Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-19 00:00:00

Позивач 30.04.2008 року звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на дітей та утримання дружини посилаючись на те, що 23.09.2000 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають дітей - дочку [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом з позивачкою та перебувають на повному її утриманні. На даний час позивачка не працює, а перебуває в декретній відпустці по догляду за сином [PERSON] до досягнення ним трьохрічного віку до [INFO] і відповідності за ч. 2 ст. 84 СКУ має право на утримання від чоловіка. Відповідач можливість надавати матеріалу допомогу має, так як працює, однак добровільно її не надає, тому вона змушена звертатись з позовом до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала повністю. Просить стягнути з відповідача на її користь на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку відповідача, щомісячно та стягнути аліменти з відповідача на її користь на її утримання у розмірі &frac14; частини з усіх видів його заробітку, щомісячно до досягнення сином [PERSON], [INFO] трьох років. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав повністю, проти його задоволення та сплати аліментів в розмірі 1/4 частини на утримання дітей та у розмірі &frac14; частини на утримання дружини, не заперечує. У відповідності до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, ухваленню у попередньому судовому засіданні судового рішення є визнання відповідачем позову. Суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки воно не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявних для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. [PERSON], відповідач у справі, є батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження від 22.02.2001 року, актовий запис № 4 [NUMBER] та свідоцтво про народження від 24.11.2006 року, актовий запис № 134 [NUMBER] (а.с. 5-6); Відповідач не надав суду доказів того, що немає можливості сплачувати кошти на утримання дітей та дружини, не надав документів, які підтверджують відсутність заробітку, а навпаки погодився сплачувати аліменти, визнавши позов повністю. У відповідності до ст. 180 Сімейного Кодексу України обов'язок утримувати своїх неповнолітніх та непрацездатних дітей лежить на їх батьках. При ухиленні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дітей (аліменти) стягуються в судовому порядку. Суд з урахуванням матеріального становища дітей, які проживають з позивачкою, матеріального становища платника аліментів, його згоди на сплату аліментів, інших обставин справи, визначає розмір стягуваних аліментів на дітей у розмірі 1/4 частини усіх видів його доходів, але у відповідності до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття старшою дитиною. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України, дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, а оскільки відповідач не заперечував проти утримання дружини, суд визначає розмір утримання на дружину в розмірі &frac14; частини усіх видів його доходів до досягнення дитиною [PERSON], [INFO] трьохрічного віку, а саме до [INFO]. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо доказів для розгляду справи по суті та постановлення рішення, і вважає, що позов підлягає до задоволення повністю. Судові витрати на підставі ст. 81, 88 ЦПК України підлягають стягненню із відповідача. Суд вважає за необхідне на підставі ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного ст.ст. 84, 180-183, 191 Сімейного Кодексу України, та

Outcome: approved