Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-08 00:00:00

Позивачка по основному та відповідачка по зустрічному позову [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], 3-я особа відділ громадянства імміграції та реєстрації фізичних осіб Ялтинського міського управління Головного управління МВС України в АР Крим про розірвання договору найму житлового приміщення та усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом зняття з реєстрації та виселення. Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно договору купівлі - продаж від 05 лютого 2008 року вона придбала квартиру [ADDRESS]. Даний договір був зареєстрований у БТІ м. Ялта та вона зареєструвалася по зазначеній адресі. Проте вселитися до належної їй квартири вона не може, оскільки там мешкає та зареєстрована відповідачка, яка була матір'ю попереднього власника квартири. Добровільно відповідачка звільнити квартиру не бажає, та оскільки їй ця квартира потрібна для особистого мешкання, вона та змушена звернутися до суду з даною позовною заявою. Відповідачка по основному та позивачка по зустрічному позову [PERSON] у судовому засіданні основний позов не визнала, зустрічний позов підтримала та просила суд у задоволенні основного позову відмовити. Крім того вона звернулася до суду з зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON], 3-я особа перша Ялтинська держана нотаріальна контора про визнання недійсним договору купівлі - продажу квартири. Позовні вимоги мотивовані тим, що 09 лютого 2001 року вона приїхала до м. Ялта для догляду за своїми батьками та була зареєстрована за [ADDRESS], як член родини власників. Після смерті її батьків, власником квартири став її син [PERSON], який посвідчив її у тому, що не буде чинити будь яки перешкоди у користуванні даною квартирою. Проте у супереч наведеному, [PERSON] 05 лютого 2008 року продав зазначену квартиру. На її думку даний договір купівлі - продажу квартири є незаконним, фіктивним, та таким що порушує її права, у зв'язку з чим вона та змушена звернутися до суду з даною позовною заявою. Представник позивачки по основному позову [PERSON] у судовому засіданні основний позов підтримав, проти задоволення зустрічного позову заперечував. Представник ВГІРФФО ЯМУ ГУ МВС України в АР Крим та [PERSON] у судове засідання не явилися, про день та час розгляду справи сповіщені належним чином, причину неявки суду не надали. Представник першої Ялтинської державної нотаріальної контори у судове засідання не явився, про день та час розгляду справи сповіщений належним чином, у своєї заяві просить суд розглянути справу у його відсутності. Вислухавши сторони, їхніх представників, дослідивши матеріали цивільної справи, суд уважає, що позовні вимоги [PERSON] повинні бути задоволені а у задоволенні зустрічного позову [PERSON] повинно бути відмовлено по наступних підставах Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.. 814 ЦК України, у разі зміни власника житла, переданого у найм, до нового власника переходять права та обов'язки. У відповідності до ч.3 ст. 825 ЦК України, договір найму частини будинку, квартири, кімнати може бути розірваний на вимогу наймодавця у разі необхідності використання житла для проживання самого наймодавця та членів його сімї. Згідно ст.. 826 ЦК України, у разі розірвання договору найму житла наймач та інші особи, які проживали у помешканні, підлягають виселенню з житла на підставі рішення суду, без надання їм іншого житла. При цьому судом встановлено, що [PERSON] була зареєстрована у квартирі [ADDRESS], як член родини власника. Згідно копії договору купівлі - продажу від 05 лютого 2008 року, власник квартири - [PERSON] продав а [PERSON]придбала квартиру [ADDRESS] (а.с.11). 08 лютого 2008 року [PERSON] зареєструвала право власності на нерухоме майно в комунальному підприємстві «Ялтинське бюро технічної інвентаризації», тим самим відповідно до ч. 4 ст..334 ЦК України придбала права власності на нерухоме майно, квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS](а.с.13). Оскільки на підставі договору купівлі - продажу від 05 лютого 2008 року [PERSON] стала власником квартири, то відповідно до ст. 814 ЦК України, до неї перейшли права та обов'язки наймодавця. Таким чином на момент розгляду справи між [PERSON] та [PERSON] фактично існував договір найму квартири. Також судом достовірно встановлено, що згідно довідки Ялтинського БТІ, [PERSON] більш не має у власності іншого житла, у зв'язку з чим спірна квартира потрібна їй для її особистого проживання. 05 лютого 2008 року [PERSON] письмово попередила [PERSON] про необхідність звільнення вказаної квартири та виселення з неї, що підтверджується заявою [PERSON] (а.с.32). Таким чином, оскільки позивачка [PERSON] у теперішній час є законним власником спірної квартири, яка є однокімнатною, а відповідачка [PERSON] фактично є наймачем квартири та дана квартира потрібна позивачці для особистого проживання про що вона повідомила [PERSON] ще у лютому 2008 року то вимоги позивачки у частині розірвання договору найма ґрунтуються на законі. Оскільки вимоги позивачки щодо розірвання договору найму спірної квартири задоволені, та власнику квартири [PERSON], чиняться перешкоди у користуванні її власністю, то відповідно до 391 ЦК України, останній повинно бути усунуто перешкоди у користуванні власністю а [PERSON] відповідно до ст. 826 ЦК України, підлягає виселенню з житла без надання їй іншого житла. На підставі викладеного суд також приходить до висновку, що оскільки договір найму спірної квартири розірваний та [PERSON] підлягає виселенню з житла без надання їй іншого житла, також підлягає задоволенню вимога позивачки, щодо зняття [PERSON] з реєстрації за адресою [ADDRESS]. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону. Що до вимог [PERSON] то вони не ґрунтуються на законі, оскільки попередній власник спірної квартири [PERSON] розпорядився своїм майном, на свій розсуд що відповідає вимогам ст. 319 ЦК України, та йому відповідно до чинного законодавства України не було потрібно згоди наймача квартири [PERSON] для цього. Згідно діючого житлового законодавства [PERSON] дійсно користувалася правами користувача квартири рівно з власником квартири [PERSON], однак право користування квартирою не тягне за собою заборону власнику квартири на розпорядження належною йому власністю, що він і зробив уклавши спірний договір купівлі - продажу із [PERSON] Діючим житловим та цивільним законодавством України не передбачено отримання власником [PERSON] згоди від наймача [PERSON] на розпорядження своєю квартирою, у зв'язку з чим вимоги [PERSON] про визнання угоди недійсною не ґрунтуються на законі. Пояснення позивачки щодо того, що ця угода є фіктивною суд не бере до уваги, оскільки цей правочин було виконано у повному обсязі, а саме [PERSON] було отримані грошові кошти за спірну квартиру а [PERSON] фактично прийняла її та стала власником квартири, проте не має можливості вселитися до неї оскільки там мешкає [PERSON]. Будь - яких інших підстав для визнання договору купівлі - продажу спірної квартири недійсним передбачених ст. 203 ЦК України, у супереч ст. 60 ЦПК України суду надано не було. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що правочин, договір купівлі - продажу спірної квартири вчинено з наміром створення правових наслідків, яки обумовлені цим договором, у зв'язку з чим у задоволенні вимог [PERSON] щодо визнання недійсним договору купівлі - продажу також не ґрунтуються на законі, у зв'язка з чим у задоволенні зустрічного позову [PERSON] повинно бути відмовлено. Оскільки основний позов задоволено то у відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідачки за основним позовом на користь позивачки за основним позовом підлягають стягненню судові витрати а саме судовий збір у сумі 17 гривень та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи у сумі 7 гривень 50 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: approved