overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-13 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дітей. Підтримуючи свої вимоги суду пояснила, що 18 лютого 1995 року зареєструвала шлюб з відповідачем в Малоукраїнській сільській раді Єланецького району Миколаївської області, актовий запис № 1. Від спільного проживання народилися діти: син [PERSON], [INFO], син [PERSON] [INFO]. Шлюбні відносини припинили по тій причині, що відповідач під час спільного проживання постійно учиняє сварки, вони не зійшлися характерами, тому просила суд шлюб розірвати, дітей залишити на її вихованні, витрати пов'язані з отриманням свідоцтва про розірвання шлюбу просила покласти на відповідача. Що стосується вимог про стягнення аліментів, то позивачка в судовому засіданні заявила відмову від позову в цій частині. Відповідач відмову позивачки від позовних вимог про стягнення аліментів підтримав, позовні вимоги щодо розірвання шлюбу визнав повністю, суду пояснив, що шлюбні відносини припинили по тій причині, що не зійшлися характерами. Відновлювати шлюбні відносини не бажає, тому шлюб просить розірвати. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами неможливе, а тому позовну заяву необхідно задовольнити частково, шлюб між сторонами розірвати, дітей залишити на вихованні позивачки, витрати, пов'язані з отриманням свідоцтва про розірвання шлюбу покласти на відповідача, в іншій частині провадження закрити. Враховуючи все вищевикладене,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-13 00:00:00

В березні 2008 року позивачка звернулася в суд до відповідача з позовом про визнання угоди дійсною посилаючись на те, що 11 червня 1998 року вона з відповідачкою уклали договір купівлі-продажу №2214 [ADDRESS], який був посвідчений на Товарній Біржі „Нерухомість-Південь” та зареєстрований в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 4764 від 11.06.1998 року і ця угода виконана сторонами повністю. Посилаючись на наведене просила позов задовольнити. В судове засідання позивачка не з'явилася, однак її інтереси за довіреністю представляє [PERSON], яка підтримала позов в суді. Відповідачка в суд не з'явилася, за адресою повідомленою суду не проживає, місце проживання і місце роботи не відомо навіть після звернення до адресного бюро та органів внутрішніх справ, а тому викликалася в суд у відповідності до ч.9 ст.74 ЦПК України через оголошення в газеті „Рідне Прибужжя”, а тому вважається повідомленою належним чином. Третя особа - Товарна Біржа „Нерухомість-Південь” в суд не з'явилася, але направила заяву з проханням слухати справу у відсутність їх представника, проти задоволення позову не заперечувала. Відповідно до ст.ст.47 ч.2, 227 Цивільного Кодексу УССР (в редакції 1963 року), які діяли на момент виникнення правовідносин та ст.ст.220,657 Цивільного Кодексу України (в ред. 2004 р.) коли одна із сторін повністю виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд має право на вимогу сторони, що виконала угоду визнати її дійсною і договір купівлі-продажу будинку повинен бути нотаріально посвідчений, а спірна угода була посвідчена на товарній біржі. Судом встановлено, що дійсно 11.06.1998 року [PERSON] з одної сторони та [PERSON] з другої сторони уклали на Товарній біржі „Нерухомість-Південь” угоду купівлі-продажу [ADDRESS], яка потребує нотаріального посвідчення, виконали всі суттєві умови договору, але позивач не може на теперішній час посвідчити цю угоду нотаріально, так як продавець за місцем реєстрації не проживає. Тому відповідно до ч. 2 ст.47 Цивільного Кодексу УССР (в редакції 1963 р.) у суду є законні підстави для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-13 00:00:00

