Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, що розташоване за адресою: [ADDRESS], [PERSON] вказує, що 9 березня 2003 року уклав договір оренди земельної ділянки загальною площею 2.0 га (в тому числі під водою - 0.8 га, захісна смуга 1.2 га) із земель районного запасу на території Бобриківської сільської ради Антрацитівського району Луганської області строком на 45 років для рибогосподарських потреб. Договір оренди земельної ділянки посвідчений приватним нотаріусом Антрацитівського районного нотаріального округу Луганської області [PERSON] 09 квітня 2003 року та зареєстрований в реєстрі за № 172. Відповідно до п. 3.1 договору оренди земельної ділянки орендареві надається право зводити тимчасові споруди та будівлі, таким чином на протязі 2003 - 2008 років на вказаній земельній ділянці [PERSON] був побудований житловий будинок - А, загальною площею 82.1 кв.м, житловою площею 68.8 кв.м, з належними до нього господарськими та побутовими будівлями та спорудами: крильце - а, гараж - Б, вольєр - В, сараї - Г,З, підвал - ПД, навіс Д,Е, більярдна - Ж, сходи - ж, що розташований за адресою: [ADDRESS], Антрацитівського району Луганської області. Після будівництва цього нерухомого майна [PERSON], хоча і є повноправним власником, але повноцінно розпоряджатися своїм нерухомим майном не можє, бо до початку будівельних робіт я повинен був отримати дозвіл орендаря, яким є Антрацитівська районна державна адміністрація на проведення цих робіт, але він цього не зробив, бо не знав про це. Таким чином, проведене їм будівництво за адресою: [ADDRESS], Антрацитівського району Луганської області, являє собою самочинне будівництво, оскільки згідно до ч.І ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Відповідно до ч.5 ст.376 ЦК України суд може визнати за особою право власності на нерухоме майно, яке самочинне збудоване, якщо це не порушує права інших осіб, тому [PERSON] вимушений звернутися до суду із позовом про визнання за ним права власності з метою захисту свого права на майно та оформлення правовстановлюючих документів на це нерухоме майно.. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позони вимоги, просить визнати за ним право власності на самочинно збудований житловий будинок - А, загальною площею 82.1 кв.м, житловою площею 68.8 кв.м, з належними до нього господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS], Антрацитівського району Луганської області, суду надав пояснення, які повністю співпадають з доводами, викладеними в заяві, відповідач - Бобриківська сільська рада Антрацитівського району, не заперечує проти їхнього задоволення, просить розглянути справу без їхнього представника. Суд, дослідивши докази у їх сукупності та оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, що базується на засадах відносності та припустимості доказів, доходить висновку вважати позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що дійсно 9 березня 2003 року уклав договір оренди земельної ділянки загальною площею 2.0 га (в тому числі під водою - 0.8 га, захісна смуга 1.2 га) із земель районного запасу на території Бобриківської сільської ради Антрацитівського району Луганської області строком на 45 років для рибогосподарських потреб. Договір оренди земельної ділянки посвідчений приватним нотаріусом Антрацитівського районного нотаріального округу Луганської області [PERSON] 09 квітня 2003 року та зареєстрований в реєстрі за № 172. Відповідно до п. 3.1 договору оренди земельної ділянки орендареві надається право зводити тимчасові споруди та будівлі, таким чином на протязі 2003 - 2008 років на вказаній земельній ділянці позивачем був побудований без дозволу Антрацитівської районної державної адміністрації житловий будинок - А, загальною площею 82.1 кв.м, житловою площею 68.8 кв.м, з належними до нього господарськими та побутовими будівлями та спорудами: крильце - а, гараж - Б, вольєр - В, сараї - Г,З, підвал - ПД, навіс Д,Е, більярдна - Ж, сходи - ж, що розташований за адресою: [ADDRESS], Антрацитівського району Луганської області, але згідно проекту, якій відповідає діючим нормам і правилам та погодженій з відповідними службами. Відповідно до ч.1 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Тому це будівництво є самочинним будівництвом, оскільки проведено без належного дозволу Антрацитівської районної державної адміністрації. Згідно до ч.5 ст.376 ЦК України суд може визнати за [PERSON] право власності на нерухоме майно, яке самочинне збудоване, якщо це не порушує права інших особ. Сукупність доказів по справі вірогідно підтверджує, що визнання за [PERSON] права власності на житловий будинок - А, загальною площею 82.1 кв.м, житловою площею 68.8 кв.м, з належними до нього господарськими та побутовими будівлями та спорудами: крильце - а, гараж - Б, вольєр - В, сараї - Г,З, підвал - ПД, навіс Д,Е, більярдна - Ж, сходи - ж, що розташований за адресою: [ADDRESS], Антрацитівського району Луганської області, є законним та обгрунтованим. На підставі викладеного та

Outcome: approved