Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-16 00:00:00

29.12.2007 року позивач звернувся в суд з позовом до ПСП Агрофірми «Авангард» про стягнення орендної плати за користування земельною ділянкою. Свої вимоги мотивує тим, що після смерті батьків в [INFO]він успадкував належні їм земельні частки (паї) та звернувся в ПСП Агрофірму «Авангард» Єланецького району Миколаївської області з проханням переоформити договір оренди земельних часток (паїв) з батьків на його ім'я, але йому сказали, що необхідно оформити спадщину. Після цього він звернувся до Єланецької нотаріальної контори і згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.01.2003 року [NUMBER]та [NUMBER] в ПСП Агрофірмі «Авангард» Єланецького району Миколаївської області він успадкував земельні частки (паї) в розмірі 19,86га ( по 9,93га по кожному свідоцтву). В березні 2003 року він знову звернувся до ПСП Агрофірми «Авангард» по питанню укладення договору на оренду земельної ділянки, на що йому відповіли, що з батьками укладено договір на п'ять років і всі права та обов'язки по цьому договору переходять на нього, як на спадкоємця і договір не потребує переоформлення. У 2004 році він неодноразово звертався до ПСП Агрофірми «Авангард» з питанням виплати йому орендної плати за користування земельною ділянкою, але на його звернення відповідали, що грошей у господарстві не має, а тому розрахунки з ним проведуть пізніше. Коли він знову звернувся до господарства, то йому відповіли, що ніякої заборгованості немає, так як договір оренди ні з його батьками, ні з ним не укладали, заборгованості з орендної плати а ні перед батьками, а ні перед ним згідно даних бухгалтерського обліку агрофірми немає. Акт на землю він отримав лише у вересні 2006 року і в 2007 році ним був-таки укладений договір на оренду земельної ділянки з ПСП Агрофірмою «Авангард» на 2007 рік. Тому він змушений був звернутися до суду в зв'язку з тим, що його право на отримання спадщини є порушеним в частині неотримання ним орендної плати за користування земельною ділянкою. Тому позов просив задовольнити і стягнути з відповідача на його користь невиплачену йому орендну плату за 2004,2005,2006 роки в сумі 5527,98 грн., 5000 грн. моральної шкоди, а також просив стягнути заборгованість ПСП Агрофірми «Авангард» перед його батьками за 2000-2001 роки в сумі 3173,40 грн. та судові витрати по справі. Представник відповідача позов не визнав, суду пояснив, що ПСП Агрофірма «Авангард» орендує земельну ділянку [PERSON] на підставі договору оренди, який був укладений з останнім 15.03.2007 року. В 2000 - 2001 роках підприємство користувалося земельними частками (паями) батьків позивача на підставі укладених договорів оренди. Але 3 2002 року по 2007 рік підприємство не використовувало вказані земельні частки (паї), оскільки не було укладено договору оренди. Тому він вважає, що за обставини, коли договір оренди з [PERSON] у 2004, 2005, 2006 роках не укладався, виключається можливість стягнення з підприємства орендної плати, тому що ніяких договірних та інших правовідносин, щодо використання землі між ними не існувало. ПСП користувалося і користується лише тими землями, на які є укладені договори оренди землі та договори оренди земельних часток (паїв). Вважає позов безпідставним, просив відмовити в його задоволені. Вислухавши сторони, свідків, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані докази в сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Згідно ст. 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов'язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено під час слухання даної справи в суді, позивач в 2003 році отримав у спадщину за законом 2 земельні частки (паї) розміром по 9,93 умовних кадастрових га кожна, які залишились після смерті його батьків, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину. В [INFO]батьки позивача померли. В 2001 році між відповідачем та батьками позивача було заключено договори оренди терміном на 1 рік, належних доказів, які б підтверджували існування між сторонами договірних відносин в 2002-2006 роках позивач суду не надав. 23.07.2002 року між ПСП Агрофірмою «Авангард» та Єланецької РДА було укладено договір оренди земельної ділянки до складу якої входило 374,5га невитребуваних паїв, які знаходяться в межах Возсіятської сільської ради. До складу цих земель входили земельні частки (паї) померлих осіб, на які не були отримані Державні акти, а також тих осіб, які були включені до списку осіб, які мають право на отримання земельних часток (паїв) із земель колективної власності ПСП Агрофірми «Авангард», але не отримали сертифікати на них, та інші. Яким саме особам належали вказані землі, господарству не відомо, і в ході розгляду справи встановити не вдалося. В ході розгляду справи в суді встановлено, що рішення про передачу земельних часток (паїв), як не витребуваних паїв відносно [PERSON]. та [PERSON] в оренду ПСП Агрофірмі «Авангард» Возсіятською сільською радою не приймалось, але вказані паї постійно знаходились в користуванні ПСП Агрофірми «Авангард», що вбачається з відповіді Возсіятської сільської ради № 7\2.8 від 19.03.2008 року та підтверджується поясненнями свідка [PERSON]. Судом також встановлено, що в 2000, 2001 роках ПСП Агрофірма «Авангард», користувалась на підставі укладених договорів, земельними частками (паями), належними на той час батькам позивача. Доказів виведення з користування відповідача вказаних земельних часток (паїв) в період 3 2002 року по 2006 рік включно представником відповідача не надано, хоча він і стверджував, що починаючи з 2002 року вказані паї не використовував. Слід зазначити, що відповідач і не міг вивести з користування з 2002 року земельні частки (паї) належні на той час [PERSON]. і [PERSON], оскільки не були визначені їх межі в натурі на місцевості. Таким чином суд вважає доведеним в ході розгляду справи, що відповідач на протязі 2004-2006 років без дозволу позивача використовував його земельні частки паї, чим порушив права останнього. Суд вважає, що використання землі позивача в відсутність договорів оренди цих ділянок породжує зобов'язання відповідача, який використав ці земельні ділянки, виплатити йому частину одержаного доходу за правилами ст.1214 ЦК України. Позивач в своєму позові як на підставу задоволення своїх позовних вимог, посилався на ЗУ «Про оренду землі» ст.ст. 81, 124, 125 ЗК України, ст.ст. 1167,1168,1225 ЦК України, але фактично він просив стягнути суму доходу, яку міг отримати в результаті передачі в користування земельних часток паїв будь-якому орендарю. Оскільки сторони не перебували в договірних відносинах, то суд вважає, що вирішуватися даний спір повинен за правилами ст.1214 ЦК України. Суд не може прийняти до уваги твердження відповідача про те, що відповідачем згідно вищевказаного договору оренди від 23.07.2002 року перераховувалась орендна плата орендодавцю тобто Єланецький РДА за використання земель державної власності та невитребуваних паїв, куди можливо входили і паї батьків [PERSON], оскільки відповідачем на вимогу суду не було надано доказів сплати такої орендної плати. Розмір доходу, який міг отримати позивач від передачі в користування 1 земельної частки (паю) за 1 рік становить 911грн.76 коп. (1048 грн. - 136,24 грн), де: 1048 грн.- це розмір плати за користування земельними частками (паями), згідно договорів оренди землі заключених відповідачем в [INFO]на період до 2007 року; 136,24 грн. - прибутковий податок. За 2 земельні частки (паї) на протязі 3-х років з 2004-2006 роки розмір такого доходу мав становити 5470,56 грн. Вимоги позивача про стягнення моральної шкоди підлягають також частковому задоволенню, а саме враховуючи характер і тривалість переживань позивача, завданих порушенням його прав, істотність вимушених змін в організації життя, суд вважає, що розмір моральної шкоди, яку необхідно стягнути з відповідача становить 200 (двісті) грн. Також відповідно до положень ст.88 ЦПК України підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення на його користь з відповідача 296 грн. судових витрат по справі. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь заборгованості перед його батьками за 2000-2001 роки в сумі 3173,40 грн. то в зв'язку з закінченням строку позовної давності, про застосування якого заявлено представником відповідача, в задоволені даних вимог необхідно відмовити. Так позивач прийняв спадщину своїх батьків в січні 2003 року, отже з цього часу він міг знати про порушення права його батьків на отримання орендної плати і мав можливість вчасно звернутися з позовом до суду, але не він, не його батьки за життя, не скористались такими правом. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial