Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-10 00:00:00

26.05.2008 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому зазначила, що вона перебувала в не зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного проживання вони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON] [INFO] народження. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі ј частки від доходу відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з часу звернення її до суду і до досягнення дитиною повноліття, а також 10 відсотків від його заробітку на її утримання, посилаючись на те, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, чим ставить сім'ю у скрутне матеріальне становище, так як їй одній важко утримувати сина, оскільки вона є непрацездатною у зв'язку із тим, що перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. В попередньому судовому засіданні позивачка [PERSON] заявлені вимоги підтримала частково, а саме: просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі ј частки від його доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту звернення її з даною позовною заявою до суду і до досягнення дитиною повноліття. Не заперечує, щоб рішення по справі було ухвалене в попередньому судовому засіданні, про що подала суду письмову заяву. Відповідач [PERSON] в попередньому судовому засіданні позов визнав, згоден сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі ј частки від його доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно. Не заперечує, щоб рішення по справі було ухвалене в попередньому судовому засіданні, про що подав суду письмову заяву. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності до того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Вирішуючи спір суд встановив, що сторони проживали у не зареєстрованому шлюбі з 2005 року по травень 2008 року (а.с.7). Від спільного проживання вони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON] [INFO] народження (а.с.4), батьком якого в свідоцтві про народження зазначений відповідач. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає і вона знаходиться на повному утриманні матері , що підтверджується довідкою Деребчинської сільської ради Шаргородського району Вінницької області (а.с.6). Даному факту відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст.ст.180 - 183,191 СК України, відповідно до яких батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У разі ухилення батьків від утримання дитини, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються судом у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При призначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оскільки право позивачки та її неповнолітньої дитини на утримання з боку батька порушено, то воно підлягає судовому захисту, а позов - задоволенню. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на утримання дитини [PERSON] аліменти у розмірі ј частки від його заробітку (доходу), але не менше соціальної гарантії, встановленої державою, - мінімального розміру аліментів на одну дитину - не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. При цьому суд виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який дитина мала тоді, коли утримувалася обома батьками, оскільки визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) батька якраз і забезпечить надійний захист інтересів дитини і звільнить позивачку та відповідача в наступному від повторного звернення до суду із позовом про зміну розміру аліментів у разі збільшення чи зменшення розміру заробітку (доходу) платника аліментів і таким чином забезпечить отримання дитиною надійного стабільного матеріального утримання з боку батька. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст.81 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 7,5 грн., згідно Розмірів витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2005 року за №1258. Від сплати державного мита відповідач [PERSON] підлягає звільненню на підставі п.18 ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито».

Outcome: approved