Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Міністерства Оборони України про визнання наказу про дострокове розірвання контракту і його звільнення не дійсним та поновлення на роботі на посаді директора військового радгоспу «Світанок» Міністерства Оборони України посилаючись на те, що всупереч умовам Контракту, укладеного 20 січня 2007 року на термін до 31 грудня 2008 року між ним та Управлінням сільського господарства МО України, Міністром оборони України 09 липня 2008 року було видано наказ № 342 про дострокове розірвання цього Контракту з 09 липня 2008 року та звільнення позивача з займаної посади директора військового радгоспу «Світанок» МО України. Своє звільнення позивач вважав незаконним, оскільки: по - перше, міністр оборони України не мав повноважень безпосередньо приймати рішення про його звільнення, так як Контракт укладався з Управлінням сільського господарства України; по - друге, оскаржений наказ не містить в собі обставин, визначених у контракті в якості підстав для звільнення; по - третє, позивача не було заздалегідь, за два тижні, попереджено про майбутнє розірвання контракту та звільнення. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав. Позивач про час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином через свого представника, про що свідчить корінець судової повістки з особистим підписом його представника, в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи в його відсутність, на позові наполягав. Представник відповідача позов не визнав і пояснив, що контракт, на підставі якого позивача було прийнято на роботу на посаду директора військового радгоспу «Світанок» МО України є нікчемним правочином, оскільки укладений не уповноваженим на це органом, і не тягне за собою для сторін ніяких правових наслідків і не вимагає від відповідача його дотримання і тому числі і в частині завчасного повідомлення позивача про його розірвання та його звільнення за два тижні. Під час розгляду справи при дослідженні письмових доказів представник відповідача з власної ініціативи залишив зал судового засідання. Вислухав представників сторін, вивчивши матеріали справи, оцінив надані позивачем докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до контракту № 12, укладеного 20 січня 2007 року начальником Управління сільського господарства Міністерства оборони України з [PERSON], відповідач був найманий (призначений) на посаду директора військового радгоспу «Світанок» на термін з 20 січня 2007 року до 31 грудня 2008 року (а.с. 13 - 15). Наказом Міністра оборони України № 342 від 09 липня 2008 року цей контракт з відповідачем достроково, 09 липня 2008 року, було розірвано та звільнено [PERSON] з займаної посади із зазначеної дати за невиконання умов контракту (на підставі пункту 8 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України та пункту 5.3 розділу контракту (а.с. 3, 4). Відповідно до ст. 4 КЗпП України - законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. У відповідності до ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. Терміну "законодавство", що вживається у частині третій статті 21 цього Кодексу, дано офіційне тлумачення Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 1998 року № 12-рп/98, у відповідності до якого термін "законодавство", що вживається у частині третій статті 21 Кодексу законів про працю України щодо визначення сфери застосування контракту як особливої форми трудового договору, треба розуміти так, що ним охоплюються закони України, чинні міжнародні договори України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також постанови Верховної Ради України, Укази Президента України, декрети і постанови Кабінету Міністрів України, прийняті в межах їх повноважень та відповідно до Конституції України і законів України. Оскільки у відповідності до норм ст. 21 КЗпП України та Рішення КСУ № 12-рп/98 від 09 липня 1998 року постанови КМУ є складовою частиною законодавства про працю України, то їх положення є обов'язковими для виконання сторонами контракту. Відповідно до положень п. 22 Положення про порядок укладання контрактів при прийнятті (найманні) на роботу працівників, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня 1994 року № 170 «Про впорядкування застосування контрактної форми трудового договору» із змінами, внесеними Постановою КМУ № 1038 від 27 червня 2000 року, в разі невиконання або неналежного виконання сторонами зобов'язань, передбачених у контракті, його може бути достроково розірвано з попередженням відповідної сторони за два тижні. Теж положення міститься і в п. 5.4 контракту, укладеного з позивачем. В судовому засіданні представник позивача пояснив, що ніякого попередження за два тижні до дати розірвання контракту та звільнення позивач не отримував. Представник відповідача цю обставину не спростував і в цій частині ніяких доказів в підтвердження своїх заперечень суду не надав. Виходячи з того, що