Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-24 00:00:00

Адвокат [PERSON] звернувся до суду з позовом в інтересах [PERSON], зазначивши, що 19.07.2006 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір доручення, згідно якого [PERSON] зобов'язався продати належні [PERSON] автомобіль ЗИЛ 131 та верстат стрічкопильний «Номінал». Оскільки [PERSON] тривалий час не виконував взятого на себе зобов'язання, [PERSON] скасував довіреності на право розпорядження майном та запропонував [PERSON] повернути автомобіль та верстат. Так як відповідач не повертає отриманого майна та використовує його в своїх інтересах, представник позивача просить винести рішення, яким зобов'язати [PERSON] повернути [PERSON] автомобіль і верстат, а також стягнути з [PERSON] всі доходи, отримані від їх використання. В судовому засіданні представник позивача дав згоду на заочний розгляд справи, відмовився від частини вимог та просить не стягувати з відповідача доходів, отриманих від використання речей, в решті позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Від [PERSON] не надходило клопотань про відкладення розгляду справи, або про розгляд справи у його відсутність. У відповідності до ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. З пояснень представника позивача, даних в судовому засіданні, вбачається, що між [PERSON] та [PERSON] був укладений усний договір доручення, згідно якого [PERSON] мав продати належні [PERSON] автомобіль та верстат стрічкопильний. На виконання вказаного договору довіритель передав повіреному майно та, шляхом видачі довіреностей, уповноважив [PERSON] продати автомобіль і верстат. Вподальшому, через тривале невиконання повіреним взятого на себе зобов”язання, [PERSON] скасував довіреності, повідомив про це [PERSON] запропонувавши повернути майно, однак відповідач речей не повертає. У відповідності до ч.1 ст.1000 ЦК України, за договором доручення одна сторона (повірений) зобов”язується вчинити від імені та за рахунок іншої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Згідно ч.1 ст.1007 ЦК України, довіритель зобов”язаний видати повіреному довіреність на вчинення юридичних дій, передбачених договором доручення. З матеріалів справи вбачається, що 19.07.2006 року на виконання укладеного між сторонами усного договору доручення, [PERSON] видав [PERSON] доручення посвідчені приватним нотаріусом Ріпкинського районного нотаріального округу та зареєстровані в реєстрі за №№ 1895, 1897 щодо продажу автомобіля ЗИЛ 131, 1981 року випуску, шасі [NUMBER], реєстраційний [NUMBER] та верстату стрічкопильного «Номінал», марки СЛП-6,5 в комплекті, що знаходиться в с.Даничі Ріпкинського району. Таким чином, в судовому засіданні знайшов підтвердження факт укладення між сторонами договору доручення. У відповідності до ч.1 ст.249 ЦК України, особа, яка видала довіреність, може у будь-який час скасувати довіреність або передоручення. Із заяв приватному нотаріусу Чернігівського міського нотаріального округу за №№ 261, 262 від 23.05.2008 року вббачається, що [PERSON] скасував довіреності від 19.07.2006 року видані [PERSON] на продаж автомобіля ЗИЛ 131 та верстата стрічкопильного Номінал марки СЛП-6,5, в комплекті. Приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу 23.05.2008 року за вих. №№ 191, 192 [PERSON] направлено заяви [PERSON] про скасування вказаних вище довіреностей. Суд вважає, що скасувавши довіреності та надіславши повідомлення про це [PERSON], [PERSON] в односторонньому порядку відмовився від договору доручення і така відмова не суперечить вимогам діючого законодавства, оскільки згідно ч.2 ст.1008 ЦК України, довіритель має право відмовитись від договору доручення у будь-який час, а відмова від такого права є нікчемною. Згідно п.1 ч.1 ст.1008 ЦК України, договір доручення припиняється у разі відмови довірителя від договору. У відповідності до п.п.2,3 ч.1 ст.1006 ЦК України, повірений зобов”язаний після виконання доручення або в разі прининення договору доручення, негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, а також негайно передати довірителю все одержане у зв”язку з виконанням доручення. Таким чином, суд приходить до обгрунтованості позовних вимог та необхідності їх задоволення в заявленому розмірі. У відповідності до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сплачені при зверненні до суду судовий збір та витрати на інформаціно-технічне забезпечення розгляду справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved