Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про відшкодування моральної шкоди, мотивуючи свої позовні вимог тим, що рішенням Малолепетиської сільської ради народних депутатів від 15.03.1996 року за №11 йому надана земельна ділянка площею 1га. для користування і виданий державний акт на право постійного користування цією земельною ділянкою. Акт зареєстрований в книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 489. Аналогічний державний акт на право постійного користування цією ж землею виданий Малолепетиською сільською радою громадянину [PERSON] згідно рішення Малолепетиської сільської ради народних депутатів від 24.09.1999 року за № 92 площею 1,16 га. Цей державний акт на землю теж зареєстрований в книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 308. Тобто на одну й ту ж земельну ділянку сільська рада видала 2 державних акта на право постійного користування землею. Ці обставини відповідачі стверджують довідкою Малолепетиської сільської ради від 23.11.2005 року в якій зазначено, що на контурі №3-5 земель запасу колишнього КСП «Росія» на ділянці № 168 видані державні акти на постійне користування землею позивачу та Гаврилову. При наявності двох державних актів на земельну ділянку у позивача не має можливості використовувати її за цільовим призначенням згідно чинного земельного законодавства, а тому він особисто звернувся до голови сільської ради [PERSON] з проханням скасувати рішення Малолепетиської сільської ради від 15.03.1996 року за № 11 про надання позивачу земельної ділянки площею 1 га. із земель запасу КСП «Росія» до якого позивач не має ніякого відношення, але [PERSON] у категоричній формі відмовився скасувати рішення, мотивуючи відмову тим, що він тоді не працював головою Малолепетиської сільської ради коли було прийнято рішення і розглядати це питання сільська рада не буде, ще й тому, що відсутня наявна земля. Відповідач [PERSON] навмисне ухилявся від постановки питання про скасування незаконного рішення сільської ради, вводив суд і його в оману з цього приводу, оскільки земля була в наявності і сільська рада надала в оренду землекористувачам близько 500 га. вільної землі і є в наявності не витребувана земля, про що ствердив відповідач [PERSON] . при розгляді Великолепетиським районним судом Херсонської області цивільної справи № 2а-28/2006 року від 04.10.2006 року про скасування незаконного рішення Малолепетиської сільської ради. Відповідач по справі № 2а-28/2006 року [PERSON] позов визнав, тобто відповідачі свідомо порушили права позивача на землю. Адже свідок [PERSON] . – начальний відділу земельних ресурсів Великолепетиської районної державної адміністрації підтвердив суду, що за обліками земельних ресурсів на території Малолепетиської сільської ради є землі, які можуть бути виділені громадянам у користування для ведення особистого селянського господарства. Позивач звернувся до суду за захистом своїх прав з позовом 28.11.2005 року, але у задоволенні позову було відмовлено, але винесене рішення апеляційним судом Херсонської області було скасовано. З того часу він не отримав державного акта на право користування землею. Відповідачі і до цього часу спричиняють йому матеріальну та моральну шкоду. Коли у 2005 році позивач звертався до відповідача з проханням скасувати рішення стосовно землі, то відповідач [PERSON] зверхньо, зухвало, хизуючись відмовився навіть порушувати його земельне питання перед радою, не дивлячись на те, що позивач декілька разів до нього звертався з проханням про позитивне вирішення земельного питання, але глузував, глумився і всіляко ухилявся від вирішення питання, чим спричиняв позивачу моральну шкоду, яка несприятливо, негативно вплинула на умови життя та стан здоров»я позивача, внаслідок чого він був вимушений лікуватися в санаторіях, госпіталі, лікарні так як серцеві напади посилились. Позивач вважає, що голова Малолепетиської сільської ради [PERSON] отримував насолоду коли глумився над ним показуючи силу влади. Крім того, відповідачі спричинили йому моральні та фізичні страждання, приниженням його честі та гідності, престижу і ділової репутації, оскільки він в районі знана людина, і в результаті цього погіршився стан його здоров»я і він вимушений був лікуватися в санаторіях. Відповідачі своїми неправомірними діями вимусили позивача до довготривалої досудової тяжби, яка спричинила йому також моральну шкоду, яка пов»язана із шкодою відповідачів. За станом здоров»я, яке погіршилося він не міг брати участь у розгляді справ. Своїми неправомірними діями відповідачі вимусили позивача шукати судового захисту, а це коштує в його похилому віці і інваліду війни додаткових зусиль на відновлення здоров»я, крім того порушилися його нормальні життєві зв»язки і стосунки з оточуючими людьми та в сім»ї. Неправомірна та бездушна поведінка відповідачів привела до того, що він став почувати себе пригніченим, особливо тоді, коли його справи розглядалися в судах майже рік і він був вимушений з тяжким станом здоров»я і похилим віком звертатися до судів, щоб вони розглядали справу у його відсутність, бо позивачу тяжко було ходити і вийти на поверх вище, цього б могло не бути, якби відповідачі не відмовили йому в перегляді незаконного рішення сільської ради. Глибокі і тривалі страждання позивача продовжувалися більше двох років, він поніс втрати немайнового характеру внаслідок моральних і фізичних страждань спричинених його здоров»ю, порушенням законного права власності на землю. Протиправна поведінка відповідачів усугубила страждання позивача і цьому він вбачає вину відповідачів внаслідок їх спільних дій, які пов»язані між собою, а тому вони мають відповідати солідарно за спричинену йому моральну шкоду. Позивач просить суд стягнути з Малолепетиської сільської ради народних депутатів Великолепетиського району Херсонської області та [PERSON] [PERSON] солідарно на його користь 10000 гривень, а судові витрати покласти на відповідачів. В судовому засіданні позивач конкретизував свої позовні вимоги і просить суд стягнути з Малолепетиської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області та сільського голови Малолепетиської сільської ради Великолепетиського району Херсонської – [PERSON] солідарно на його користь 10000 гривень, а судові витрати покласти на відповідачів. Відповідач – 1 - представник Малолепетиської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області [PERSON] позов не визнав. Пояснив, що дійсно рішеннями Малолепетиської сільської ради позивачу та [PERSON] видані державні акти на землю на одну і ту ж саму ділянку, але на даний час помилку виправлено. Після скасування судом рішення Малолепетиської сільської ради народних депутатів № 11 від 15.03.1996 року він, як сільський голова, збирав сесію і її рішенням погоджено видачу [PERSON] . 1 га. землі. Вини Малолепетиської сільської ради у винесені рішення № 11 від 15.03.1996 року він не вбачає, оскільки вказане рішення прийнято сільською радою іншого скликання. Відповідач – 2 сільський голова Малолепетиської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області – [PERSON] позов не визнав і пояснив, що дійсно рішеннями Малолепетиської сільської ради позивачу та [PERSON] видані державні акти на землю на одну і ту ж саму ділянку. На час винесення Малолепетиською сільською радою рішення № 11 про надання земельних ділянок жителям сільської ради, тобто станом на 15.03.1996 року він не працював головою Малолепетиської сільської ради, а тому вважає, що не в його компетенції вирішувати питання про скасування рішення сільської ради, яке прийняте раніше без його участі. На даний час рішення № 11 від 15.03.1996 року скасоване, а [PERSON] . видано земельну ділянку площею 1га. Також він додатково пояснив, що дійсно позивач до нього, як до сільського голови неодноразово звертався з усними заявами про видачу йому земельної ділянки, але він на ці звернення не приймав ніяких дій, оскільки вони не були належним чином оформлені та викладені у письмовій формі. Грубо не розмовляв з позивачем, не принижував його честь та гідність та не глузував з нього. Позивач є хворою людиною, захворювання йдуть постійно і йому необхідно лікування та санаторії. Вважає, що вказані позивачем захворювання не могли бути викликані нервовими переживаннями та стражданнями через непорозуміння в земельних питаннях. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Рішенням Малолепетиської сільської ради народних депутатів Великолепетиського району Херсонської області від 15.03.1996 року №11 позивачу виданий Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою, розташованою в межах земель сільської ради площею 1га. для ведення особистого підсобного господарства. Державний акт зареєстровано в книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 489 від 24.09.1999 року. Рішенням Малолепетиської сільської ради народних депутатів № 92 також видано Державний акт на землю ділянку площею 1,16га. громадянинові [PERSON] , який зареєстрований в книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №308, тобто на одну й ту ж земельну ділянку сільська рада видала два державних акта на право постійного користування землею, що унеможливлює ведення позивачем особистого селянського господарства на наданій йому у користування земельній ділянці, що визнано сторонами, а тому відповідно до ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Поясненнями голови Малолепетиської сільської ради [PERSON] підтверджується, що [PERSON] неодноразово звертався до нього як до голови Малолепетиської сільської ради з усними заявами про вирішення питання пов»язаного з наданням йому у постійне користування земельної ділянки в іншому місці, але він не приймав ніяких рішень та не надавав письмових відповідей, оскільки той звертався до нього не у письмовій формі. Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про звернення громадян» під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції, зауваження, заяви, клопотання, чи скарги. Частиною 3 ст. 5 даного Закону України передбачено, що звернення може бути усним (викладеним громадянином і записаним посадовою особою на особистому прийомі) чи письмовим. Позивач є інвалідом Вітчизняної війни другої групи, що підтверджується посвідченням серії [INFO] (а.с.). Відповідно до ст. 15 Закону України «Про звернення громадян» сільський голова [PERSON] повинен був особисто розглянути дане питання та надати [PERSON] в обов'язковому порядку відповідь за результатами розгляду заяви, а рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві, доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення. Але сільським головою цього не було зроблено. Постановою Великолепетиського районного суду Херсонської області від 04.10.2006 року за № 2а-28/2006 року рішення Малолепетиської сільської ради народних депутатів Великолепетиського району Херсонської області від 15.03.1996 року № 11 в частині надання [PERSON] земельної ділянки площею 1га. на землях запасу на території колективного сільськогосподарського підприємства «Росія» Великолепетиського району Херсонської області для ведення особистого підсобного господарства – скасовано, а державний акт [INFO] на право постійного користування земельною ділянкою площею 1га. виданий рішенням Малолепетиської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області №11 від 15.03.1996 року, зареєстрований в книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №489, визнано недійсним. Таким чином, суд приходить до висновку, що в результаті неправомірних дій сільського голови Малолепетиської сільської ради [PERSON] та Малолепетиської сільської ради позивачу була завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї, а також у приниженні честі та гідності. Відповідно до ст.ст. 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв’язку з протиправною поведінкою щодо неї, а також у приниженні честі та гідності. Тому суд відповідно до ст.ст. 23, 1167 ЦК України, враховуючи глибину душевних страждань позивача, матеріальний стан відповідача, а також вимоги розумності і справедливості, вважає, що моральна шкода повинна бути відшкодована позивачу у розмірі 1000 грн. Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, а тому моральна шкода підлягає відшкодуванню з Малолепетиської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області, оскільки моральну шкоду позивачу завдано незаконними діями посадової особи Малолепетиської сільської ради (сільським головою [PERSON] .), а отже позов підлягає задоволенню частково На підставі ст.ст. 23, 1167 ЦК України, ст.ст. 3, 5, 15 ЗУ «Про звернення громадян»

Outcome: partial