Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 18.03.2006 року між ними був укладений договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького нотаріального округу [PERSON] Згідно даного договору позики відповідач позичив грошові кошти в сумі 116500 грн., що в еквіваленті складає 22620 доларів США, строком до 18.03.2008 року. В зазначений строк відповідач борг не повернув. На неодноразові звернення [PERSON] належним чином не відреагував, що стало підставою для звернення до суду. Просить суд стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 116500 грн. та відшкодувати понесені [PERSON] судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 1165 грн., витрат на інформаційно-технічне забезпечення процесу в сумі 30 грн. та витрат на правову допомогу в сумі 5825 грн. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили суд позов задовольнити. Відповідач та його представник в попередньому судовому засіданні позов не визнали, суду надали письмові заперечення, в яких пояснили, що фактично у [PERSON] отримав у [PERSON] товар на реалізацію з умовою повернення грошових коштів після реалізації продукції. Але на момент звернення позивача до суду товар не реалізований, що позбавляє його можливості повернути зазначені грошові кошти. Тому [PERSON] просить суд відмовити в задоволенні позову. В подальшому відповідач та його представник в судові засідання не з'явились, хоча повідомлялись належним чином. За згодою позивача та його представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи суд прийшов до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. З наданого суду договору позики від 18.03.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу, актовий запис № 3811, встановлено, що [PERSON] позичив у [PERSON] суму розміром 116500 грн., еквівалент 22620 доларів США, строком до 18.03.2008 року. На підставі ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором. В судовому засіданні було встановлено, що суму позики за договором [PERSON] зобов'язувався повернути позивачеві до 18.03.2008 року (п. 1 договору позики від 18.03.2006 року), але взятого на себе зобов'язання відповідач не виконав. 21.03.2008 року [PERSON] надіслав відповідачеві претензію з пропозицією погасити суму боргу, але належного реагування не відбулось. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання зобов'язання. За таких обставин суд приходить до висновку, що між сторонами був укладений нотаріально посвідчений договір позики, умови якого [PERSON] (позикодавець) виконав в повному обсязі, відповідач вимоги зазначеного договору не виконує мотивуючи тим, що фактично грошові кошти не отримував. Але дійсність договору [PERSON] не оскаржував, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за договором підлягають до задоволення. Згідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Стаття 79 ЦПК України зазначає, що до судових витрат відносяться судовий збір, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, витрати на правову допомогу. За таких обставин суд приходить до висновку, що стягненню крім суми боргу з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає також судовий збір в сумі 1165 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн. Вимоги позивача щодо відшкодування понесених витрат на правову допомогу в сумі 5825 грн. не підлягають задоволенню в повному, оскільки зазначений розмір правової допомоги не є обґрунтованим. Враховуючи обсяг роботи представника позивача, ступінь складності та новизни правових питань суд приходить до висновку, що стягненню з [PERSON] на користь позивача в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу підлягає 1500 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved