Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, посилаючись на те, що 15 листопада 1970 року нотаріусом Новоукраїнської державної нотаріальної контори було видано Свідоцтво про право на спадщину по закону, за яким мати позивача [PERSON] та позивач [PERSON] були визнані спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] якому під час життя належав на праві власності житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] 20 жовтня 1978 року державним нотаріусом Новоукраїнської державної нотаріальної контори було засвідчено договір дарування, за умовами якого [PERSON] подарувала мені &frac34; частини житлового будинку з належними надвірними будівлями, розташований в [ADDRESS]. За таких обставин позивач став єдиним повноправним власником вказаного будинку. Після набуття права особистої власності на зазначений будинок позивачем було здійснено забудову на земельній ділянці без узгодження з відповідними органами місцевого самоврядування, необхідних для життя та обслуговування житлового будинку господарських будівель, а саме: гараж “В”, площею 31,5 кв.м.; гараж “Дʹ”, площею 27,78 кв.м; лазню “Д”, площею 14 кв.м; сарай “Г”, площею 11 кв.м; сарай “г”, площею 2,6 кв.м. Не дивлячись на те, що забудова проводилась на земельній ділянці домоволодіння позивача та за його кошти, він не набув на правових підставах права власності на зазначені вище об'єкти нерухомого майна, оскільки п.п. 1, 2 ст. 376 ЦК України зазначають, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна не набуває права власності на нього. З метою узаконення даних будівель позивач звернувся до Новоукраїнської міської ради. Архітектором архітектурного бюро Г. Берендя при обстеженні було виявлено, що на земельній ділянці побудовано лазню, гаражі, сараї без будівельних та архітектурних порушень, але з порушенням умов надання відповідного дозволу на забудову. Крім того, архітектором було зроблено висновок про можливість оформлення документів, визначених чинним законодавством України, на самочинно збудовану лазню, гаражі та сараї, а також надано рекомендацію про звернення до Новоукраїнського районного суду із позовною заявою про визнання права власності на зазначені вище самочинно збудовані об'єкти нерухомого майна. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та суду пояснив, що після набуття права власності на будинок він здійснив забудову на земельній ділянці без узгодження з відповідними органами, в зв'язку з чим не набув права власності на забудову, тому був змушений звернутись з відповідним позовом до суду. Третя особа [PERSON] суду пояснила, що проживає по сусідстві з позивачем по справі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Представник Новоукраїнської міської ради до суду не з'явився, причина неявки суду невідома, про день слухання справи повідомлений належним чином. Заслухавши позивача, третю особу та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, слідуюче. 15 листопада 1970 року нотаріусом Новоукраїнської державної нотаріальної контори було видано Свідоцтво про право на спадщину по закону, за яким мати позивача [PERSON] та позивач [PERSON] були визнані спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] якому під час життя належав на праві власності житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). 20 жовтня 1978 року державним нотаріусом Новоукраїнської державної нотаріальної контори було засвідчено договір дарування, за умовами якого [PERSON] подарувала мені &frac34; частини житлового будинку з належними надвірними будівлями, розташований в [ADDRESS]. За таких обставин позивач став єдиним повноправним власником вказаного будинку (а.с. 10). Після набуття права особистої власності на зазначений будинок позивачем було здійснено забудову на земельній ділянці без узгодження з відповідними органами місцевого самоврядування, необхідних для життя та обслуговування житлового будинку господарських будівель, а саме: гараж “В”, площею 31,5 кв.м.; гараж “Дʹ”, площею 27,78 кв.м; лазню “Д”, площею 14 кв.м; сарай “Г”, площею 11 кв.м; сарай “г”, площею 2,6 кв.м (а.с. 6, 7). Частина 3 ст. 375 ЦК України зазначає, що право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Не дивлячись на те, що забудова проводилась на земельній ділянці домоволодіння позивача та за його кошти, він не набув на правових підставах права власності на зазначені вище об'єкти нерухомого майна, оскільки частинами 1, 2 ст. 376 ЦК України зазначають, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна не набуває права власності на нього. В свою чергу ч. 3 ст. 376 ЦК України зазначає, що за особою, яка здійснила самочинне будівництво може бути визнане за рішенням суду право власності. З метою узаконення даних будівель позивач звернувся до Новоукраїнської міської ради. Архітектором архітектурного бюро Г. Берендя при обстеженні було виявлено, що на земельній ділянці побудовано лазню, гаражі, сараї без будівельних та архітектурних порушень, але з порушенням умов надання відповідного дозволу на забудову. Крім того, архітектором було зроблено висновок про можливість оформлення документів, визначених чинним законодавством України, на самочинно збудовану лазню, гаражі та сараї за умови письмової згоди сусіді, а також надано рекомендацію про звернення до Новоукраїнського районного суду із позовною заявою про визнання права власності на зазначені вище самочинно збудовані об'єкти нерухомого майна (а.с. 9). Письмову згоду сусіда позивач отримав, що підтверджується розпискою (а.с. 8). На підставі встановленого, відповідно до ст. 376 Цивільного кодексу України, Закону України “Про власність”, та

Outcome: approved