Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-19 00:00:00

7 травня 2007 року [PERSON] звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], [PERSON], з участю третьої особи Відділу громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Самарського РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні будинком, шляхом відміни реєстрації. Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що з відповідачем [PERSON], він перебував в зареєстрованому шлюбі до 30 вересня [INFO] року, від якого вони мають двох дітей: [PERSON], [INFO] року народження та [PERSON], [INFO]року народження. Відповідач [PERSON] була його другою дружиною, шлюб між якими було розірвано 19 лютого 2007 року. Від шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO]року народження. Позивач зазначає, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18 лютого 1999 року, посвідченого державним нотаріусом Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори, йому належить домоволодіння [ADDRESS]. Відповідачі по справі з моменту розірвання шлюбу ніяких контактів з ним не мають, за місцем реєстрації не проживають. В [INFO] році відповідач [PERSON] переїхала з дітьми за адресою: [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] з 19 січня 2005 року за місцем реєстрації не проживає. Він зазначає, що відповідачі добровільно не знімаються з реєстрації, а він як власник несе витрати з оплати комунальних послуг, у зв”язку з чим позивач просить усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні домоволодінням [ADDRESS], шляхом відміни реєстрації відповідачів [PERSON], [PERSON] та зобов'язати Відділ реєстрації, імміграції фізичних осіб Самарського РВ ДМУ УМВС України у Дніпропетровській області та відмінити реєстрацію відповідачів [PERSON], [PERSON] за даною адресою. 13 листопада 2007 року відповідачем [PERSON] в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина [PERSON], [PERSON] до [PERSON], з участю третіх осіб: Органу опіки та піклування Самарської районної у м. Дніпропетровськ ради, Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у м. Дніпропетровськ ради, подана позовна заява про визнання права користування жилим приміщенням та вселення в житловий будинок. В обґрунтування позову вони посилаються на слідуючи обставини. [PERSON] є батьком [PERSON] та її колишній чоловік, шлюб з яким було розірвано в [INFO] році. Після реєстрації шлюбу з відповідачем, вона поселилася в будинку [ADDRESS] зі згоди власника будинку для постійного проживання. В цьому будинку народилися та проживали їхні діти: [PERSON], [INFO] року народження та [PERSON], [INFO] року народження. В зв'язку з тим, що відповідач створив неможливі умови для подальшого в ньому проживання, позивач змушена була забрати дітей та тимчасово піти до матері, а коли повернулася, то у відповідача мешкала інша жінка, тому можливості проживати в спірному будинку не було. Позивач [PERSON] зазначає, що на момент досягнення ним 16-ти років, внаслідок відмови відповідача зареєструватися за місцем постійного проживання, він вимушений був зареєструватися за місцем проживання його рідної тітки за адресою: [ADDRESS]. Вони зазначають, що житлом з матер”ю та неповнолітнім братом [PERSON] вони не забезпечені та тимчасово мешкають в своєї бабусі, яка в користуванні має кімнату у гуртожитку. Оскільки іншого житла вони не мають, а позивач [PERSON] без матері за станом здоров”я проживати не має можливості, просили визнати за [PERSON] право користування жилим приміщенням в будинку [ADDRESS] та вселити їх в будинок [ADDRESS], а в задоволенні позовних вимог [PERSON] в частині відміни реєстрації [PERSON] відмовити. 23 листопада 2007 року позивач [PERSON] позовні вимоги уточнив та просив визнати [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування жилим будинком [ADDRESS], усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні будинком, шляхом відміни реєстрації відповідачів. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали та просили задовольнити, в задоволенні зустрічної позовної заяви [PERSON] в своїх інтересах в інтересах неповнолітнього сина [PERSON], [PERSON] про визнання права користування жилим приміщенням та вселення просили відмовити, на підставі обставин, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON], представник відповідача [PERSON], відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову [PERSON] заперечували та просили в його задоволенні відмовити на підставі обставин, викладених у позовній заяві, який вони підтримали в повному обсязі та просили задовольнити. В судовому засіданні представник третьої особи Органу опіки та піклування Самарської районної у м. Дніпропетровськ ради [PERSON] позовні вимоги [PERSON] в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про визнання права користування жилим приміщенням та вселення, вважала обгрунтованими та підлягаючими задоволенню в повному обсязі. Представники третіх осіб: Відділу громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Самарського РВ ДМУ УМВД України в Дніпропетровській області, Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у м. Дніпропетровськ ради в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. В матеріалах справи є заяви з проханням розглядати справу без їхніх представників (т.1, а.с. а.с. 44, 57, 88, 96). Вислухавши сторони, представників сторін, свідків [PERSON], [PERSON], вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні будинком, шляхом відміни реєстрації задоволенню не підлягають, а позовні вимоги [PERSON] в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина [PERSON], [PERSON] про визнання права користування жилим приміщенням та вселення підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 156 ЖК України, за згодою власника будинку член його сім”ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім”ї. Згідно з ч. 1 ст. 156 ЖК України, члени сім”ї власника будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. На підставі ч. 4 ст. 156 ЖК України, до членів сім”ї власника будинку належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 ЖК України. Припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить домоволодіння [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 18 лютого 1999 року серії [NUMBER], посвідченого державним нотаріусом Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори, йому належить домоволодіння [ADDRESS] (т.1 а.с. 9). Судом встановлено, що відповідачі по справі є колишніми членами сім”ї відповідача. Відповідач [PERSON] починаючи з [INFO] року по [INFO] рік перебувала з позивачем [PERSON]. в зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають дітей: [PERSON], [INFO] року народження та [PERSON], [INFO] року народження. Після реєстрації шлюбу відповідач [PERSON] як дружина [PERSON] вселилася в домоволодіння [ADDRESS] зі згоди власника будинку для постійного проживання. Іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням між сторонам не було. Дана обставина підтверджена в судовому засіданні поясненнями самих сторін і ніким не оспорювалася. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. 6 вересня 1998 року [PERSON] вимушена була разом з дітьми залишити спірне домоволодіння із-зі неприязнених з [PERSON]. відносин та неможливих умов для спільного проживання і піти тимчасово проживати до матері [PERSON]. за адресою: [ADDRESS]. Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 7 вересня 2001 року, яке набрало чинності 14 січня 2002 року [PERSON] разом з неповнолітніми дітьми була вселена в житловий будинок [ADDRESS] ( том 1, а.с. 36). Однак після ухвалення рішення, вони не мали можливості проживати в зазначеному будинку, оскільки на той час в ньому мешкали [PERSON] разом з відповідачем [PERSON] та неповнолітньою донькою [PERSON], [INFO] року народження. 22 листопада 2005 року [PERSON] був зареєстрований за місцем проживання рідної тітки [PERSON] за адресою: [ADDRESS], внаслідок відмови батька [PERSON] в реєстрації за місцем постійного проживання. Суд вважає, що [PERSON] на підставі ст. ст. 64, 156 ЖК України придбала разом зі своїми дітьми [PERSON] та [PERSON] право користування спірним житловим приміщенням. Оскільки [PERSON] разом з дітьми житлом не забезпечені та тимчасово мешкають у своєї бабусі, яка в користуванні має кімнату в гуртожитку (т.1, а.с. 35), іншого житла вони не мають, а позивач [PERSON] без матері за станом здоров”я проживати не має можливості (т.1 а.с. 33), вимоги [PERSON] та [PERSON] цілком обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідач [PERSON] починаючи з 2002 року по 2007 рік перебувала с [PERSON]. в зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають малолітню доньку: [PERSON], [INFO]року народження (т. 1, а.с. 20,21). Після реєстрації шлюбу відповідач [PERSON] як дружина [PERSON] вселилася в домоволодіння [ADDRESS] зі згоди власника для постійного проживання. Іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням між сторонам не було укладено. Дана обставина підтверджена в судовому засіданні поясненнями самих сторін і ніким не оспорювалася. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Станом на теперішній час в спірному домоволодінні зареєстровані сторони, що підтверджується витягом домової книги на спірне домоволодіння, між якими склалися неприязні відносини (т. 1, а.с. 10). Суд вважає, що [PERSON] на підставі ст. 64, 156 ЖК України придбала разом з дитиною право користування спірним житловим приміщенням, але внаслідок неможливих умов для спільного проживання з [PERSON]., вимушена була піти проживати до своїх батьків за адресою: [ADDRESS], де і проживає станом на теперішній час разом з дитиною. Доводи позивача [PERSON] про те, що відповідач [PERSON] починаючи з 2002 року не користується спірним приміщення без поважних причин, у зв”язку з чим вона втратила право користування цим житлом, суд не може вважати такими, що відповідають дійсності, оскільки суперечать зібраним доказам у матеріалах цивільної справи та суперечать вимогам діючого законодавства. Посилання позивача [PERSON] на те, що відповідач [PERSON] починаючи з 2005 року не користується спірним житловим приміщенням, у зв”язку з чим втратила право користування цим житлом, не можуть бути підставою для визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням, оскільки суперечать зібраним доказам у матеріалах цивільної справи та суперечать вимогам діючого законодавства. Суд вважає, що інші доводи позивача [PERSON], приведені в позовній заяві є безпідставними, оскільки припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє права відповідачів користуватися займаним приміщенням. Оскільки у відповідачів немає іншого житла, у суду немає підстав вважати, що відповідачі не потребуються в спірному будинку. Судом неодноразово роз”яснювалось сторонам положення ст.ст. 10, 57-60 ЦПК України та наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, а також те, що суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь справі, при цьому суд приймає до розгляду тільки ті докази, які мають значення по справі. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що відповідачі [PERSON], [PERSON] не можуть бути визнані такими, що втратили право користування будинком та необхідним відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON], оскільки яких-небудь доказів в підтвердження обґрунтованості заявлених вимог позивач та представник позивача суду не надали. Суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON] в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON], [PERSON] та визнання за [PERSON] права користування жилим приміщенням та вселення [PERSON] разом з дітьми в будинок [ADDRESS], оскільки вони знайшли своє повне підтвердження в судовому засіданні.

Outcome: approved