Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Тячівського РВ УМВС України в Закарпатській області де співвідповідачі УМВС України в Закарпатській області, Головне казначейство України про відшкодування шкоди заподіяної злочином посилаючись на те, що працівниками Тячівського РВ УМВС України в Закарпатській області 11.02.2000 року незаконно було затримано автомобіль МАЗ-5432 [NUMBER], та причіп, які були завантажені 22 м.куб. досок шпилькових та 10 електроболерів та їх було поставлено на штрафмайданчик Тячівського РВ УМВС. Вищевказаний автомобіль належить йому на праві особистої власності на підставі запису в карточці [NUMBER] та зареєстрованого в Тячівському РЕВ ДАІ. Причіп належить на праві особистої власності йому на підставі карточки Тячівського РЕВ ДАІ, де за ним зареєстровано в Тячівському РЕВ ДАІ. На всі його звернення про незаконність затримання автомобіля та про видачу автомобіля з причепом Тячівський РВ УМВС займався лише відписками, про що свідчать відповіді Тячівського РВ УМВС та прокуратури області. 22.08.2000 року на його вимогу працівник Тячівського ІДПС ДАЇ Пелех В.В. обслідував вказаний автомобіль та причіп, які знаходились на штрафмайданчику. Внаслідок незаконного затримання та утримання вказаного автомобіля та причіпа повністю розкомплектовано, матеріальні цінності 22 м. куб. хвойних досок та 10 електроболерів розкрадено, внаслідок чого йому причинено значну матеріальну шкоду. Таким чином, відповідачем йому причинено шкоду на суму 64665 грн. вартість розкомплектованого та розкраденого автомобіля МАЗ-5432 [NUMBER] та 34422 грн. вартість розкраденого та розкомплектованого напівпричіпа марки 9885. Крім того, з автомобіля викрадено 22 м.куб. досок шпилькових порід вартість яких складає 12100 грн., та 10 електроболерів на суму 10 000 грн. Відповідно до листа ПП „Реверс Транс” Міжнародні перевезення, сідловий тягач вантажопідйомністю до 30 тон в місяць, приносить чистого доходу 3 000 грн., відповідно за рік 36 000 грн., а за період з 20.02.2000 р. по 20.02.2007 р. 216 000 грн., з 20.02.2007 р. по 20.08.2007 р. ще 18 000 грн., всього 234 000 грн., таким чином, використовуючи за призначенням автомобіль та причіп міг отримати прибуток в сумі 234 000 грн., однак через злочинні дії працівників Тячівського РВ УМВС України в Закарпатській області, він такий не отримав. Отже, загальна шкода, яка причинена відповідачем йому складає 64 665 грн. вартість автомобіля +34 422 грн., вартість причепа + 234 000 грн., упущена вигода + 12 100 грн., вартість досок + 10 000 грн., вартість бойлерів та всього = 355 187 грн. Незаконними діями службових осіб Тячівського РВ УМВС України йому також причинено моральну шкоду, яку він оцінює в сумі 50 000 грн. та яка полягає в тих переживаннях та стресах, які він отримав від незаконних дій працівників міліції. Прокуратурою району 09.09.2005 року по факту зловживання владою службовими особами Тячівського РВ УМВС України в Закарпатській області порушено кримінальну справу по ст. 364 ч. 3 КК України та ведеться слідство. Тому просить суд стягнути з Тячівського РВ УМВС України в Закарпатській області на його користь причинену матеріальну шкоду в сумі 355.187 грн. та моральну шкоду в сумі 50 000 грн., та всього 405.187 грн., та судові витрати по справі. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні уточнили позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просять стягнути з Управління Міністерства Внутрішніх Справ України в Закарпатській області спричинену матеріальну шкоду в сумі 355.187 грн. та моральну шкоду в сумі 50 000 грн., та всього 405.187 грн., та судові витрати по справі. Представник відповідача Тячівського РВ УМВС України, який є представником УМВС України в Закарпатській області Кошілко М.