overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-19 00:00:00

Заявниця звернулась до суду з заявою, в обґрунтування якої вказує, що [INFO] помер її чоловік [PERSON], з яким вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 28.08.1974 року і постійно проживала з ним однією родиною до його смерті. При житті [PERSON] працював на шахті «Одеська» м.Свердловська на підземних роботах й одержував високу заробітну плату. [PERSON] працювала у вантажно-транспортному об'єднанні «Свердловськвантажтранс» черговою по переїзду й одержувала заробітну плату в розмірі 180руб. Заробітна плата чоловіка значно перевищувала заробіток заявниці, тому основним джерелом засобів до існування був дохід [PERSON], який на момент смерті був пенсіонером, одержував пенсію розмірі 176руб., а також працював на шахті «ім.. 60 років СРСР» одержував заробітну плату в розмірі 331руб. В цей час [PERSON] є пенсіонеркою, одержує пенсію за віком розмір якої дуже маленький. У зв'язку з чим, заявниця просить суд встановити факт втрати джерела засобів до існування, після смерті [INFO] [PERSON]. У судовому засіданні заявниця підтримала заяву, наполягає на її задоволенні. Представник зацікавленої особи - ПФУ м. Свердловська, вважає справу слід розглянути відповідно до закону. Вислухавши заявницю, представника зацікавленої особи ПФУ м. Свердловська, дослідивши матеріали справи та додані докази, суд вважає, що заяву слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON], чоловік [PERSON], з яким вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 28.08.1974 року і постійно проживала з ним однією родиною до його смерті. При житті [PERSON] працював на шахті «Одеська» м.Свердловська на підземних роботах й одержував високу заробітну плату. [PERSON] працювала у вантажно-транспортному об'єднанні «Свердловськвантажтранс» черговою по переїзду й одержувала заробітну плату в розмірі 180руб. Заробітна плата чоловіка значно перевищувала заробіток заявниці, тому основним джерелом засобів до існування був дохід [PERSON], який на момент смерті був пенсіонером, одержував пенсію розмірі 176руб., а також працював на шахті «ім.. 60 років СРСР» одержував заробітну плату в розмірі 331руб. В цей час [PERSON] є пенсіонеркою, одержує пенсію за віком розмір якої дуже маленький, що підтверджується свідоцтвом про смерть, свідоцтвом про шлюб, трудовою книжкою, довідкою ПФУ, довідкою депутата Свердловської міськради, та іншими матеріалами справи. Таким чином суд приходить до висновку про обґрунтуванність заяви. В зв'язку з викладеним, суд вважає що заяву слід задовольнити, та встановити факт втрати джерела засобів до існування, після смерті її чоловіка [PERSON]. На підставі ст. 256 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-19 00:00:00

Позивач просить встановити факт прийняття спадщини ним після смерті батька та визнати за ним право власності на домоволодіння [ADDRESS] мотивуючи тим, що його батько [PERSON], який помер [INFO], мав у власності вищевказаний будинок. Спадкоємцем майна після смерті батька є він і він прийняв спадщину, оскільки розпорядився речами батька. В судове засідання сторони не з'явились і просять справу розглядати без їх участі. Суд, перевіривши в судовому засіданні докази вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO]. На час смерті він мав у власності домоволодіння [ADDRESS], що підтверджується довідкою виконкому Слобідської сільської ради. Відповідно до ст.529 ЦК України 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого. На підставі викладеного, позивач є спадкоємцем після смерті батька. Відповідно до ст.549 ЦК України визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Із довідки Овруцької ДНК вбачається, що після смерті [PERSON] спадкоємці до ДНК не звертались. Довідкою виконкому Слобідської сільської ради від 16.05.08 підтверджено догляд позивачем за спадковим будинком протягом 6-місячного терміну та проведення в ньому ремонту, що свідчить про прийняття спадщини. Відповідно до ст.12 Закону України “Про власність” від 7.02.91 підставою виникнення права приватної власності є майно, одержане внаслідок успадкування, а тому за позивачем слід визнати право власності на домоволодіння [ADDRESS]. Встановлення факту прийняття спадщини необхідно для визнання права власності на спадкове майно. Від сплати судового збору сторони звільнені на підставі : позивач - п.18 ст.4, а відповідач - ст.5 Декрету КМ України "Про державне мито" та рішення сесії Овруцької міської ради від 22.01.08 № 14. Позивачем сплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-19 00:00:00

Позивач просить визнати за нею право власності на домоволодіння [ADDRESS] та на земельну ділянку розміром 0,13 га для обслуговування будинку та ведення особистого підсобного господарства мотивуючи тим, що [INFO] помер її брат [PERSON] і вона прийняла спадщину, бо подала нотаріусу заяву, але оформити її не може, оскільки спадкодавець не виготовив свідоцтво про право власності на будинок та Державний акт земельну ділянку. В судове засідання сторони не з'явились і просять справу розглянути без їх участі. Відповідач не заперечує в задоволенні вимог. Суд, перевіривши законність визнання позову вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] помер [INFO] і після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, в т.ч. на домоволодіння [ADDRESS] та на земельну ділянку розміром 0,13 га для обслуговування будинку та ведення особистого підсобного господарства, що підтверджується архівним витягом з рішення 12 сесії ХХІ скликання Покалівської сільської ради від 29.12.93 та довідкою виконкому Покалівської сільської ради від 21.08.07. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх невизнаних прав. Згідно наданих копій свідоцтв про народження та одруження позивач є сестрою померлого, тобто спадкоємцем 2-ї черги. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. З оглянутої судом спадкової справи № 715/2007 вбачається, що позивач звернулась із заявою про прийняття спадщини, а тому її прийняла. Інших звернень не було. [PERSON] свідоцтво про право власності на домоволодіння та державний акт на земельну ділянку не виготовив, а тому позивач не може оформити спадщину, маючи на це право. Частиною 5 статті 1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця, а тому за позивачем слід визнати право власності на вищевказані домоволодіння та земельну ділянку, що належали померлому [PERSON]. Позивачем сплачено судові витрати в сумі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], третьої особи комунального підприємства “Дирекція єдиного замовника” про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням квартирою [ADDRESS], посилаючись на те, що в 1986 році вона та відповідачка по справі отримали однокімнатну квартиру. На даний час квартира має статус державної. Відповідачка по справі в спірній квартирі зареєстрована, але вже тривалий час не мешкає, а саме з вересня - жовтня 2007 року, забравши всі особисті речі вибула на інше постійне місце проживання в [ADDRESS]і с тих пір у спірній квартирі не проживає, квартплату та комунальні платежі не сплачує, зловживає спиртними напоями. Квартиру вона залишила добровільно і ніяких претензій по житлу до неї не пред'являє. Оскільки відповідачка вибула із спірної квартири на інше постійне місце проживання, позивачка просить визнати її такою, що втратила право на жиле приміщення. В судовому засіданні позивачка наполягала на задоволенні позовних вимог по мотивам, викладеним у позові. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчать повідомлення про одержання судових повісток, причину неявки суду не повідомила. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України. Представник третьої особи проти задоволення позовних вимог не заперечував. Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки, представника третьої особи та свідків, суд знаходить позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідачка зареєстрована в квартирі, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. В 2007 році відповідачка вибула на інше постійне місце проживання, а саме: [ADDRESS] де і мешкає до теперішнього часу, позивачка ніяких перешкод у здійсненні права користування жилим приміщенням відповідачці не чинила, за захистом порушеного права на проживання відповідачка не зверталася, особистих речей, майна, яке належить відповідачці в квартирі не має. Довідкою, складеною комунальним підприємством “Дирекція єдиного замовника” м. Лозова, Харківської області від 21 квітня 2008 року встановлено, що відповідачка з жовтня 2007 в спірній квартирі не мешкає, що підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON]., [PERSON] . Згідно ст.. 107 ЖК України у випадку вибуття наймача жилого приміщення та членів його сім'ї в інше жиле приміщення, договір найма жилого приміщення вважається розірваним з моменту вибуття. Відповідачка вибула на інше постійне місце проживання з жовтня 2007 року, отже з цього моменту вона втратила право користування жилим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що вона знаходилася в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі, шлюб було розірвано 27 жовтня 2004 року. Від даного шлюбу є син [PERSON], [INFO]. В теперішній час відповідач мешкає окремо, матеріальної допомоги на утримання сина в добровільному порядку не надає. В зв'язку з чим просить стягнути з відповідача по справі на її користь аліменти у розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви та до повноліття дитини. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать повідомлення про одержання судової повістки, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що сторони знаходилися в зареєстрованому шлюбі, шлюб було розірвано 27 жовтня 2004 року. Від даного шлюбу в них є син [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою. В теперішній час сторони проживають окремо, добровільно допомоги на утримання неповнолітнього сина відповідач не надає. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Стягнень по виконавчим листам з відповідача не проводиться, інвалідом він не являється, хронічними захворюваннями не страждає. Суд встановлює розмір аліментів згідно ст. 183 Сімейного кодексу України в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежів за один місяць підлягає негайному виконанню. Витрати по оплаті судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення суд покладає на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] та з урахуванням уточнень в судовому засіданні просить стягнути аліментів на її утримання в розмірі 350 гривень, посилаючись на те, що вона знаходиться в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 25 серпня 2007 року, від даного шлюбу є неповнолітня донька [PERSON], [INFO]. Сумісне життя з відповідачем не склалося з причин непорозуміння один одного, тому в теперішній час відповідач мешкає окремо, матеріальної допомоги на її утримання та на утримання доньки не надає. Вона в теперішній час не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, інших доходів, крім соціальної допомоги на дитину не має. Просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 350 гривень щомісяця, починаючи з дня подачі позовної заяви та до досягнення дитиною трьох років, тобто до 9 січня 2011 року. Відповідач в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти стягнення з нього аліментів на утримання дружини у розмірі 350 гривень щомісяця не заперечував. Згідно ст. 174ч.4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 25 серпня 2007 року, від якого в них є донька [PERSON], [INFO] , яка проживає з позивачкою. На даний час позивачка не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, інших доходів, крім соціальної допомоги на утримання дитини не має. Відповідач матеріальної допомоги на її утримання в добровільному порядку не надає. Відповідно до ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утриманні від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. З відповідача стягнень по виконавчому листу не проводяться, інвалідом він не являється, хронічними захворюваннями не страждає. Суд встановлює розмір аліментів згідно ст. 80 Сімейного кодексу України в твердій грошовій сумі у розмірі 350 гривень щомісяця. Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежів за один місяць підлягає негайному виконанню. Витрати по оплаті судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення суд покладає на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON]про стягнення заборгованості за спожитий природній газ, посилаючись на те, що відповідачка користується послугами позивача на підставі договору про надання населенню послуг з газопостачання, але оплату не проводить. 1 грудня 2004 року відповідачка уклала договір про реструктуризацію заборгованості за спожитий природній газ та сплату поточних рахунків, згідно якого повинна в період з 1 грудня 2004 року по 1 червня 2009 року сплачувати заборгованість у розмірі 45 гривень 20 копійок, але умови договору не виконує. Так заборгованість за спожитий природній газ станом на 1 квітня 2008 року складає 1343 гривні 81 копійку. Відповідачці надсилалось попередження, яке залишилося без уваги. Просить розірвати договір на реструктуризацію боргу від 1 грудня 2004 року, стягнути з відповідачки заборгованість у розмірі 1343 гривні 81 копійку, судовий збір у сумі 51 гривні та витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 30 гривень. В судовому засідання представник позивача підтримав свої позовні вимоги. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчать повідомлення про одержання судової повістки, причину неявки суду не повідомила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд знаходить позов, що підлягає задоволенню за наступними підставами: Між позивачем та відповідачкою укладений договір по наданню послуг. Згідно ст..ст. 67,68 ЖК України відповідачка зобов'язана проводити оплату комунальних послуг, однак оплата не проводиться. 1 грудня 2004 року відповідачка уклала договір про реструктуризацію заборгованості за спожитий природній газ та сплату поточних рахунків, згідно якого повинна в період з 1 грудня 2004 року по 1 червня 2009 року сплачувати заборгованість у розмірі 45 гривень 20 копійок, але умови договору не виконує. Так заборгованість за природній газ станом на 1 квітня 2008 року складає 1343 гривні 81 копійку, що суд знаходить необхідним стягнути з відповідачки. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього ж Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідачки судовий збір у розмірі 51 гривні та витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 30 гривень на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третьої особи комунального підприємства “Дирекція єдиного замовника” про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням квартирою[ADDRESS], посилаючись на те, що в 1986 році вона та відповідачка по справі отримали однокімнатну квартиру. На даний час квартира має статус державної. Відповідачка по справі в спірній квартирі зареєстрована, але вже тривалий час не мешкає, а саме з вересня - жовтня 2007 року, забравши всі особисті речі вибула на інше постійне місце проживання в [ADDRESS] і с тих пір у спірній квартирі не проживає, квартплату та комунальні платежі не сплачує, зловживає спиртними напоями. Квартиру вона залишила добровільно і ніяких претензій по житлу до неї не пред'являє. Оскільки відповідачка вибула із спірної квартири на інше постійне місце проживання, позивачка просить визнати її такою, що втратила право на жиле приміщення. В судовому засіданні позивачка наполягала на задоволенні позовних вимог по мотивам, викладеним у позові. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчать повідомлення про одержання судових повісток, причину неявки суду не повідомила. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України. Представник третьої особи проти задоволення позовних вимог не заперечував. Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки, представника третьої особи та свідків, суд знаходить позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідачка зареєстрована в квартирі, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. В 2007 році відповідачка вибула на інше постійне місце проживання, а саме: [ADDRESS] де і мешкає до теперішнього часу, позивачка ніяких перешкод у здійсненні права користування жилим приміщенням відповідачці не чинила, за захистом порушеного права на проживання відповідачка не зверталася, особистих речей, майна, яке належить відповідачці в квартирі не має. Довідкою, складеною комунальним підприємством “Дирекція єдиного замовника” м. Лозова, Харківської області від 21 квітня 2008 року встановлено, що відповідачка з жовтня 2007 в спірній квартирі не мешкає, що підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON]., [PERSON]. Згідно ст.. 107 ЖК України у випадку вибуття наймача жилого приміщення та членів його сім'ї в інше жиле приміщення, договір найма жилого приміщення вважається розірваним з моменту вибуття. Відповідачка вибула на інше постійне місце проживання з жовтня 2007 року, отже з цього моменту вона втратила право користування жилим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-19 00:00:00

Позивач звернувшись до суду з даною позовною заявою посилається на те, що 13 листопада 2007 року він перебував на території Чемеровецької автобусної станції і мав здійснити поїздку в м. Кам»янець-Подільський. Однак, після посадки в автобус директор ВАТ Чемеровецьке АТП - 16847 [PERSON] та начальник відділу експлуатації [PERSON] в грубій формі видворили його з автобусу та відмовили в поїздці, мотивуючи це тим, що він не має права на пільговий проїзд. Однак, їх дії суперечать вимогам законодавства, оскільки він є інвалідом 2 групи і має право на безкоштовний проїзд в автотранспорті. Вказаними діями посадових осіб ВАТ Чемеровецьке АТП 16847 йому заподіяно моральної шкоди, яка полагала в привселюдній образі, неможливості здійсними заплановану поїздку. Він переніс стрес та значні хвилювання. На підставі викладених обставин просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з ВАТ Чемеровецьке АТП-16847 заподіяну йому моральну шкоду, яку він оцінює в сумі 1650 грн.. Позивач в судовому засіданні позов підтримав та підтвердив обставини на які посилається. Відповідачі позов не визнали та пояснили, що дійсно 13 листопада 2007 року позивачу було відмовлено у його перевезенні автобусом міжміського сполучення, оскільки держава не проводить відшкодувань підприємству за перевезення пільгових категорій пасажирів і ВАТ Чемеровецьке АТП-16847 несе збитки. Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 297, 23 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок приниження її честі та гідності. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. В судовому засіданні встановлено, що 13 листопада 2007 року позивач перебував на території Чемеровецької автобусної станції і мав здійснити поїздку в м. Кам»янець-Подільський. Однак, після посадки в автобус директор ВАТ Чемеровецьке АТП - 16847 [PERSON] та начальник відділу експлуатації [PERSON] видворили його з автобусу та відмовили в поїздці, мотивуючи це тим, що він не має права на пільговий проїзд. Однак, дії посадових осіб ВАТ Чемеровецьке АТП - 16847 суперечать вимогам законодавства, оскільки позивач є інвалідом 2 групи і має право на безкоштовний проїзд в автотранспорті. Викладені обставини знайшли підтвердження і в поясненнях відповідачів. При визначенні розміру моральної шкоди суд бере до уваги суть позовних вимог, ступінь та тривалість моральних страждань позивача задовільняє вказані позовні вимоги частково. На думку суду сума в розмірі 250 грн. відповідає ступеню понесених моральних втрат.

Outcome: approved