Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа - Українська універсальна біржа, про визнання правочину дійсним та визнання права власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, загальною площею -71,6 кв.м., житловою площею - 46,0 кв.м., який розташовано за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що 02.03.2000 року вона придбала у відповідача житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, загальною площею - 71,6 кв.м., житловою площею - 46,0 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу № НБ-57 від 02.03.2000, зареєстрованого Українською Універсальною біржею. На підставі даного договору за нею було зареєстровано право власності у СМ БРТІ на нерухоме майно. Позивачка отримала це майно та сплатила відповідачу вартість будинку, усі істотні умови договору виконано, але не має можливості розпоряджатися будинком у зв'язку з тим, що відповідно до Закону України „Про товарну біржу” від 10.12.1991 року даний договір не підлягав нотаріальному посвідченню. Таким чином, позивачка просить визнати договір купівлі-продажу дійсним та визнати за нею право власності на зазначений будинок. У судовому засіданні [PERSON] на позові наполягала, просила задовольнити У судовому засіданні відповідач [PERSON] проти задоволення позову не заперечував. Представник третьої особи - Української універсальної біржі у судове засідання не з'явився, надіслав клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечує. Суд відповідно до ст. 169 ЦПК України розглянув справ у відсутності представника третьої особи, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для з'ясування прав та взаємовідносин сторін. Заслухавши сторін, їх доводи, розглянувши матеріали справи у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 02 березня 2000 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір № Н-Б-57 купівлі-продажу у цілому домоволодіння [ADDRESS], загальною площею - 71,6 кв.м., житловою площею - 46,0 кв.м, з господарсько-побутовими будівлями, який посвідчено Українською універсальною біржею (а.с.8). Будинок [ADDRESS] належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на домоволодіння (а.с.8, 10). Відповідно до ст. 15 Закону України „Про товарну біржу” договори купівлі-продажу квартир (будинків), зареєстровані (укладені) на біржі, нотаріальному посвідченню не підлягають. Вимоги ст. 227 Цивільного кодексу України (1963) відносно нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу поширюються тільки на договори купівлі-продажу жилого будинку, якщо хоча б однією з сторін є громадянин, а згідно ч.1 ст. 15 Закону України „Про товарну біржу” угоди на товарній біржі укладаються тільки членами біржі. Відповідно до ст. 18 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень” державна реєстрація речових прав на нерухоме майно проводиться за заявою правоволодільця (правонабувача), сторін (сторони) правочину, за якими виникло речове право, на підставі поданих разом із заявою документів про правочини щодо такого об'єкта нерухомого майна та їх копій або інших документів, що свідчать про встановлення, зміну чи припинення речового права. Стаття 19 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень” визначає перелік документів для державної реєстрації прав на нерухоме майно, згідно з яким підставою для державної реєстрації прав, є, зокрема, й договір купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрований на біржі у встановленому порядку. Згідно з п. 7 Розділу 5 Прикінцевих положень Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень” до приведення законів та інших нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом вони застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Відповідно до ст. 58 Конституції України та п. 2 ст. 5 Цивільного кодексу України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Отже, акти цивільного законодавства діють на майбутній час і не застосовуються до тих відносин, які виникли до набрання ним чинності. Цивільний кодекс України (1963р.) вимагав нотаріально посвідчену форму договору купівлі-продажу лише щодо договорів купівлі-продажу жилого будинку, якщо хоча б однією з сторін є громадянин, а, як зазначалося вище, угоди на біржі укладаються членами біржі. Отже, суд вважає, що укладений між [PERSON] та [PERSON] договір купівлі-продажу № НБ-57 від 02.03.2000 р. нерухомого майна, а саме житлового будинку [ADDRESS] з господарсько-побутовими будівлями, загальною площею 71,6 кв.м., житловою площею 46,0 кв.м., є дійсним та таким, що відбувся, а право власності на придбане згідно з цим договором нерухоме майно є беззаперечним. На підставі ст. 58 Конституції України, ст.227 ЦК України (1963), ст.ст.5,328,392 ЦК України, ст. 15 Закону України „Про товарну біржу”, ст.ст. 18,19 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень”,

Outcome: approved