Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-02 00:00:00

З позовної заяви вбачається наступне. 20.06.2005 року в м. Олександрії сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої зіткнулися два автомобілі - автомобіль позивача марки «Тойота Каріна ІІ», державний номерний знак [NUMBER], та автомобіль ВАЗ-21063 під керуванням [PERSON] Постановою Олександрійського міськрайонного суду від 21.06.2005 року винним в порушенні Правил дорожнього руху та скоєнні ДТП визнано [PERSON]. Автомобіль ВАЗ-21063 на праві власності належить[PERSON]який після ДТП надав позивачу поліс обов'язкового страхування цивільної відповідальності [NUMBER]українсько-російської акціонерної страхової компанії «Авіоніка», згідно якого між [PERSON]. та страховою компанією був укладений договір страхування. На цій підставі позивач звернувся до відповідача - страхової компанії «Авіоніка» про відшкодування шкоди, але страхова компанія, всупереч вимогам Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відмовилася провести відповідні виплати, посилаючись на невідповідність типу договору обов'язкового страхування. На думку позивача, відмова страхової компанії «Авіоніка» у виплаті страхового відшкодування є безпідставною. Позивач просить суд стягнути з відповідача заподіяну в результаті ДТП матеріальну шкоду в розмірі 12 392 грн. 67 коп., пеню за період з настання страхового випадку до дня прийняття рішення судом, яка складає на день подачі заяви до суду 1 992 851 грн. 52 коп., моральну шкоду та судові витрати. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали свої вимоги. Представник відповідача позов не визнав і пояснив, що між ЗАТ «УР АСК «Авіоніка» та [PERSON]. було укладено договір обов'язково страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 20.06.2005 року [NUMBER]у формі полісу, відповідно до якого страхова компанія зобов'язалася відшкодувати шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації забезпеченим транспортним засобом застрахованої особи. Сторони домовились, що договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності відповідає третьому типу договорів, тобто згідно до п. 15.3 ст. 15 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» застраховано відповідальність за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу, визначеного в договорі страхування - ВАЗ-21063, державний номерний знак [NUMBER] особою, вказаною в договорі страхування - [PERSON], або однією з осіб, зазначених у договорі - інших осіб, цивільно-правова відповідальність яких застрахована не в зазначеному договорі. Із зазначеного положення п. 15.3 ст. 15 Закону страхова компанія відшкодовує шкоду, завдану третім особам, якщо вона завдана виключно забезпеченим транспортним засобом під керуванням особи, визначеної у договорі страхування, тобто страховою компанією відмовлено у виплаті страхового відшкодування, оскільки під час ДТП забезпеченим транспортним засобом керувала особа, цивільно-правова відповідальність якої не застрахована за полісом [NUMBER] Доводи позивача, який вважає, що це не є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування в зв'язку з тим, що особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, хоча не керувала безпосередньо транспортним засобом і не порушувала Правила дорожнього руху України, але зобов'язана, як власник транспортного засобу, нести відповідальність за завданий збиток і тому страхова компанія, яка застрахувала цивільно-правову відповідальність [PERSON]., повинна сплатити страхове відшкодування, є помилкові. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають на підставі наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 20.06.2005 року в м. Харкові о 07 год. 25 хв. [PERSON], який транзитом їхав з Росії через Україну згідно полісу [NUMBER]уклав з українсько-російською акціонерною страховою компанією «Авіоніка» договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (тип договору - № ІІІ) строком до 04.07.05, сплативши при цьому страхову премію в розмірі 33 грн. Тобто, згідно умов цього договору особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована цим полісом, був визнаний один страхувальник - [PERSON]. Інші особи в полісі обов'язкового страхування не були зазначені. В той же день, 20.06.2005 року, в[ADDRESS] страхувальник [PERSON]., знаходячись в автомобілі, передав керування автомобілем своєму сину [PERSON] Близько 14-00 год. [PERSON]., керуючи автомобілем ВАЗ-21063 по [ADDRESS] не витримав безпечної дистанції і здійснив зіткнення зі стоячим в попутному напрямку біля правої проїжджої частини дороги автомобілем «Тойота» під керуванням [PERSON] Після зіткнення [PERSON]., як страхувальник, вийшов з машини і передав позивачу страховий поліс, запевнивши його, що заподіяна шкода буде відшкодована страховою компанією. Постановою Олександрійського міськрайонного суду від 21.06.2005 року [PERSON]. визнаний винним в порушенні Правил дорожнього руху і притягнутий до адміністративної відповідальності по ст. 124 КУпАП. Після ДТП позивач, маючи на руках страховий поліс [PERSON]., звернувся із заявою в страхову компанію «Авіоніка» про виплату страхового відшкодування за шкоду, заподіяну автомобілю «Тойота Каріна ІІ». Листом від 24.06.2005 року [PERSON]відмовлено у виплаті страхового відшкодування з тих мотивів, що особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована полісом, є лише [PERSON]. Згідно висновків комісії автотоварознавців незалежної експертизи, в яку самостійно звернувся позивач, вартість матеріальних збитків від пошкодження автомобіля «Тойота Каріна ІІ», державний номерний знак [NUMBER], складає 12 392 грн. 67 коп. Не погоджуючись з доводами відповіді страхової компанії «Авіоніка» від 24.06.05, позивач звернувся з листом до Дирекції моторного (транспортного) бюро України (МТСБУ) на неправомірні дії відповідача. У своїй відповіді на ім'я позивача Дирекція МТСБУ роз'яснила йому про право оскарження дії страхової компанії «Авіоніка» до суду. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд виходить з вимог діючого законодавства та Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закону) і умов Договору страхування. Згідно п. 15.3 зазначеної ст. 15 Закону, страхування відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу, визначеного в договорі страхування особою, вказаною в договорі страхування або однією з осіб, зазначених у договорі (договір ІІІ типу). Полісом визначено особу, цивільно-правова відповідальність якої - [PERSON]. Із умов договору страхування цивільно-правової відповідальності убачається, що договір страхування [NUMBER]було укладено на умовах «Договору ІІІ типу» (п. 15.3 ст. 15 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), а саме: страхування відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу, визначеного в договорі страхування (забезпечений транспортний засіб - ВАЗ-21063, державний номерний знак С258 УУ) особою, вказаною в договорі страхування, або однією з осіб, зазначених у договорі. [PERSON]. є страхувальником за цим договором страхування, цивільно-правова відповідальність інших осіб не застрахована. Винним у скоєнні ДТП визнаний [PERSON] У зв'язку з тим, що [PERSON]. не вказаний в Договорі страхування, страховий захист Договору на нього не розповсюджується. Страхувальник під час укладення Договору страхування мав право вписати його в Договір або обрати Договір страхування І типу (страховий захист розповсюджується на будь-яку особу, яка експлуатує транспортний засіб на законних підставах), однак своїм правом не скористався. Як встановлено судом, [PERSON]. у своїй присутності передав управління транспортним засобом сину [PERSON], то тим самим змінив умови, при яких страховик повинен відшкодувати шкоду, завдану страхувальником, тобто недодержав умови ст. 15.3 Закону. За таких обставин суд приходить до висновку, що доводи позивача не ґрунтуються на законі, суперечать умовам договору страхування і не можуть бути задоволені. В зв'язку з відсутністю підстав для страхового відшкодування відсутні підстави для нарахування пені та відшкодування моральної шкоди. Позивач[PERSON] не позбавлений можливості пред'явити позов про відшкодування заподіяної шкоди на загальних підставах до особи, винної в скоєнні ДТП і пошкодженні його автомобіля. При зверненні до суду позивачем сплачено державне мито в розмірі 8 грн. 50 коп. та 7 грн. 50 коп. за інформаційно-технічне забезпечення. Згідно ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» із позовних заяв майнового характеру розмір ставки складає 1 відсоток, але не менше трьох і не більше 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 1700 грн. Ціна позову - 12 392 грн. 67 коп. вартості матеріальної шкоди, 1 992 851 грн. 52 коп. - розмір пені, всього 2 005 244 грн. 10 коп. Тобто до сплати підлягає 1 691 грн. 50 коп., а також 8 грн. 50 коп. за вимоги про відшкодування моральної шкоди, всього 1700 грн. і 22 грн. 50 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (30 грн. - 7 грн. 50 коп.).

Outcome: approved