Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-08 00:00:00

ВАТ Державний Ощадний банк України” в особі філії - Красногвардійського відділення № 4567 ВАТ „Ощадбанк”, надалі Банк, звернувся до суду із позовом до [PERSON]. та [PERSON]про стягнення з них солідарно заборгованості у розмірі 2792 грн. 61 коп. та судових витрат у розмірі 81 грн., а всього 2873 грн. 61 коп., мотивуючи свої вимоги тим, що 17.02.2006 року Банком та [PERSON] було укладено кредитний договір № 20 на суму 3000 грн. строком на 36 місяців із сплатою 24% річних. Кредитний договір забезпечувався договором застави рухомого майна № 20 на суму 6000 грн., а також договором поруки № 20, за яким [PERSON] я поручителем. За умовами кредитного договору, отриманий кредит відповідач повинен сплачувати до 16 числа кожного місяця, але станом на 23.04.2008 року умови кредитного договору відповідачами не виконуються, заборгованість по кредитному залишку складає 1491 грн. 19 коп.; заборгованість по основному поточному боргу складає 833 грн. 36 коп.; заборгованість за процентами складає 310 грн. 26 коп.; пеня складає 139 грн. 80 коп.; заборгованість за супроводження кредиту 18 грн., а всього 2792 грн. 61 коп., дає Банкові, на підставі договору, право вимагати дострокового повернення всієї суми боргу. Звернення Банку, з вимогою погасити заборгованість за кредитом, відповідачами залишені без відповіді. А тому просили стягнути з відповідачів солідарно 2792 грн. 61 коп. та судові витрати у розмірі 81 грн. У судове засідання представник позивача не з'явилася, але надіслала заяву в якій на позовних вимогах наполягала та просила справу слухати за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання повідомлений належним чином, своїх заперечень суду не надав. У відповідності до ч.4 ст. 169, ч.1 ст. 224 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 17.02.2006 року між ВАТ Державний Ощадний банк України” в особі філії - Красногвардійського відділення № 4567 ВАТ „Ощадбанк” та [PERSON] було укладено кредитний договір № 20, на підставі якого Банком, відповідачці було надано кредит на 36 місяців у сумі 3000 грн. зі сплатою 24% річних. 17.02.2006 року між ВАТ Державний Ощадний банк України” в особі філії - Красногвардійського відділення № 4567 ВАТ „Ощадбанк” та[PERSON] було укладено договір поруки, згідно яких він, взяв на себе зобов'язання перед Банком відповідати по зобов'язанням боржника - [PERSON]., які випливають із умов кредитного договору. Таким чином, між сторонами склалися цивільні правовідносини по виконанню договору. Згідно розрахунку заборгованості по кредитному договору, станом на 23.04.2008 року заборгованість по кредитному залишку складає 1491 грн. 19 коп.; заборгованість по основному поточному боргу складає 833 грн. 36 коп.; заборгованість за процентами складає 310 грн. 26 коп.; пеня складає 139 грн. 80 коп.; заборгованість за супроводження кредиту 18 грн., а всього 2792 грн. 61 коп. Згідно із ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, які розпоряджаються своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Вказане положення не суперечить Договору поруки № 20 від 17.02.2006 року укладених між ВАТ Державний Ощадний банк України” в особі філії - Красногвардійського відділення № 4567 ВАТ „Ощадбанк” та[PERSON]. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Підлягає задоволенню вимога позивача про дострокове повернення позики, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України, та й про розірвання кредитного договору, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 1058 ЦК України у разі порушення позичальником встановленого кредитним договором обов'язку цільового використання кредиту кредитодавець має право також відмовитися від подальшого кредитування позичальника за договором. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається з квитанцій, позивачем при зверненні до суду сплачено державне мито у розмірі 51 грн. та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 грн., які також підлягають стягненню з відповідачів. На підставі ст.ст. 509, 526, 554, 1048, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved