Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-22 00:00:00

У червні 2008 року позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі в позовній заяві і в ході судового засідання посилалися на те, що їм та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить приватизована квартира [ADDRESS]. [INFO] року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина на належну їй частину квартири [ADDRESS]. Єдиними спадкоємцями першої черги є вони (позивачі по справі). Шоста державна нотаріальна контора відмовилася видати їм свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування за законом, оскільки в свідоцтві про право власності на житло, яке видане 17 грудня 1997 року виконкомом Дніпропетровської міської Ради, право власності на квартиру визначено, як спільна сумісна власність. Просили визначити за [PERSON] (померлою) 1/3 частину, за нею ([PERSON]) 1/3 частину та за нею ([PERSON]) 1/3 частину квартири № [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі і, посилаючись на обставини, викладені в позові, просив позов задовольнити. Представник відповідача - виконкому Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради та представник третьої особи - Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явилися. Надійшли повідомлення з проханням слухати справу у їх відсутності. Суд, заслухавши позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 17 грудня 1997 року, виданого виконкомом Дніпропетровської міської Ради, квартира [ADDRESS], загальною площею 49,3 кв. м. належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Згідно до ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного із них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно до ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. [PERSON] померла [INFO] року і здійснити виділ частки не можливо. Як показав в судовому засіданні позивач, після її смерті він прийняв спадщину відповідно до ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. В даний час він звернувся з заявою до Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у порядку спадкування за законом, оскільки в свідоцтві про право власності на житло право власності на квартиру [ADDRESS] визначено, як спільна сумісна власність, що підтверджується листом Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори. Відповідно до п.224 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті одного із учасників спільної сумісної власності лише після виділення ( визначення) частки померлого у спільному майні. При таких обставинах, суд вважає за можливе визначити за [PERSON] 1\3 частину, за [PERSON] (померлою) 1\3 частину та за [PERSON] 1\3 частину спірної квартири. Згідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. Згідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох або більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Outcome: approved