Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-27 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], просить здійснити в натурі розділ жилого будинку [ADDRESS] який вони придбали під час свого шлюбу, указуючи на те, що в добровільному порядку вони не можуть прийти до згоди в вирішенні даного питання. Крім того, [PERSON] просить суд визначити порядок користування земельною ділянкою для обслуговування жилого дому відповідно до одного із варіантів розділу дому. Для визначення варіантів розділу спірного дому та порядку користування земельною ділянкою відповідно до даних варіантів, судом призначалася судова будівельно-технічна експертиза. Згідно висновку експертизи Кримського НДІ СЕ № 2279 від 23.07.2007 року, з урахуванням переобладнання, технічно можливе поділити жилий дім [ADDRESS]на 2 долі, при цьому 1 співвласнику пропонується виділити частку жилого дому літ.А вартістю 12209 грн, що складає приміщення № 1-1, передня - площею 9,7 кв.м, приміщення № 1-2, жила кімната площею 7,4 кв.м, при будівля літ.а - вартістю 2914 грн, приміщення № 1 - площею 6,3 кв.м, навіс літ.а1 - вартістю 256 грн, сарай літ.В - 245 грн, Ѕ частина літньої кухні літ.Б - вартістю 4702 грн, а всього на суму 20326 грн, що відповідає 49/100 долі в домі, 2 співвласнику пропонується виділити частку жилого дому літ.А вартістю 15635 грн, що складає приміщення № 1-3, жила кімната площею 9,4 кв.м, приміщення 1-4, жила кімната площею 12,5 кв.м, Ѕ частина літньої кухні літ.Б, вартістю 4702 грн, навіс літ.Г - 189 грн, уборна літ.Д - 437 грн, а всього на суму 20963 грн, що відповідає 51/100 долі в дому. Згідно висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи Кримського НДІ СЕ № 3068 від 17.03.2008 року, були визначені варіанти користування земельною ділянкою відповідно до варіантів розділу дому, вказаних у висновку експертизи № 2279 від 23.07.2998 року. У судовому засіданні позивачка вточнила свої вимоги, привела їх у відповідність з висновками зазначених експертиз, при цьому просить суд виділити їй в натурі долю в домі, яка визначена для 2 співвласника, згідно експертизи № 2279 від 23.07.2007 року, та визначити порядок користування земельною ділянкою площею 550 кв.м, згідно додатку № 3 до експертизи № 3068 від 17.03.2008 року. Земельну ділянку площею 86 кв.м залишити в загальному користуванні. У зв'язку з нерівністю долів сторін у спірному домі, [PERSON] просить суд відшкодувати [PERSON] за її рахунок 11,0 грн. Відповідач [PERSON] в суд не з'явився, будучи раніше допитаним, заперечує проти позову вказуючи на те, що дійсно, договір купівлі-продажу спірного дому він та радгосп „50 років Жовтня” оформили під час шлюбу [PERSON]з позивачкою, однак гроші за дім ним були внесені в касу радгоспу ще до реєстрації шлюбу з нею. В зв'язку з цим, [PERSON] вважає, що [PERSON] не має права на спірний дім. Крім того, після розірвання шлюбу, [PERSON], будучи зареєстрованої у спірному домі, разом з дітьми залишила дане місце проживання, при цьому вивезла усе своє майно та заволоділа автомобілем, який вони також придбали за час шлюбу. Вказані обставини потягли за собою виникнення між колишнім подружжям неприязних відносин, внаслідок чого [PERSON] почав перешкоджати [PERSON] користуватися жилим будинком та її перебуванню в ньому. Разом з тим, оскільки позов про розділ спірного дому [PERSON] заявлений лише у 2006 році, то, на думку [PERSON], нею пропущений строк позовної давності. Представник відповідача - адвокат [PERSON] підтримала в суді заявлені ним заперечення проти позову і, крім того, пояснила, що, оскільки право власності на спірний дім не був зареєстрований сторонами в органах БТІ, то останні права власності на нього не набули. Суд, вислухавши сторони, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що сторони знаходилися у зареєстрованому шлюбі з 24.02.1990 року по 14.03.2000 року. У період шлюбу - 6.10.1992 року - подружжя придбали дім[ADDRESS] який раніше належав радгоспу „50 років Жовтня”. Внаслідок зловживання [PERSON] спиртними напоями, влаштування ним бешкетів з [PERSON] та погроз її побиттям, [PERSON], ще до розірвання шлюбу з [PERSON], будучи зареєстрованої у спірному домі, разом з дітьми залишила дане місце проживання, а потім, за допомогою працівника Красноперекопського МРВ - дільничого інспектора міліції [PERSON], вивезла з дому своє майно в м.Красноперекопськ, де вона тимчасово проживала на квартирі. Рішенням Красноперекопського райсуду АР Крим від 24.01.2000 року шлюб між сторонами був розірваний. Свідоцтво про розірвання шлюбу [PERSON] отримала 14.03.2000 року. Вказані обставини підтверджуються показами сторін, свідків [PERSON], [PERSON] [PERSON] [PERSON], архівної довідкою Почотненської сільради № 2 від 2.03.2006 року про реєстрацію громадян в спірному будинку, рішення Красноперекопського райсуду АР Крим від 24.01.2000 року про розірвання шлюбу між [PERSON]. та [PERSON], заявою О[PERSON]. від 28.03.2006 року, договором купівлі-продажу дому від 6.10.1992 року, технічним паспортом на дім, виданим Красноперекопським МБТІ З пояснень [PERSON] та її позовної заяви суду витікає, що позов вона була вимушена подати лише після того, як [PERSON] пред'явив їй вимоги про визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням - спірним будинком, а також про витребування документів. Ще до пред'явлення даного позову - 28.03.2006 року - вона письмом повідомляла відповідача про намір розділити дім, однак останній залишив дану пропозицію без реагування. Відмовляючи у позові [PERSON], суд виходить з наступного. У відповідності зі ст.ст.22, 28 КпШС України 1969 року, майно, яке нажите подружжям в період шлюбу, є їх загальною спільною власністю, при цьому, у випадку розділу майна, їхні частки визнаються рівними. Згідно ст.29 КпШС України 1969 року, якщо між подружжям не досягнута угода про спосіб розділу майна, то по позові чоловіка й дружини або одного з них суд може ухвалити рішення про розділ майна в натурі, про розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості й частки кожного них в спільному майні, у т.ч. компенсувати одному з подружжя його частку грішми. Для вимоги про розділ майна, яке є спільної власністю подружжя, після розірвання шлюбу, встановлений 3-річний строк позовної давності. З матеріалів справи і пояснень сторін виходить, що [PERSON] на час розірвання шлюбу з [PERSON] мала право на Ѕ частку спірного дому. Після розірвання шлюбу [PERSON], залишаючи спірний дім, заволоділа правовстановлюючими документами на нього і домовою книгою для прописки громадян, а [PERSON] став перешкоджати перебуванню [PERSON] у спірному домі внаслідок їх неприязних відносин та оспорювання її права власності на дім. Таким чином, на 14.03.2000 року між сторонами виник спір право власності на спірний дім, а також про право [PERSON] користуватися та розпоряджатися ним. Незважаючи на ці обставині, вимоги про розділ спірного дому [PERSON] заявлені до суду лише 13.07.2006 року. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що [PERSON] був пропущений передбачений діючим на той час законодавством 3-річний строк для пред”явлення вимог про розділ спільного майна, до якого відноситься також спірний дім. Відповідно до ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. В судовому засіданні [PERSON] пояснила, що не вважає себе такої, що пропустила встановлений законом строк позовної давності, оскільки відповідач протягом понад 6 років перешкоджав її перебуванню та користуванню нею спірним жилим будинком та оспорював її право власності на дім. Оскільки [PERSON] та його представник - адвокат [PERSON] просять суд відмовити у позові [PERSON] з підстав пропущення нею строку позовної давності, а остання при цьому яких-небудь поважних причин пропуску даного строку суду не вказала, то суд вважає, що позов [PERSON] не підлягає задоволенню з підстав спливу позовної давності. Доводи представника відповідача про те, що сторони на момент укладення договору купівлі-продажу удома|вдома,дома| від 6.10.1992 року не були|з'являвся,являвся| його власниками, оскільки не зареєстрували своє право власності в органах БТІ|, є|з'являються,являються| необгрунтованими| по наступних|таких| підставах. Відповідно до ст.128 ЦК| України 1963 року, який діяв на час укладання договору купівлі-продажу дому, право власності у|в,біля| набувальника|покупця,набувача| майна за договором виникає з моменту|із моменту| передачі речі, якщо інше не передбачене договором або законом. Згідно ст.ст.224 ЦК| України 1963 року, за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупця а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Договір купівлі-продажу жилого дому повинен бути нотаріально посвідчений|посвідчений| і до нього застосовуються правила ст.227 ЦК| України 1963 року, відповідно до яких, він повинен бути зареєстрований у виконкомі місцевої Ради|поради| народних депутатів. Відповідно до положень|становищ| ст.14 ЗУ| “Про нотаріат” від 25.12.1974 року, який діяв до 1.01.1994 року, за відсутності у населеному пункті державних нотаріальних контор, нотаріальні дії, в т.ч. і по посвідченню договорів відчуження нерухомого майна, здійснюють|скоюють,чинять| виконавські комітети сільських Рад|порад| народних депутатів. Як витикає з матеріалів справи|речі|, |будинку,хати| |з'являлася,являлася| договір купівлі-продажу дому, по якому [PERSON] придбав|дарунок| спірний дім|будинок,хату|, був посвідчений|посвідчений| заступником голови виконкому Почотненської сільради [PERSON].10.1992 року і зареєстрований| в реєстрі [NUMBER] Таким чином, суд приходить до висновку про те, що то право власності у|в,біля| [PERSON] додому виникло, згідно ст.ст.128,244 ЦК| України 1963 року, з моменту|із моменту| реєстрації договору купівлі-продажу в сільраді, при цьому були дотримані вимоги чинного на той час цивільного|громадянського| законодавства України. Також не знайшла свого підтвердження заява [PERSON] про те, що гроші за спірний дім ним були сплачені ще до реєстрації шлюбу з відповідачкою, оскільки, в порушенні ст.60 ЦПК України, він ніяких доказів цьому суду не надав. Крім того, дана заява спростовується показами [PERSON], а також даними з тексту договору купівлі-продажу дому, згідно якого, гроші за дім були передані продавцю - радгоспу „50 років Жовтня” під час підписання договору 6.10.1992 року. Відповідно до ст.88 ЦПК України, понесені [PERSON] судові витрати по справі не відшкодуються.

Outcome: dismissed