Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з вимогами про розподіл земельної ділянки, яка розташована по [ADDRESS] та належить сторонам на праві спільної власності. Просила визнати за нею право власності на 7/10 часток ділянки. Мотивуючи свої вимоги зазначила, що являється власником квартири [NUMBER] у названому домоволодінні, що складає 7/10 його часток. [PERSON] проти розподілу земельної ділянки не заперечувала, спрямувала до суду зустрічний позов, в якому наполягала на іншому співвідношенні у частках. Просила визнати за нею право власності на &frac34; частини ділянки, зазначаючи, що саме такий порядок користування ділянкою фактично склався на місцевості. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши надані сторонами докази та висновок судово-технічної експертизи, дослідивши обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, з позиції їх достатності і взаємного зв'язку у сукупності, суд дійшов висновку, що первісний позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Під час розгляду справи судом безпосередньо встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] є власниками домоволодіння [NUMBER] по [ADDRESS], яке на підставі рішення Гурзуфської селищної ради № 39 від 02 грудня 2004 року та наказу територіального виробничого управління житлово-комунального господарства смт. Гурзуф [NUMBER] від 28 грудня 2004 року було передано на баланс його співвласникам (а.с. 10). Домоволодіння складається з двох квартир. [PERSON] є власницею квартири [NUMBER], що підтверджується дублікатом свідоцтва про право власності № 6812-І, виданим виконавчим комітетом Ялтинської міської ради 20 жовтня 2003 року (а.с. 29). [PERSON] є власницею квартири [NUMBER], що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії САА [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Ялтинської міської ради 04 листопада 2005 року (а.с. 13). Згідно з довідкою про приналежність будівель домоволодіння, яка надана комунальним підприємством «Ялтинське бюро технічної інвентаризації», частка[PERSON] у домоволодінні становить 7/10, в той час як частка[PERSON] - 3/10 (а.с. 14). На підставі рішення Гурзуфської селищної ради № 55 від 07 липня 2006 року [PERSON] та [PERSON] отримали у власність земельну ділянку за названою адресою площею 0,0600 га, що підтверджується державними актами на право власності серії ЯГ № 094497 та № 094498. Цільове призначення ділянки - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель та споруджень (присадибна ділянка). Сторони не дійшли згоди щодо порядку володіння та користування спірною ділянкою та звернулися до суду з вимогами про її поділ. Спірні правовідносини регулюються базовим (загальним) законом у сфері приватноправових правовідносин - Цивільним кодексом України, та Земельним кодексом України - спеціальним нормативно-правовим актом, який встановлює порядок володіння, користування та розпоряджання землею. У відповідності до частини 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Частина 1 ст. 356 та частина 1 ст. 368 ЦК України встановлюють, що майно кількох осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю, в той час як майно кількох осіб без визначення часток кожного з них є спільною сумісною власністю. Зазначені норми узгоджуються з частиною 1 ст. 86 ЗК України, зі змісту якої випливає, що земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення таких часток (спільна сумісна власність). Відповідно до частини 2 ст. 89 ЗК України у спільній сумісній власності перебувають в тому числі земельні ділянки співвласників жилого будинку. Оскільки [PERSON] та [PERSON] є співвласниками домоволодіння, а належна кожній з них частка земельної ділянки не визначена, суд дійшов висновку, що спірна ділянка знаходиться у спільній сумісній власності сторін. Зі змісту частини 1 ст. 372 ЦК України вбачається, що майно, яке перебуває у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками. При цьому, у разі поділу такого майна, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Це в повному обсязі узгоджується з приписами частини 5 ст. 89 ЗК України. Вивчивши висновок судово-технічної експертизи № 8020 від 14 лютого 2008 року (а.с. 38-44), суд дійшов висновку, що з урахуванням часток кожного з власників домоволодіння, у загальному користуванні співвласників доцільно залишити доріжку від вхідних воріт на ділянку уздовж південної межі домоволодіння загальною площею 38 кв. м., у власність [PERSON] виділити частину ділянки площею 363 кв. м., а у власність[PERSON] - частину площею 199 кв. м., встановивши межу між частками співвласників по житловому будинку (варіант визначення порядку користування земельною ділянкою [NUMBER] із розрахунку 7/10 - [PERSON], 3/10 -[PERSON]). Ухвалюючи рішення у справі суд взяв до уваги, що долі співвласників домоволодіння є нерівними, врахував можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд та наявних плодово-ягідних насаджень співвласників, а також можливість проходу з вулиці до виділеної долі кожного з них. Суд дійшов висновку, що запропонований [PERSON] розподіл (7/10 на 3/10) не ущемляє законні права[PERSON], не позбавляє її можливості належно користуватися своєю частиною будинку, не виключає її з числа фактичних користувачів спільної земельної ділянки та не суперечить архітектурно-будівельним, санітарним і протипожежним правилам. За таких обставин вимоги[PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved