Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-18 00:00:00

У травні 2005 року [PERSON]. та [PERSON] звернулись з позовом до [PERSON]. та [PERSON] про усунення перешкод в користуванні та володінні квартирою шляхом їх виселення, пізніше доповнивши свій позов вимогами про відміну реєстрації у спірній квартирі відповідачів, витребувати з їх незаконного володіння належну позивачам частину квартиру, зобов'язання [PERSON]. передати [PERSON]. в залі суду ключі від квартири і зобов'язати відповідачів припинити дії, що порушують право власності позивачів. Свої вимоги позивачі обґрунтовували тим, що вони є власниками &frac12; частини квартири [ADDRESS] згідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON]. Власником другої частини квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло була [PERSON]., яка без їхньої згоди дозволила відповідачам проживати у зазначеній квартирі. Після того, як стан здоров'я [PERSON]. погіршився і [PERSON] знадобилась квартира для власного проживання, позивачі просили відповідачів звільнити зазначене житло, але вони не звільняють квартиру. Під час розгляду справи було з'ясовано, що [PERSON]. подарувала свою частину квартири [PERSON]. 14.01.2005 року , а перед цим, 16.12.2004 року, зробила заповіт на все своє майно на ім'я [PERSON]. У зв'язку з такими обставинами, позивачі доповнили свої вимоги тим, що просили визнати недійсним договір дарування квартири від 14.01.2005 року між [PERSON]. та [PERSON]. оскільки [PERSON]. не розуміла значення своїх дій і не керувала ними під час укладання угоди. Крім того, позивачі вказували на те, що цей договір ще є й фіктивним, тому що сторони за угодою не мали намір створити наслідки, оскільки [PERSON]. тривалий час не реєструвала договір, [PERSON]. продовжувала проживати в квартирі і сплачувати витрати по утриманню житла. Також позивачі вказували на те, що цей договір згідно п.2 ст.228 ЦК України суперечить моральним засадам суспільства та порушує публічний порядок, так як був використаний хворобливий стан [PERSON]. і [PERSON] разом з нотаріусом позбавили [PERSON]. життєво важливого майна, не надавши ніяких соціальних гарантій, та договір дарування був посвідчений без паспорту [PERSON]. і в договорі стоїть не її підпис. [PERSON]. та [PERSON] ще просили визнати недійсним свідоцтво про право власності на &frac12; частину квартири, видане [PERSON]. на підставі договору, та скасувати реєстрацію права власності. Що стосується заповіту, то позивачі просили визнати заповіт від 16.12.2004 року спочатку недійсним , а потім просили його визнати нікчемним посилаючись на те, що [PERSON]. не розуміла значення своїх дій і не керувала ними під час посвідчення заповіту, при посвідченні заповіту не була встановлена особа [PERSON]., оскільки посвідчувався заповіт без паспорту [PERSON]., який з серпня 2004 року по квітень 2005 року знаходився на відповідальному зберіганні у [PERSON]., заповіт не підписувався [PERSON]., не оплачувався державним митом, волевиявлення [PERSON]. не було добровільним. Позивачі також вважають, що відповідачі їм завдали матеріальну шкоду в сумі 16009 грн 66 коп, яка полягає в тому, що через неможливість користуватися та розпоряджатися своїм майном, у них виникла заборгованість перед комунальними підприємствами, вони понесли збитки, пов'язані з тим, що не змогли продати квартиру, здати її в оренду, отримати відсотки від розміщення коштів отриманих за продану частину квартири в кредитних установах, вимушені були брати кредити і сплачувати відсотки. Позивачі вказують, що через протиправність дій відповідачів, у них погіршився стан здоров'я, психологічний стан в сім'ї, вони мали душевні страждання, незручності, а тому просили стягнути по 750 грн з кожної відповідачки у відшкодування моральної шкоди. У червні 2005 року перший заступник прокурора м. Чернігова звернувся в інтересах [PERSON]. з зустрічним позовом до [PERSON]. (треті особи [PERSON]. та [PERSON]) про переведення прав та обов'язків покупця. [INFO] [PERSON]. померла. Ухвалою суду від 27.12.2006 р. провадження по справі в частині вимог першого заступника прокурора в інтересах [PERSON]. до [PERSON]. про переведення прав покупця було закрито у зв'язку з відмовою першого заступника прокурора від позову та участі у справі. Рішенням суду від 07 квітня 2008 року було відмовлено у задоволенні позову [PERSON]., [PERSON] до [PERSON]., [PERSON], ЧМВ УМВС України в Чернігівській області про визнання недійсними заповіту, договору дарування , свідоцтва про право власності на житло, скасування реєстрації права власності на майно витребування майна з незаконного володіння, виселення, усунення перешкод в користуванні власністю, скасування реєстрації проживання, відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В апеляційній скарзі [PERSON]., [PERSON] просять скасувати рішення суду як незаконне, ухвалене з порушенням норм процесуального права та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. Апелянти зазначають, що суд порушив ст.ст.24, 41 Конституції України, ст.ст.13, 14, 316, 317, 321, 328, 358, 361, 1212, 1213, 1214 ЦК України коли відмовив їм у позові про витребування з незаконного володіння 1/2 частини квартири, передачі ключів від квартири, усунення перешкод у користуванні частиною квартири. Також [PERSON]. та [PERSON] вказують на те, що суд не дослідив всі умови дійсності договору дарування частини квартири і заповіту, взяв до уваги тільки висновки судово-психіатричної експертизи, які мають суттєві розбіжності. Крім того, апелянти зауважують, що судом був порушений принцип диспозитивності, суд діяв упереджено, дав неналежну оцінку доказам по справі. Представник позивачів [PERSON]. підтримав апеляційну скаргу. Відповідачі в своїх запереченнях не погодились з доводами апеляційної скарги і просили залишити рішення суду без змін. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду зміні в частині вимог про усунення перешкод в користуванні квартирою через невідповідність висновків суду обставинам справи і порушення норм матеріального права, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Судом першої інстанції було встановлено, що [PERSON]. та [PERSON] є власниками &frac12; частини квартири [ADDRESS] згідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Власником другої частини квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло була [PERSON]., яка без згоди інших учасників спільної часткової власності дозволила [PERSON]. з січня 2002 року і [PERSON] з липня 2003 року проживати у зазначеній квартирі, що є порушенням вимог ст.358 ЦК України, згідно з якою право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. З 14.01.2005 року [PERSON]. подарувала свою частину квартири [PERSON]. і з цього часу [PERSON], як співвласник квартири, повинна дотримуватись законодавства , що регулює здійснення права спільної часткової власності. Як вбачається з матеріалів справи і пояснень [PERSON]., позивачі не мають ключів від квартири, співвласниками якої вони є, з приводу користування квартирою між сторонами виникають сварки, що підтверджено листом прокуратури м. Чернігова (т.2 а.с.159), постановою про відмову в порушенні кримінальної справи (т.2 а.с. 161 зворот). Крім того, [PERSON], без згоди інших співвласників, дозволила проживати в квартирі своїй повнолітній дочці [PERSON] Зважаючи на наведене, є всі підстави стверджувати, що [PERSON]. та [PERSON] мають перешкоди в користуванні квартирою і мають право вимагати відповідно до ст. 391 ЦК України усунення перешкод у здійсненні ними права користування та розпорядження своїм майном шляхом виселення осіб, які не мають права проживати, та зобов'язання інших не чинити перешкоди в користуванні. Висновки суду першої інстанції про те, що члени сім'ї вправі використовувати власне житло для свого проживання суперечить положенням ст.156 ЖК України , а твердження про відсутність у позивачів перешкод в користуванні квартирою не ґрунтуються на матеріалах справи. За таких обставин рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає зміні, а позовні вимоги про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом виселення [PERSON] та зобов'язання [PERSON]. не