Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з нього безпідставно набуті кошти в загальній сумі 9500 грн., а саме передані позивачем в ПП «ВІД» спочатку 7000 грн., та передані 11.02.2005 року 2500 грн.. Вказані кошти позивачем передані в рахунок майбутнього укладення ним як фізичною особою з ПП «ВІД» договору, проте договір укладений не був і позивач просить повернути йому вказані кошти, а також стягнути з відповідача витрати на сплату експертизи в сумі 954,48 грн., та судові витрати в сумі 125 грн.. Представник відповідача в судовому засіданні з позовними вимогами не погодився та пояснив, що 20.12.2004 року між ПП «ВІД» та ТОВ «Тридом», директором якого був [PERSON], було укладено договір на виконання проектних робіт, вартість яких мала становити 18000 грн.. В порядку сплати вартості проектних робіт ПП «ВІД» отримало від ТОВ «Тридом» грошові кошти: перший раз 7000 грн., а в лютому 2005 року - 2500 грн., які були оприходовані на підставі прибуткових ордерів. Таким чином, представник відповідача вважає, що в даному випадку мають місце господарчі правовідносини між двома юридичними особами, але позивач заявив свої позовні вимоги в порядку цивільного судочинства з метою спростити повернення коштів. В судовому засіданні встановлено, що 11.02.2005 року директор ПП «ВІД» Данілкін В.І. отримав від гр.[PERSON] гроші в сумі 2500 грн., про що власноручно склав відповідну розписку /а.с.6/. Данілкін В.І. не оспорює вказану розписку, лише пояснює, що в розписці він не вказав, що отримав ці гроші від [PERSON] як директора ТОВ «Тридом». Позивач же наполягає, що вказані кошти були передані ним як фізичною особою Данілкіну В.І. в рахунок майбутнього укладення договору щодо землевпорядних робіт, але такий договір, незважаючи на сплату коштів, укладений не був. Крім того, як вбачається з квитанції, підписаної Данілкінім В.І. та закріпленої печаткою ПП «ВІД», він отримав від [PERSON] гроші в сумі 7000 грн.. Дати на квитанції немає /а.с.5/. Представник відповідача пояснив, що вказані кошти він отримав в рахунок сплати договору, укладеного 20.12.2004 року, проте він не вказав в цій квитанції дату отримання грошей та те, що він їх отримав від [PERSON] як від директора ТОВ «Тридом» та на підставі відповідного договору. Позивач пояснив, що вказані кошти він передав [PERSON] також не як директор ТОВ «Тридом», а в рахунок укладення договору в майбутньому, без будь-яких правових підстав, за усною домовленістю з Данілкінім В.І., а Данілкін В.І. надав йому про це не розписку, а квитанцію. Суду надана копія договору №9 від 20.12.2004 року між ПП «ВІД» та ТОВ «Тридом» на виконання проектних робіт, який не містить графіку здійснення його оплати, не вказана сума авансу та час його перерахування, а містить тільки загальні положення та загальну його вартість - 18000 грн.. Представник відповідача надав суду прибуткові касові ордери: №27 від 10.06.2006 року на отримання від директора ТОВ «Тридом» [PERSON] на підставі договору №9 від 20.12.2004 року 7000 грн., та №8 від 11.02.2005 року на отримання від директора ТОВ «Тридом» [PERSON] на підставі того ж договору 2500 грн.. Представник позивача послався на те, що корінець квитанції про отримання від [PERSON] 7000 грн. без дати, є корінцем від прибуткового ордеру №27 від 10.06.2006 року. На запит суду Данілкін В.І. надав суду оригінали вказаних прибуткових касових ордерів. Згідно висновку судової почеркознавчої та технічної експертизи документів №8 від 05.01.2008 року / а.с. /, прибутковий касовий ордер №27 від 10.06.2006 року про отримання 7000 грн. та квитанція до прибуткового касового ордеру про отримання від [PERSON] 7000 грн. раніше одного цілого не складали і вказана квитанція не могла бути відірвана або відрізана від прибуткового ордеру №27. Після отримання результатів експертизи Данілкін В.І. заявив, що надані ним для проведення експертизи прибуткові касові ордери не є оригіналами, а є копіями, оскільки оригінали цих ордерів були втрачені, за що бухгалтер підприємства [PERSON]отримала догану. Данілкін В.І. не зміг пояснити, чому він не пояснив про це перед призначенням експертизи. При цьому він надав суду знову ж таки ксерокопії сторінок касової книги, в яких вказані нібито отримані за цими касовими ордерами від [PERSON] кошти, не надавши суду для дослідження її оригінал. Вислухавши сторони та дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або кошти без достатньої правової підстави зобов»язана повернути потерпілому це майно. Суд приходить до висновку про те, що отримані ПП «ВІД» від гр.[PERSON] згідно розписки від 11.02.2005 року гроші в сумі 2500 грн. набуті відповідачем безпідставно, принаймі, представник відповідача не надав суду достатніх та допустимих доказів того, що вказана грошова сума отримана ПП «ВІД» від [PERSON] на підставі будь якого договору, або як від керівника юридичної особи, або як від фізичної особи. Представник відповідача не оспорює того факту, що вказану грошову суму позивачу він не повернув. При цьому, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача суми 7000 грн. задоволені бути не можуть, оскільки позивач не може конкретно вказати коли саме він передав ці гроші представнику відповідача Данілкіну В.І. - чи до лютого 2005 року, як вказано в позовній заяві, чи пізніше, квитанція до прибуткового ордеру, на яку позивач посилається, як на розписку в отриманні вказаної грошової суми, дати не містить. Данілкін В.І. же вказує, що гроші в сумі 7000 грн. він отримав від [PERSON] як від директора ТОВ «Тридом» в червні 2006 року. Простої письмової розписки про отримання Данілкіним В.І. грошей в сумі 7000 грн. від [PERSON] суду не надано. В даному випадку суд вважає, що ні позивач не довів того, що вказані гроші отримані директором ПП «ВІД» Данілкіним В.І. від нього, як від фізичної особи, ні відповідач не довів того, що він отримав ці кошти від [PERSON], як від директора ТОВ «Тридом» у виконання договору №9 від 20.12.2004 року, а у відповідності до ст.11 ЦПК України суд розглядає справу у межах заявлених позовних вимог та на підставі тих доказів, на які посилаються сторони. При цьому суд вважає, що у відповідності до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути не тільки судові витрати на держмито в сумі 51 грн. /пропорційно задоволеним позовним вимогам/ і витрати на збір на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн., але й витрати позивача на оплату судової експертизи документів в сумі 954,48 грн., оскільки представник відповідача своєчасно не повідомив суд про те, що надані ним для експертного дослідження документи не є оригіналами і це потягло проведення та оплату експертизи, висновок якої завідомо для представника ПП «ВІД» не мав жодного значення для вирішення даної справи по суті.

Outcome: partial