Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що вона є власницею квартир [ADDRESS], які розташовані на належній їй на праві власності земельній ділянці. На цій землі вона самочинно побудувала гараж (літ. Е-1) та сарай (літ. Д-1), а також реконструювала квартири в одне нежиле приміщення загальною площею 99,2 м2. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та пояснив, що належні їй квартири складають частину одноповерхового будинку, в якому є ще 2 квартири, власниками яких є треті особи. Земельна ділянка, на якій розташований будинок фактично розділена на 2 частини, і та частина, на якій розташовані квартири позивачки і на якій вона побудувала гараж і сарай приватизовані і також знаходяться у її власності. Через незнання закону вона самочинно збудувала гараж з сараєм, а також перепланувала квартири, об'єднавши їх в одне приміщення, яке облаштувала для використання як нежитлове, вважаючи, що у своїй власності може робити забудову и реконструкцію на свій розсуд. Просила визнати за нею право власності на самочинні забудови і на реконструйоване приміщення. Представник відповідача - Маріупольської міської ради - позов визнав частково, пояснивши, що не має заперечень проти визнання за позивачкою права власності на самочинно реконструйоване нежиле приміщення, але вважає що розташування самочинно збудованих гаража та сараю на межі земельної ділянки, що не відповідає архітектурним и будівельним вимогам, є перешкодою для визнання права власності на них. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачка на підставі договору дарування від 29.12.04 р. є власницею квартири [ADDRESS], а також на підставі договору купівлі-продажу від 25.06.2004 р. є власницею квартири [ADDRESS], що підтверджено витягами про реєстрацію права власності на нерухоме майно і копіями вказаних договорів. Згідно техпаспорту на будинок та довідки Маріупольського БТІ позивачка самочинно у домоволодінні [ADDRESS] збудувала гараж та сарай, а також самочинно реконструювала квартири 2 та 2-а у нежиле приміщення № 2 загальною площею 99,2 м2. Як вбачається із державного акту на право власності на земельну ділянку та договору дарування земельної ділянки від 29.12.2004 року, земля під вказаною забудовою загальною площею 0,1913 га належить позивачці на праві приватної власності. Згідно заяв власників суміжних квартир у будинку, вони не заперечують проти задоволення позову [PERSON] Згідно висновку технічного експерта в галузі будівництва № 1158 від 15.07.08 р., при будівництві гаражу Е-1 та сараю Д-1 по [ADDRESS] не порушені санітарно-гігієнічні вимоги та вимоги пожаробезпеки, але допущені порушення будівельних норм в частині розташування гаражу по лінії забудови. При переобладнанні квартир 2 і 2-а в нежиле приміщення 2 по [ADDRESS] несуча здатність та технічний стан будівельних конструкцій жілого будинку не погіршали. Вказані будівлі знаходяться в задовільному технічному стані і можуть експлуатуватися в майбутньому. Згідно ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 319, 321 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є нерушимим. Ніхто не може бути протиправно обмежений у його здійсненні. Таким чином, вказане приміщення і земельна ділянка під ним належить позивачу на праві власності, власник розпорядився ним на свій розсуд, відповідність приміщення після реконструкції будівельним та архітектурним вимогам підтверджена висновком будівельно-технічної експертизи, за своїм станом у наслідок проведеної реконструкції воно не може бути використано для проживання, своїми діями позивач прав і інтересів інших осіб не порушив, співвласники будинку та відповідач не заперечують проти задоволення позову в частині визнання права власності за позивачем на реконструйоване приміщення як на нежиле. Також позивач набув право власності і на самочинно збудовані гараж та сарай на підставі ст. 376 ЦК України, які також повинні бути включені у склад домоволодіння. Заперечення відповідача суд до уваги не приймає, оскільки в результаті будівництва права третіх осіб позивачем не порушені.

Outcome: approved