Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-17 00:00:00

В лютому 2008 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 28.01.1987 р. він був прийнятий в члени колгоспу «Україна» на посаду інструктора по спорту, а 27.01.1988р. було звільнено з займаної посади. Державний акт на право колективної власності на землю КСП «Дмитрівка, правонаступника колгоспу «Україна» видано 18.02.1997р. Оскільки він був членом КСП на момент паювання землі, а тому вважає, що його безпідставно не включили до списку осіб, що мають право на земельну частку ( пай ). Про порушене право дізнався 22.01.2008р. при зверненні до архівного відділу з метою встановлення трудового стажу, крім цього про час і місце проведення загальних зборів повідомлений не був. В зв'язку з наведеним позивач просить поновити йому строк звернення до суду, визнати право на земельну частку ( пай ) та зобов'язати Машівську РДА видати державний акт. Ухвалою суду до участі у справі в якості співвідповідача залучено Абрамівську сільську раду. В судовому засіданні позивач наполягає на задоволенні позову з підстав викладених в позовній заяві, представник Дмитрівської сільської ради не заперечує проти задоволення позову. Представник Абрамівської сільської ради в судове засідання не з'явився, але направив заяву з проханням справу слухати без його участі, не заперечує проти задоволення позову, представник Машівської РДА в судове засідання не з'явилася, направила заяву з проханням справу слухати без її участі. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, прийшов до наступного висновку. Судом установлено, що 30.08.1997 року виданий Державний акт на право колективної власності на землю КСП «Дмитрівка ( а.с. 24 ). Розмір земельної частки ( паю ) колишнього КСП «Дмитрівка» складає 3, 74 умовних кадастрових гектарів ( а. с. 9 ). Згідно ст. 2 Указу Президента України № 720/95 від 08.08.1995 року “Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям” право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства..., які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства..., відповідно до списку, що додається до державного акта про право колективної власності на землю. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004р. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» - невнесення до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, особи яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. [PERSON] не був включений до списку осіб, що мають право на земельну частку ( пай ) (а.с. 25-29 ), хоча був членом підприємства на момент розпаювання землі, що підтверджується архівною довідкою ( а. с. 6 ). Як видно з довідок Дмитрівської сільської ради від 24.03.2008р. - на території зазначеної сільської ради земель резерву та запасу немає ( а.с. 24, 43 ). Як вбачається з довідки Абрамівської сільської ради від 21.05.2008р. на території зазначеної сільської ради є 22, 18 га земель запасу і сільська рада не заперечує проти виділення земельного паю[PERSON] ( а.с. 63, 70 ). Як на поважність пропуску строку позовної давності позивач зазначає те, що він дізнався про порушене право лише після отримання архівної довідки, оскільки про час і місце проведення загальних зборів повідомлений не був. В судове засідання позивач трудової книжки не надав, але пояснив, що після звільнення працював інструктором по спорту, з 1991 по 1995р. на компресорній станції «Машівка». В період з 1995р. по 2000р. ніде не працював, в послідуючому влаштувався водієм ПП «Світанок», а з жовтня 2007р працює тренером по футболу. Суд не приймає до уваги, як поважність пропуску строку позовної давності, посилання позивача про те, що про порушене право дізнався в 2008р. лише після звернення до архівного відділу, оскільки у кожного громадянина є доступ до законодавчих актів України, які публікуються в офіційних виданнях, і у позивача не було будь-яких перешкод з їх ознайомленням чи зверненням за роз'ясненням в будь-яку установу. Крім цього, оскільки позивач добровільно залишив колектив колгоспу, ніякої участі в його роботі не брав, не цікавився його діяльністю, в зв'язку з чим не знав про проведення загальних зборів колгоспників, хоча оскільки був його членом повинен був і міг про це знати, а тому суд вважає, що строк позовної давності ним пропущено без поважних причини і підстав для його поновлення суд не вбачає. Відповідно до п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, 2003 року - правила цього Кодексу про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред'явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом. Оскільки право на земельну частку ( пай ) члена КСП виникає з моменту видачі державного акту, державний акт про право колективної власності на землю КСП «Дмитрівка» виданий 30.08.1997р., а тому суд вважає, що до виниклих правовідносин в даному випадку необхідно застосовувати Цивільний кодекс, 1963 року. Відповідно до ст. 71 ЦК, 1963 року - загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено ( позовна давність ), встановлюється в три роки. За змістом ст. 80 цього Кодексу - закінчення строку позовної давності до пред'явлення позову є підставою для відмови в позові, якщо суд не визнає причину його пропуску поважною. В судовому засіданні позивач не довів, що строк звернення до суду ним пропущений з поважних причин, чим не виконав вимоги ст. ст. 10, 60 ЦПК України відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позивач без законних підстав не був включеним до списку осіб, що мають право на земельну частку ( пай ) КСП «Дмитрівка», але оскільки він пропустив строк позовної давності, який складає майже 11 років, надані докази пропуску його з поважних причин, судом визнані неповажними, інших доказів не надав, а тому суд вважає, що до вимог позивача необхідно застосувати строк позовної давності і в задоволенні позову відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed