overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-18 00:00:00

Позивачка [PERSON]. звернулася до суду з даним позовом до [PERSON]., наполягаючи на стягненні з відповідача аліментних платежів на її користь на утримання дитини - сина, [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини заробітку, щомісяця, до досягнення дитиною 23-річного віку, якщо він буде продовжувати навчатися, мотивуючи свої вимоги тим, що він досяг повноліття, на цей час навчається на денному відділенні Артемівського технікуму залізничного транспорту на 3 курсі та потребує матеріальної допомоги, оскільки знаходиться на її утриманні. У судовому засіданні позивачка підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, незважаючи на те, що своєчасно й належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Позивачка не заперечувала проти розгляду справи за відсутності відповідача. 19 червня 2008 року винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши позивачку, вважає, що позовні вимоги [PERSON]обґрунтовані і підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, відповідач [PERSON] у свідоцтві про народження [PERSON], [INFO], зазначений батьком (а.с.4) Відповідно до довідки № 37 від 30 січня 2008 року [PERSON] навчається на ІІІ курсі денного відділення Дебальцевської філії Артемівського технікуму залізничного транспорту з 01 січня 2008 року по 31 червня 2008 року (а.с.6). Довідкою № 4/87 від 22 квітня 2008 року, наданою виконавчим комітетом Чорнухинської селищної Ради Перевальського району Луганської області підтверджується той факт, що позивачка [PERSON]. дійсно має на своєму утриманні сина, [PERSON]., [INFO] (а.с.7). На підставі ст. 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина та з нього необхідно стягнути аліменти на утримання повнолітньої дитини до закінчення нею навчання в університеті, а при умові, якщо вона продовжить навчання, до досягнення нею 23-річного віку. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу аліментів за один місяць. Судові витрати суд покладає на відповідача. На підставі ст. 199 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-18 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов'язаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд на підставі п.3 ст.209ЦПК України вважає за необхідне проголосити вступну та резолютивну частини.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-18 00:00:00

Позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем, тому що сімейне життя не склалося, через відсутність взаємопорозуміння і не сумісності характерів, що привело до розладу в родині. Крім того, подружні відносини з відповідачем не підтримують, спільного господарства не ведуть, єдиного бюджету не мають, у кожного своє життя, почуття кохання втрачене, подальше спільне життя та збереження родини неможливі. Відповідач у судове засіданні неодноразово не з'являлася, була оповіщена про місце, дату і час судового розгляду завчасно та належним чином. В судове засідання на 19 червня 2008 року відповідач викликався через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик в газеті «Кримскіє ізвестія» № 105 від 11 червня 2008 року, відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України. При таких обставинах, суд вважає можливим розглядати справу в відсутність відповідачів по наявним матеріалам справи. Розглянувши матеріали справи, вислухавши позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Судом встановлено, що в юридичний шлюб, сторони вступили 04 березня 2000 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] (л.с.9). Від спільного шлюбу дітей не мають. Подальше спільне життя подружжя й збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому що вони разом не живуть, подружні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, єдиного бюджету не мають, що суперечить ст.3 Сімейного Кодексу України, яка говорить, що родину становлять спільно проживаючі особи, зв'язані загальним побутом, що мають права й обов'язки. Шлюб сторін так само перешкоджає їм здійснити право на проживання в родині, передбачене ст.4 Сімейного Кодексу України. При таких обставинах суд вважає, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, родину зберегти не можливо, вона розпалася остаточно і шлюб необхідно розірвати, поклавши видатки на позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 24 лютого 2001 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину [PERSON] [INFO] народження. Через декілька років після укладення шлюбу відповідач почав відноситься до неї холодно, перестав давати гроші на родину, у зв'язку з чим у них почали виникати сварки. У березні 2005 року відповідач пішов з будинку та до теперішнього часу у родину не повернувся. Їх шлюб носить лише формальний характер, у зв'язку з чим вона та змушена звернутися до суду з даною позовною заявою. Відповідачі у судовому засіданні позов визнав, при цьому вони пояснили, що дійсно з 2005 року він мешкає окремо та просив суд розірвати їх шлюб з позивачкою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Згідно ст. 104 ч. 2 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 24 лютого 2001 року. Від сумісного життя вони мають неповнолітню дитину [PERSON] [INFO] народження. З 2005 оку по теперішній час сторони мешкають окремо. Ніхто з них бажання для примирення та збереження сім`ї не проявив. Тривале проживання подружжя роздільно в різних місцях привело до їх відчуження та повного розпаду сім'ї. Спору відносно майна між сторонами немає. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя суперечить як їх інтересам так і інтересам неповнолітньої дитини, у зв'язку з чим шлюб повинен бути розірваний. Оскільки позовні вимоги задоволенні то, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судовий збір, та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про встановлення режиму окремого проживання подружжя. У своєму позові позивач вказує на те, що 27.11.1999 року між ним - [PERSON] та [PERSON] - відповідачем по справі був зареєстрований шлюб. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Останнім часом у позивача та відповідача сімейні стосунки не складаються. Фактично сімейні відносини припинилися у лютому 2008 року, тобто чотири з половиною місяці потому. Подальше сумісне життя неможливе, так як ні фактичних шлюбних стосунків ні суспільного господарства позивач з відповідачем не ведуть та фактично проживають окремо. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, встановити режим окремого проживання подружжя між [PERSON] та [PERSON] Відповідач у судове засідання не з'явилась без поважних причин, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Клопотань, пояснень про причини неявки до суду не надала. При цьому представник позивача не заперечувала проти розгляду справи за відсутності відповідача. Виходячи із ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України, у випадку неявки у судове засідання відповідача, належним чином повідомленого і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, або якщо вказані їм причини визнані неповажними, суд може постановити заочне рішення. Враховуючи те, що у судовому засіданні позивач не заперечує проти розгляду справи за відсутності відповідача суд вважає за можливе постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши докази по справі, вислухавши пояснення представника сторони, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав: У судовому засіданні було встановлено, що сторони фактично припинили шлюбні стосунки у лютому 2008 року, з цього періоду проживають окремо та не ведуть суспільного господарства та не підтримують сімейних відносин. Згідно із ст.119 Сімейного кодексу України, по заяві подружжя або позову одного із них суд може постановити рішення про встановлення режиму окремого проживання подружжя у випадку неможливості або небажання чоловіка (дружини) проживати суспільно. На підставі ч.2 ст.120 Сімейного кодексу України, у випадку встановлення режиму окремого проживання подружжя, майно придбане у майбутньому подружжям, не буде вважатися придбаним у шлюбі; дитина, народжена дружиною по проходженню десяти місяців, не буде вважатися народженою від чоловіка. Таким чином, суд виходячи з засад захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, встановлених ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, приходить до висновку, що позов [PERSON] знайшов підтвердження виходячи з обставин справи і підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-18 00:00:00

12 травня 2008 року позивачка звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом про стягнення аліментів з відповідача. В обґрунтування позовних вимог вона посилалась на те, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі. Шлюб розірвано 19 квітня 2007 року. В шлюбі народилася донька [PERSON], [INFO]. Донька проживає разом із позивачкою і знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від утримання дитини матеріальної допомоги не надає. Просила стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої доньки аліменти в розмірі 400 гривень до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги в частині розміру аліментів. Суду повідомила, про те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Інших стягнень у відповідача не має. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином, що підтверджується розпискою в повідомлені про вручення повістки. Позивач не заперечував, щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України Суд вислухавши пояснення позивачки, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Із пояснень позивачки, матеріалів справи вбачається, що [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 24 квітня 2004 року, відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER]. Шлюб розірвано 19 квітня 2007 року . Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] виданого 25.08.2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції м. Дніпропетровська,[PERSON] і [PERSON] від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Як показала позивачка відповідач матеріальну допомогу на утримування дитини добровільно не надає. В силу ст. 180, 181,182 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати та надавати матеріальну допомогу на дітей, при цьому за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу матері, батька або в твердій сумі. Беручи до уваги вище викладене, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 400 гривень, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 травня 2008 року і до досягнення дитиною повноліття. Таку допомогу він може надавати, оскільки працездатний, інших осіб на утриманні не має. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути 51 грн. судових витрат в прибуток держави. Відповідно до ст.81 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути витрати на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 30 грн. Відповідно до ст.367 ЦПК України рішення суду підлягає обов'язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.ст. 180, 181,182 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-18 00:00:00

В травні 2008 року Відкрите акціонерне товариство “Дніпроенерго” звернулося до суду з позовом до відповідачів про стягнення суми. В своїй позовній заяві ВАТ “Дніпроенерго” посилається на те, що відповідачі проживають у квартирі [ADDRESS]. У зв'язку з тим, що відповідачі своєчасно не вносили плату за теплопостачання, станом на 01.04.2008 рік утворилась заборгованість у розмірі 4566,16 грн., а саме: заборгованість станом на 01.06.2005 року складає - 1947,34 грн., заборгованість за період з 01.06.2005 року по 31.03.2008 року включно становить 2618,82 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача на їх користь у примусовому порядку. Також просив стягнути понесені витрати по оплаті судового збору в розмірі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 грн. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про день та час слухання справи повідомлені належним чином, про причину неявки суду не повідомили. Суд ухвалив, у відповідності зі ст. 224 ЦПК України та за згодою представника позивача, провести заочний розгляд справи по наявних матеріалах справи. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що відповідачі проживають у квартирі[ADDRESS]. У зв' язку з тим, що відповідачі своєчасно не вносили плату за теплопостачання, станом на 01.04.2008 рік утворилась заборгованість у розмірі 4566,16 грн., а саме: заборгованість станом на 01.06.2005 року складає - 1947,34 грн., заборгованість за період з 01.06.2005 року по 31.03.2008 року включно становить 2618,82 грн. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином. Відповідно до ст. 67,68 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймачі зобов`язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги ВАТ “Дніпроенерго” законні, обґрунтуванні і підлягають задоволенню у повному обсязі, тобто з відповідачів слід стягнути суму заборгованості за теплову енергію у розмірі 4566,16 грн. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути 51 грн. судового збору, а також витрати на інформаційно- технічне забезпечення у сумі 30 грн. Приймаючи до уваги вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-18 00:00:00

В травні 2008 року Відкрите акціонерне товариство “Дніпроенерго” звернулося до суду з позовом до відповідачів про стягнення суми. В своїй позовній заяві ВАТ “Дніпроенерго” посилається на те, що відповідачі проживають у квартирі [ADDRESS]. У зв'язку з тим, що відповідачі своєчасно не вносили плату за теплопостачання, станом на 01.04.2008 рік утворилась заборгованість у розмірі 5482,34 грн., а саме: заборгованість станом на 01.06.2005 року складає - 2060,04 грн., заборгованість за період з 01.06.2005 року по 31.03.2008 року включно становить 3422,30 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача на їх користь у примусовому порядку. Також просив стягнути понесені витрати по оплаті судового збору в розмірі 54,82 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 грн. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про день та час слухання справи повідомлені належним чином, про причину неявки суду не повідомили. Суд ухвалив, у відповідності зі ст. 224 ЦПК України та за згодою представника позивача, провести заочний розгляд справи по наявних матеріалах справи. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що відповідачі проживають у квартирі [ADDRESS]. У зв' язку з тим, що відповідачі своєчасно не вносили плату за теплопостачання, станом на 01.04.2008 рік утворилась заборгованість у розмірі 5482,34 грн., а саме: заборгованість станом на 01.06.2005 року складає - 2060,04 грн., заборгованість за період з 01.06.2005 року по 31.03.2008 року включно становить 3422,30 грн. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином. Відповідно до ст. 67,68 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймачі зобов`язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги ВАТ “Дніпроенерго” законні, обґрунтуванні і підлягають задоволенню у повному обсязі, тобто з відповідачів слід стягнути суму заборгованості за теплову енергію у розмірі 5482,34 грн. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути 54,82 грн. судового збору, а також витрати на інформаційно- технічне забезпечення у сумі 30 грн. Приймаючи до уваги вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-18 00:00:00

Заявник просить встановити факт, що архівні довідки про його роботу, видані на ім'я [PERSON], належать йому. Свої вимоги мотивує тим, що у довідках № 19-12-263 від 20.12.2006 р., № 19-12-97 від 20.12.2006 р., та у архівних довідках № 293 від 07.12.2006 р., № 292 від 07.12.2006 р., данні про його особу не відповідають даним, вказаним у паспорті. Так, згідно з паспортом його прізвище [PERSON]. У довідках його прізвище та ім'я записано вірно, а по батькові відсутнє. З метою отримання пенсії на пільгових умовах він звернувся до пенсійного фонду, але йому в цьому відмовлено у зв'язку з даними розбіжностями. Внести зміни за місцем видачі довідок він не має можливості, так як направлений ним запит до організації, що видала довідки, що знаходитися в іншій державі, тривалий час залишилися без відповіді. Заявник доводи заяви підтримав, заінтересована особа проти задоволення заяви на підставі зібраних та оцінених доказів не заперечує. Суд дослідивши надані докази, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню в частині встановлення факту належності архівних довідок, що стосується стажу роботи та заробітної плати заявника. Відповідно до п. 6 ст. 256 ЦПК України суд вправі встановити факт належності правовстановлюючих документів осіб, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У довідці № 19-12-97 від 20.12.2006 р. про уточнення особливого характеру роботи, та у архівних довідках № 293 від 07.12.2006 р., № 292 від 07.12.2006 р. про роботу заявника і його заробітну плату за 1985-1990 роки, данні про його особу не відповідають даним, вказаним у паспорті. Так, згідно з паспортом його прізвище [PERSON]. У довідках його прізвище та ім'я записано вірно, а по батькові відсутнє. Факт, про підтвердження якого просить заявник, має для нього юридичне значення, оскільки надає право на отримання пенсії, що передбачено Законом України „Про пенсійне забезпечення”. Вказаний факт підтверджується наданими заявником доказами: паспортом [PERSON] [NUMBER], запитом до Узбецького ЕСПК , актовим записом про укладення шлюбу № 671 від 02.11.1985р., пенсійним посвідченням [PERSON] серії [NUMBER], довідками № 19-12-263 від 20.12.2006 р., № 19-12-97 від 20.12.2006 р., архівними довідками № 293 від 07.12.2006 р., № 292 від 07.12.2006 р., копією трудової книжки [PERSON] від 16.03.1976 р. рішенням Первомайського районного суду № 2-о-42/07 від 27.06.07 р. про встановлення факту належності йому вказаної трудової книжки. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-18 00:00:00

Позивачка 09.06.2008 року звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини, де вказує, що з відповідачем по справі вона знаходиться у зареєстрованому шлюбі. У період сумісного життя у них народився син - [PERSON], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Вона вказує, що відповідач матеріальну допомогу на дитину не надає тому, вона вимушена була звернутися до суду з позовом. Просила стягнути з відповідача ? частину з усіх видів заробітку у вигляді аліментів. У судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, про причину неявки суду не повідомив. Суд ухвалив, у відповідності зі ст. 224 ЦПК України та за згодою позивача, провести заочний розгляд справи по наявних матеріалах справи. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухав пояснення позивачки, вважає, що позов необхідно задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 22.11.2003 року, сімейно-шлюбні відносини між сторонами припинені. Сторони мають малолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO] року народження. Відповідач матеріальну допомогу на дитину не надає у розмірі, передбаченому Законом, що підтверджується поясненнями позивача та відсутніми письмовими запереченнями відповідача. У відповідності зі ст. ст. 180, 183 СК України батьки зобов'язані утримувати та надавати матеріальну допомогу дитині, при цьому розмір аліментів на дитину може бути не менш ніж неоподаткований мінімум доходів громадян. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача аліментів на дитину у судовому порядку, починаючи стягнення з моменту звернення позивача до суду, та до повноліття дитини, оскільки відповідач є батьком дитини зобов'язаний її матеріально утримувати. Окрім цього, відповідач не надав суду доказів про надання такої матеріальної допомоги щомісячно та у розмірі встановленому Законом. Таку допомогу він має можливість надавати, оскільки є працездатним.

Outcome: approved