Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-10 00:00:00

05 грудня 2007 року позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом, в якому просять визнати відповідачку втратившою право користування квартирою [ADDRESS] у місті Одесі, посилаючись на те, що вони є власниками зазначеної квартири, відповідачка приходиться колишньою дружиною [PERSON], однак у листопаді 2006 року забрала усі свої речі та добровільно вибула з квартири і з тих пір у ній не проживає, мешкає за іншою адресою в м.Одесі. Також позивачі повідомили, що вони несуть додаткові витрати зі сплати комунальних послуг, не можуть у повному обсязі користуватися та розпоряджатися своєю власністю, тому вимушені звернутися до суду. У судовому засіданні позивачі та їх представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили суд визнати відповідачку такою, що втратила право користування житлом на підставі ч.2 ст.405 ЦК України, зобов'язавши Суворовський РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області зняти її з реєстраційного обліку. Відповідачка в судовому засідання позовні вимоги визнала, заперечуючи проти зазначених у позові обставин щодо добровільного залишення квартири у листопаді 2006 року та наполягала на тому, що квартиру вона була вимушена залишити на ґрунті сімейних спорів з чоловіком. Представник Суворовського РВ ОМУ УМВС України в Одеській області у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомили, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило. Вислухавши учасників процесу, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні та наявних у справі матеріалів, позов підлягає задоволенню. Так, у судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS] у місті Одесі належить позивачам у рівних частках на праві спільної часткової власності згідно Свідоцтва про право власності на житло (а.с.6). Згідно витягу про реєстрацію прав власності на нерухоме майно комунального підприємства “Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості”, за позивачами зареєстроване право власності по &frac14; частки зазначеної квартири (а.с.7). Відповідачка [PERSON], [INFO] року народження, зареєстрована в квартирі позивачів у якості невістки - дружини [PERSON], - з 29.07.2005 року, однак з листопада 2006 року після суперечок зі своїм чоловіком, зібрала речі та вибула з квартири і з того часу в ній не проживає, із заявою про перешкоджання у проживанні в квартирі до органів внутрішніх справ відповідачка не зверталася. Заяву про зняття з реєстраційного обліку відповідачка не подавала і по цей час зареєстрована за даною адресою, будь-які особисті речі чи документі відповідачки в квартирі відсутні. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між відповідачкою [PERSON] та [PERSON] розірвано, актовий запис про розірвання шлюбу [NUMBER] від 26 вересня 2007 року (а.с.11). Реєстрація відповідачки, яка не проживає в квартирі позивачів, перешкоджає їм у здійсненні права власності у повному обсязі, позивачі вимушені нести додаткові витрати зі сплати комунальних послуг, що нараховуються згідно кількості зареєстрованих осіб. Відповідно до ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно вимог ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Крім того, у відповідності зі ст.6 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні” від 11 грудня 2003 року, який відповідно до Конституції України регулює відносини, пов'язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, при зміні місця проживання в межах адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюється повноваження органу реєстрації, особа, яка зареєструвала місце проживання, або її законний представник повинні письмово повідомити про це відповідний орган реєстрації протягом семи днів. Згідно ст.7 зазначеного Закону, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги правомірні та обґрунтовані, регулюються нормами ст.ст.29, 405 ЦК України та Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні” і підлягають задоволенню, оскільки вказане житло належить позивачам на праві власності на законних підставах, відповідачка не проживає в квартирі з листопада 2006 року, тому втратила право користування зазначеним житлом. На підставі встановленого, відповідно до ст.ст.6, 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні” від 11 грудня 2003 року, ст.ст.29, 405 ЦК України,

Outcome: approved