М. в судовому засіданні проти заявленого позову заперечив та пояснив, що прокуратурою Тячівського району порушено кримінальну справу за ст. 364 ч. 3 КК України по факту зловживання владою службовими особами Тячівського РВ УМВС України в Закарпатській області при затриманні та розміщенні на штраф майданчику автомобіля МАЗ [NUMBER], що належить ФГ „[PERSON]”, однак по даній справі не встановлено особи, які вчинили злочин, а тому дана цивільна справа підлягала б зупиненню до їх встановлення. Разом з цим, проти позову заперечив тим, щодо участі в справі необхідно було притягнути в якості відповідача МП „Скорпіон”, оскільки територія під штраф майданчик орендована Тячівським РВ УМВС України в Закарпатській області в вказаного підприємства. Крім того, вважає, що позивачем надано суду неправдиві докази, оскільки подані документи на доски та електроболери вказують на придбання їх у СГВ „[PERSON]”, тобто заснованої фірми самим же позивачем. Представник співвідповідача Головного казначейства України в судове засідання не з”явився, причини неявки суду не повідомив, а тому суд на підставі ст. 169 ЦПК України справу розглянув у їх відсутності. Прокурор Бодня В.І. в судовому засіданні проти заявлених вимог позивача заперечив, вважає, що даний цивільний позов має розглядатися разом з кримінальною справою, тому просить в задоволенню відмовити. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], його представника [PERSON], представника Тячівського РВ УМВС України, який є представником УМВС України в Закарпатській області Кошілко М.М., прокурора Бодня В.І. та дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що 22.08.2000 року працівниками Тячівського РВ УМВС України затримано та розмішено автомобіль МАЗ [NUMBER] з причіпом на якому знаходилися 22 м. куб. досок та 10 електроболлерів, на штраф майдани поста № 2, що підтверджується протоколом огляду перевірки технічного стану транспортних засобів та протоколом огляду, та затримання транспортних засобів від 22.08.2000 року, складеного працівником УДПС ДАІ Пелех В.В. На неодноразові звернення позивача 09.08.2005 року слідчим прокуратури Тячівського району порушено кримінальну справу за ст. 364 ч. 3 КК України по факту зловживання владою службовими особами Тячівського РВ УМВС України в Закарпатській області при затриманні та розміщенні на штраф майданчику автомобіля МАЗ [NUMBER], що належить ФГ „[PERSON]”. Відповіддю на запит № 5479 від 27.11.2007 року начальника відділу РЕР з обслуговування Тячівського району УДАЇ УМВС України в Закарпатській області стверджено, що МАЗ - 5432 [NUMBER] та причіп модель 9885 [NUMBER] зареєстровані за [PERSON], тобто належать йому на праві особистої власності. Накладними № 10 від 06.02.2000 року та №17 від 07.02.2000 року та прибутковими касовими ордерами стверджено, що [PERSON] є власником дошки 22 м. куб. та 10 штук електроболерів, які знаходились на затриманій автомашині. Висновком судово-автотоварознавчої експертизи від 02.11.2006 року, призначеної слідчим прокуратури Тячівського району стверджено, що ринкова вартість автомобіля сідлового тягача МАЗ-5432, 1992 року випуску, [NUMBER], термін експлуатації якого становить 8 років, станом на жовтень 2006 року складає 64665 грн. та напівпричіпа марки 9885, 1993 року випуску, [NUMBER], термін експлуатації якого становить 7 років, станом на жовтень 2006 року складає 34422 грн. Відновлювати автомобіль МАЗ-54320, [NUMBER] з наппівпричіпом 9885, [NUMBER] економічно недоцільно, тому, що вартість ремонту значно перевищує ринкову вартість автомобіля з напівпричіпом. Ринкова вартість останків вищевказаних автомобіля та напівпричіпа дорівнює ціні металобрухту і складає 1 727 грн. Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1172 ч. 1 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Як вбачається у відповідності до ст. 1172 ЦК України юридична особа відшкодовує шкоду, завдану її працівником, а тому суд вважає, безпідставним твердження представника відповідачів Кошілко М.М. щодо зупинення даної цивільної справи до встановлення досудовим слідством осіб по вище вказаній кримінальній справі. Крім того, суд вважає, безпідставним твердження представника відповідачів Кошілко М.М. щодо залучення до участі в справі МП „Скорпіон”, оскільки таке залучення не впливає на правовідносини сторін, так як з пред'явленого суду договору оренди (а.с. 79) вбачається, що договір оренди території МП „Скорпіон” під штраф майданчик для затримання транспортних засобів співробітниками УВС з сторони Тячівського РВ УМВС України не підписаний і не скріплений печаткою, тобто вказаний договір між МП „Скорпіон” і Тячівським РВ УМВС України в Закарпатській області не укладений. Також представником відповідачів на вимогу представника позивача не надано суду, як доказ приймально-здавальний акт, вищевказаного автомобіля з причепом та товаром МП „Скорпіону” . Інших доказів, які б вказували на законне затримання та розміщення працівниками Тячівського РВ УМВС України автомобіля МАЗ [NUMBER] з причепом на якому знаходилися 22 м. куб. досок та 10 електроболлерів, на території МП „Скорпіон” суду не надано ні представником відповідачів, ні прокурором. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень... Таким чином, суд вважає, що твердження представника Тячівського РВ УМВС України та УМВС України в Закарпатській області та прокурора, щодо законності затримання та розміщення працівниками Тячівського РВ УМВС України автомобіля МАЗ [NUMBER] з причепом на якому знаходилися 22 м. куб. досок та 10 електроболлерів, на орендованому штраф майданчику в МП „Скорпіон” в судовому засіданні не доведені. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення матеріальної шкоди, тобто відшкодування згідно судово -автотоварознавчої експертизи, вартості сідлового тягача МАЗ-5432, 1992 року випуску, [NUMBER], що складає 64665 грн. та напівпричіпа марки 9885, 1993 року випуску, [NUMBER], що складає 34422 грн. є підставними і підлягають до задоволення. Разом з цим, суд вважає, що не доведені в судовому засіданні твердження позивача та його представника щодо стягнення упущеної вигоди в результаті неправомірних дій працівників Тячівського РВ УМВС України в Закарпатській області. Відповідно до ст. 22 ч. 1, ч. 2 п.п. 1, 2 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування; збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Упущеною вигодою є ті втрати, яких фактично зазнала особа внаслідок порушення цивільного права та інтересу , тобто ті доходи, які особа, яка зазнала посягання, могла б отримати у випадку відсутності порушення цивільного права чи протиправного посягання. При обчисленні розміру упущеної вигоди першочергове значення має визначення достовірності (реальності) тих доходів, які потерпіла особа передбачала отримати за звичайних умов цивільного обороту. Як вбачається, позивачем та його представником в підтвердження стягнення упущення вимогу надано лист ПП. „Реверс Транс” Міжнародні перевезення в якому зазначено, що сідловий тягач вантажопідйомністю до 30 т. в місяць приносить чистого доходу 3 000 грн., в рік 36 000 грн., а за період з 20.02.2000 року по 20.02.2007 року приносить дохід в сумі 216 000 грн. Суд вважає, що сам лист ПП.”Реверс Транс” Міжнародні перевезення не дає підстав, як доказ, вказувати на ті доходи, які міг отримати [PERSON] у випадку відсутності протиправного посягання з боку працівників Тячівського РВ УМВС України в Закарпатській області, а тому його, як доказ, суд до уваги не бере. Інших доказів позивачем та його представником, які б підтверджували можливість автомобілем [PERSON] здійснювати міжнародні перевезення до затримання автомобіля працівниками Тячівського РВ УМВС України в Закарпатській області та після такого суду не надано, а тому суд вважає, що в цій частині позовних вимог слід відмовити. Відповідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Розмір моральних збитків, понесених [PERSON] в результаті неправомірної дії з боку працівників Тячівського РВ УМВС України в Закарпатській області, яка виразились в його душевному хвилюванні, складає 17000 грн., які на думку суду є достатніми для відшкодування понесених моральних страждань. Виходячи з вищенаведеного суд вважає, що з Управління Міністерства Внутрішніх Справ України в Закарпатській області, що слід стягнути в користь [PERSON] матеріальну шкоду, а саме: 64665 (шістдесят чотири тисячі шістсот шістдесят п'ять) гривень вартості автомобіля МАЗ-5432, 1992 року випуску, 34422 (тридцять чотири тисячі чотириста двадцять дві) грн.. вартості напівпричіпа марки 9885, 1993 року випуску; 12100 (дванадцять тисяч сто) грн.. вартості досок, 10000 (десять тисяч) грн.. вартості вартості електробойлерів, всього матеріальної шкоди в сумі 121187 (сто двадцять одну тисячу сто вісімдесят сім) грн.. та 17000 (сімнадцять тисяч) грн. моральної шкоди, та в користь держави в порядку ст. 88 ЦПК України судовий збір 2550 (дві тисячі п'ятсот п'ятдесят) гривень та 30 (тридцять) гривень за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а в решті позову відмовити.

Outcome: partial