Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-18 00:00:00

У квітні 2007 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON]. про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 31120грн. та моральної шкоди у сумі 10000грн., на обґрунтування якого зазначила, що вказаний відповідач, який був володільцем мотоцикла «ІЖ-Ю-3» д/н [NUMBER] 09.01.2006 року передав управління ним [PERSON], який знаходячись у стані алкогольного сп'яніння в селі Михайлівка Красноармійського району Донецької області скоїв наїзд на неї, спричинивши їй тілесні ушкодження середньої тяжкості, її спричинена матеріальна шкода, яка складається з витрат на лікування в сумі 1300грн., на оплату праці найнятої нею домашньої робітниці в сумі 2700грн. за 6місяців, не отриманих доходів від підприємницької діяльності в сумі 12000грн., на оплату праці працівника, який виконував за неї роботу приватного підприємця в сумі 7200грн., майбутніх витрат на пластичні операції в сумі 6000грн., та моральна шкода в сумі 10000грн. Оскільки [PERSON]. був володільцем мотоцикла, то позивачка вважає, що він і повинен відшкодувати їй вказану шкоду. Надалі позивачка доповнила позовні вимоги, просила стягнути на її користь витрати на оплату праці домробітниці 5400грн., зазначивши, що вона працювала у неї не 6місяців, а 1 рік, та стягнути з відповідача [PERSON]. як на її користь вказані суми на відшкодування матеріальної шкоди та 10000грн. моральної шкоди. Судом до участі у справі в якості співвідповідача притягнуто [PERSON]. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 17.09.2007 року позов задоволено частково. Стягнуто з [PERSON]. на користь позивачки на відшкодування матеріальної шкоди 15820грн., на відшкодування моральної шкоди 5000грн., судовий збір в сумі 89грн.50коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення справи в сумі 30грн., в іншій частині позовних вимог (про стягнення 12000грн. не отриманого доходу від підприємницької діяльності та 6000грн. витрат на пластичні операції) та у задоволенні позовних вимог до [PERSON]. відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 06.11.2007року за апеляційною скаргою позивачки [PERSON]. рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 17.09.2007 року скасовано і справа передана на новий судовий розгляд. У процесі нового розгляду справи позивачка доповнила позовні вимоги, просила стягнути солідарно з відповідачів [PERSON]. та [PERSON]. на її користь матеріальну шкоду у розмірі 27820грн., яка складається з витрат на лікування, на оплату праці найнятої домашньої робітниці, не отриманих доходів від підприємницької діяльності та моральної шкоди у розмірі 10000грн., оскільки вона на протязі тривалого часу переносила фізичні і душевні страждання, змінився уклад її життя, внаслідок чисельних ран, які знівечили її обличчя у неї були розірвані стосунки з чоловіком з яким вона перебувала в цивільному шлюбі. У судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали, відповідач [PERSON]. та його представник позов не визнали, відповідач [PERSON]. в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивачки [PERSON]. підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON]., який володів мотоциклом «ІЖ-Ю-3» д/н [NUMBER] не маючи на нього права власності, 09.01.2006 року передав управління ним [PERSON], який знаходячись у стані алкогольного сп'яніння в селі Михайлівка скоїв наїзд на [PERSON]., спричинивши їй тілесні ушкодження середньої тяжкості внаслідок чого, 22.02.2007 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області він був визнаний винним за ст.286 ч.1 КК України (а.с.5,6), а позивачка визнана потерпілою, у зв'язку з отриманням нею з вини [PERSON]. тілесних ушкоджень внаслідок ДТП у вигляді закритого перелому лівої голені, багаточислених поранень і ушкоджень обличчя. У зв'язку з отриманими тілесними ушкодженнями позивачка знаходилися з 09 по 14.01.2006року та з 10 по 15.05.2006року на стаціонарному лікуванні в Селидівській центральній міській лікарні, між названими датами і до 19 грудня 2006 року вона знаходилась на амбулаторному лікуванні в травматологічному відділенні цієї лікарні і протягом часу лікування їй необхідно було купувати ліки на свої кошти на лікування на суму 1300грн. (а.с.7-9). У зв'язку з неможливістю самостійно пересуватись, виконувати побутову роботу і самостійно доглядати дитину, яка народилася у неї 19.02.2005 року (а.с.47) позивачка змушена була звертатися за допомогою до робітниці, якій вона на протязі 12 місяців сплатила 5400грн. з розрахунку 450грн. за один місяць, що підтверджується копією договору та розпискою про отримання оплати за договором (а.с.21,22,45-46). Позивачка неодноразово відвідувала Селидівську лікарню з метою лікування, зв'язаного з ДТП і нею було витрачено на транспортні витрати 1920грн., що підтверджується довідкою від 11.07.2007року (а.с.11) та відомістю про надані послуги таксі (а.с.28). Позивачка, будучі приватним підприємцем, не маючі можливості самостійно виконувати роботу уклала угоди з працівником, якому на протязі 12 місяців сплатила 7200грн., з розрахунку 600грн. за кожний місяць, що підтверджується копією договору та розпискою про отриману оплату за договором (а.с.22,45). Крім цього, вона на протязі року не одержала 12000грн. у вигляді доходу за виконувану роботу, як приватний підприємець (а.с.84,85,86). Таким чином, всього їй внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини відповідача [PERSON]., якому передав управління мотоциклом відповідач [PERSON]., заподіяна матеріальна шкода на загальну суму 27820грн. Крім цього, суд вважає, що позивачка внаслідок дорожньо-транспортної пригоди одержала моральну шкоду, яка полягає в тому, що вона тривалий час переносила фізичні і душевні страждання, змінився уклад її життя, стосунки в сім'ї, оскільки у неї були розірвані стосунки з чоловіком, з яким вона перебувала в цивільному шлюбі, а також вона одержала чисельні травми, які знівечили її обличчя і ця шкода, відповідно до ст.1167 ЦК України відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, а саме відповідача [PERSON]., який судом визнаний винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок чого позивачка одержала тілесні ушкодження. Але суд вважає, що позовні вимоги позивачки в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню у розмірі 5000грн., при цьому суд виходив з характеру та глибини моральних страждань, вимог розумності і справедливості. Судом встановлено, що позивачці [PERSON]. була заподіяна шкода джерелом підвищеної небезпеки, а саме мотоциклом ІЖ-Ю-3 д/н [NUMBER], який [PERSON]. передав в управління ним [PERSON] і останній скоїв ДТП. Проте суд неможе погодитись з позивачем [PERSON], що [PERSON]. володів мотоциклом «ИЖ-Ю-3», оскільки позивачем її представником, а також у судовому засіданні не надано відповідних доказів, що він є власником мотоцикла. Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності, тощо). Оскільки судом при розгляді справи не було добуто доказів права власності на мотоцикл «ІЖ-Ю-3» д/н [NUMBER], а позивачка і її представник не надали суду таких доказів, то [PERSON]. не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим. Крім того, з відповідача [PERSON]. необхідно стягнути на користь держави судові витрати відповідно до ст.88 ЦПК України, а саме: державне мито у розмірі 278грн. та 8,50грн., а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30грн.

Outcome: partial