Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-06 00:00:00

Позивач звернувся до Печерського районного суду міста Києва і просить розірвати договори перевезення, доручення та стягнути завдані збитки. Мотивує позов тим, що 26.12.2007 р. звернувся до відповідача з метою укладення договору перевезення вантажу. Відповідач надав позивачу рахунок на сплату послуг експрес-доставки у сумі 6271,01 грн., яку той оплатив 10.01.2008 р. Тому з цієї дати вважається укладеним договір перевезення. Потім 11.01.2008 р. між сторонами було укладено договір доручення на здійснення декларування вантажу у Київській регіональній митниці. Проте, станом на 25.03.2008 р. відповідач своїх зобов'язань по укладеним договорам не виконав. Оскільки інтерес до виконання договорів втрачено, 19.02.2008 р. позивач звернувся до відповідача з заявою про відшкодування завданих збитків. Але відповіді відповідач не надав, збитки не відшкодував. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав. Пояснив, що відповідачем неякісно здійснюється надання інформації клієнтам, оскільки інформацію про суми необхідних проплат йому надавали по телефону, хоча п.5.1. договору на здійснення декларування передбачено, що виконавець повинен виставити рахунок. Також по телефону працівник відповідача не вмотивувала підстав збільшення суми за митне оформлення вантажу в розмірі 1942,74 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав повністю, надавши аналогічні пояснення в обґрунтування позовних вимог. Представник відповідача ТОВ «Аеро-Експрес» Мельниченко О.В. в судовому засіданні проти позову заперечувала. Пояснила, що ТОВ «Аеро-Експрес» не укладало договір перевезення з позивачем, а виступали лише одержувачем вантажу, який 24.12.2007 р. з Гонконгу компанією-відправником «Citizen System Japan Co Ltd» було направлено в Україну для позивача. Тому твердження позивача про те, що 26.12.2007 р. він звернувся до них з метою укладення договору перевезення, є безпідставними. За домовленістю сторін, [PERSON] та компанії «Citizen System Japan Co Ltd», оплата мала здійснюватись одержувачем, тобто позивачем по справі. В зв'язку з цим ТОВ «Аеро-Експрес» було виставлено рахунок № 760072 на оплату послуг доставки у розмірі 6271,01 грн., який поштою та за допомогою факсового зв'язку було направлено позивачу. 26.12.2007 р. працівником відділу митного оформлення позивача було проінформовано, що вантаж має прибути до України в цей день, і було отримано електронні версії супровідних документів для подальшого митного оформлення. 28.12.2007 р. надійшли оригінали супровідних документів, які були передані брокеру для здійснення розрахунку митних платежів. Приймаючи до уваги святкові новорічні вихідні дні , договір доручення на здійснення декларування було підписано лише 11.01.2008 р. Також, оскільки з 01.01.2008 р. в законну силу вступив Закон України «Про внесення змін до ЗУ «Про Митний тариф України», яким були змінені розміри митних платежів, [PERSON] за проведення декларування було нарахована до сплати більша сума, ніж повідомлялася по телефону, а саме - 1942,74 грн. Але від оплати даного платежу позивач відмовився, також відмовився від подальшого отримання відправлення. На даний час розмитнення вантажу здійснено за рахунок коштів відповідача, але вантаж не доставлено позивачу, оскільки ним не оплачені витрати відповідача. Вислухавши пояснення позивача, представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 909 ЦК України договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Оскільки суду не надано такий договір, що укладений між сторонами по справі, тому твердження позивача про укладення договору перевезення 10.01.2008р. є безпідставними. Вантаж з Гонконгу для позивача було відправлено компанією «Citizen System Japan Co Ltd», що підтверджується вантажною декларацією(а.с. 12). 26.12.2007 р. даний вантаж прибув до України, одержувачем був відповідач по справі згідно накладної ( а.с.12). Сторонами дані обставини не оспорюються. За здійснення послуг перевезення відповідно до рахунок № 760072 (а.с. 11) позивач сплатив відповідачу суму у розмірі 6271,01 грн., що підтверджується квитанцією № 2 від 10.01.2008 р. (а.с.10) В подальшому вантаж потребував розмитнення у Київській регіональній митниці. Позивач міг сам здійснювати розмитнення, або мав укласти з відповідачем по справі договір доручення на здійснення декларування. Такий договір між сторонами було укладено 11.01.2008 р.(а.с. 13-14). В п. 5.1 вказаного договору зазначено, що за послуги, передбачені договором, замовник проводить розрахунок з виконавцем у 5-денний термін з дня виставлення рахунку, згідно тарифів, викладених в додатку до договору. Але такий додаток до договору сторонами не підписувався. 15.01.2008 р. позивачу було направлено розрахунок вартості послуг, за яким він мав сплатити відповідачу суму у розмірі 1942,74 грн. (а.с. 45). Оплата позивачем не проводилась. На даний час вантаж розмитнено, всі необхідні платежі у розмірі 1898,18 грн. на рахунок Київської регіональної митниці сплачено 16.01.2008 р. ТОВ «Аеро-експрес», що підтверджується корінцем митної декларації (а.с. 46). З цього вбачається, що свої зобов'язання по договору доручення на здійснення декларування відповідач виконав вчасно. Тому посилання позивача на порушення відповідачем вимог ст. 612 ЦК України, якою передбачено відшкодування збитків внаслідок прострочення боржником виконання зобов'язання, є безпідставними. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed