Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-22 00:00:00

Позивач в позові посилається на те, що рішенням Павлоградського міськрайонного суду від 02.07.2004 року з ВАТ “Павлоградвугілля” на його користь було стягнуто: 4014, 12 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди; 216, 27 грн. на ліки; 784,56 грн. за проведення експертизи; 350,74 грн. за послуги адвоката; 2000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. В порядку виконання виконавчого листа Павлоградського міськрайонного суду від 02.07.2004 року № 2/96 відповідач перерахував 24.03.2008 року на депозитний рахунок відділу державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції грошову суму 6260, 84 грн. З листа відділу державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції від 14.04.2008 року за № 03/16015 йому стало відомо, що різниця 1104, 85 грн. між сумою стягнутою на підставі рішення суду ( 7365, 69 грн.), та сумою фактично виплаченою (6260,84 грн.), відповідачем відрахована в рахунок податку з доходів фізичних осіб. Вважає незаконними дії відповідача щодо відрахування податку з доходів фізичних осіб в сумі 804, 85 грн. з сум стягнутих за рішенням Павлоградського міськрайонного суду від 02.07.2004 року. Просить суд зобов'язати відповідача в порядку виконання виконавчого листа Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02.07.2004 року за № 2/96 здійснити йому доплату у сумі 804 грн. 85 коп. В судовому засіданні позивач відмовився від своїх вимог щодо визнання незаконними дії відповідача про відрахування податку з доходів фізичних осіб. Та уточнив свої позовні вимоги що до стягнення відповідача на його користь доплати в сумі 1104 грн. 85 коп.. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала, посилаючись на те, що ВАТ “Павлоградвугілля” в повному обсязі виконало рішення суду першої інстанції від 02.07.2004 року, але утримало з суми стягнення податок з доходів фізичної особи на підставі Закону України “Про податок з доходів фізичних осіб” від 22.05.2003 року № 889-ІV. Податковий агент у будь-якому випадку нараховує, утримує та сплачує податок з доходів фізичних осіб саме від імені та за рахунок фізичних осіб. Позивач отримав всю суму з відрахуванням того податку, платником якого він є. Наявність рішення суду або виконавчого провадження не звільняє податкового агента - підприємства, з якого на користь стягувача здійснюється стягнення суми боргу, від обов'язку з нарахування, утримання та сплати податку до державного бюджету, але від імені та за рахунок робітника. Представник Відділу державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції, як третя особа по справі, у судовому засіданні пояснила, що на депозитний рахунок Відділу виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції надійшла сума 7365 грн. 69 коп. Вона, як державний виконавець, не має права змінити суму стягнення, присуджену за рішенням суду, та закрити виконавче провадження. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що рішенням Павлоградського міськрайонного суду від 02.07.2004 року з ВАТ “Павлоградвугілля” на користь позивача було стягнуто: 4014, 12 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди; 216, 27 грн. на ліки; 784, 56 грн. за проведення експертизи; 350, 74 грн. за послуги адвоката; 2000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, а всього 7365, 69 грн. /а. с. /. В порядку виконання виконавчого листа Павлоградського міськрайонного суду від 02.07.2004 року № 2/96 ВАТ “Павлоградвугілля” перерахувало 24.03.2008 року на депозитний рахунок Відділу державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції грошову суму у сумі 6260, 84 грн. /а. с. /. З листа Відділу державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції від 14.04.2008 року № 03/16015 позивачу стало відомо, що різниця між сумою стягнутою на підставі рішення суду ( 7365, 69 грн.) та фактично виплаченою сумою (6260, 84 грн.) становить 1104, 85 грн. , яку відповідач відрахував в рахунок податку з доходів фізичних осіб /а. с. /. З 01.01.2004 року порядок оподаткування доходів фізичних осіб регулюється ЗУ “Про податок з доходів фізичних осіб”. Згідно п. 3.1 ст. 3 Закону України “Про податок з доходів фізичних осіб” об'єктом оподаткування резидента є: загальний місячний оподатковуваний дохід; чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається шляхом зменшення загального річного оподатковуваного доходу на суму податкового кредиту такого звітного року; доходи з джерелом їх походження з України, які підлягають кінцевому оподаткуванню при їх виплаті; іноземні доходи. Згідно п. п. 4.2.10, п. 4.2 ст. 4 Закону України “Про податок з доходів фізичних осіб” до складу загального місячного оподатковуваного доходу включаються, в тому числі, дохід у вигляді неустойки, штрафів або пені, фактично одержаних платником податку як відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що спрямовуються на відшкодування прямих збитків, понесених платником податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди. З урахуванням наведеного суд вважає, що суми стягнуті за рішенням Павлоградського міськрайонного суду від 02.07.2004 року в рахунок відшкодування майнової шкоди є саме суми, що спрямовані на відшкодування прямих збитків, понесених позивачем внаслідок заподіяння останньому відповідачем матеріальної шкоди. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, та відповідно до ст. 81 ЦПК України витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Outcome: approved