Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-27 00:00:00

Заявниця звернулася до суду із заявою, в якій зазначає, що [INFO] у віці 58 років помер її чоловік [PERSON], з яким заявниця перебувала у зареєстрованому шлюбі з 22 січня 1972 року і постійно проживала з ним однією сім'єю по день смерті. При житті чоловік працював у ВП “Шахта “Довжанська-Капітальна” ДП “Свердловантрацит” електрослюсарем підземним й одержував високу заробітну плату. Заявниця працювала у Свердловському комбінаті комунальних підприємств сторожем й одержувала невисоку заробітну плату. Заробітна плата чоловіка значно перевищувала її заробіток. Тому основним джерелом засобів для існування сім'ї заявниці був доход чоловіка. На момент смерті чоловік заявниці був пенсіонером й одержував пенсію за віком у розмірі 1187 грн, а крім того отримував страхові виплати у розмірі 358,73 грн. На той час заявниця працювала у Свердловському комбінаті комунальних підприємств й одержувала середню заробітну плату 539 грн. У такому разі зі смертю чоловіка заявниця вважає, що втратила джерело засобів до існування. На момент звернення до суду з заявою заявниця отримує пенсію за віком, однак розмір її дуже маленький, тому вона бажає перейти на пенсію чоловіка для того, щоб одержувати значно більшу пенсію та користуватися право пільгового отримання вугілля за останнім місцем роботи її чоловіка. Заявниця просить суд постановити рішення, яким встановити факт, що у зв'язку зі смертю [INFO] [PERSON] вона втратила джерело засобів до існування. У судовому засіданні заявник [PERSON] обставини поданої заяви та зазначені вимоги підтримала у повному обсязі, наполягає на їх задоволенні. Представник заінтересованої особи УПФ в м.Свердловську Луганської області Мальнова О.В. із заявленими вимогами погодилася та не заперечує проти їх задоволення. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та надані докази, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] та померлий [INFO] [PERSON], були подружжям, проживали разом, вели спільне господарство, що підтверджується свідоцтвом про одруження від 22.01.1972 року, відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у міському бюро ЗАГС м.Свердловська Ворошиловградської області. Після реєстрації шлюбу, присвоєні прізвища чоловікові [PERSON], дружини [PERSON]. Згідно довідки УПФУ України в м.Свердловську Луганської області [PERSON] станом на день смерті [INFO] отримував пенсію у розмірі 1167,56 грн та щомісячні страхові виплати становили у розмірі 358,73 грн, станом на вересень 2007 року [PERSON] працювала у Свердловському комбінаті комунальних підприємств сторожем з 11.12.1998 року, що підтверджується копією трудової та отримала у серпні 2007 року заробітну плату у розмірі 529 грн 75 коп, що значно менше пенсії та щомісячних страхових виплат, отримуваних при житті [PERSON]. Згідно свідоцтва про смерть [NUMBER] від [INFO] [PERSON] помер [INFO] у віці 58 років. Відповідно до положень ст.36 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності у годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування. Непрацездатними членами сім'ї вважаються: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону. До членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: були на повному утриманні померлого годувальника; одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім'ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника. Відповідно до п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справах про установлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995р. для установлення факту перебування особи на утриманні померлого необхідно, щоб допомога, що робиться для заявника, була постійним і основним джерелом до існування. В судовому засіданні встановлено, що при житті [PERSON] його пенсія за віком та страхові виплати для заявниці були постійним і основним джерелом засобів її існування, оскільки її доходи були значно менше доходів її чоловіка. При таких обставинах суд вважає доведеними вимоги заявниці, оскільки встановлення даного факту має для неї юридичне значення, тому що дозволяє їй надалі реалізувати право на одержання пенсії у зв'язку з втратою годувальника, суд вважає її вимоги такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст.273 ЦПК України, ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у редакції Закону України від 09.07.2003р., ст.38 Закону України «Про пенсійне забезпечення», п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справах про установлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.95р.,

Outcome: approved