Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-19 00:00:00

21.11.2007 року [PERSON]. звернувся до суду з позовом до ВАТ « Краматорський завод Кондиціонер» про стягнення недоплаченої заробітної плати, середньої заробітної плати за несвоєчасний розрахунок при звільненні та стягнення моральної шкоди. В судовому засіданні позивач вимоги підтримав, посилаючись на те, що він наказом № 100 від 25.05.2006 року був звільнений за власним бажанням з ВАТ «Краматорський завод Кодиціонер». Розрахункові гроші в сумі 34,63 грн. не отримав по цей час. Просив стягнути недоплачену заробітну плату у розмірі 34,63 грн., середню заробітну плату за несвоєчасний розрахунок при звільненні в сумі 28000 грн. та моральну шкоду в розмірі 2000 грн. Представник відповідача позов не визнав та в судовому засіданні пояснив, що дійсно позивач працював на підприємстві з 06.02.2006 року по 25.05.2006 року, звільнився за власним бажанням. При звільненні отримав всі гроші, остання виплата в сумі 10,39 грн. отримана позивачем з 30.06.2006 року по 04.07. 2006 року. Вважає позов безпідставним та просив відмовити в його задоволенні. Свідок [PERSON]. в судовому засіданні пояснила, що на час звільнення позивача працювала касиром ВАТ «Краматорський завод Кодиціонер», в липні 2006 року, коли закривала відомость по сплаті заробітної плати у неї залишок склав 10,39 грн., вона сама розписалась за позивача в отриманні цих грошей, так як їй необхідно було закривати відомость, але пізніше вона [PERSON]віддала ці гроші, розписку від нього не брала. Вислухавши пояснення сторін, свідка, проаналізувавши зібрані по справі докази, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON]підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем з 07.02.2006 року на посаді майстра. Наказом № 33 від 06.02.2006 року позивач прийнятий на роботу з 07.02.2007 року на посаду майстра - а.с. 6 Наказом № 100 від 25.05.2006 року позивач звільнений з 25.05.2006 року по ст. 38 КЗ п П України, за власним бажанням - а.с.6 Ці факти сторони не оспорюють. Згідно висновку судово - почеркознавської експертизи № 48 від 14.04.2008 року підпис від імені [PERSON]. в графі № 113 платіжної відомості ВАТ «Краматорський завод Кондиціонер» за травень 2006 року, виконана не [PERSON], а ким то другим - а.с. 76-80 Згідно платіжної відомості за травень 2006 року в графі №113 проти прізвища [PERSON]. стоїть сума до виплати 10,39 грн. - а.с. 45-46 Вимога позивача про стягнення недоплаченої заробітної плати підлягає задоволенню частково, в розмірі тієї частки, яка знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, в сумі 10,39 грн., Відповідно до ст..116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства проводиться в день звільнення. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні власник або уповноважений ним орган повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ст..117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно п.20 Постанови Пленуму Верховного суду України № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» при частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи. Судом встановлено, що з вини відповідача не проведено розрахунок в зв'язку із звільненням з позивачем з 26.05.2006 року по день винесення рішення. За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача частину середньої заробітної плати, з урахуванням яку частку становить належна сума до виплати в порівнянні з середньою заробітною платою позивача, тобто в сумі 5441, 17 грн. (( 524 дн. Х 58,15 грн.) : 5,6 = 5441,17 ). Згідно ст.. 233КЗпП України працівник може звернутись з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до міського суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Відповідно до ст.. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв”язків і вимагають від нього додаткових зусиль, для організації свого життя. Позивач попросив суд стягнути з відповідача на його користь суму моральної шкоди у розмірі 2000грн. Враховуючи характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, характер немайнових втрат, їх тривалість, факт відновлення судом порушених прав позивача, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що у вимогах позивача про відшкодування матеріальної шкоди слід відмовити. Відповідно до ст.88 ЦПК України за рахунок відповідача слід відшкодувати позивачеві судові витрати в розмірі 47 грн. - а.с.1-2, а також в доход місцевого бюджету стягнути судовий збір в сумі 37,41 грн.

Outcome: partial