обов'язок доведення правомірності звільнення робітника з роботи, законом покладено на його роботодавця, суд вважає доведеною ту обставину, що позивача не було заздалегідь повідомлено про наступне розірвання контракту та звільнення, в зв'язку з чим слід дійти висновку, що при розірванні контракту та звільненні позивача з займаною посади була порушена встановлена законом процедура дострокового розірвання контракту і звільнення позивача з займаної посади, і тому наказ Міністра оборони України № 342 від 09 липня 2008 року і звільнення позивача з займаної посади слід визнати не законними і поновити позивача на посаді директора військового радгоспу «Світанок» у відповідності до положень ч. 1 ст. 235 КЗпП України. Суд не може прийняти до уваги доводи представника відповідача стосовно того, що укладений 20 січня 2007 року начальником Управління сільського господарства Міністерства оборони України контракт з [PERSON] є нікчемним правочином, оскільки його було укладено не існуючою зараз установою - Управлінням сільського господарства МО України, яке і під час свого існування не мало права на укладання такого контракту, оскільки: - по - перше, згідно п. 7.2 Статуту військового радгоспу «Світанок», затвердженого в тому числі і заступником Міністра оборони України 25 травня 1994 року (а.с. 6), наймання керівника підприємства здійснюється органом управління майном шляхом укладання з ним контракту (а.с. 10), згідно вступної частини контракту № 12 від 20 січня 2007 року його було укладено Управлінням сільського господарства Міністерства оборони України, як органом управління майном військового радгоспу «Світанок» (а.с. 13), і підпис керівника Управління під контрактом завірений відбитком гербової печаті Управління сільського господарства Міністерства оборони України (а.с. 15). На підставі наведеного слід дійти висновку, що на час укладання контракту № 12 Управління сільського господарства Міністерства оброни України існувало, воно було органом, який здійснював керування майном військового радгоспу «Світанок» і мало повноваження по укладанню цього контракту з позивачем; - по - друге, контракт про найом працівника на роботу є однією з форм трудового договору, а у відповідності до положень ч. 4 ст. 24 КЗпП України трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ або розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи. Та обставина, що позивач з 20 січня 2007 року до 09 липня 2008 року дійсно працював на посаді директора військового радгоспу «Світанок» Міністерства оборони України у суду сумніву не викликає, оскільки цю обставину не заперечував представник відповідача і вона вбачається з тексту самого оскарженого наказу Міністра оборони України, в зв'язку з чим слід дійти висновку, що при звільненні такого працівника з ініціативи роботодавця робітнику повинні бути забезпечені усі гарантії при звільнені, встановлені нормами КЗпП України; - по - третє, у відповідності до положень ч. 2 ст. 36 КЗпП України зміна підпорядкованості підприємства, установи, організації не припиняє дії трудового договору, а тому ліквідація Управляння сільського господарства МО України і підпорядкованість військового радгоспу «Світанок» іншій державній установі, не припиняє дії контракту, укладеного з позивачем; - в - четверте, контракт № 12, укладений 20 січня 2007 року, до теперішнього часу ніким не тільки не визнаний не дійсним, але навіть і не оскаржений у встановленому законом порядку, а тому є чинним і обов'язковим для виконання його сторонами та їх правонаступниками. Посилання представника відповідача на те, що позивач працював на державному підприємстві, і в зв'язку з цим процедура його звільнення має певні особливості у порівнянні з підприємствами іншої форми власності, не може бути прийнято судом до уваги, оскільки у відповідності до вимог ст. 9 КЗпП України умови договорів про працю, які погіршують становище працівника порівняно з законодавством України про працю, є недійсними. Відповідно до положень ч. 5 ст. 235 та п. 4 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, тому суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення позивача на посаді директора військового радгоспу «Світанок». Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 8 грн. 50 коп. та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи в сумі 7 грн. 50 коп. на користь Територіально управління ДСА України в Харківській області. Відповідно до ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 224 - 226, 367 ЦПК України, ст. 4, ч. 2 ст. 36, п. 8 ч. 1 ст. 38, ст. ст.. 21, 24, 231, 232, 235 КЗпП України, Положення про порядок укладання контрактів при прийнятті (найманні) на роботу працівників, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня 1994 року № 170 «Про впорядкування застосування контрактної форми трудового договору» із змінами, внесеними Постановою КМУ № 1038 від 27 червня 2000 року, суд -

Outcome: approved