Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-12 00:00:00

[PERSON]. звернулась до суду з позовом до [PERSON]. та просить суд поділити сумісно придбане майно подружжя- житловий будинок за адресою:м.Макіївка-57, [ADDRESS] та виділити їй вказане майно з відшкодуванням відповідачу належної 1\2 частини його вартості. У судовому засіданні позивачка змінила позовні вимоги та просила суд визнати за нею право власності на 1\2 частину ідеальної долі житлового будинку за вказаною вище адресою та пояснила, що з 05 жовтня 1998 року перебувла у шлюбі з відповідачем. Шлюб було розірвано 10.09.2007 року. За період шлюбу ними був придбаний житловий будинок за адресою: м.Макіївка-57, [ADDRESS], який став належати [PERSON]. на підставі договору довічного утримання між ним та [PERSON], який було укладено у період їх шлюбу. Сама позивачка допомагала відповідачу доглядати за [PERSON]: готувала їй їжу, прибирала у будинку та прала білизну. У добровільному порядку відповідач відмовляється поділити спірне майно. Відповідач позов не визнав та пояснив, що, дійсно, з 05.10.1998 року по 10.09.2007 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Однак, вважає, що спірний будинок не є їх спільно придбаним майном, оскільки він йому став належати на підставі договору довічного утримання. Тобто, 10.04.2002 року він з [PERSON] уклав договір довічного утримання останньої і згідно з яким він зобов'язався доглядати за нею, довічно її утримувати, а після її смерті йому переходить у власність будинок, що належить [PERSON] Позивачка готувала їжу для [PERSON], допомагала доглядати за нею, однак, до будинку вона не має ніякого відношення, оскільки у договорі вказано лише його прізвище. [PERSON] померла [INFO], після чого йому у власність й перейшов цей будинок. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов [PERSON]. підлягає задоволенню з наступних підстав: З матеріалів справи видно, що сторони одружені з 05 жовтня 1998 року і шлюб між ними було розірвано 10.09.2007 року, що підтверджується свідоцтвами про укладення та розірвання шлюбу (а.с.8,26). Відповідно до договору довічного утримання від 18 квітня 2002 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], останній зобов'язався довічно повністю утримувати [PERSON], а вона, у свою чергу, передала у власність відповідачу належний їй на праві власності будинок за адресою:м.Макіївка-57, [ADDRESS]з належними до нього надвірними будівлями, який складається з 1\4 частини домовладіння за адресою: м.Макіївка-57, [ADDRESS], до якої входить: будинок «Ж-1», літня кухня «Л-1», гараж «К-1», уборна «Н-1», 1\3 частина споруд (а.с. 11). З свідоцтва про смерть видно, що [PERSON] померла [INFO] (а.с.10). Відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно [PERSON]. на підставі договору довічного утримання від 18.04.2002 року належить житловий будинок за адресою:м.Макіївка-57, [ADDRESS](а.с.12). Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 5237\23 від 14 грудня 2007 року ринкова вартість 1\4 частини домовладіння за адресою: м.Макіївка-57, [ADDRESS], до якої входить: будинок «Ж-1», літня кухня «Л-1», гараж «К-1», уборна «Н-1», 1\3 частина споруд складає 22725,00 грн. Поділ житлового будинку, з побудовами в натурі не можливий (а.с.31-33). Ст. 60 Сімейного Кодексу України передбачає, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільно\ сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.3 ст. 61СК України якщо одним з подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, суд вважає, що [PERSON]. укладав договір довічного утримання від 18 квітня 2002 року з [PERSON] в інтересах сім'ї, а тому й майно, отримане ним за цим договором є об'єктом права спільної сумісної власності його та позивачки. Сам [PERSON]. не заперечував того факту, що позивачка виконувала умови договору, тобто: готувала [PERSON] їжу, прибирала у її будинку та прала брудну білизну. Ст. 63 СК України передбачає, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст. 69 Сімейного Кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним контрактом, що передбачено ст. 70 СК України. Таким чином, суд вважає за необхідне поділити спільне майно сторін, а саме 1\4 частину домоволодіння за адресою: м.Макіївка-57, [ADDRESS], до якої входить: будинок «Ж-1», літня кухня «Л-1», гараж «К-1», уборна «Н-1», 1\3 частина споруд. Однак, враховуючи, що спірне майно поділу не підлягає, що встановлено висновком експертизи, а відповідно до ст. 71 Сімейного Кодексу України присудження одному з подружжя компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, суд вважає за необхідне визнати за позивачкою та відповідачем право власності на 1\2 частину спірного майна за кожним і залишити його у їх спільному користуванні.

Outcome: approved