Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-22 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] та [PERSON] про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою, виділення та визначення меж земельної ділянки, що розташована [ADDRESS], посилаючись на те, що вона має на праві особистої власності 29/60 частин зазначеного домоволодіння з надвірними спорудами. Інші частини житлового будинку належать відповідачам [PERSON] - 2/5 частини та [PERSON] - 7/60 частин. Земельна ділянка знаходиться у спільному користуванні сторін, частки не виділені, межі і порядок користування не встановлені, а сама ділянка не приватизована. Позивачка сплачує податок за 0,15 га, а в користуванні знаходиться значно менше - 0,1089 га. В судовому засіданні позивачка та її представник просили встановити порядок користування спірною земельною ділянкою у відповідності до запропонованого експертом варіанту, який відображає право власності співвласників пропорційно їх часткам у вартості будівель та споруд. Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 04 лютого 2008 року позовні вимоги [PERSON] задоволені. Виділено в користування [PERSON] земельну ділянку індивідуального користування загальною площею 1248 кв.м.: з них під житловими будівлями 76 кв.м., під не житловими будівлями 6,00 кв.м., під прибудинкову територію 158,00 кв.м., під сад 1008 кв.м., в тому числі самозахват 13,00 кв.м. (на період до припинення права користування) - відповідно до запропонованого експертом варіанту №1 користування земельною ділянкою [ADDRESS], позначений у додатку №3 до висновку експерта №С-200 від 21.11.2007 року рожевим кольором; виділено в користування [PERSON] земельну ділянку індивідуального користування загальною площею 953 кв.м.: з них під житловими будівлями 137 кв.м., під не житловими будівлями 63,00 кв.м., під прибудинкову територію 182,00 кв.м., під садом 571 кв.м., в тому числі самозахват 714,00 кв.м. ( на період до припинення права користування) - відповідно до запропонованого експертом варіанту №1 користування земельною ділянкою [ADDRESS], позначений у додатку №3 до висновку експерта №С-200 від 21.11.2007 року зеленим кольором; виділено в користування [PERSON] земельну ділянку індивідуального користування загальною площею 1202 кв.м.: з них під житловими будівлями 106 кв.м., під не житловими будівлями 50,00 кв.м., під прибудинкову територію 214,00 кв.м., під садом 832 кв.м. - відповідно до запропонованого експертом варіанту №1 користування земельною ділянкою [ADDRESS], позначений у додатку №3 до висновку експерта №С-200 від 21.11.2007 року жовтим кольором; зобов'язано [PERSON] перенести огорожу з боку вулиці від стіни [PERSON] на відстань 1 м (відповідно до додатку №3 до висновку експерта №С-200 від 21.11.2007р.); стягнуто з [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати по 624 грн. 40 коп. з кожної. В апеляційній скарзі [PERSON] та [PERSON] просять скасувати рішення суду, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне з”ясування судом обставин, що мають значення для справи. На думку апелянтів, суд прийшов до помилкового висновку про те, що спірна земельна ділянка знаходиться у спільному частковому користуванні всіх співвласників, а їх частки не виділені, межі і порядок користування не встановлені, оскільки згідно рішень народного суду м. Чернігова від 04 травня 1962 року та від 11 травня 1971 року одночасно з реальним розподіл будинку та надвірних будівель здійснено розподіл земельної ділянки між попередніми власниками. Ці рішення набрали законної сили і є чинними на даний час. Також помилковим є висновок суду про незмінність розмірів земельної ділянки з 1964 року, оскільки рішенням виконкому Чернігівської міської ради народних депутатів №495 від 24 серпня 1984 року частину надлишків садиби [ADDRESS] площею 400 кв.м. було вилучено та зараховано у земельний фонд. Крім того, несправедливо проведений розподіл надлишків земельної ділянки разом з узаконеною часткою землі. В запереченні на апеляційну скаргу [PERSON] посилається на те, що рішення суду ґрунтується на матеріалах справи і вимогах закону. Відповідачі в судовому засіданні суду першої інстанції недобросовісно користувалися своїми правами та виконували обов”язки. Зокрема, додані ними до апеляційної скарги документи, до суду першої інстанції не надавались, що унеможливило на тій стадії їх використання при проведенні судової експертизи та встановлення обставин справи. Суд здійснив розподіл земельної ділянки найбільш наближено до ідеальних часток співвласників будинку, що не порушує принципів поділу, відображених в рішеннях суду від 1962 та 1971 року. Заслухавши доповідача, доводи та заперечення учасників судового процесу, представника відповідачки та МБТІ, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з таких підстав. Задовольняючи позовні вимоги [PERSON] щодо поділу земельної ділянки відповідно до часток сторін у вартості будівель та споруд, суд виходив з того, що такий варіант порядку користування земельною ділянкою не порушує прав та інтересів сторін та не суперечить вимогам чинного законодавства. Проте, з таким висновком не погоджується апеляційний суд з таких підстав. Відповідно до ст.88 ЗК України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення йому частки зі складу земельної ділянки, та отримання в його користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру його частки. Згідно з роз”ясненнями Пленуму Верховного Суду України, даними в п.21 постанови від 16 квітня 2004 року №7 „Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ”, порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок. Суд відповідно до ст. 88 ЗК бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов'язковою. Це правило стосується тих випадків, коли жилий будинок було поділено в натурі. По справі встановлено, що позивачка є власником ј частини нерухомого майна, яке розташоване [ADDRESS] згідно свідоцтва про право на спадщину (за законом) від 01.08.2003 року та на 7/30 частин згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14.05.2001 року; відповідачка [PERSON] є власником на 7/60 частин нерухомого майна згідно договору купівлі - продажу від 04.05.1972 року і відповідачка [PERSON] на 2/5 частин згідно свідоцтва про право на спадщину від 16.04.1992 року. Рішенням народного суду м.Чернігова від 04.05.1962 року визнано право власності за попередніми власниками - [PERSON] на 7/20 частин домоволодіння, яке в даний час належить відповідачці [PERSON], чим же рішенням залишено у власність [PERSON] 29/50 частин домоволодіння, яке на даний час належить відповідачці [PERSON] Одночасно з реальним розподілом будинку та надвірних будівель судом був здійснений розподіл спільної земельної ділянки. [PERSON] та [PERSON] виділено по ј частині земельної ділянки. З наданого відповідачами в засідання апеляційного суду рішення народного суду м.Чернігова від 11 травня 1971 року вбачається, що відбувся подальший розподіл домоволодіння між співвласниками. 7/30 частин домоволодіння, які в даний час належать позивачці, було виділено [PERSON]; 7/60 частин будинку було виділено [PERSON], які в даний час належать [PERSON] Зазначеним рішенням суду був проведений розподіл земельної ділянки по червоній лінії згідно викопировки із плану будівельного кварталу. В засіданні апеляційного суду представник МБТІ надав пояснення, що зазначене рішення було виконано. В засіданні апеляційного суду сторони підтвердили, що на даний час як межі земельних ділянок, так і їх розмір не змінились, проте, відповідачі відмовились погодити межі позивачки в добровільному порядку, що фактично і стало підставою для звернення позивачки до суду за захистом своїх прав та встановлення порядку користування земельною ділянкою. Порядок користування земельною ділянкою, який склався між співвласниками, обов”язковий для нових власників. Крім того, порядок користування земельною ділянкою, який склався між сторонами по справі, не ущемляє законні права когось зі співвласників, не позбавляє будь кого можливості належно користуватися своєю частиною будинку, не виключає його з числа користувачів спільної земельної ділянки та не суперечить архітектурно-будівельним, санітарним чи протипожежним правилам. Відповідно до роз”яснень, викладених в п.22 постанови Пленуму Верховного Суду від 16 квітня 2004 року №7 „Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ”, суд не може відмовити в позові або закрити провадження у справі про встановлення порядку користування земельною ділянкою з тих підстав, що його визначено угодою сторін. Якщо при вирішенні спору суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. За таких підстав, коли між сторонами склався порядок користування земельною ділянкою, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про встановлення порядку користування земельною ділянкою відповідно до висновку експерта С - 200 від 21.11.2007 року, позначеного в додатку №2, з виділенням в користування сторін на період до припинення права користування земель самозахвата. При цьому в користування [PERSON] підлягає виділенню земельна ділянка індивідуального користування загальною площею 1090 м.кв. : з них під житловими будівлями 76 м.кв., під не житловими будівлями 6 м.кв., під прибудинкову територію 158 м.кв., під сад 850 м.кв., в тому числі самозахват 13 м.кв.(на період до припинення права користування) відповідно до запропонованого експертом варіанту користування земельною ділянкою [ADDRESS], позначений в додатку №2 до висновку експерта С- 200 від 21.11.2007 року рожевим кольором. В користування [PERSON] підлягає виділенню земельна ділянка індивідуального користування загальною площею 1111 м.кв. : з них під житловими будівлями 137 м.кв., під не житловими будівлями 63 м.кв., під прибудинкову територію 182 м.кв., під сад 729 м.кв., в тому числі самозахват 714 м.кв.(на період до припинення права користування) відповідно до запропонованого експертом варіанту користування земельною ділянкою [ADDRESS], позначений в додатку №2 до висновку експерта С -200 від 21.11.2007 року зеленим кольором. В користування [PERSON] підлягає виділенню земельна ділянка індивідуального користування загальною площею 1202 м.кв. : з них під житловими будівлями 106 м.кв., під не житловими будівлями 50 м.кв., під прибудинкову територію 214 м.кв., під сад 832 м.кв., відповідно до запропонованого експертом варіанту користування земельною ділянкою [ADDRESS], позначений в додатку №2 до висновку експерта С - 200 від 21.11.2007 року жовтим кольором. [PERSON] повинна перенести огорожу від стіни [PERSON] на відстань 1 ( одного ) метра відповідно до додатку до експертизи №2. На користь позивачки також підлягають стягненню з відповідачів судові витрати за проведення експертизи в сумі 532 грн.80 коп. та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи в сумі 16 грн.

Outcome: partial