Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про повернення позики, в якій зазначив, що 21 жовтня 2005 року позичив відповідачу 500 доларів США, що визначені між ними як еквівалент 2500 гривень. Строк повернення боргу витік 21.01.2006 року. Відповідач свого зобов”язання не виконав та борг не повернув, пославшись на те, що гроші, які позичив він вклав у власний бізнес, який не дав на день повернення боргу очікуваного прибутку. На звернення позивача щодо повернення боргу відповідач повідомив, що має інші борги, а тому не може повернути гроші позивачу. Позивач просив стягнути з відповідача на його користь позику в сумі 2500 гривень і судові витрати. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені у позові. Пояснив, що після спливу строку, на який позивач позичив відповідачу гроші, відповідач борг не повернув, відмовляється його повертати та уникає розмов і зустрічей з позивачем. Відповідач в судове засідання 13 червня 2008 року не з'явився, будучи завчасно та належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, що стверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 14), про причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи не надав. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд визнав за можливе розглядати справу та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Позивач не заперечував проти заочного розгляду справи. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Як видно з розписки відповідача, 21 жовтня 2005 року [PERSON]. взяв в борг у позивача гроші в сумі 500 доларів США (еквівалент - 2500 гривень) та зобов”язався повернути кошти в строк до 21.01.2006 року (а.с.5). Згідно ст.1049 ЦК України, відповідач був зобов'язаний повернути позивачу позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Як видно з розписки, строк повернення позики був визначений до 21.01.2006 року, до якого відповідач мав розрахуватись за договором позики. В судовому засіданні відповідач не представив належних доказів повернення боргу позивачу, позивач заперечував щодо виконання умов договору позики відповідачем в частині повернення боргу в сумі 500 доларів США. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідачем будь-яких заперечень проти позову суду не надано Задовольняючи позов в частині стягнення боргу по розписці в сумі 2500 гривень, суд виходив з того, що це було еквівалентом 500 доларів США на момент складання позову. Згідно ст.524 ЦК України, зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Відповідно до ст.533 цього ж Кодексу грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Розглядаючи вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача 125 гривень в рахунок відшкодування витрат, пов”язаних з оплатою правової допомоги адвоката та судових витрат в розмірі 51 гривень сплаченого державного мита та 30 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, суд вважає, що вона підлягає задоволенню, так як згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Під час провадженні в цивільній справі позивачем було оплачено адвокату 125 гривень, що стверджується квитанцією від 8.05.2008 року (а.с.8) та при подачі позову 51 гривень державного мита та 30 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (а.с. 1, 2).

Outcome: approved