Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-21 00:00:00

Позивач звернувся до Приморського районного суду з позовом в якому просить стягнути з відповідачів шкоду заподіяну внаслідок ДТП що сталось на території Приморського району 24.08.06р., яка спричинена автомобілю “ГАЗ-24”, яким він керує по дорученню власника - [PERSON], мешканця [ADDRESS]. Суму шкоди визначив за експертною оцінкою - 7206,10 грн. В суді позивач позов підтримав та наполягав на ньому, так як водій [PERSON] винен в ДТП, що сталось 24.08.06р. на перехресті автошляхів Приморськ-Калинівка та Коларівка-Інзівка в Приморському районі, Запорізької області. Пояснив, що в наслідок ДТП, його автомобілю ГАЗ 24 державний [NUMBER] заподіяна шкода, розмір якої, згідно з висновком судово-технічної експертизи №245/06 від 24.10.2006р., складає 7206,10грн. Крім того, він сплатив судовий збір - 72,06грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - 30грн., які також просить стягнути з відповідачів. В суд, відповідачі та третя особа не з`явились з неповажних причин. Вони були належно повідомлені про час та місце розгляду справи ( а.с. 151-153). Від [PERSON], надійшло клопотання про відкладення справи, так як він уклав угоду на представництво інтересів з адвокатом [PERSON] Суд не приймає за поважну обставину відсутність відповідача, так як справа неодноразово призначалась до розгляду з 2007р., [PERSON] мав багато часу для запрошення адвоката, але уклав угоду з адвокатом лише 18.07.08р. Адвоката не допущено до участі по справі як представника відповідача. Крім того, за заявою [PERSON], він не може прибути до суду через сімейні обставини, які суд не визнає поважними. Від [PERSON], надійшла заява про відкладення розгляду справи через виробничу необхідність, при цьому не вказано яку саме, тож суд не може визнати його відсутність з поважних причин. Від представника страхової компанії взагалі не надійшло заяви про причини його відсутності. З огляду на викладене, суд має право розглянути справу за правилами заочного розгляду. В суд відповідач [PERSON] направив заперечення в якому позов не визнає, вказує що його не притягнуто до відповідальності за порушення правил дорожнього руху, крім того він на час ДТП перебував в трудових відносинах з [PERSON], і автомобілем яким він керував належить саме [PERSON], крім того не має доказів які вказували на його вину в ДТП, що сталася 24.08.06р., вважає винним в тому, що сталося саме [PERSON], бо саме ним було порушено правила дорожнього руху. Представник відповідача [PERSON] також направив свої заперечення, в яких вказав, що не визначено в порядку ст. 124 КУпАП винну особу в ДТП, тому позов не визнає. Суд вивчивши докази приходить до наступних висновків. 24.08.06р. на перехресті автошляхів Приморськ-Калинівка та Коларівка-Інзівка в Приморському районі, Запорізької області. сталось ДТП в якому автомобіль «ГАЗ 24» державний [NUMBER] під керуванням [PERSON] зіткнувся з автомобілем «Мерседес-Бенц 312 Спринтер» [NUMBER] під керуванням [PERSON]. За наслідками перевірки Приморського РВ УМВС винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи за малозначністю діяння, яке підпадає під ознаки ст.. 286 КК України, при цьому визначено, що саме водій [PERSON] порушив вимоги п.16.11, та п.1.5 ПДР України ( а.с. 32). Ці висновки підтверджуються і відмовним матеріалом № 966 за 2006р. з Приморського РВ УМВС. По справі проведено судово-автотехничну експертизу в НДІКЕЦ при УМВС України в Запорізькій області, з висновків якої вбачається що провина за скоєння ДТП повністю полягає на водія [PERSON], який не виконав вимоги п.16.11, п.33.2 ПДР України, та проігнорував вимоги дорожнього знаку 2.1, його дії є в причинному зв`язку з настанням ДТП, а водій [PERSON] не мав технічної можливості уникнути зіткнення ( а.а. 136-141). Тому, відсутність постанови про притягнення [PERSON] до відповідальності за ст. 124 КУпАП суд не сприймає як підставу для відмови в позову, тому що вищезазначеними доказами вину [PERSON] в ДТП належно доведено. Оцінюючи суму шкоди, суд бере за доказ висновки судового експерта Цаберябого В.М., які не оспорено відповідачами, за яким вартість ремонту автомобіля «ГАЗ 24» державний [NUMBER] становить 17284,81 грн. Але ринкова вартість автомобіля складає всього 7206,10 грн., тому саме в цю суму визначено шкоду внаслідок ДТП ( а.с. 8-25). Визначаючи особу, яка є відповідальною за відшкодування шкоди, суд виходить з наступного. Автомобіль «Мерседес-Бенц 312 Спринтер» [NUMBER] належав [PERSON] за довідкою 2-го МВДАІ при УМВС в Дніпропетровській області ( а.с. 70). Однак, за тимчасовим реєстраційним талоном, цей автомобіль передано у власність [PERSON] з 26.04.06р. ( а.с. 50). Дійсно існує трудовий договір між [PERSON] та приватним підприємцем [PERSON] від 15.06.06р., за яким [PERSON] є водієм, але не визначено - якого саме транспортного засобу ( а.с. 52). З матеріалів відмовного провадження № 966 вбачається, що [PERSON] мав при себе на час ДТП тільки вказаний талон тимчасової реєстрації автомобілю. Маршрутних документів від ПП [PERSON] на виконання роботи водія при ньому не було. Тому суд не сприймає того, що шкоду спричинено працівником при виконанні ним трудових обов`язків. З цього виходить наступне. Існує страхова угода між ПП [PERSON] та «ІНГОССТРАХ» від 13.03.06р., за якою автомобіль «Мерседес-Бенц 312 Спринтер» [NUMBER] застраховано (а.с. 58). Однак після цього власник автомобіля змінився, а договір не було переукладено, водій [PERSON] взагалі не вказаний в договорі страхування, тому суд не може звертати стягнення шкоди по такому договору за ДТП. Існує страховий поліс № ВА/2681912 між СГ «ТАС» та [PERSON] від 09.06.06р., який діє до 08.09.06р., за яким застраховано його відповідальність перед третіми особами за ДТП на суму 25500 грн. У цей період сталось ДТП з [PERSON]. Відповідно до вимог ст.ст. 984, 985, 988, 990, 991 ЦК України страховик зобов`язаний сплатити страхову суму, підстав для відмові в її виплати немає. Звернення виплати на застраховану особу -[PERSON], в цьому випадку не є обґрунтованим і позов не підлягає задоволенню в цій частині, за виключенням франшизи в 510 грн., яку потрібно сплатити [PERSON], за умовами страхового полісу. Згідно ст. 1166 ЦК України шкода заподіяна неправомірними діями майну громадян підлягає стягненню в повному об'ємі з особи, що її заподіяла, якщо той, хто заподіяв шкоду не доведе, що шкода заподіяна не з його вини. За ст. 1187 ЦК України, шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на правовій підставі володіє транспортним засобом, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно роз'яснення постанови Пленуму ВСУ “Про практику розгляду цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди” № 6 від 27.03.92р. (зі змінами), вказано, що шкода підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, то незалежно від наявності вини, крім випадків передбачених законом. За ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої винесено рішення, суд присуджує з іншої сторони всі судові витрати. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, в сумі прямої майнової шкоди - 6696,10 грн. та судових витрат на суму 66,96 грн., які підтверджено квитанціями банку ( а.с. 2-5), з страхової компанії, за дії винної особи - [PERSON], та з [PERSON] - франшизу 510 грн., судових витрат - 35,10 грн. на користь повноважного користувача автомобілем [PERSON], який діє за нотаріально посвідченим дорученням в інтересах власника автомобіля «ГАЗ 24» державний [NUMBER] [PERSON] (а.с. 30).

Outcome: partial