overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-25 00:00:00

[PERSON]. звернулась до суду з позовом до [PERSON]. про стягнення аліментів на навчання їх спільної дитини [PERSON][INFO]народження та суду пояснила, що їх син [PERSON]. в даний час навчається на третьому курсі денного відділення Відокремленого підрозділу «Політехнічний коледж Луганського національного аграрного університету» на контрактній формі навчання до березня 2009 року. В зв”язку з тим, що вона не працює, є інвалідом третьої групи, крім пенсії по інвалідності інших доходів не має, знаходиться в скрутному матеріальному становищі, просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання сина на період навчання в розмірі 1\3 частини доходів відповідача, починаючи з дня подачі позовної заяви й до закінчення навчання. Відповідач позов частково визнав, та пояснив, що згоден виплачувати аліменти на період навчання сина у розмірі 1\4 частини свого заробітку. Суд, вислухавши сторони, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, вважає за необхідне задовольнити частково позов [PERSON]та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини сина на період навчання в розмірі 1\4 частини доходів відповідача, починаючи з дня подачі позовної заяви й до закінчення навчання. Ч.1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв”язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов”язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Ч.1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Також, згідно ст.ст.79, 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь держави державне мито в розмірі 51 грн., витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн. Таким чином, відповідно до свідоцтва про народження [PERSON]. народився 19 березня 1988 року, сторони є його батьками і йому не виповнилося 23 роки, (а.с. № 7). Між сторонами розірвано шлюб (а.с. № 4). [PERSON]. відповідно до договору та довідки навчається у Відокремленому підрозділі „Політехнічний коледж Луганського національного аграрного університету, на контрактній формі навчання до березня 2009 року (а.с. 5,6). Враховуючи ст.. 182 СК України сторони мають однакове положення, відповідач визнав частково позов, [PERSON]. з урахуванням розміру плати за навчання потребує матеріальної допомоги батьків, які зобов'язані її надавати. На підставі викладеного

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 2612 гривень 33 копійок за період з 01 квітня 2004 року по 01 квітня 2007 року. В обrрунтуванні позову вказав, що відповідачі зареєстровані та мешкають у [ADDRESS] в м. Запоріжжя, що знаходиться на обслуговуванні КП “ВРЕЖО №4”, своєчасно не вносять оплату за житлово-комунальні послуги внаслідок чого утворилась заборгованність. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить стягнути з відповідачів на їх користь суму заборгованності за житлово-комунальні послуги у розмірі 2612 гривень 33 копійок та витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з’явились, про розгляд справи повідомлені належним чином, про що в справі містяться докази. Причини неявки суду не повідомили. Представник позивача не заперечує про розгляд справи у відсутності відповідачів. Таким чином суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, а саме: довідка про склад сім’ї (а.с.4-5 ), довідка про заборгованість (а.с.6), акт (а.с.7), копія особистого рахунку відповідачів (а.с.8-10), суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Згідно ст. 64 ЖК України наймач та проживаючі разом з ним члени родини користуються рівними правами та несуть всі обовязки, які витікають з договору найма житлового приміщення. Повнолітні члени родини несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність по обовязкам, які випливають з вказанного договора. Згідно ст. 66 ЖК України плата за користування житлом враховується виходячи з загальної площі квартири. Згідно ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги /водопостачання, газ, електроенергія, теплова енергія та інші послуги/ справляється за затверженними тарифами. Згідно ст. 68 ЖК України наймач зобовязаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідачі по справі в односторонньому порядку ухиляються від виконання данних обовязків, тим самим спричиняють шкоду підприємтсву. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі проживають у [ADDRESS] в м. Запоріжжя постійно. Згідно довідки та копії особистого рахунку [NUMBER] заборгованість відповідачів по квартплаті та платі за комунальні послуги за період з 01.04.2004 року по 01.04.2007 року складає 2612 гривень 33 копійок. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідачі, займаючи надане їм житло, допустили заборгованність по квартплаті та платі за комунальні послуги, тому позовні вимоги обґрунтовані та такими , що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-25 00:00:00

27.02.2008 року ЗАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за договором кредиту, мотивуючи свої вимоги тим, що 25.04.2007 року між позивачем і відповідачкою був укладений договір кредиту, по якому банк надав відповідачці кредит в розмірі 3819,59 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 25.04.2008 року. У зв'язку з порушеннями відповідачкою зобов'язань за кредитним договором за нею станом на 28.01.2008 року утворилася заборгованість в розмірі 5274,42 грн. Просить стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 5274,42 грн. та понесені судові витрати в сумі 82,74 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про слухання справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про слухання справи в її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Суд, дослідивши думки сторін, всебічно та об'єктивно вивчивши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором від 25.04.2007 року виконав в повному обсязі та надав відповідачці кредит в розмірі 5274,42 грн. (а.с.4-7). Але відповідачка в порушення умов кредитного договору свої зобов'язання не виконала. Згідно ст.ст.525,526,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в термін, передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання й однобічна зміна умов договору не допускається, позичальник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення позичальником зобов'язань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позикодавця вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідачка станом на 28.01.2008 року має заборгованість в загальній сумі 5274,42 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в сумі 3819,60 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом в сумі 1197,34 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 85,95 грн. та пені за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором в сумі 171,53 грн. Таким чином, вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню. Крім того, згідно ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути сплачені ним при подачі позову витрати на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 30 грн. та судовий збір в розмірі 52,74 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-25 00:00:00

9 квітня 2008 року[PERSON] звернулась до Добропільського міськрайонного суду з позовом до Виконавчого комітету Новоторецької сільської ради про визнання права власності, посилаючись на те, що їй на праві приватної власності належить житловий будиноку, який знаходиться в [ADDRESS]. На земельній ділянці біля житлового будинку самочинно збудовані споруди: прибудова а№-1, сарай М-1, літня кухня Н-1. Просить визнати за нею право власності на самочинно збудовані господарські забудови, які розташовані біля її будинку, ні чиїх прав та законних інтересів не порушено. В судове засідання 26 травня 2008 року представник відповідача Виконкому Новоторецької сільської ради в судове засідання не з”явились, надали листа з проханням розглянути справу в їх відсутність. Вивчивши матеріали справи, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-25 00:00:00

