Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання розірваним договору підряду від 30 січня 2008 року укладеного між [PERSON] та [PERSON], та визнання права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS], загальною площею 120,90 кв. м. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до договору купівлі продажу від 05.02.2007 року він придбав нежиле приміщення по вулиці Дерібасівська у м. Одесі, загальною площею 45,0 кв. м., який був посвідчен приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Стукаленко Л.С. та зареєстровано в реєстрі за № 297. Зазначене право власності було зареєстровано 06.02.2007 року в реєстрі, про що свідчить витяг № 13465877. Позивач стверджує, що відповідно до статті 319 ЦК України власник майна володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону, та зазначає, що згідно до умов цивільного законодавства сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Крім того позивач посилається на Рішення Конституційного Суду України від 02.03.2004 р. № 1-2/2004 у справі за конституційним зверненням [PERSON] та інших громадян про офіційне тлумачення положень пункту 2 статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду" та за конституційним поданням 60 народних депутатів України про офіційне тлумачення положень статей 1, 10 цього Закону (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків) та на згоду мешканців сусідніх квартир [PERSON] та [PERSON], щодо можливості відчуження позивачу горища, що знаходиться над належним позивачу нежилим приміщенням [ADDRESS]. Таким чином відповідно до статтей 837, 875 ЦК України та відповідно до укладеного договору підряду від 30 січня 2008 року [PERSON] зобов'язався на умовах договору виконати за свій рахунок наступну роботу: розробити проектну документацію щодо реконструкції нежилого приміщення та розташованого над ним горища [ADDRESS]; погодити проектну документацію щодо реконструкції нежилого приміщення та розташованого над ним горища [ADDRESS]; провести реконструкцію нежилого приміщення та розташованого над ним горища [ADDRESS]; провести перевід нежилого приміщення та розташованого над ним горища [ADDRESS], у жилий фонд; ввести в експлуатацію квартиру [ADDRESS]. Згідно умов договору від 30 січня 2008 року відповідач повинен був закінчити виконання робіт обумовлених п. 1.1. Договору в строк до 10.05.2008 року. Відповідно до технічного висновку № 49/2007, реконструкція не зробила порушень несучої здібності конструктивних елементів, конструкцій [ADDRESS]. Реконструкція зроблена з дотриманням діючих нормативних документів, пред'явлених до житлових будинків індивідуальної забудови та індивідуальним забудовникам. Як зазначив позивач підставою для його звернення до суду став той факт, що відповідач не виконанав в строк покладені на себе договором підряду обовязки, та не було закінчено в строк обумовлені договором роботи. Позивач просить постановити рішення, яким визнати розірваним договір підряду від 30 січня 2008 року укладений між [PERSON] та [PERSON], та визнати право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS], загальною площею 120,90 кв. м. У судовому засіданні представник позивача за довіреністю - [PERSON], підтримала позовні вимоги та просить суд позов задовольнити. Представник відповідача - [PERSON] в судовому засіданні позов визнав та просить суд задовольнити позовні вимоги. Дослідивши всі обставини справи, враховуючи визнання представником відповідача позову, суд доходить висновку про достатність доказів у справі для її вирішення та можливість винесення судового рішення про задоволення позову. При цьому суд виходить з наступного: [PERSON] на праві приватної власності належить нежиле приміщення [ADDRESS], загальною площею 45,0 кв. м., на підставі договору купівлі - продажу від 05.02.2007 року, який був посвідчен приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Стукаленко Л.С. та зареєстровано в реєстрі за № 297. Відповідно до надоного в суд витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 06.02.2007 року № 13465877 зазначене право було зареєстровано в реєстрі прав власності на нерухоме майно за позивачем. Згідно статті 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином суд дійшов до висновку про правомірність придбання позивачем нежилого приміщення [ADDRESS]. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно статті 150 Конституції України офіційне тлумачення Конституції України та законів України належить до повноважень Конституційного Суду України. З питань, передбачених цією статтею Конституційний Суд України ухвалює рішення, які є обов'язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені. В Рішенні Конституційного Суду України від 02.03.2004 р. № 1-2/2004 у справі за конституційним зверненням [PERSON] та інших громадян про офіційне тлумачення положень пункту 2 статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду" та за конституційним поданням 60 народних депутатів України про офіційне тлумачення положень статей 1, 10 цього Закону (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків) встановлено: 1.1. Допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і та ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу в нього. 1.2. Власник (власники) неприватизованих квартир багатоквартирного будинку є співвласником (співвласниками) допоміжних приміщень нарівні з власниками приватизованих квартир. 1.3. Питання щодо згоди співвласників допоміжних приміщень на надбудову поверхів, улаштування мансард у багатоквартирних будинках, на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень (оренда тощо) вирішується відповідно до законів України, які визначають правовий режим власності. Таким чином суд дійшов до висновку, що горище розташоване над нежилим приміщенням належним позивачу знаходиться в спільній власності всіх власників квартир в будинку [ADDRESS]. Згідно статті 319 ЦК України власник майна володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно статті 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення частик кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб'єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч. 2 статті 369 ЦК України розпорядження майном, що є у спільній сумісні власності, здійснюється за згодою всіх співвланисків. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово та нотаріально посвідчена. Відповідно до доданих до позовної заяви заяв власників сусідніх приміщень в будинку [ADDRESS], позивач отримав відповідним чином посвідчену згоду на відчуження горища, що розташоване над нежилим приміщенням в будинку [ADDRESS]. Згідно ч. 2 ст. 383 ЦК України, власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Згідно правил ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу, а відповідно до ст. 875 ЦК України договір будівельного підряду може укладатися на реконструкцію (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд. Відповідно до укладеного договору підряду від 30.01.2008 року [PERSON] зобов'язався на умовах договору виконати за свій рахунок наступну роботу: розробити проектну документацію щодо реконструкції нежилого приміщення та розташованого над ним горища [ADDRESS]; погодити проектну документацію щодо реконструкції нежилого приміщення та розташованого над ним горища [ADDRESS]; провести реконструкцію нежилого приміщення та розташованого над ним горища [ADDRESS]; провести перевід нежилого приміщення та розташованого над ним горища [ADDRESS], у жилий фонд; ввести в експлуатацію квартиру [ADDRESS]. Згідно умов договору від 30.01.2008 року відповідач повинен був закінчити виконання робіт обумовлених п. 1.1. Договору в строк до 10.05.2008 року. Стаття 638 ЦК України зазначає, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, якими є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У відповідності до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Таким чином суд дійшов до висновку про правомірність укладання договору підряду від 30.01.2008 року між позивачем та відповідачем. Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як було встановлено в судовому засіданні відповідач не виконанав в строк покладені на себе договором підряду обовязки, та не було закінчено в строк обумовлені договором роботи. Таким чином суд дійшов до висновку про неналежне виконання відповідачем своїх обовязків за договором підряду від 30.01.2008 року. Згідно статті 876 ЦК України, власником об'єкта будівництва або результату інших будівельних робіт є замовник, якщо інше не передбачено договором. Відповідно до технічного висновку № 49/2007, реконструкція не зробила порушень несучої здібності конструктивних елементів, конструкцій [ADDRESS]. Реконструкція зроблена з дотриманням діючих нормативних документів, пред'явлених до житлових будинків індивідуальної забудови та індивідуальним забудовникам. Відповідно до довідки Українського державного підприємства поштового зв'язку «УКРПОШТА» № 07-31/586 від 26.04.2007 року, реконструйованим нежилим приміщенням можливо присвоїти [ADDRESS]. Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно ст. 130 ЦПК України попереднє судове засідання проводиться з метою з'ясування можливості врегулювання спору до судового розгляду або забезпечення правильного та швидкого вирішення справи, ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 174 і 175 ЦПК України. Відповідно ч. 4 ст 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно п. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Outcome: approved