Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-01 00:00:00

У квітні 2008 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, на обґрунтування якого зазначив, що на підставі ухвали Жовтневого райсуду м.Маріуполя від 29.11.2007 р. став власником нежитлового приміщення № 66 площею 240,9 м.кв. по пр..Металлургів 174 в м.Маріуполі. Відповідачі займають належне йому приміщення по частинам без яких-небудь законних підстав, чим перешкоджають позивачу як власнику вільно користуватися та володіти ним. Вимоги позивача про звільнення вказаного приміщення відповідачі не виконують, тому з метою захисту своїх прав власника позивач просив зобов'язати відповідачів звільнити спірне приміщення і передати позивачу. В судовому засіданні позивач і його представник підтримали свої позовні вимоги, зазначивши, що позивач позбавлений права користування і володіння належним йому на праві власності приміщенням через те, що його незаконно займають відповідачі. Позивач договорів оренди або інших з відповідачами не укладав, а самі відповідачі відмовляються надати документи на підтвердження правомірності свого користування частинами цього приміщення. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав і пояснив, що він займає в спірному приміщення 10 м2. на підставі договору оренди нежилого приміщення для ведення торгівельної діяльності, який був ним укладений із ТОВ "Торговий ряд". Про зміну власника приміщення йому нічого достовірно відомо не було, новий власник особисто до нього з вимогами про звільнення приміщення, або про укладення нового договору оренди не звертався. В будь якому випадку, із зміною власника приміщення до нового власника переходять обов'язки орендодавця по укладеним попереднім власником договорам, тому вимоги позивача вважає безпідставними. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні також позовні вимоги не визнала і пояснила, що вона дійсно займає в спірному приміщення 20 м2. в торгівельному залі і 30 м2. під склад на підставі договору оренди нежилого приміщення, який був нею укладений із ТОВ "Торговий ряд". Про зміну власника приміщення вона достовірно нічого не знала, позивачка особисто до неї з вимогами про звільнення приміщення, або про укладення нового договору оренди не зверталася. В будь якому випадку, із зміною власника приміщення до нового власника переходять обов'язки орендодавця по укладеним попереднім власником договорам оренди, тому вимоги позивача вважає безпідставними. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала з тих самих підстав і дала аналогічні пояснення, доповнивши, що згодна переукласти із новим власником договір оренди, але заперечує звільнити приміщення, тому що це єдиний її заробіток. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] - в судовому засіданні позов не визнала і пояснила, що позивачка не є власником спірного приміщення, оскільки набула права власності всупереч вимог закону і її право власності на теперішній час оспорюється в різних судових інстанціях. Відповідачі займають спірне приміщення на законних підставах, оскільки вони уклали договори оренди частин цього приміщення із дійсним власником приміщення - ТОВ "Торговий ряд". В будь якому випадку ці договори не розривалися і діють на теперішній час, тому позивач, якщо він і є власником, повинен виконувати вимоги цих договорів. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] в судове засідання не з"явились без поважних причин, хоча про розгляд справи були повідомлені належним чином. Суд, вислухавши сторони і їх представників, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що власником спірного нежитлового приміщення № 66 по пр..Металлургів 174 в м.Маріуполі є позивачка [PERSON]. Її право власності підтверджено копією ухвали Жовтневого райсуду м.Маріуполя від 29.11.2007 р. та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 10.12.2007 р. Заперечуючи проти позову, відповідачі на обґрунтування правомірності свого користування частинами спірного приміщення посилаються на укладені ними договори оренди з ТОВ "Торговий ряд". Та обставина, що на момент укладення цих договорів оренди власником спірного приміщення було ТОВ "Торговий ряд" ніхто із сторін не оспорює і це підтверджується копією свідоцтва про право власності на приватизоване державне майно [NUMBER] від 14.03.1997 р. Дослідивши долучені до справи договори оренди, на які посилаються відповідачі, які всі складені на однаковому за змістом бланку, суд дійшов висновку, що вони на можуть бути прийняти судом до уваги через їх нікчемність, а тому доводи відповідачів про наявність у позивача обов'язку виконувати вимоги цих договорів із посиланням на ст. 770 ЦК України є безпідставними. Згідно ст.759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Таким чином, розмір плати за оренду майна є однією із суттєвих умов цього виду правочинів. Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Як вбачається із наданих суду договорів оренди, за якими відповідачі ніби то набули права користування спірним майном, розмір орендної плати в них не визначений. Згідно ст. 793, 794 ЦК України, договір найму будівлі або іншої капітальної споруди укладається у письмовій формі. Якщо він укладається строком на один рік і більше - він підлягає нотаріальному посвідченню і державній реєстрації. Згідно ст. 640 ч.3 ЦК України, договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації. Як встановлено в судовому засіданні, відповідачі не укладали ні з ким договорів оренди спірного приміщення у нотаріальній формі і ці договори не проходили державну реєстрацію, тому не можуть вважатися укладеними і бути прийняті судом до уваги. Згідно ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору, такий договір є нікчемним. Згідно ст. 215, 216 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Інших правових підстав, крім нікчемних договорів оренди, для володіння і користування спірним приміщенням ніхто із відповідачів суду не надав. Згідно ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідних правових підстав заволоділа ним. Таким чином, суд вважає позов обґрунтованим і як засіб захисту прав власника і повернення йому майна суд обирає обов'язок відповідачів звільнити спірне приміщення.

Outcome: approved