Позивач просив постановити рішення суду, яким стягнути з відповідача на його користь 1813 грн. 15 коп. заборгованості за опалення квартири[ADDRESS] в м,Котовську Одеської області згідно умов договору №1766 від 20.08.2007 року, а на користь держави судові витрати по справі. В ході розгляду справи в суді, представник позивача, юрисконсульт Плугарева В.Ю., підтримав позов в повному обсязі. Відповідач позов визнав і не заперечував в його задоволені. Причину виникнення боргу пояснив своїм безгрошів'ям. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Встановлено, що відповідач згідно договору №11766 від 20.08.2007 року про надання послуг з централізованого опалення квартири[ADDRESS] в м,Котовську Одеської області, зобов'язаний що місяця не пізніше 25 числа сплачувати позивачу його послуги. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до вимог договору та вимог цього Кодексу, інших актів законодавства. Однак в порушення умов договору відповідач цього не робив, в зв'язку з чим станом на 01.04.2008 року у нього виникла заборгованість в розмірі 1813 грн. 15 коп. На підставі цього позивач звернувся в суд з позовом. Від сплати судового збору в розмірі 51 грн. позивач звільнений згідно рішення Котовської міськради Одеської області від 20.02.2008 року №218-У. Згідно ст.88 ч.3 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалене рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача на користь держави. Тому всі зазначені судові витрати по справі слід покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-25 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою, в якій просить визнати недієздатною свого сина - [PERSON],[INFO], стверджуючи, що він страждає психічним захворюванням, не може розуміти значення своїх дій та ними керувати, перебуває на обліку у психіатричній лікарні, потребує постійного догляду. Визнання сина недієздатним їй потрібно для оформлення опіки та просить при цьому суд призначити її опікуном. У судовому засіданні заявник доводи заяви підтримав, представник органу опіки та піклування вважала, що заява підлягає задоволенню, оскільки наявні матеріали справи вказують на недієздатність сина заявниці. Згідно подання орган опіки та піклування не заперечує проти призначення опікуном над [PERSON], у випадку визнання його недієздатним, його матері [PERSON]. Відповідно до проведеної судом амбулаторної судово-психіатричної експертизи акт №195 від 20.03.2008. [PERSON]. у силу свого захворювання не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Суд, заслухавши пояснення заявника, представника органу опіки та піклування, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Так як встановлено судом, [PERSON],[INFO], страждає психічним захворюванням, не може розуміти значення своїх дій та ними керувати, перебуває на обліку у психіатричній лікарні, потребує постійного догляду. Відповідно до ч. 1 ст. 241 ЦПК України: “суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй опікуна”. Оскільки бажання бути опікуном у неповнолітньої недієздатної особи виявила тільки одна особа і це її мати, орган опіки і піклування проти призначення її опікуном не заперечує, то суд вважає за можливе призначити опікуном над недієздатним його матір. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-25 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою, в якій просить визнати недієздатною свого сина - [PERSON], [INFO], стверджуючи, що він з дитинства страждає психічним захворюванням, не може розуміти значення своїх дій та ними керувати, перебуває на обліку у психіатричній лікарні, потребує постійного догляду. Визнання сина недієздатним їй потрібно для оформлення опіки та просить при цьому суд призначити її опікуном. У судовому засіданні заявник доводи заяви підтримав, представник органу опіки та піклування вважала, що заява підлягає задоволенню, оскільки наявні матеріали справи вказують на недієздатність сина заявниці. Згідно подання орган опіки та піклування не заперечує проти призначення опікуном над [PERSON], у випадку визнання його недієздатним, його матері [PERSON]. Рішенням МСЕК від 27.08.2007. [PERSON] була підтверджена друга група інвалідності, та він визнаний непрацездатним. Відповідно до проведеної судом амбулаторної судово-психіатричної експертизи акт №31 від 17.01.2008. [PERSON] у силу свого захворювання не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Суд, заслухавши пояснення заявника, представника органу опіки та піклування, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Так як встановлено судом, [PERSON], [INFO], страждає психічним захворюванням, не може розуміти значення своїх дій та ними керувати, перебуває на обліку у психіатричній лікарні, потребує постійного догляду, є інвалідом другої групи по психічному захворюванню. Відповідно до ч. 1 ст. 241 ЦПК України: “суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй опікуна”. Оскільки бажання бути опікуном у неповнолітньої недієздатної особи виявила тільки одна особа і це її мати, орган опіки і піклування проти призначення її опікуном не заперечує, то суд вважає за можливе призначити опікуном над недієздатним його матір. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-25 00:00:00

