Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ВАТ „Енергопостачальна компанія „Дніпрообленерго” в особі Широківських районних електричних мереж, третя особа - Виконавчий комітет Розилюксембургської сільської ради Широківського району Дніпропетровської області, про поновлення порушених прав споживача шляхом підключення будинку [ADDRESS] до загальної електромережі та стягнення моральної шкоди в сумі 10000 грн., збитків в сумі 50 грн., штрафу в сумі 1357,20 грн., судових витрат в сумі 680 грн. В подальшому позивач уточнював свої позовні вимоги та в остаточному варіанті уточненої позовної заяви просив суд: - зобов'язати відповідача підключити будинок [ADDRESS] до електричної мережі і виконати умови Договору № 0114417 від 03.04.2003 року про постачання електроенергії; - стягнути з відповідача на його користь матеріальний збиток за підключення електроенергії в сумі 140,35 грн., штраф в сумі 2246,40 грн.; - стягнути з відповідача на його користь витрати на оплату послуг нотаріуса в сумі 50 грн.; - стягнути з відповідача на його користь відшкодування моральної шкоди в сумі 20000 грн.; - з відповідача на його користь витрати на правову допомогу в сумі 650 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн. В обгрунтування позову позивач посилається на те, що 29.09.2003 року будинок [ADDRESS], який належав йому на праві власності, без попередження відповідачем було відімкнено від загальних електромереж. Цими діями відповідач порушив умови Договору № 0114417 від 03.04.2003 року про постачання електроенергії за вказаною адресою. Позивач вважає, що стороною в даному договорі є він після смерті [PERSON] і договір діяв до укладення нового 02.10.2007 року між ним та відповідачем. Впродовж чотирьох років відповідач не підключав електропостачання за цією адресою. Вважає, що за порушення п. 5.2 Договору від 03.04.2003 року з відповідача на його користь підлягає стягненню штраф у сумі 2246,40 грн., з розрахунку 60 кВТ х 48 місяців х 0,156 грн. х 5, за період з 29.09.2003 року по 29.09.2007 року. Після укладення нового Договору з відповідачем 02.10.2007 року він вимушений був сплатити за підключення будинку № 32 до електромережі 140,35 грн. Вважає, що відповідач незаконно знеструмив його будинок № 32, що спричинило його страждання протягом кількох років. Заподіяна йому моральна шкода полягає в стражданнях, пов'язаних з побутовими незручностями, що в свою чергу спричинило натягнуті відносини в родині, потягло матеріальні витрати щодо зберігання продуктів харчування, прання білизни, одержання теле-, радіоінформації, роботи побутових приладів (пилососу, телевізору тощо). В родині має двох неповнолітніх дітей. Відчував приниження його честі та гідності. Ним понесені витрати по оплаті юридичних послуг в сумі 650 грн., послуг нотаріуса щодо видачі довіреності його представнику в сумі 50 грн. Виступаючи у судовому засіданні, позивач свої уточнені позовні вимоги та їх обгрунтування, викладені в позовних заявах, підтримав повністю, просив суд їх задовольнити. Додатково суду пояснив, що на час відімкнення будинку [ADDRESS] від електромережі у 2003 році він був власником і будинку № 26 по цій же вулиці, користувався ним. Він постійно сплачував за споживання електроенергії в будинку [ADDRESS]. Також вважає, що внесення контролером відповідача до Договору № 0114417 від 03.04.2003 року про постачання електроенергії, укладеного між відповідачем та [PERSON], його прізвища є підтвердженням того, що він є споживачем за цим Договором. Представник позивача, виступаючи в судовому засіданні, уточнені позовні вимоги та їх обгрунтування, викладені в уточненій позовній заяві, підтримав повністю, просив суд їх задовольнити. Додатково суду пояснив, що незаконним припиненням електропостачання до будинку [ADDRESS] в квітні 2003 року відповідачем були порушені п.п. 5.1, 5.2, 5.3, 5.4 Договору № 0114417 від 03.04.2003 року про постачання електроенергії, п.п. 26, 27, 29, 30 Правил користування електричною енергією для населення. Вважає зазначений договір на підставі п. 9.9.1 дійсним для позивача та відповідача й до тепер. Зазначив, що позивач на підставі Договору № 0114417 від 03.04.2003 року про постачання електроенергії є споживачем. Представники відповідача позов не визнали, вважають його необґрунтованим, оскільки до 02.10.2007 року будь-яких договірних відносин між сторонами даного спору не існувало. Представник третьої особи просив винести рішення у даній справі на розсуд суду. Суд, вислухавши пояснення позивача, представників сторін, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи в сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню оскільки п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року за N 1357 „Про затвердження Правил користування електричною енергією для населення” (далі - Правила) встановлює, що споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією (додаток 1) і укладається на три роки. Як встановлено в судовому засіданні, позивач є власником будинку [ADDRESS], який попередньо мав № 33, який було перереєстровано на № 32 (а.с.12). Між відповідачем та [PERSON], яка проживала в зазначеному домоволодінні, було укладено Договір № 0114417 від 03.04.2003 року про постачання електроенергії до будинку № 32 (а.с. 59-62). Після її смерті [INFO] в будинку № 32 ніхто не проживав та не був зареєстрований до 26.05.2004 року (а.с. 152). Факт та дату смерті [PERSON], факт укладення між [PERSON] та відповідачем Договору № 0114417 від 03.04.2003 року про постачання електроенергії до будинку № 32 не оспорюється. Позивач пояснив суду, що після смерті [PERSON] він став проживати в будинку № 32 з родиною (дружина, двоє неповнолітніх дітей) та став споживачем за Договором № 0114417 від 03.04.2003 року про постачання електроенергії до будинку № 32, контролером відповідача було внесено до Договору виправлення на його його прізвище (а.с. 15). Саме з цих підстав позивач вважає, що він є споживачем-стороною Договір № 0114417 від 03.04.2003 року про постачання електроенергії до будинку № 32. Після смерті [INFO] [PERSON] в будинку № 32 ніхто не проживав та не був зареєстрований до 26.05.2004 року (а.с. 152). Позивач одержав у приватну власність будинок № 33, який згодом було перереєстровано на будинок № 32. Як випливає з довідки № 722 Розилюксембургської сільської ради (а.с. 113), будинок № 33 и [ADDRESS] є одним і тим самим будинком. 02.10.2007 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір № 0114417 про постачання електроенергії до будинку № 32 (а.с. 117-120). Відповідно до п. 7 Правил для споживання електроенергії новий наймач (власник) квартири або іншого об'єкта повинен звернутися до енергопостачальника для укладення договору про користування електричною енергією. Після чого енергопостачальник протягом 3 днів у містах та 7 днів у сільській місцевості підключає квартиру або об'єкт споживача до електропостачання. Згідно ст. 1 Закону України „Про електроенергетику”, споживачі енергії - суб'єкти господарської діяльності та фізичні особи, що використовують енергію для власних потреб на підставі договору про її продаж та купівлю. Як випливає зі ст. 26 ч. 1 Закону України „Про електроенергетику”, споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Оскільки спір між сторонами виник щодо подій, які мали місце 29.09.2003 року, суд застосовує відповідні норми ЦК УРСР (від 1963 року із змінами). Як випливає зі змісту ст.ст. 151, 44 ч. 1 п. 1, 153 ч. 1 ЦК УРСР (від 1963 року із змінами), договір між позивачем та відповідачем станом на 29.09.2003 року повинен був бути укладеним у письмовій формі і договір вважався би укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Суд приходить до висновку, що до 02.10.2007 року між сторонами даного спору не існувало договірних правовідносин та, як наслідок, позивач не був споживачем за Договором № 0114417 від 03.04.2003 року про постачання електроенергії до будинку № 32, тому умови цього договору на нього не поширюються. Факт проживання в будинку № 32, оплата рахунків за послуги з електропостачання, внесення виправлень до договору з іншим споживачем контролером (який не є уповноваженою на укладання договорів зі споживачами від імені відповідача) не є підставою для виникнення договірних відносин між сторонами спору. Позивач посилається на те, що 29.09.2003 року відбулося відімкнення будинку [ADDRESS] відповідачем від електромережі. В той же час зазначає, що у 2003 році він був власником і будинку № 26 по цій же вулиці, користувався ним. Доказів на підтвердження факту відімкнення будинку [ADDRESS] відповідачем від електромережі саме 29.09.2003 року позивачем суду не було надано. Як повідомив суду представник відповідача, документи щодо даних обставин не можуть бути надані через те, що вони не існують. Тому суд враховуючи пояснення позивача, представників сторін, довідку Широківського РЕМ (а.с. 58), приходить до висновку, що зазначені події мали місце в період часу з 26.09.2003 року до 28.03.2006 року (як зазначив представник відповідача), тобто до виникнення договірних відносин (02.10.2007 року) між сторонами спору, що сторонами не оспорюється. Відповідно до ст. 440 ЦК УРСР шкода, заподіяна особі або майну громадянина, а також шкода, заподіяна організації, підлягає відшкодуванню особою, яка заподіяла шкоду, у повному обсязі, за винятком випадків, передбачених законодавством Союзу РСР. Той, хто заподіяв шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоду заподіяно не з його вини. Шкода, заподіяна правомірними діями, підлягає відшкодуванню лише у випадках, передбачених законом. Ст.. 440-1 ч. 1 ЦК УРСР передбачає, що моральна (немайнова) шкода, заподіяна громадянину або організації діяннями іншої особи, яка порушила їх законні права, відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини. Суду позивачем, його представником не було надано доказів щодо вчинення відповідачем по відношенню до позивача неправомірних дій та заподіяння позивачу неправомірними діями відповідача моральної шкоди, не було обґрунтовано розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 20000 грн. З За таких обставин позовні вимоги позивача щодо зобов'язання відповідача підключити будинок [ADDRESS] до електричної мережі і виконати умови Договору № 0114417 від 03.04.2003 року про постачання електроенергії, а також вимоги щодо відшкодування моральної шкоди є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Витрати позивача в сумі 140,35 грн. (а.с. 124), понесені ним у зв”язку з підключенням до електромережі будинку [ADDRESS], не підлягають стягненню з відповідача, оскільки понесені позивачем правомірно на підставі Договору № 0114417 від 02.10.2007 року. Витрати позивача в сумі 50 грн. (а.с. 123), пов'язані з оплатою послуг нотаріуса з видачі від імені позивача на ім'я його представника відповідної довіреності, також не підлягають відшкодуванню, оскільки дані збитки не були заподіяні неправомірними діяннями відповідача. Докази на підтвердження заподіяння цих збитків саме відповідачем суду позивачем та його представником не надані. Оскільки ціна позову - 2436,75 грн., судовий збір становить 51 грн. у відповідності до ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України „Про державне мито”. Відповідно до ст. 24 ч. 4 Закону України „Про захист прав споживачів” споживачі звільняються від сплати державного мита за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав. Судовий збір, який підлягав би стягненню в порядку ст. 88 ЦПК України з позивача, приймається на рахунок держави. В порядку ст. 88 ЦПК України, понесені позивачем витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн. (а.с. 1), витрати на правову допомогу в сумі 650 грн. (а.с. 122) не підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed