Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-26 00:00:00

В грудні 2007 року [PERSON]. звернувся до суду з позовом до ВАТ Страхове товариство „Гарантія”, [PERSON]. про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 05.10.2007 року в результаті зіткнення автомобіля АУДІ-80 реєстраційний номер [NUMBER]під керуванням водія [PERSON] та мотоцикла ЯВА - 350 реєстраційний [NUMBER], під керуванням водія [PERSON]сталася дорожньо-транспортна пригода, унаслідок якої позивачу завдано матеріальної шкоди в розмірі 157 грн.10 коп. \ це витрати на оплату послуг з евакуації пошкодженого мотоцикла та оплата штрафної стоянки\, а також заподіяні тілесні ушкодження. Між [PERSON]. та ВАТ Страхове товариство „Гарантія” був укладений договір страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, який передбачав виплату страховою організацією страхового відшкодування. За пошкоджений транспортний засіб він отримав страхову суму в розмірі 700 грн. Посилаючись на зазначене просив стягнути з ВАТ СК „Гарантія” на його користь матеріальні збитки в розмірі 157грн.10 коп., моральну шкоду, завдану у зв”язку з ушкодженням здоров”я, в розмірі 3000 грн., а з [PERSON]. моральну шкоду, завдану пошкодженням транспортного засобу у розмірі 1500 грн.00коп., а також судові витрати. . Рішенням Чернігівського районного суду від 11.04.2008 року позов [PERSON] задоволено, стягнуто з ВАТ „Страхове товариство „Гарантія” на користь [PERSON] 157 грн.10 коп., в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 1000 грн. моральної шкоди, 34 грн. судового збору, 15 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення та 350грн. витрат, пов”язаних з оплатою правової допомоги. З [PERSON]. 500 грн. моральної шкоди, 34грн. судового збору, 15 грн. витрат на інформаційно- технічне забезпечення та 350 грн. витрат на правову допомогу. В апеляційній скарзі ВАТ „Страхове товариство „Гарантія” просить скасувати рішення суду від 11.04.2008 року та відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON]до ВАТ „Страхове товариство „Гарантія”, при цьому посилаються на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку. Постановлюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд виходив із факту доведеності вини [PERSON]. у скоєні ДТП та заподіянні позивачу в зв”язку з цим матеріальної та моральної шкоди. Проте, з таким висновком не може погодитись апеляційний суд. Із постанови про адміністративне правопорушення щодо [PERSON]. від 05.12.2007 року вбачається, що суддя закрив провадження в адміністративній справі у зв”язку із закінченням на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності. За змістом ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення при закінченні на момент розгляду справи строку передбаченого ст.38 цього Кодексу, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю. Оскільки постановою від 05.12.2007 року закрито провадження у справі, суд першої інстанції розглядаючи цю справу мав перевірити ці обставини і зробити висновок про відповідальність осіб, причетних до цієї ДТП, чого судом зроблено не було. Відтак, враховуючи, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на постанові Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05.12.2007 року, його не можна визнати законним та обгрунтованним відповідно до вимог ст.ст.61, 213 ЦПК України, у зв”язку з чим зазначене рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення. З матеріалів справи вбачається, що 05.10.2007 року у місті Чернігові по вул..Щорса сталася ДТП, внаслідок якої мотоцикл [PERSON]отримав механічні ушкодження, був евакуйований до стоянки, а [PERSON]. отримав тілесні ушкодження у вигляді розтягнення зв”язок правого гомілково-ступневого суглобу, забиття правого колінного суглобу та множинних саден правої нижньої кінцівки, з приводу яких позивач знаходився на амбулаторному лікуванні з 05.10.2007 року по 20.10.2007 року. Дослідивши в судовому засіданні протокол ДАЇ про адміністративне правопорушення №143317 від 10.11.2007 року, протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди , схеми до нього від 05.10.2007 року про місце знаходження транспортних засобів учасників події, акт судово-медичного дослідження №2723 від 26.10.2007 року про заподіяння [PERSON]. легких тілесних ушкоджень, що спричинили йому короткочасний розлад здоров”я, письмові пояснення [PERSON]. та [PERSON]., що знаходяться у відмовному матеріалі за фактом ДТП за №17474 від 06.10.2007 року, апеляційний суд приходить до висновку про те, що ДТП мало місце з вини [PERSON]., оскільки останній під час зміни напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, чим порушив п.10.1 Правил Дорожнього руху. При розгляді справи в апеляційному суді [PERSON]. також визнав свою вину у вчиненої ДТП. Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог, заявлених [PERSON]., апеляційний суд виходить з положень ч.1 ст.1188 ЦК України, що шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Оскільки винним у ДТП є [PERSON]., який застрахував свою цивільно-правову відповідальність перед третіми особами апеляційний суд вважає що із страхового товариства на користь позивача підлягають стягненню витрати на евакуацію транспортного засобу в сумі 120 грн. та знаходження його на стоянці в сумі 37 грн.10 коп. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок порушення її прав. Тобто правовою підставою вимог про відшкодування моральної шкоди є встановлення судом факту порушення прав позивача. Апеляційним судом встановлено, що внаслідок ДТП, що мала місце 05.10.2007 року, мотоцикл [PERSON] одержав механічні пошкодження, а він сам тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров”я. Із змісту ст. 23 ЦК України та ст. 22 Закону України „Про обов”язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів”, вбачається, що потерпілому відшкодовується також і моральна шкода, яка підлягає стягненню, як з [PERSON]. визнаного винним в скоєні дорожньо-транспортної пригоди та із ВАТ „Страхове товариство „Гарантія”, як страховика, який забезпечує відшкодування шкоди завданої третій особі \ поліс № ВВ обов”язкового страхування цивільно-правової відповідальності а.с.58\ Відповідно до п.3 частини другої ст.23 ЦК України [PERSON]. повинен відшкодувати [PERSON] моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких [PERSON] зазнав у зв”язку із пошкодженням транспортного засобу. Також підлягає стягненню із страховика на користь [PERSON] моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких позивач зазнав, у зв”язку з пошкодженням здоров”я \ п.1. частини 2 ст.23 ЦК України\ в межах 5 відсотків ліміту, визначеного у п.9.3 ст.9 вищезазначеного Закону , тобто стосовно вказаного випадку в межах суми 2550 грн. Вирішуючи питання про визначення розміру грошового відшкодування моральної шкоди, суд у відповідності з вимогами ст.23 ЦК України враховує характер правопорушення, глибину душевних і фізичних страждань позивача, ступень вини особи, яка завдала моральну шкоду, вимоги розумності і справедливості і вважає, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди слід задовольнити частково, стягнувши з [PERSON]. на користь [PERSON] грн. у відшкодування моральної шкоди в зв'язку з пошкодженням мотоциклу та з ВАТ „Страхова компанія „Гарантія” на користь позивача 1000 грн. у відшкодування заподіяної моральної шкоди внаслідок ушкодження здоров'я. Судові витрати \ судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення позову\ підлягають задоволенню частково відповідно до вимог ст.ст.81, 88 ЦПК України . Також підлягають частковому задоволенню витрати пов”язані з наданням правової допомоги в сумі 700 грн. відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.2006 року за №590 „Про граничні розміри компенсації витрат, пов”язанних з розглядом цивільних та адміністративних справ. Доводи апеляційної скарги ВАТ „Страхове товариство „Гарантія” не заслуговують уваги з наступних підстав: Відносини у сфері обов”язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, регламентовані Законом України „Про обов”язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів” від 01.07.2004 року, [PERSON]., як власник автомобіля, застрахував свою цивільну правову відповідальність у ВАТ „Страхове товариство „Гарантія”, тому ВАТ „Страхове товариство „Гарантія”, повинно відшкодувати шкоду завдану потерпілому відповідно до ст.ст. 9, 28, 29 зазначеного Закону.

Outcome: partial