Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-14 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона є власницею одноповерхового житлового будинку загальною площею 230,1 кв.м [ADDRESS], до якого вона за власний кошт добудувала підсобне приміщення площею 2,4 кв.м, а у подальшому здійснила надбудову другого поверху. Посилаючись на те, що реконструкцію житлового будинку здійснено нею з дотриманням будівельних норм та правил та при цьому не було порушено права інших осіб, позивачка просить суд визнати за нею право власності на двохповерховий житловий будинок [ADDRESS] загальною площею 460,6 кв.м, житловою площею 350,50 кв.м. У судовому засіданні представник позивачки позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідача позов не визнала, вважає, позовні вимоги безпідставними, не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволеню. Вислухавши пояснення представника позивачки та представника відповідача, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Відповідно до ч.2 ст.377 ЦК України якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Згідно з ст. 380 ЦК України житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. У судовому засіданні встановлено, що на підставі договору дарування від 22 травня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Носенко О.В. та зареєстрованого в реєстрі №954, позивачці на праві приватної власності належить одноповерховий житловий будинок [ADDRESS] загальною площею 230,1 кв.м, житловою площею 178,4 кв.м. До зазначеного житлового будинку позивачка добудувала підсобне приміщення, а у подальшому здійснила надбудову другого поверху. Використані при проведенні реконструкції житлового будинку будівельні матеріали придбані позивачкою за власний кошт, також нею було оплачено проведення відповідних будівельних робіт. Згідно з даними технічного паспорта, виготовленого КП „Одеське МБТІ та РОН” станом на 25 вересня 2007 року двохповерховий житловий будинок літ.А [ADDRESS], має загальну площу 460,6 кв.м, житлову площу 350,5 кв.м, з них перший поверх має загальну площу 232,5 кв.м, житлову - 177,3 кв.м, другий поверх має загальну площу 228,1 кв.м, житлову - 173,2 кв.м. Зазначене будівництво є самовільним, оскільки здійснено позивачкою без належного дозволу та належно затвердженого проекту, але воно здійснено з дотриманням будівельних норм та інших правил, що підтверджується технічним висновком про можливість збереження виконаної реконструкції житлового будинку з надбудової другого поверху [ADDRESS], який з урахуванням існуючих умов і відповідно до діючих нормативних вимог виконаний архітектором Петрушиним Ю.А. (ліцензія АБ №100926). Згідно з зазначеним технічним висновком житловий будинок [ADDRESS] має необхідний набір житлових та підсобних приміщень та відповідає вимогам ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення» та ДБН 79-92 «Житлові будинки для індивідуальних забудовників України», основні несучі та огороджувальні конструкції будівлі знаходяться у задовільному стані. Житловий будинок забезпечений водо-, електро-, газопостачанням та каналізацією. З врахуванням вищенаведених встановлених у судовому засіданні обставин, оцінивші їх у сукупності, суд вважає, що в силу ст.ст. 376, 377, 380 ЦК України та оскільки реконструкцію житлового будинку здійснено позивачкою з дотриманням будівельних норм та інших правил за власний кошт без збільшення раніше зайнятої житловим будинком земельної площі, він є будівлєю капітального типу придатною для постійного проживання людей та внаслідок збереження цього житлового будинку не було порушено права інших осіб, за позивачкою [PERSON] має бути визнано право власності на реконструйований житловий будинок [ADDRESS]. Згідно з ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Outcome: approved