Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-05 00:00:00

Прокурор звернувся до Свердловського міського суду з позовною заявою інтересах держави в особі ДП «Свердловантрацит», в обґрунтування вимог указавши, що [PERSON] прийнятий на роботу в ВП «шахта «Довжанська Капітальна» згідно з наказом №715/к від 27.07.2007р. гірноробочим поверхні з наступним навчанням за професією гірноробочий поверзні у Свердловському центрі підготовки кадрів. З ним укладений контракт №1/28 від 27.07.2007р., відповідно до якого підприємство повинне було оплачувати вартість його навчання, а відповідач зобов'язаний був сумлінно відвідувати заняття. У випадку невиконання умов договору і звільнення по підставах, зазначених у ст.40 п.4, 3 7, 8 КЗпП України, а також у випадку розірвання трудового договору з ініціативи працівника протягом 3 років після закінчення навчання у Свердловськом ЦПК, останній зобов'язаний відшкодувати вартість навчання, оплаченого підприємством. Відповідач не виконав умов договору, і був звільнений з підприємства на підставі ст.40 п.4 Кзот України за прогули згідно з наказом №1300/к від 22.10.2007р., цим же наказом передбачено удержати з його вартість навчання у Свердловському ЦПК у сумі 1033,21 грн., який не утриманий і дотепер відповідачем у добровільному порядку не погашений. Оскільки державне підприємство з вини відповідача понесло непередбачені витрати, та цими діями відповідача порушені інтереси держави, що є власником майна ДП «Свердловантрацит», що наділив позивача правом повного господарського ведення, статусом юридичної особи, зокрема, правом укладати договори, виступати позивачем і відповідачем у суді. Відповідно до Статуту підприємства - ДП «Свердловантрацит» засновано на державній власності відповідно до наказу Минтопэнерго України від 07.03.2003р. №117 «Про реорганізацію ВАТ «ДХК «Свердловантрацит» і належить до сфери керування Міністерства палива й енергетики України, що є органом керування майном підприємства. Державне підприємство «Свердловантрацит» є правонаступником прав і обов'язків реорганізованих шляхом злиття ВАТ ДХК «Свердповантрацит» і вугільних підприємств міста, у тому числі й ВП «Шахта «Довжанська Капітальна»», що є його відособленим підрозділом. Відповідно до п.4.3 Статуту джерелом формування майна Підприємства є також капітальні вкладення і дотації держави, тому витрати, зв'язані з навчанням працівників, що відмовилися надалі відробити на підприємстві визначений договором термін, заподіюють шкоду державним інтересам. Наявність зазначеної заборгованості перешкоджає державному підприємству вчасно сплачувати податки в бюджет, створює неможливість придбання необхідних матеріалів і устаткування лав з метою видобутку вугілля, що створює неможливість якісно й у повному обсязі виконувати Державну програму по видобутку вугілля, негативно впливає на своєчасну виплату заробітної плати. Прокурор просить стягнути з відповідача на користь ДП «Свердловантрацит» матеріальний збиток у сумі 1033,21 грн. і судовий збір в доход держави в розмірі 51 грн., також інформаційно-технічні витрати на забезпечення розгляду цивільної справи у сумі 30 грн., на користь держави. У судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримала в повному обсязі, підтвердила обставини, викладені в заяві, наполягала на його задоволенні. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, підтвердив обставини, викладені в позовній заяві, наполягав на його задоволенні. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день слухання справи був належним чином повідомлений, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення судової повістки, про причини неявки суду не повідомив, у зв'язку з чим суд визнає неявку відповідача по неповажним причинам, та можливим розглянути без урахування його інтересів. У відповідності зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, визнані достатніми для розгляду справи по суті, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст130 ч.1, 134 п.6 КЗпП України, робітники несуть повну матеріальну відповідальність за шкоду, причинену підприємству, закладу, організації внаслідок порушення покладених на них трудових зобов'язань. Відповідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Судом установлено, що згідно з наказом директора ВП «Довжанська Капітальна» від 27.07.2007р. №715/к [PERSON] прийнятий на роботу гірником поверхні з наступним навчанням за професією гірник підземний у Свердловськом центрі підготовки кадрів. З ним укладений контракт №1/28 від 27.07.2007р., відповідно до якого підприємство повинне було оплачувати вартість його навчання, а відповідач зобов'язаний був сумлінно відвідувати заняття. У випадку невиконання умов договору і звільнення по підставах, зазначеним у ст.40 п. 3,4,7,8 КЗпП Україна, а також у випадку розірвання трудового договору з ініціативи працівника протягом 3 років після закінчення навчання у Свердловськом ЦПК, він зобов'язаний відшкодувати вартість навчання, оплаченого підприємством. Відповідач не виконав умов договору, і був звільнений з підприємства за ст.40 п.4 КЗпП України за прогул, відповідно до наказу №1300/к від 22.10.2007р., цим же наказом передбачено удержати з його вартість навчання у Свердловськом ЦПК у сумі 1033,21 грн., яка не удержана і до тепер. Крім того, з відповідача у відповідності зі ст.88 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в доход держави, та згідно до ст.81 ЦПК України інформаційно-технічні витрати на забезпечення розгляду цивільної справи у розмірі 30 грн. на користь держави. Згідно зі ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, хоча б ця сторона була звільнена від сплати судових витрат. У зв'язку з чим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір у доход держави в сумі 51 грн., оскільки по його провині позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. На підставі ст.ст. 130 ч.1, 134 п.6 КЗпП України, ст.526 ЦК України,

Outcome: approved