чинити перешкод в користуванні позивачами квартирою і передачі їм ключів від квартири підлягають задоволенню. Вимоги про зобов'язання ЧМВ УМВС України в Чернігівській області скасувати з реєстрації проживання відповідачів не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства і в цій частині провадження закрито ухвалою апеляційного суду. Що стосується інших вимог позивачів про визнання недійсним договору дарування &frac12; частини квартири, свідоцтва про право власності на &frac12; частини квартири, скасування реєстрації права власності, визнання нікчемним і недійсним заповіту, відшкодування матеріальної і моральної шкоди, то суд першої інстанції обґрунтовано відмовив позивачам у задоволенні цих вимог. Позивачі не довели того, що договір дарування частини квартири та заповіт був вчинений [PERSON]. в стані, коли вона не розуміла значення своїх дій і не керувала ними. Згідно до висновків амбулаторної посмертної судово-психіатричної експертизи (т.2 а.с.136-141) стан хвороби [PERSON]. не позбавляв її здатності розуміти значення своїх дій та керувати ними на момент вчинення оспорюваних правочинів. Доводи апелянтів стосовно того, що висновки експертизи мають суттєві розбіжності, неправильно застосована ст.3 Закону України „Про психіатричну допомогу” є безпідставними, не доведені належними доказами. Така підстава визнання договору дарування частини квартири недійсним як те, що договір був фіктивним, теж не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні. [PERSON] мала намір отримати у власність половину квартири і отримала її, а [PERSON]. мала намір безкоштовно передати цю частину квартири у власність [PERSON]. Саме такі наслідки настали після укладення договору дарування частини квартири і на це впливає дата реєстрації права власності за договором дарування в МБТІ. Посилання в апеляційній скарзі апелянтів на те, що укладений договір дарування частини квартири не був безоплатним і тому має наслідки, передбачені ст.235 ЦК України, не заслуговують на увагу, оскільки така підстава визнання договору дарування частини квартири недійсною не була вказана в позовних заявах позивачів, а суд розглядає справу лише в межах заявлених вимог. Не знайшли свого підтвердження і посилання позивачів на ст. 228 ЦК України як на підставу визнання нікчемними заповіту та договору дарування, так як позивачі не довели, що заповіт чи договір дарування порушують публічний порядок. Твердження [PERSON]. та [PERSON] про те, що під час посвідчення заповіту і договору у [PERSON]. не було паспорта, особа її не встановлювалась нотаріусом і підписувала не вона, є бездоказовими. Як вбачається з актів прийому-передачі коштів та паспорту [PERSON]. від 14.05.2005 року та 18.05.2005 року (т.1 а.с.204-206), [PERSON]. прийняла на зберігання паспорт лише в травні 2005 року, а докази того, що цей паспорт був у позивачів у грудні 2004 року та січні 2005 року відсутні. Також недоведеними залишились вимоги про визнання заповіту недійсним у зв'язку з тим, що волевиявлення [PERSON]. не було вільним і при посвідченні заповіту порушувалась таємниця заповіту, а сплата державного мита за вчинення заповіту [PERSON]. не може вважатись беззаперечним цьому доказом та свідчити про те, що був порушений порядок посвідчення заповіту. Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано вказав в рішенні про те, що відсутні підстави для визнання заповіту нікчемним і договору дарування частини квартири недійсним. Відсутні також підстави для задоволення позовних вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, про що суд першої інстанції мотивовано зазначив в своєму рішенні. Судові витрати повинні бути розподілені відповідно до ст.88 ЦПК України, яка передбачає повернення судових витрат пропорційно до частки задоволених вимог. Враховуючи , що сплату судових витрат проводила лише [PERSON]. і вимоги задоволені лише в частині усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом виселення [PERSON] і зобов'язання вчинити певні дії [PERSON]., то стягненню підлягає лише по 6 грн 75 коп з кожної.

Outcome: partial