Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача. В його обґрунтування вказує, що 23 серпня 2007 року він звернувся із заявою до відповідача з проханням передати йому в приватну власність земельну ділянку № 9 в схемі , що додається , площею 0,10 га. для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель, розташовану [ADDRESS]. Заява була отримана 27.08.2007 року, що підтверджується підписом посадової особи міськради на бланку повідомлення. З моменту отримання заяви пройшло більш місяцу, але заява залишена без розгляду, чим відповідач умисно обмежив мене в праві отримати у власність земельної ділянки на підставі Конституції та законодавства України. Зазначений спір не може бути розглянутий в порядку адміністративного судочинства, тому що між сторонами є спір про право, Позивач також вказує, що п. 17 ст. 151 ЗК України передбачає, що у разі задоволення позову відносно оскарження відмови власника землі в узгодженні місцязнаходження об'єкту рішення суду є підставою для розробки проекту відводу земельної ділянки. Зазначена норма закону не конкретизує , що рішення суду є підставою для розробки проекту відводу земельної ділянки та відноситься тільки до земельних спорів юридичних та фізичних осіб. У судовому засіданні позивач свої вимоги уточнив і просив визнати за ним право власності на отримання витребуваної земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку під номером [ADDRESS]; визнати за ним права на виконання проекту землеустрою відводу зазначеної земельної ділянки. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував вважаючи вимоги не обґрунтованими. Вислухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 23 серпня 2007 року позивач [PERSON] звернувся до Сімферопольської міської Ради із заявою про передачу йому у власність земельної ділянки під [ADDRESS]. Просив розглянути його заяву на засіданні сесії Сімферопольської міськради й ухвалити рішення щодо дозволу розробки проекту землеустрою по відводу йому в приватну власність зазначеної ділянки. Позивач затверджує, що відповідач рішення за його заявою не прийняв, відповіді йому не дав, чим порушив його законні права й інтереси, що з'явилося причиною пред'явлення даного позову. Уважає, що дана суперечка не підлягає розгляду в порядку адміністративного виробництва, тому що між сторонами є суперечка про право. Стаття 121 Земельного Кодексу України гарантує право громадянам України на безкоштовну передачу їм земельних ділянок у власність для будівництва й обслуговування житлового будинку, господарських будівель у містах у розмірі не більше О.10 га. У відповідності зі ст.116 Земельного Кодексу України, громадяни і юридичні особи здобувають право власності й право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування... Згідно ст.14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. У відповідності зі ст.6, 8 10 Земельного Кодексу Украины громадянин зацікавлений в отриманні безкоштовно у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку , господарських будівель та споруд подає заяву до міської ради за місцем знаходження земельної ділянки, вказуючи розміри та мету його використовування. Міська рада розглядає заяву та дає дозвіл на розробку проекту відводу витребуваної земельної ділянки. Узгоджений проект відводу земельної ділянки . що отримав позитивні висновки державної землеустрійної експертизи є підставою для прийняття радою в місячний термін рішення про передачу земельної ділянки у власність. Орган місцевого самоврядування одержав заяву позивача 27 серпня 2007 р., про що свідчить картка поштового повідомлення, що є в матеріалах справи. Проте, зазначена заява не розглянута відповідачем дотепер. У такому випадку у відповідності до ч.11 ст.118 Земельного Кодексу України питання вирішується в судовому порядку. У відповідності зі ст.. 151 ч.17 Земельного Кодексу України, у випадку задоволення позову щодо оскарження відмови власника землі в узгодженні місцезнаходження об'єкту рішення суду є підставою для розробки проекту відводу земельної ділянки. Стаття 152 ЗК України визначає, що держава забезпечує громадянам й юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян й юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав, у тому числі й судом. На підставі викладеного, ст.14,19 Конституції України ст. ст.116, 118, 151,152 Земельного Кодексу України,

Outcome: partial