Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], яким просить визнати недійсним свідоцтво про право власності на житло, видане на ім'я [PERSON] Під час розгляду справи [PERSON] Доповнила позовні вимоги, просить також визнати недійним та скасувати розпорядження генерального директора виробничого об'єднання «Південдизельмаш» № 51 від 27 серпня 1993 року про надання в приватну власність [PERSON] квартиру [ADDRESS], скасувати реєстрацію права власності [PERSON] на вказану квартиру. В обгрунтування позовних вимог позивач в позові зазначає наступне. З 21.12.1991 р. вона перебувала в шлюбі з відповідачем, мають спільну дитину [PERSON] [INFO] народження. Після реєстрації шлюбу і до розірвання шлюбу в 2006 р. вони проживали сім'єю в квартирі [ADDRESS]. Вона та дитина прописалися в цій квартирі лише в вересня 1996 р., для влаштування дитини в дитячий заклад. Лише при оформлені документів на розлучення в 2006 році вона дізналася, що 27.08.1993 року квартира [ADDRESS] приватизована особисто [PERSON], без участі її та доньки, як членів сім'ї, які на той час там постійно проживали, чим порушено їх право на приватизацію житла. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та підстави позову, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] позов не визнав, суду пояснив наступне. В квартирі [ADDRESS] він з [PERSON] та дочкою [PERSON] проживав лише з 1994 року. До цього жили в батьків [PERSON] та в квартирі [ADDRESS]. [PERSON] весь час знала про приватизацію квартири в 1993 році, бо мала доступ до всіх документів. Ніяких притензій щодо приватизації вона не мала. Представник відповідача суду пояснив, що на момент приватизації квартири позивач з відповідачем та дитиною в цій квартирі не проживали, а жили в батьків позивача [PERSON], тому позивач та дитина не мали права брати участь в приватизації квартири. Крім того, позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки з моменту приватизації [PERSON] квартири їй було про це відомо, бо вони проживали спільно, документи по приватизації квартири зберігалися відкрито до 2004 року, а потім [PERSON] передав їх на зберігання своїй сестрі [PERSON] Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмеит позову неповнолітня [PERSON] підтримала позовні вимоги [PERSON], суду пояснила, що з народження вона проживала в квартирі [ADDRESS]. Свідоцтво про приватизацію квартири вона ніколи не бачила. Підтримує позов матері, бо вважає, що має право на частку квартири, де весь час проживала, бажає залишитись проживати в цій квартирі, яка розташована поряд з її школою, в районі, де живуть всі її друзі. Представник співвідповідача ВАТ «Південдизельмаш» висловився про вирішення позову на розсуд суду. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову Виконавчого комітету Токмацької міської ради суду пояснив, що підстави для скасування розпорядження про приватизацію квартири відсутні, приватизацію проведено законно. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову Комунального підприємства БТІ «Абрис» суду пояснив, що позов задовольнити неможливо, оскільки [PERSON] буде позбавлено права власності, а повторна приватизація законом не передбачена. Свідок [PERSON] в судовому засідані пояснила, що в 1992 році вона розійшлася зі своїм чоловіком й перейшла жити до свого батька, який мешкав з [PERSON] в однокімнатній квартирі за адресою [ADDRESS]. На цей час в квартирі [ADDRESS] ніхто не жив, [PERSON] та [PERSON] жили в роз'їздах. Коли [PERSON] була вагітна, вона проживала в своєї матері. В квартирі [ADDRESS] [PERSON] З [PERSON] стали жити лише з 1994 року. Після смерті в 1999 році її з [PERSON] батька вони продали належну йому квартиру [ADDRESS]. По всім питанням щодо документів за вказівкою [PERSON] зверталася до його дружини [PERSON] З нею вона переглядала всі документи, серед яких було й свідоцтво про приватизацію квартири [ADDRESS]. Свідок [PERSON] суду пояснив, що в липні 1993 р. [PERSON] надав йому ключ від своєї двокімнатної квартири і він там інколи ночував - до зими 1993 року. В цей час [PERSON] з дружиною та дитиною проживав в батьків дружини в районі ж/д, інколи приїзжали в цю квартиру. Свідок [PERSON] в судовому засідані пояснив, що до 1993 р. він проживав з сестрою відповідача [PERSON], підтримував родинні відносини з сім'єю [PERSON] та [PERSON] Йому відомо, що з часу, коли [PERSON] була вагітна, а також після народження дитини і до кінця 1993 - початку 1994 року, поки він з ними спілкувався, вони проживали в будинку по [INFO] в двокімнатній квартирі. [PERSON] виїзджав на заробітки до Угорщини приблизно на 1 місяць. Свідок [PERSON] в судовому засідані пояснила, що [PERSON] є її дядьком - братом її матері. Їй відомо, що [PERSON] одружився з [PERSON] В 1991 році. Коли [PERSON] була вагітна, вони проживали в 2-кімнатній квартирі по [INFO]. Там вони жили до розлучення, яке сталося приблизно рік тому. Лише їздили на заробітки строком до тиждня, торгували м'ясом в м. Запоріжжі і після народження дитини приблизно місяць вони проживали в матері [PERSON], а потім знову жили в цій 2-х кімнатній квартирі. Вона проживала в цьому ж під'їзді на 6 поверсі. Свідок [PERSON] в судовому засідані пояснила, що [PERSON] та його батькам, як і їй в 1987 році за знесені приватні будинки надали квартири по [INFO]. Батькові [PERSON] - однокімнатну квартиру [ADDRESS] , а [PERSON] та його матері - двокімнатну [ADDRESS]. Коли [PERSON] Одружився, він з жинкою жив в квартирі [ADDRESS] та у її батьків. Коли в них народилася дитина, вони жили в батьків дружини й тільки інколи приїзджали в квартиру. В 1993 році батько [PERSON] Приватизував двокімнатну квартиру [ADDRESS] в й [PERSON] З дружиною перейшли в 1994 році в цю квартиру, але більший час вони жили в батьків [PERSON] Вона завжди доглядала за їх квартирою, про приватизацію їй відомо від батька [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засідані пояснила, що приблизно до 1993 року в двокімнатній квартирі жив батько [PERSON], потім батько перейшов в 1-но кімнатну квартиру, а [INFO] жили у батьків [PERSON] та приїзджали в 2-во кімнатну квартиру, яку їм залишив батько. Свідок [PERSON] в судовому засідані пояснила, що [PERSON] та [PERSON] знає як сусідів по [INFO]. Там вона живе з осені 1993 року. Коли вона заселилася, вони вже там жили в 2-во кімнатній квартирі з дитиною. Батько [PERSON] в цей час жив на другому поверсі. [PERSON] їздила в Ізраіль приблизно в 2000 році. До цього вони їздили до Москви, до Запоріжжя. На який час, їй не відомо. Під час їх від'їзду дочка проживала з матір'ю [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засідані пояснив, що є братом [PERSON], [PERSON] є хрещеним його дитини. На час народження дитини [PERSON] та [PERSON] проживали в 1-но кімнатній квартирі. Через пару місяців після народження дитини батько подарив їм двокімнатну квартиру в цьому ж будинку. Свідок [PERSON] - паспортист КП «Контакт» в судовому засідані пояснила, що знає сторін як мешканців будинку по [ADDRESS]. Вони обидва приходили в 1996 році для прописки [PERSON], казали, що раніше вона проживала в цій квартирі. Документи заповнювали особисто, для прописки надавали свідоцтво про приватизацію квартири. Після оформлення прописки паспорт вона отдає особисто, але якщо питають та довіряють чоловіку, вона отдає чоловіку. Свідок [PERSON] в судовому засідані пояснила, що з 1990 р. вона мешкала спільно з батьком [PERSON] В 1992 році [PERSON] була вагітна й [PERSON] попросив свого батька, щоб вони перейшли жити в двокімнатну квартиру, а його батько з нею перейшли в однокімнатну квартиру на тій же площадці. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судові засідання неодноразово не з'явилися, сторони не полягають на їх явці до суду. Заслухавши пояснення сторін, представників відповідача, третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет позову, свідків, дослідивши позовну заяву та інші матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. На підставі ордеру № 7294 від 16.10.1987 р. [PERSON] був наймачем квартири за адресою [ADDRESS], яка відносилась до державного житлового фонду. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER], 21.12.1991 р. [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. 02.04.1993 року народилася [PERSON], батьком якої є відповідач, а матьр'ю - позивач, що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 16.06.1993 р. 27.08.1993 р. згідно з розпорядженням від 27.08.1993 р. ВО «Південдизельмаш» [PERSON] надано у приватну власність кваритиру, яка знаходиться за адресою в[ADDRESS], яка приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Ця обставина підтверджується архівною копією розпорядження № 51 від 27 серпня 1993 р., архівним витягом до додатку № 1, та наданим КП «Контакт» копією додатку № 2 - до розпорядження № 51 від 27.08.1993 р. в якому розрахунок надлишкової площі квартири що приватизується [PERSON] зроблено з кількості прописаної однієї особи. Згідно вищенаведеного розпорядження про приватизацію 27.08.1993 р. [PERSON] видано свідоцтво про право власності на квартиру за адресою [ADDRESS], яке зареєстровано 27.08.1993 р. МП «Вибір» в реєстровій книзі під № 1422. Рішенням сессії Токмацької міської ради № 5 від 20.04.2000 р. житловий фонд житлово-комунального віддулу ВАТ «Південдизельмаш» передано до комунальної власності теріторіальної громади м. Токмак, в тому числі житловий будинок за адресою [INFO] ( відповідно до додатку до рішення сессії та акту приймання і передачі). Відповідно до п.3.4. Статуту ВАТ «Південдизельмаш», підприємство є правонаступником Токмацького виробничого об'єднання ім. С.М. Кірова (ВО «Південдизельмаш»). На час приватизації [PERSON] вказаної квартири - 27.08.1993 р., крім нього там проживали його дружина [PERSON] та донька [PERSON] [INFO] народження. Ця обставина підтверджується показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та записами в амбулаторній картці дитячої поліклініки Токмацької ЦРЛ [PERSON] Відповідно до амбулаторної картки, та історії розвитку дитини, місцем проживання [PERSON] зазначено [ADDRESS]. Крім того, в картці є запис від 19.08.1993 р. про відвідування лікарем дитини на дому з зазначенням «дитини вдома немає, зі слів матері знаходиться на ж/д у бабусі». Цей запис підтверджує факт постійного проживання [PERSON] з дитиною [PERSON] в серпні 1993 р. за адресою [ADDRESS], оскільки лікарем дитина відвідувалася саме за цією адресою, наданою лікарні батьками, а в батьків позивача [PERSON], в районі залізничного вокзалу ( російською в запису зазначено ж/д) дитина знаходилась лише тимчасово, при цьому сама [PERSON] під час відвідування лікарем знаходилась в спірній кварирі. Суд відклоняє показання свідків [PERSON] та [PERSON], [PERSON]щодо того, що в серпні 1993 р.[PERSON] З дочкою не проживали за адресою [ADDRESS] з наступних підстав. Показання свідка [PERSON] містять в собі протиріччя за фактичними обставинами - так, [PERSON] вказує, що квартиру [ADDRESS] приватизував батько відповідача [PERSON] Час початку проживання сім'ї [INFO] в цій квартирі свідок пов'язує з приватизацією квартири, але помиляється в особі, яка приватизувала квартиру. Свідок [PERSON] вказує, що [PERSON] з донькою почали проживати в спірній квартирі з 1994 року. Зважаючи, що на час розгляду справи минуло 14 років від подій, що розглядаються, свідок може помилятися, називаючи рік. Показання свідка [PERSON]щодо постійності проживання подружжя [INFO] в спірній квартирі носять оціночний характер. Зокрема він пояснює, що [INFO] жили в батьків дружини і інколи приїзджали на квартиру. Отже з показань [PERSON]неможна зробити висновок, що подружжя [INFO] часом на серпень 1993 р. не проживали в спірній квартирі. Крім того, показання свідків [PERSON], [PERSON] щодо часу, коли [PERSON] з донькою почали постійно мешкати в спірній квартирі протерічать показанням свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які більш точно вказують час, пов'язуючи його з вагітністю [PERSON] та народженням [PERSON] А головне, показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON]суперечать документам - записам в амбулаторній картці дитячої поліклініки Токмацької ЦРЛ [PERSON] та історії розвитку дитини, згідно яких місцем проживання дитини [PERSON] зазначено [ADDRESS]. Показання свідків [PERSON] та [PERSON] щодо місця проживання подружжя [INFO] на час приватизації квартири є неконкретними, час зміни місця проживання вказують лише приблизно, тому суд не приймає їх як належні докази. Позивачем при зверненні до суду не пропущено встановлений законом трирічний строк позовної давності, оскільки про порушення свого права на приватизацію позивач дізналася лише в 2006 році, коли виник спір з відповідачем про право проживання в спірній квартирі під час оформлення документів на розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Вказані обставини підтверджуються копією рішення суду про розірвання шлюбу від 27.12.2006 р. Відповідно до ч.2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). Стаття 65 Житлового Кодексу України втановлює, що члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть обов'язки, що випливають з договору найму житлового приміщення. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Станом на 27.08.1993 р. відповідно до ст. 65-1 Житлового Кодексу України, відповідач [PERSON], як наймач житлового приміщення у будинку державного житлового фонду - квартири [ADDRESS], мав право лише за згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з ним, придбати займані ними приміщення у власність на підставах, передбачених чинним законодавством. Позивач [PERSON] та її донька [PERSON] [INFO] народження, постійно проживали в квартирі за адресою [ADDRESS] станом на 27.08.1993 р. - час, коли [PERSON] приватизував вказану квартиру на себе особисто, без згоди та участі позивача, як члена сім'ї, яка постійно проживає в цій квартири та без урахування права на участь в приватизації житла малолітньої дочки [PERSON] [INFO] народження. Відповідно до п.1, 4 ст. 5 Закону україни «Про приватизацію державного житлового фонду» До членів сім'ї наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають в квартирі (будинку) разом з наймачем або за якими зберігається право на житло. Право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. Не зважаючи на періодичне проживання подружжя [INFO] у батьків [PERSON], за нею та неповнолітньою [PERSON], як за членами сім'ї наймача [PERSON] відповідно до ст. 71 ЖК України зберігалося жиле приміщення - квартира за адресою [ADDRESS], оскільки суду не надано відомостей, про їх відсутність в жилому приміщені понад шість місяців. Відповідно до п.п.20-21 Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженого наказом Деркомітету України по житлово-комунальному господарству № 56 від 15.09.1992 р., при оформленні заяви на приватизацію квартири громадянин бере на підприємстві, що обслуговує жилий будинок, довідку про склад сім'ї та займані приміщення. У довідці вказуються новонароджені і на них враховується норма площі, що передається безкоштовно, незалежно від строку їх народження та введення в дію Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Як пояснила позивач, та не оспорює відповідач [PERSON], [PERSON] з донькою [PERSON] за адресою [ADDRESS] прописана з 03.09.1996 р. Ця обставина підтверджується довідкою комунального підприємства «Контакт» від 22.01.2008 р. Як пояснила позивач, необхідність прописки виникла в зв'язку з досягненням дитиною трирічного віку та необхідністю влаштовувати дитину до дошкільного навчального закладу. Довідкою Реєстратора КП БТІ «Абрис» від 26.06.2008 р. підтверджується, що [PERSON] та [PERSON] прав власності на нерухоме майно не мають, право приватизації не використовували. Тому те, що на момент приватизації [PERSON] квартири [PERSON] була прописана за іншою адресою, не позбавляє її права на участь в приватизації квартири, де вона постійно проживала. Це підтверджується рішенням Конституційного суду України, постановою Пленуму Верховного Суду України, щодо інституту прописки, які носять обов'язковий характер. Відповідно до Постанови Пленуми Верховного суду України від 01.11.1996 р. № 9 «Про застосування Конституції України при здійснені правосуддя» п.15 абз.2 При розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що ст.33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Рішення Конституційного Суду України від 14 листопада 2001 року N 15-рп/2001 містить наступні висновки щодо конституційності інституту прописки станом на 1993 рік: Тимчасова інструкція про порядок документування і прописки (реєстрації) громадян, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 3 лютого 1992 року, яка встановлює необхідність отримання дозволу органів внутрішніх справ на прописку (виписку) в усіх без винятку населених пунктах України. Такий порядок прописки, за яким вибір особою місця проживання залежить, як правило, від рішення паспортної служби органів внутрішніх справ, обмежує право особи на вільний вибір місця проживання. [PERSON], скориставшись тим, що його дружина [PERSON] та дитина [PERSON] [INFO] народження не прописані в квартирі [ADDRESS], при отриманні довідки про склад сім'ї на підприємстві, що обслуговувало жилий будинок, не повідомив, що в квартирі з ним проживають дружина та новонародженна дитина, внаслідок чого їх не було включено до довідки про склад сім'ї для участі в приватизації квартири. Своїми діями [PERSON], не повідомивши підприємство, що обслуговує жилий будинок та орган приватизації про наявність інших членів сім'ї, які поснійно проживають в займаному приміщені, порушив право [PERSON] та малолітньої [PERSON] [INFO] народження на отримання в спільну сумісну, або часткову власність займаної квартири, передбачене ч.1, 4 ст. 5, ч.2 ст. 8 Закону україни «Про приватизацію державного житлового фонду». Відповідно до п.11 Закону україни «Про приватизацію державного житлового фонду» спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) державного житлового фонду, вирішуються судом. На підставі викладеного,

Outcome: approved