Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-03 00:00:00

15 травня 2008 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON], в якому просить визнати за ним право власності на земельну ділянку розміром 0,10 га, розташовану в [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] посилається на те, що відповідачу на підставі свідоцтва про право на спадщину по закону належала &frac12; частина жилого будинку [ADDRESS] і 0,10 га земельної ділянки на підставі державного акту на землю. Друга частина зазначеного житлового будинку належала сестрі відповідача [PERSON], яка в 1999 році продала її відповідачу. Крім того, 8 липня 1999 року [PERSON] продала відповідачу другу частину земельної ділянки, розміром 0,10 га, на яку [PERSON] не одержав державний акт. 11 листопада 2003 року відповідач подарував позивачу весь житловий будинок [ADDRESS] і 0,10 га земельної ділянки. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги і просив суд їх задовольнити, посилаючись на те, що позивачу як власнику житлового будинку переходить право власності і на земельну ділянку. Відповідач позов визнав, не заперечував проти його задоволення і пояснив, що в 1999 році на підставі договору купівлі-продажу він придбав земельну ділянку розміром 0,10 га, розташовану в [ADDRESS], однак державний акт на землю він не оформляв. Представник третьої особи - ТОВ « Підприємство «Астра»» не заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що у позивача відсутній правовстановлюючий документ на другу частину земельної ділянки, а тому держакт на ім'я позивача не був виданий. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи із наступного. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України, Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] згідно договорів дарування, посвідчених Балаклійською державною нотаріальною конторою 11 листопада 2003 року, на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними будівлями та земельна ділянка площею 0,10 га, розташовані в [ADDRESS]. ( а.с. 4-7 ) Згідно технічного паспорту, складеного Балаклійським БТІ 09.10.2003 року, із змінами від 22.12.2003 року, загальна площа земельної ділянки по [ADDRESS] складає 0,20 га. ( а.с. 10-11 ) Друга частина земельної ділянки площею 0,10 га, розташована в [ADDRESS], належить [PERSON] згідно договору купівлі-продажу, посвідченого Балаклійською державною нотаріальною конторою 08 липня 1999 року. ( а.с. 7 ) Як вбачається із довідки ТОВ «Підприємство «Астра» № 147 від 05.05.2008 року після укладення договору [PERSON] Державний акт на право приватної власності на землю не оформив. ( а.с. 8 ) Відповідно до ст. 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Крім того, стаття 120 ЗК України передбачає перехід права власності на земельну ділянку до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду. Суд вважає можливим визнати за [PERSON] право власності на другу частину земельної ділянки розміром 0,10 га, розташовану в [ADDRESS], оскільки позивач є власником всього житлового будинку і частини земельної ділянки. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved