим визначити, що [PERSON]та [PERSON]. належить по 1/2 частці квартири [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-23 00:00:00

[PERSON] звернулася 11.07.2008 року до суду з позовом про визнання за нею права власності на спадковий будинок. В заяві зазначала, що після смерті її батьків вона успадкувала по заповіту будинок [ADDRESS], який був споруджений в 1958-60 роках. Спадщину прийняла шляхом подачі заяви до Міжгірської держнотконтори, але їй було відмовлено нотаріусом про право на спадщину на житловий будинок, оскільки відсутні правоустановчі документи на нерухоме майно. З цих причин виникають труднощі з оформленням документів про право власності на будинок, тому просить визнати за нею право власності на жилий будинок. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, просила задовольнити. Представник відповідача позов визнав повністю. Представник зацікавленої сторони позов визнав повністю. Перевіривши, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що вимога позивачки грунтується і відповідає вимогам ст.ст. 1216-1218, 1220, 1222, 1223, 1268 Цивільного кодексу України, підтверджується належними доказами в справі, то суд вважає, що є підстава, передбачена ст. 174 ЦПК України для задовольнення позову. Судових витрат по справі не має.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-23 00:00:00

[PERSON] звернувся 11.07.2008 року до суду з позовом про визнання за ним права власності на спадковий житловий будинок [ADDRESS]. В заяві зазначив, що [INFO] помер його батько. Після смерті батька позивач разом зі своєю мамою та сім'єю продовжує мешкати у спадковому будинку, але не може оформити спадщину за спадкодавцем, так як свого часу не оформлялось право власності на житловий будинок та нерухоме майно. Однак матір'ю позивача подано відмову від прийняття спадщини і не заперечує в тім, щоб на ім'я [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на спадковий будинок, тому просить визнати за ним право власності на жилий будинок. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив задовольнити. Представник відповідача позов визнав повністю, про що подав заяву. Представник зацікавленої сторони позов визнав повністю. Перевіривши, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що вимога позивача грунтується і відповідає вимогам ст.ст. 1216-1218, 1220, 1222, 1223, 1268 Цивільного кодексу України, підтверджується належними доказами в справі, то суд вважає, що є підстава, передбачена ст. 174 ЦПК України для задовольнення позову. Судових витрат по справі не має.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-23 00:00:00

Позивач 30.05.2008 року звернувся в суд з позовною заявою до відповідачки про стягнення заборгованості в сумі 3166,27 грн. за період часу з 01.05.1996 року по 01.04.2008 року. В судовому засіданні представник позивача змінила позовні вимоги суду пояснила, що відповідачка являється співвласником квартири [ADDRESS]. Відповідачка не в повному обсязі вносила оплату за отримані послуги опалення й гарячого водопостачання, в результаті чого за нею утворилася заборгованість й станом на 01.07.2008 року заборгованість становить 2000 грн. Просить стягнути з відповідачки дану заборгованість, а також просить суд покласти на відповідачку судові витрати по даній справі в розмірі 81 грн. Відповідачка [PERSON]. в судове засідання не з'явилася по невідомій причині, про час розгляду справи повідомлялася належним чином. Суд вважає, що по справі можливо ухвалити заочне рішення. Представник позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Згідно ст. 162 ЖК України, плата за використання житловим приміщенням в домі (квартирі), що перебуває у громадянина на праві приватної власності, встановлюється згодою сторін. Сплата за комунальні послуги сплачуються, окрім квартирної плати, по ствердженим в встановленому порядку тарифу. Час внесення квартирної плати й плати за комунальні послуги ухвалюються угодою сторін. У судовому засіданні встановлено, що заборгованість відповідачки за період з 01.05.1996 року по 01.07.2008 року становить 2000 грн. Крім того, з довідки з місця мешкання вбачається, що відповідачка [PERSON] . зареєстрована в квартирі [ADDRESS] з 25.05.2006 року, а тому з неї варто стягнути заборгованість з 01.06.2006 року по 01.07.2008 року, що становить 221 грн 84коп. Також суд вважає, що до даних позовних вимог не варто застосувати строк позовної давнини, оскільки в матеріалах справи відсутня заява сторін про застосування строку позовної давнини, що передбачено ч. 3 ст. 267 ЦК України. Також підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн., які були сплачені позивачем при звертанні до суду з даним позовом (а.с. 1-2).

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій зазначає, що [INFO] помер його батько, [PERSON], що проживав у[ADDRESS]. Після його смерті залишилась спадщина в тому числі й вклади у ВАТ „Державний ощадний банк України”. Заповіту, [PERSON], за життя не складав. [PERSON], як спадкоємець першої черги звернувся до нотаріальної контори для належного оформлення спадщини, однак йому було відмовлено з причини пропуску 6-місячного строку для прийняття спадщини та рекомендовано звернутись до суду (а.с.9). Позивач пояснив, що через свою юридичну необізнаність не знав про наявність встановленого законом шестимісячного строку, протягом якого необхідно подати заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, і оскільки є сином померлого вважав, що може звернутися з заявою до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини для її прийняття у будь який час. У судове засідання позивач не з'явився, однак надав заяву про розгляд справи у його відсутність, доводи позовної заяви підтримує повністю (а.с.11). Представник Ананьївської Першої сільської ради Ананьївського району Одеської області у судове засідання не з'явився, однак сільська рада надала заяву (а.с.14) про розгляд справи у їх відсутність, з позовними вимогами згодні повністю і не заперечують проти визначення [PERSON]додаткового строку для прийняття ним спадщини після смерті [PERSON], який помер [INFO]. Суд, взявши до уваги заяви позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що позивач - [PERSON], [INFO], уродженець с. Ананьєва Перша дільниця Ананьївського району Одеської області та мешканець м. Ананьєва Ананьївського району Одеської області, згідно копії паспорту (а.с.5). Відповідно до свідоцтва про народження батьками [PERSON], 1946 року народження, є [PERSON] та [PERSON](а.с.6). Згідно копії свідоцтва про смерть, [PERSON] помер [INFO] (а.с.8). Відповідно до довідки Ананьївської Першої сільської ради Ананьївського району Одеської області [PERSON] дійсно був зареєстрований і фактично мешкав в [ADDRESS] по день своєї смерті [INFO] (а.с.10). Встановлено, що заявник є спадкоємцем за законом. Заява про прийняття спадщини в установлений ст. 1270 ЦК України строк не була подана спадкоємцем. Відповідно до п. 3 ст. 1272 ЦК, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, що передбачено п. 3 ст. 1272 ЦК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-23 00:00:00

11.07.2008 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла його мати[PERSON], після її смерті залишився будинок з господарським будівлями, розташований в[ADDRESS], який побудувала його мати. Позивач здійснив поховання матері та оскільки він є єдиним спадкоємцем після її смерті, то залишився проживати в даному будинку, зробив його ремонт. Коли ж він вирішив переоформити спадщину на себе, то звернувся до державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, де йому повідомили, що в технічному паспорті на житловий будинок в[ADDRESS], записаний [PERSON], а на праві власності він ні за ким не зареєстрований. В зв"язку з даними об"єктивними обставинами він і вимушений був звернутися до суду з позовом про визнання за ним права власності на будинок [ADDRESS] В судовому засіданні представниця позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала. Відповідач до суду не з"явився, надав суду заяву, якою просив справу заслухати в його відсутність, з позовом згодний. Суд вислухав представницю позивача, дослідив матеріали справи і вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Як вбачається із свідоцтва про смерть[PERSON] померла [INFO] , а.с.9. Згідно технічного паспорту на будинок [ADDRESS], даний будинок на право власності ні за ким не зареєстрований, а вартість будинку згідно зведеного акту становить 32 тис. 847 грн. а.с.4-8. Згідно довідки виконкома Марківської сільради [PERSON] здійснив поховання [PERSON], після її смерті фактично прийняв спадщину, оскільки постійно проживав в її будинку, доглядав за ним, а.с.3. Таким чином в судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що будинок [ADDRESS] на праві власності ні за ким не зареєстрований . В зв"язку з чим суд визнає право власності на вказаний будинок з господарськими спорудами за [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-23 00:00:00

Позивач в своїй заяві вказує, що у відповідності із умовами укладених між ЗАТ ” УМЗ” і відповідачем договорів №№3375156, 3375129, 3375172 від 15.02.2007 року “Про надання послуг мобільного зв'язку” та Додаткової угоди до договору, остання користувалася послугами стільникового радіотелефонного зв'язку і зобов'язана регулярно оплачувати вартість обслуговування мобільних телефонів, включаючи щомісячну абонентну плату. Але відповідачка своїх зобов'язань не виконує і за нею в період з 01.07.2007 року по 30.09. 2007 року виникла заборгованість, яка складається із пені за прострочення сплати за послуги та договірної санкції , яку позивач і просить стягнути. В судове засідання представник позивача надіслав заяву, в якій підтримує позовні вимоги і просить суд справу розглядати у його відсутність. Відповідачка у судовому засідання позовні вимоги визнала в частині стягнення основного боргу та не визнала стягнення штрафних санкцій так , як вважає суму штрафу надмірно великою та несправедливою . Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін вважає, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав: Так, 15.02.2007 року, між сторонами були укладені договори №№3375156, 3375129, 3375172 „Про надання послуг стільникового зв'язку та додаткової угоди до договору, в п.1.3 яких передбачається стягнення штрафу на випадок дострокового припинення договору, до якого входить і несвоєчасна сплата за надання послуг в розмірі 2 грн. 74 коп. за кожен день, що залишився до закінчення терміну дії договору, починаючи з дня несплати коштів. В зв'язку з призупиненням користування мобільним телефоном, відповідач перестав сплачувати абонентську плату. На даний час, згідно розрахунку позивача, заборгованість по оплаті послуг мобільного зв'язку становить 251,27 грн. На цю суму заборгованості нарахована пеня в сумі 02,69 грн., виходячи з облікової ставки НБУ- 8 % річних. Враховуючи, що відповідач заключив договори терміном на 365 днів , а користувалася мобільним зв'язком не весь час дії договору . На ці дні з розрахунку 2 грн.74 коп. за один день був нарахований штраф в сумі 1948, 14 грн. Тобто, загальна сума штрафу в декілька разів перевищує основну суму заборгованості по абонентській платі і ніяк не залежить від суми боргу, а тільки в кількості днів коли абонент перестав користуватися мобільним зв'язком. Причому договір абсолютно не враховує з яких причин абонент не вносить плату за послуги зв'язку. Такі договори та додаткові угоди до нього суперечать поняттям зобов'язанням закріплених в ст.ст.509, 627 ЦК України де вказано, що зобов'язання сторін мають ґрунтуватися на засадах добросовісності та справедливості. Більш того, договір, а особливо додаткова угода до нього складені таким чином, що з нього не можна визначити строки застосування штрафних санкцій, які самі по собі є надмірними. Стягнення штрафних санкцій , які перевищують розмір основного боргу не можна визнати справедливим, тому суд вважає достатнім стягнути штрафні санкції в розмірі основної заборгованості за послуги зв'язку , що буде відповідати засадам розумності і справедливості, як це передбачено поняттям зобов'язання.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-23 00:00:00

Позивач в своїй заяві вказує, що у відповідності із умовами укладеного між ЗАТ ” УМЗ” і відповідачем договорів №№3353641, 3353587, 3353618 від 01.02.2007 року “Про надання послуг мобільного зв'язку” та Додаткової угоди до договору, остання користувалася послугами стільникового радіотелефонного зв'язку і зобов'язана регулярно оплачувати вартість обслуговування мобільних телефонів, включаючи щомісячну абонентну плату. Але відповідачка своїх зобов'язань не виконує і за нею в період з 01.09.2007 року по 01.10.2007 року виникла заборгованість, яка складається із договірної санкції , яку позивач і просить стягнути. В судове засіданні представник позивача надіслав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить суд розглянути справу у його відсутність. Відповідачка у судове засідання не з'явилася , хоча була повідомлена належним чином і знала про день, час і місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення їй судової повістки. Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін вважає, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав: Так, 01.02.2007 року, між сторонами були укладені договори №№3353641, 3353587, 3353618 „Про надання послуг стільникового зв'язку та додаткової угоди до договору, в п.1.3 яких передбачається стягнення штрафу на випадок дострокового припинення договору, до якого входить і несвоєчасна сплата за надання послуг в розмірі 2 грн. 74 коп. за кожен день, що залишився до закінчення терміну дії договору, починаючи з дня несплати коштів. В зв'язку з призупиненням користування мобільним телефоном, відповідач перестав сплачувати абонентську плату. Основну суму заборгованості в розмірі 211, 11 грн. відповідачка сплатила ще до подачі позовної заяви до суду. Враховуючи, що відповідач заключила договори терміном на 365 днів , а користувалася мобільним зв'язком не весь час дії договору , на ці дні з розрахунку 2 грн.74 коп. за один день був нарахований штраф в сумі 1668, 66 грн. Тобто, загальна сума штрафу в декілька разів перевищує основну суму заборгованості по абонентській платі і ніяк не залежить від суми боргу, а тільки в кількості днів коли абонент перестав користуватися мобільним зв'язком. Причому договір абсолютно не враховує з яких причин абонент не вносить плату за послуги зв'язку. Такі договори та додаткові угоди до нього суперечать поняттям зобов'язанням закріплених в ст.ст.509, 627 ЦК України де вказано, що зобов'язання сторін мають ґрунтуватися на засадах добросовісності та справедливості. Більш того, договір, а особливо додаткова угода до нього складені таким чином, що з нього не можна визначити строки застосування штрафних санкцій, які самі по собі є надмірними. Стягнення штрафних санкцій , які перевищують розмір основного боргу не можна визнати справедливим, тому суд вважає достатнім стягнути штрафні санкції в розмірі основної заборгованості за послуги зв'язку , що буде відповідати засадам розумності і справедливості, як це передбачено поняттям зобов'язання.

Outcome: partial