Позивачка, посилаючись на те, що вона припинила шлюбно-сімейні відносини з відповідачем, звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Причинами розриву шлюбу позивачка назвала те, між сторонами постійно виникали непорозуміння і сварки. В судове засідання позивачка не з`явилася наддала заяву про слухання справи у її відсутність, підтрмала заявлені вимоги, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, був повідомлен судом належним чином, причин неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. 26 травня 2008 р. судом ухвалено слухати справу у відсутності відповідача заочно, згідно до ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15.09.2005 року (а.с. 7). Шлюбні стосунки між сторонами припинені з травня 2006 року. Подружжя спільного господарства не ведуть, мешкають окремо. Приймаючи до уваги стійке волевиявлення позивачки на припинення шлюбно-сімейних відносин з відповідачем, суд з достатньою впевненістю приходить до висновку про те, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, які мають істотне значення. Витрати по оплаті державного мита при оформленні розірвання шлюбу суд вважає можливим покласти на відповідача. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-25 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовною заявою в інтересах [PERSON] до [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Відповідачка в судове засідання не з'явився, але надала суду заяву, в якій просить справу слухати в її відсутність, не заперечує проти задоволення позову. У судовому засіданні представник позивачки підтримала заявлені вимоги й суду пояснила, що [INFO] померла мати [PERSON] - [PERSON]. За життя матері належав житловий будинок [ADDRESS], який вона заповіла своїй доньці. У встановлений законом строк [PERSON] не прийняла спадщину в зв'язку із тим, що перебувала за межами території України. Просить продовжити [PERSON] строк для прийняття спадщини, що осталось після смерті її матері. Вислухавши думку представника заявниці, проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Згідно копії свідоцтва про смерть /а.с.13/, [PERSON] померла [INFO]. Згідно копії заповіту від 17.10.1997 року /а.с.12/, [PERSON] заповіла належний їй жилий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами [ADDRESS] [PERSON]. Згідно ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Суд вважає доведеними доводи [PERSON], що [PERSON] пропустила строк для прийняття спадщини з поважної причини й вважає за можливе продовжити їй строк для прийняття спадщини, на шість місяців, від дня вступу рішення в законну силу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-25 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовною заявою в інтересах [PERSON] до [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Відповідачка в судове засідання не з'явився, але надала суду заяву, в якій просить справу слухати в її відсутність, не заперечує проти задоволення позову. У судовому засіданні представник позивачки підтримала заявлені вимоги й суду пояснила, що [INFO] померла мати [PERSON]- [PERSON]. За життя матері належав житловий будинок [ADDRESS], який вона заповіла своїй доньці. У встановлений законом строк [PERSON] не прийняла спадщину в зв'язку із тим, що перебувала за межами території України. Просить продовжити [PERSON] строк для прийняття спадщини, що осталось після смерті її матері. Вислухавши думку представника заявниці, проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Згідно копії свідоцтва про смерть /а.с.13/, [PERSON] померла [INFO]. Згідно копії заповіту від 17.10.1997 року /а.с.12/, [PERSON] заповіла належний їй жилий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами [ADDRESS] [PERSON]. Згідно ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Суд вважає доведеними доводи [PERSON], що [PERSON] пропустила строк для прийняття спадщини з поважної причини й вважає за можливе продовжити їй строк для прийняття спадщини, на шість місяців, від дня вступу рішення в законну силу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачки про визнання права власності, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона є власником квартири [ADDRESS], яка складається з житлової кімнати площею 18,7 м2, житлової кімнати площею 11,5 м2, кухні - 7,7 м2, санвузла - 4,2 м2, коридору - 3,8 м2, у якої нею було зроблено реконструкцію, однак, відповідачка не визнає за нею права власності на реконструйовану квартиру, чим порушує її права та інтереси як власника. У судовому засіданні представник позивачки підтримав позовні вимоги, просив задовольнити позов, визнати право власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 45,9 м2, яка складається з житлової кімнати площею 18,7 м2, житлової кімнати площею 11,5 м2, кухні - 7,7 м2, санвузла - 4,2 м2, коридору - 3,8 м2 [PERSON]. Відповідачка у судовому засіданні позов визнала, пояснила, що не має жодних претензій щодо реконструкції спірної квартири, її невизнання права власності стосується інших правовідносин. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], яка складається з житлової кімнати площею 18,7 м2, житлової кімнати площею 11,5 м2, кухні - 7,7 м2, санвузла - 4,2 м2, коридору - 3,8 м2, у якої нею було зроблено реконструкцію, однак, [PERSON], сусідка по спірній квартирі, не визнає за нею права власності на реконструйовану квартиру. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-25 00:00:00

Міська психіатрична лікарня м. Краматорська звернулася до суду із заявою про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку [PERSON], посилаючись на те, що вона, як невідома, була доставлена до психіатричного закладу, 22.05.2008 року особа хворої встановлена та комісією лікарів - психіатрів надано заключення: враховуючи те, що хвора соціально неадаптована, не може самостійно задовольнити свої потреби просить суд про госпіталізацію невідомої жінки. Вислухавши думки представників Краматорської психіатричної лікарні, які вважають, що в зв'язку з тим, що у хворої є родичі, їй достатньо амбулаторного лікування, прокурора, законного представника хворої, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню. Судом не встановлено, що [PERSON]. страждає тяжким психічним розладом. Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів № 59 від 21.05.2008 р., [PERSON]. має потребу в госпіталізації до психіатричного закладу в примусовому порядку, в зв'язку з неможливістю задовольнити свої життєві потреби на рівні, забезпечуючим її життєдіяльність. Згода [PERSON]. на добровільну госпіталізацію в диспансер відсутня. Таким чином, суд вважає, що [PERSON]. не потрібно госпіталізувати до психіатричного закладу в примусовому порядку.

Outcome: dismissed