Шлюб, між сторонами зареєстровано 27 вересня 1997 року у відділі реєстрації актів громадянського стану м. Рахів Закарпатської області за актовим записом №102, та спільно прожили до вересня місяця 2004 року з перервами. Від шлюбу народилася одна дитина: син [PERSON]- [INFO]народження, який знаходиться на вихованні та утриманні позивачки. Позивачка [PERSON]в судовому засіданні позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримала та пояснила, що в них різні характери та погляди на життя, між ними часто виникали різного роду сварки та непорозуміння. Відповідач не поважав її як дружину, не забезпечував сім'ю матеріально, вживав спиртні напої. Такі не нормальні відносини призвели до того що вони втратили почуття любові та поваги одне до одного. Миритися з відповідачем не бажає, вважає що їх сім'я розпалася остаточно, зберегти її не можливо, тому наполягає на розірванні шлюбу. Сина : [PERSON]- [INFO]народження просить і надалі залишити на її вихованні. Відповідач [PERSON]в судовому засідані позовні вимоги визнав, на розірвання шлюбу згідний, не заперечує щоб син залишився на вихованні позивачки. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в позові слід задовольнити. Як вбачається з матеріалів справи, в сім'ї склалися ненормальні відносини через різні характери та погляди на сімейне життя. Подружжя з вересня місяця 2004 року припинило спільне сімейне проживання, сторони жодних сімейних стосунків не підтримують, позивачка на розірванні шлюбу наполягає, миритися не бажає, вважає збереження сім'ї неможливим, відповідач не заперечує на розірванні шлюбу. Причини, які спонукали сторін на розірвання шлюбу є обгрунтованими, збереження сім'ї стало неможливим, таким чином їх сім'я існує тільки формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них та їх дитини, що має істотне значення, тому шлюб сторін слід розірвати. При реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦСу, стягнути з [PERSON] 17 гривень судового збору на користь держави, а [PERSON]від сплати судового збору звільнити. Дитину : сина : [PERSON]- [INFO]народження залишити і надалі на вихованні матері, [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-13 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованному шлюбі з 19.10.1985 року, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO], який проживає разом з позивачкою. В квітні 2008 року позивачка звернулася до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу посилаючись на те, що відповідач проявляв подружню зраду та на даний час проживає з іншою жінкою. Тому сім'ї у них не має і вона існує формально так як вони більше п'яти років не підтримують подружні стосунки, не ведуть сумісного господарства та проживають окремо. Майнового спору та спору по місцю проживання дитини не мають. Посилаючись на наведене і те, що відповідач не бажає подавати до суду спільну з нею заяву про розірвання шлюбу, просила позов задовольнити. Позивач в суді позов підтримав. Відповідач в суді позов визнав. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ст. 110-112, 114 Сімейного Кодексу України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд вважає необхідним покласти витрати по сплаті державного мита при одержанні свідоцтва про розірвання шлюбу на відповідача

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-13 00:00:00

В грудні 1992 року сторони зареєстрували шлюб. Під час подружнього життя [INFO]народився син [PERSON]. В сім'ї склалися умови за яких подружжя не могло спільно проживати і близько двох років тому припинило подружні стосунки та на даний час проживають окремо один від одного. В судовому засіданні позивач [PERSON]. свої позовні вимоги підтвердив, наполягає на розірванні шлюбу, вважає що їх шлюб носить юридичний характер, а сім'я фактично розпалася. Відповідачка з позовом погоджується. Суд заслухавши сторони, дослідивши докази, вважає, що позовні вимоги слід задовільнити з тих підстав, що сторони як подружжя вже не проживають. За цей час кожен з них створив іншу сім'ю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-13 00:00:00

Позивач - [PERSON]. звернулася до суду з зазначеною позовною заявою, де вказала, що 09.08.1997 року уклала шлюб з відповідачем, з яким мають двох неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей з січня 2008 року не надає, хоча й має можливість та обов'язок. Позивачка просила постановити рішення, яким стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття у розмірі 1/3 частини зі всіх видів його доходу. Позивачка у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши позивачку по справі, вивчивши письмові матеріали, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 09.08.1997 року сторони по справі уклали шлюб, який був зареєстрований Новопільською сільською радою Криворізького району Дніпропетровської області, актовий запис № 17 (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач по справі [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с. 5, 6). Неповнолітні діти проживають з позивачкою та знаходиться на її утриманні (а.с. 98), а відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання своїх дітей з січня 2008 року не надає, хоча й має такий обов'язок та можливість, оскільки працює та отримує заробітну плату. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, оскільки відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей, хоча має обов'язок щодо утримання своїх неповнолітніх дітйе, суд вважає за необхідне стягувати з нього аліменти на утримання неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO] до досягнення ними повноліття на користь позивачки в примусовому порядку в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу). На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суд з вказаним позовом, мотивуючи тим, що йому на праві спільної дольової власності належить 70/100 частин домоволодіння [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] являється власником 17/100 частин вищевказаного домоволодіння, [PERSON] відповідно належить 13/100 частин цього ж домоволодіння. На теперішній час виникла необхідність реально володіти та користуватись належною позивачу земельною ділянкою, тому просить суд визначити порядок користування земельною ділянкою між співвласниками. В судовому засіданні позивач та його представник за усним клопотанням [PERSON] позовні вимоги підтримали на підставах в ньому зазначених, просили визначити порядок користування земельною ділянкою відповідно до висновків судової будівельно-технічної експертизи від 14.04.2008р. за №48/08. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнали, не заперечували щодо визначення порядку користування відповідно до висновків судової будівельно-технічної експертизи від 14.04.2008р. за №48/08. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, згідно свідоцтва про право власності на домоволодіння від 31.05.1996р. за № 37 виданого виконкомом Суворовської районної ради народних депутатів м.Херсона , [PERSON] являється власником 70/100 частини домоволодіння [ADDRESS]. З технічного паспорту на спірне домоволодіння за інвентарним №8130, вбачається, що власником 13/100 частин домоволодіння [ADDRESS] належить [PERSON] Згідно договору купівлі-продажу від 05.05.2008р., посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №1906, 17/100 частин домоволодіння, що розташоване [ADDRESS], належить [PERSON]. Спірне домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 585,4 кв. м. Згідно ст. 88 ч.1 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності у разі недосягнення згоди між співвласниками здійснюється у судовому порядку. На розгляд суду надано експертний висновок від 14.04.2008р. за № 48/08 ( експерт Гуральска В.М.) де запропонований один варіант визначення порядку користування земельною ділянкою за склавшимся порядком користування. Суд вважає за необхідне визначити порядок користування земельною ділянкою по висновку зазначеної експертизи, т.я. це не суперечить закону та не порушує інтереси сторін, які в судовому засіданні наполягали саме на цьому варіанті.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-13 00:00:00

18.04.2008 року позивачка звернулась до суду з позовом в якому вказала, що [INFO] помер її чоловік -[PERSON], який раніше мешкав в житловому будинку за адресою : [ADDRESS] В державну нотаріальну контору за прийняттям спадщини після смерті чоловіка не звернулась через відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок. В 1956р. рішенням загальних зборів членів колгоспу “1травня” Борівського району [PERSON]було виділено земельну ділянку площею 0,25га. , розташовану за адресою : [ADDRESS], для будування житлового будинку. Згодом на цій земельній ділянці було побудовано житловий будинок . Після закінчення будівництва житловий будинок комісією в експлуатацію не приймався в зв”язку з чим свідоцтво на право приватної власності ні П.Радьківською с/Радою ні Борівським МГПТІ не виписувалось. Житловий будинок з надвірними будівлями по вищевказаній адресі , по господарській книзі № 3 , особовий рахунок № 175 П.Радьківської с/Ради після смерті чоловіка було переписано на [PERSON] На теперішній час позивачка не може приватизувати присадибну земельну ділянку , виділену на підставі рішення виконавчого комітету П.Радьківської с/Ради № 42 від 18 липня 1996р. для обслуговування житлового будинку , так як не являється його власником. В судовому засіданні позивач по довіреності [PERSON] підтримав позовні вимоги про визнання права власності в порядку спадкування по закону на житловий будинок з надвірними будівлями , розташований за адресою : [ADDRESS] Представник відповідача П.Радьківської сільської ради не заперечує проти задоволення позовних вимог позивача. Представник з/о Борівського МГПТІ не заперечує проти задоволення позовних вимог позивача. Таким чином, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання, відповідно до ст. 130 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 130 УПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України, згідно з якою у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав , ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки згідно ст. 1261 ч. 1 ЦК України “ у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки ”. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємиць по заповіту або по закону має право прийняти спадщину чи відмовитись від неї” . Крім того, дані факти та відповідні правовідносини підтверджуються наявними у справі доказами: копією паспорту [PERSON] ( а.с.4), копією свідоцтва про одруження ( а.с.), копією свідоцтва про смерть [PERSON]( а.с.7), копією технічного паспорту на садибний ( індивідуальний) житловий будинок ( а.с. 12-16), випискою з рішення № 42 від 18 липня 1996р. про передачу земельних ділянок у приватну власність та користування ( а.с. 17). З урахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісячно на утримання сина [PERSON], [INFO] На обгрунтування позову покликається на те, що з червня 2006р. вони з відповідачем припинили шлюбні відносини, спільно не проживають, відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання сина. Вона не має змоги сама утримувати дитину і рахує, що відповідач може надавати таку допомогу, а тому звернулася до суду про примусове стягнення аліментів. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, просить суд стягнути з відповідача аліменти в розмірі ј частини всіх видів його доходів щомісячно. У зв”язку з неявкою відповідача у судове засідання, який був належно повідомлений про час і місце розгляду справи, про причини неявки не повідомив, суд вважає винести заочне рішення. Заслухавши пояснення позивачки, перевіривши матеріали справи, суд дав оцінку зібраним доказам, вважає, що позов слід задоволити. В судовому засіданні встановлено, що 25.02.1998р. позивачка уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований у Стрийському міському відділі РАЦС Львівської обл.., актовий запис №69. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]., який проживає і знаходиться на повному її утриманні. На даний час сторони спільно не проживають, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Вона не має змоги сама утримувати сина і рахує, що відповідач може надавати таку допомогу. Враховуючи викладі обставини,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-13 00:00:00

Позивач КП «Печерська брама » звернулось до суду і просить стягнути з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] борг за утримання будинку, при будинкової території та комунальні послуги в сумі 3 297,87гр. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачі проживають в приватній квартирі, користуються усіма комунальними послугами, однак відмовляються сплачувати витрати за них та приймати участь в утриманні будинку та прибудинковій території. Отже позивач просить стягнути всю суму боргу, яка виникла внаслідок не сплати відповідачами поточних платежів . Відповідач Лавровський Ю.П. під час судового розгляду позовні вимоги визнав, пояснивши, що несплата рахунків щодо отриманих послуг виникла в зв'язку з відсутністю коштів . Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON]., [PERSON]., [PERSON] будучи належним чином повідомленими про час і місце судового розгляду , в судове засідання не з»явились, своїх заперечень по суті спору не подали. Вислухавши представника позивача Якимчук Л.А., відповідача [PERSON]. , вивчивши письмові докази по справі, суд прийшов до наступного. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу , інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п.п.17,35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і при будинковими територіями , затвердженими постановою КМ України від 08.01.1992р. №572 наймачі, власники кварти багатоквартирних будинків зобов'язані вносити на відповідний рахунок власника будинку плату за обслуговування і ремонт будинку. Під час судового розгляду встановлено, що обслуговування будинку № [ADDRESS] в м. Києві здійснює КП «Печерська брама» . Відповідачі проживають в квартирі [NUMBER] вказаного будинку. Між сторонами існують взаємовідносини , відповідно до яких позивач надає відповідачам весь комплекс робіт по утриманню будинку, при будинкової території та створенню необхідних умов мешканців в будинку, а відповідачі відповідно сплачували ці послуги . Згідно наданих позивачем розрахунків відповідачами , починаючи з вересня 2006 року по листопад 2007 року витрати по утриманню будинку та при будинкової території не несуть, комунальні послуги не сплачують , в зв'язку з чим виникла заборгованість в розмірі 3 297,87гр. Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином стягненню підлягають рахунки, які не сплачені відповідачами . Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За таких обставин , судові витрати понесені позивачем підлягають відшкодуванню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом про стягнення аліментів з [PERSON], мотивуючи тим, що з 08 жовтня 1994 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, шлюб реєстрували в відділі реєстрації актів цивільного стану Дунаєвецького РУЮ, актовий запис №98. Від спільного подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO]народження, який перебувають на утриманні позивачки. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, а тому звертається до суду про стягнення аліментів. Відповідач та представник відповідача Рогов О.Ю. позов визнали повністю і відповідач пояснив, що згідний платити аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони, вважає, що позов підлягає до задоволення на підставі ст.ст.180-182 СК України. Судом встановлено, що сторони 08 жовтня 1994 року зареєстрували шлюб, шлюб реєстрували в відділі реєстрації актів цивільного стану Дунаєвецького РУЮ, актовий запис №98. Від спільного подружнього життя є син [PERSON], [INFO]народження, що підтверджується копіями свідоцтв про одруження та народження дитини. Позивачка працює однак зарплата не велика, соціальної допомоги не одержує, сама утримує дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved