overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-06 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Вимоги обґрунтовані тим, що [INFO]помер [PERSON]. Позивачу, [PERSON] та відповідачам належала на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS]в м. Ковелі Волинської області. Отже, спадщина відкрилася на частку розміром одна четверта у праві власності вказану квартиру. Заповіт [PERSON] не залишив. Позивач є єдиним спадкоємцем за законом першої черги після [PERSON], яка прийняла у встановленому порядку спадщину. Відповідачі від спадщини відмовились. Позивач просить визнати, що вказана квартира належить їй та відповідачам на праві спільної часткової власності, її частка у праві власності на квартиру складає одну другу з врахуванням частки, яка належала їй раніше, кожному з відповідачів належить частка розміром одна четверта. Відповідачі визнали позов повністю. Позов обґрунтований і його слід задовольнити повністю [INFO]помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть. Позивачу, [PERSON] та відповідачам належала на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS]в м. Ковелі Волинської області, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 27 листопада 1998 року, виданим відділом по обліку, розподілу і приватизації житла виконкому Ковельської міської ради, технічним паспортом. Отже, спадщина відкрилася на частку розміром одна четверта у праві власності вказану квартиру. Заповіт [PERSON] не залишив. Позивач є єдиним спадкоємцем за законом першої черги після [PERSON], яка прийняла у встановленому порядку спадщину. Відповідачі від спадщини відмовились. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Отже, вказана квартира належить позивачу та відповідачам на праві спільної часткової власності, частка позивача у праві власності на квартиру складає одну другу з врахуванням частки, яка належала їй раніше, кожному з відповідачів належить частка розміром одна четверта.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-06 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Білашівської сільської ради Ковельського району про визнання права власності на спадкове майно. Вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON], якій належало право власності на житловий будинок [ADDRESS], на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Батьківщина» Ковельського району Волинської області розміром 3,28 в умовних кадастрових гектарах, майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства «Батьківщина» розміром 6053 грн. або 0,24 відсотка загальної вартості майна пайового фонду підприємства, грошовий вклад у філії - Ковельському відділенні № 6303 ВАТ «Державний ощадний банк України». Усе своє майно [PERSON] заповіла позивачу, яка прийняла у встановленому порядку спадщину після неї. Позивач просить визнати, що вказане майно належить їй. Позов обґрунтований і його слід задовольнити повністю. [INFO] померла мати позивача [PERSON], якій належало право власності на житловий будинок [ADDRESS], на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Батьківщина» Ковельського району Волинської області розміром 3,28 в умовних кадастрових гектарах, майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства «Батьківщина» розміром 6053 грн. або 0,24 відсотка загальної вартості майна пайового фонду підприємства, грошовий вклад у філії - Ковельському відділенні № 6303 ВАТ «Державний ощадний банк України», що підтверджується свідоцтвом про смерть, довідкою Білашівської сільської ради Ковельського району № 123 від 21 березня 2007 року, сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0275947, виданим Ковельською районною державною адміністрацією Волинської області 23 березня 2006 року, свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ВЛ № 0015106, виданим Білашівською сільською радою Ковельського району і зареєстрованим за № 267, ощадною книжкою. Усе своє майно [PERSON] заповіла позивачу, яка прийняла у встановленому порядку спадщину після неї. Згідно ст. 1268 ч. 5 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Отже, вказане майно належить позивачу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-06 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернувся в суд з позовом до Білинської сільської ради Ковельського району про визнання права власності на спадкове майно. Вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] помер батько позивачів [PERSON], якому належало право власності на житловий будинок [ADDRESS]у с. Білин Ковельського району Волинської області, на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП “Білинське” Ковельського району Волинської області розміром 2,45 в умовних кадастрових гектарах, а [INFO] померла мати позивачів [PERSON], якій належало право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства “Білинське” розміром 4038 грн. або 0,12 відсотка загальної вартості майна пайового фонду підприємства, на земельну ділянку площею 2,28 гектари, розташовану на території Білинської сільської ради Ковельського району Волинської області, передану для ведення особистого підсобного господарства. [PERSON] успадкувала майно [PERSON] і заповіла все майно позивачам у рівних частках, які прийняли у встановленому порядку спадщину після неї. Позивачі просять визнати, що вказане майно належить їм з однаковими частками. Позов обґрунтований і його слід задовольнити повністю. [INFO] помер батько позивачів [PERSON], якому належало право власності на житловий будинок [ADDRESS]у с. Білин Ковельського району Волинської області, на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП “Білинське” Ковельського району Волинської області розміром 2,45 в умовних кадастрових гектарах, а [INFO] померла мати позивачів [PERSON], якій належало право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства “Білинське” розміром 4038 грн. або 0,12 відсотка загальної вартості майна пайового фонду підприємства, на земельну ділянку площею 2,28 гектари, розташовану на території Білинської сільської ради Ковельського району Волинської області, передану для ведення особистого підсобного господарства, що підтверджується свідоцтвами про смерть, довідкою Білинської сільської ради Ковельського району № 65 від 04 січня 2008 року, сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0247282, виданим Ковельською районною державною адміністрацією Волинської області 28 лютого 2008 року і зареєстрованим за № 366, свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ВЛ № 0031313, виданим Білинською сільською радою Ковельського району і зареєстрованим за № 185, Державним актом на право приватної власності на землю серії ВЛ № 04859, виданим Білинською сільською радою Ковельського району 07 березня 2002 року і зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 213. [PERSON] успадкувала майно [PERSON] і заповіла все майно позивачам у рівних частках, які прийняли у встановленому порядку спадщину після неї. Згідно ст. 1268 ч. 5 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Отже, вказане майно належить позивачу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-06 00:00:00

До Любомльського районного суду Волинської області із заявою звернулась [PERSON], яка просить постановити рішення, котрим встановити юридичний факт приналежності їй правовстановлюючого документу, а саме : трудової книжки серії [NUMBER], виданої 19 липня 1979 року Шацьким промкомбінатом [PERSON]. Свої вимоги обгрунтувала тим, що має право на отримання пенсії на пільгових умовах, так як народила на виховала шестеро дітей. З цього приводу звернулася до управління Пенсійного фонду в Любомльському районі, однак отримала відмову , через запис в трудовій книжці імені по батькові як [PERSON], а не [PERSON] . В позасудовому порядку вирішити це питання невзмозі, тому і звернулася до суду . В судовому засіданні заявниця вимоги заяви підтримала та пояснила, що не може оформити пільгову пенсію, через неточності запису в її трудовій книжці імені по батькові. Виправлення в правовстановлюючому документі неможливе, оскільки установи, де вона працювала, вже ліквідовані. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні заяву визнала, проти якої не заперечила. Аналізом доказів по справі, встановлено наступне. З копії трудової книжки [NUMBER], від 19.07.1979 року , вбачається, що документ виданий на [PERSON]. Копією свідоцтва про народження [NUMBER] стверджено, що [INFO] року в с. Сильно, Головнянського району, Волинської області, народилася [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER], виданого 18.05.1988 року Згоранською сільською радою, Любомльського району, Волинської області, [PERSON] змінила прізвище на [PERSON], в зв'язку з одруженням . 1-ша інстанція код суду - 0312 Копія паспорта [NUMBER] , виданого Любомльським РВ УМВС України у Волинській області, 23.05.1997 року , стверджує, що прізвище, ім'я, по батькові заявниці записано як [PERSON] . З довідки трудового архіву Шацького району № 11./1.13 від 04.04.2008 року вбачається , що [PERSON] працювала в Шацькому райпромкомбінаті з 31 березня 1976 року по 9 липня 1979 року . У відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Дослідивши всі матеріали справи, суд приходить до висновку, що повністю доведено факт належності правовстановлюючого документу [PERSON], а саме трудової книжки серії [NUMBER], виданої 19 липня 1979 року Шацьким промкомбінатом [PERSON], а розбіжність імені по батькові заявниці не залежала від її волі. Отже, заява підлягає задоволенню, що має служити доказом для призначення пенсії .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-06 00:00:00

Позивач звернувсь з позовом до суду мотивуючи це тим , що він на належній йому земельній ділянці у 1993 році побудував без відповідного дозволу житловий будинок ,2000 році погреб , тобто самочинно , а так як це не порушує права інших осіб просить визнати за ним право власності на дані будівлі. В судовому засіданні позивач підтримав вимоги позову в повному обсязі , посилаючись на обставини , викладені в позовній заяві. Відповідач позов визнав, звернувсь до суду з заявою в якій проти позову не заперечує і просив справу розглядати без його участі. Виходячи з наведеного , суд вважає , що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку , встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення позивача ,дослідивши письмові матеріали справи ,суд вважає , що позов необхідно задовольнити з слідуючих підстав. В судовому засіданні встановлено , що позивач збудував на належній йому земельній ділянці розташованій по [ADDRESS] у 1993 році - житловий будинок , 2000 році - погреб , самочинно , без належного дозволу та належно затвердженого проекту. Відповідно до ч.5 ст.376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно , яке самочинно збудоване на ній , якщо це не порушує права інших осіб. Згідно довідки відділу містобудування , архітектури та житлово-комунального господарства Петрівської районної державної адміністрації самочинно збудовані будівлі не порушують права громадян , які мешкають поруч (а.с.6). На підставі викладеного , суд вважає , що позов підлягає задоволенню , і за позивачем можливо визнати право власності на самочинно збудовані будівлі. На підставі ч.5 ст.376 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-06 00:00:00

Позивач звернувсь з позовом до суду мотивуючи це тим , що він на належній йому земельній ділянці у 2006 році побудував без відповідного дозволу гараж , тобто самочинно , а так як це не порушує права інших осіб просить визнати за ним право власності на дану будівлю. В судовому засіданні позивач підтримав вимоги позову в повному обсязі , посилаючись на обставини , викладені в позовній заяві. Відповідач позов визнав, звернувсь до суду з заявою в якій проти позову не заперечує і просив справу розглядати без його участі. Виходячи з наведеного , суд вважає , що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку , встановленому ст.174 цього ж Кодексу .Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення позивача , дослідивши письмові матеріали справи , суд вважає , що позов необхідно задовольнити з слідуючих підстав. В судовому засіданні встановлено , що позивач збудував на належній йому земельній ділянці розташованій по [ADDRESS] у 2006 році гараж , самочинно , без належного дозволу та належно затвердженого проекту. Відповідно до ч.5 ст.376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно , яке самочинно збудоване на ній , якщо це не порушує права інших осіб. Згідно довідки відділу містобудування , архітектури та житлово-комунального господарства Петрівської районної державної адміністрації самочинно збудовані будівлі не порушують права громадян , які мешкають поруч (а.с.7). На підставі викладеного , суд вважає , що позов підлягає задоволенню , і за позивачем можливо визнати право власності на самочинно збудовану будівлю. На підставі ч.5 ст.376 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-06 00:00:00

Позивачка звернулась до суду , мотивуючи це тим , що відповідач не надає допомоги на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , а тому з нього слід стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі &frac14; частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно але не менше ніж 30 відсотків встановленого прожиткового мінімуму . Позивач звернулась до суду з заявою в якій позов підтримує і просить справу слухати без її участі . Відповідач звернувсь до суду з заявою в якій позов визнає і просить справу слухати без його участі . Суд дослідивши документи справи , вважає , що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав. В судовому засіданні встановлено , що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 19 березня 2004 року . Від сумісного життя мають неповнолітнього сина [PERSON] ,[INFO] , який проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов”язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В зв”язку з тим , що відповідач добровільно не надає допомоги на утримання неповнолітнього сина з нього слід стягнути аліменти на користь позивачки в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) , але не менше ніж 30 відсотків встановленого прожиткового мінімуму , щомісячно і до повноліття сина , та стягнути судовий збір в розмірі 51 гривня. Вказані правовідносини регулюються ст. ст..180,182,183 ,191 Сімейного кодексу України . На підставі ст. ст.180,182,183 ,191 Сімейного кодексу України .та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-06 00:00:00

ВАТ Сведбанк" в особі Коломийського відділення Івано-Франківського регіонального департаменту звернулося в суд із позовом до [PERSON] про стягнення 16 976 грн.56 коп. заборгованості за кредитним договором та відшкодування витрат. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, з мотивів викладених в позовній заяві, яку просить задоволити та стягнути з відповідача заборгованість по кредиту, нараховані відсотки за користування кредитом та комісійні в сумі 16976 грн. 56 коп. і судові витрати. Відповідач по справі [PERSON] в судове засідання не прибув, однак про час і місце слухання справи був повідомлений заказною кореспонденцією, але суд про причини неявки не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України / постановляє заочне рішення /. Суд, вислухавши пояснення сторони по справі, перевіривши матеріали справи прийшов до висновку про задоволення позову, виходячи з наступних підстав: В судовому засіданні встановлено, що відповідно до умов кредитного договору за №0805/1106/50-735 від 16.11.2007 року Коломийське відділення Івано-Франківського регіонального департаменту ВАТ"Сведбанк" надало відповідачу кредит в сумі 10000 грн. на споживчі цілі / а.с.3-4/. За цим договором відповідач по справі зобов'язувався проводити погашення кредиту щомісячно,проводити щомісячну сплату відсотків за користування кредитними коштами, а також сплачувати комісійні від суми виданого кредиту за супровід кредитної справи .Однак,взятих на себе зобов'язань по сплаті кредиту,відсотків, комісійних відповідач не виконав.На неодноразові нагадування погасити добровільно кредит,нараховані відсотки та комісійні відповідач належним чином не відреагував /а.с.10,12/. Станом на 26.03.2008 року заборгованість по кредитному договору №0805/1106/50-735 від 16.11.2007 року по сплаті кредиту, нарахованих відсотках за користування ним та комісії склала 16976 грн. 56 коп., яка добровільно не погашена, а тому вона підлягає стягненню з відповідача по справі. А тому, суд прийшов до висновку про задоволення позову. На підставі ст.ст.610-612,1050 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-06 00:00:00

Позивач посилається на те, що з відповідачем по справі зареєструвала шлюб 23 вересня 2006 року. Даний шлюб зареєстровано Ананьївською Першою сільською радою Ананьївського району Одеської області, актовий запис №10. Від указаного шлюбу неповнолітніх дітей немає. Шлюб у обох перший. Їх сімейне життя не склалось у зв'язку з тим, що мають різні характери та різні погляди на сім'ю та сімейні стосунки, із-за чого виникали неодноразові сварки, в сім'ї було відсутнє взаєморозуміння, близько трьох місяців проживають окремо, не спілкуються, спільного господарства не ведуть, сімейних стосунків не підтримують, [PERSON] має іншу сім'ю. При таких обставинах позивач приходить до висновку, що збереження сім'ї у подальшому неможливе, шлюб носить виключно формальний характер, а тому просить розірвати їх шлюб. У судове засідання на розгляд справи позивач не з'явилася, однак надала заяву, згідно з якою просить справу розглянути у її відсутність, а позов задовольнити. Відповідач також в судове засідання не з'явився, причину своєї неявки не повідомив, хоча про час та місце слухання справи повідомлялася належним чином (а.с.16,20). Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Взявши до уваги заяву позивача, вивчивши документи справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.ст.110,112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, тоді суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із позовної заяви та матеріалів справи видно, що позивач, [PERSON], перебуває у шлюбі з відповідачем по справі, [PERSON], з 23 вересня 2006 року, зареєстрованого Ананьївською Першою сільською радою Ананьївського району Одеської області, актовий запис №10, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.4). Від вказаного шлюбу дітей немає. Приймаючи до уваги, що збереження сім'ї неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них, оскільки в сім'ї було відсутнє взаєморозуміння, створені умови, в яких не можливе нормальне існування сім'ї, спільне проживання, майже три місяці проживають окремо, відсутність дітей, сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, позивачка має іншу сім'ю, тому суд вважає можливим їх шлюб розірвати, при цьому всі витрати по справі, відповідно до ст. 88 ЦПК України, покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-06 00:00:00

В липні 2007 року позивач звернулась до суду з позовом, у якому просить висилити відповідачів з квартири [ADDRESS] без надання їм іншого житлового приміщення. В судовому засідання позивач позов підтримала й пояснила, що 31.10.1992 року мій син [PERSON] . зареєстрував шлюб з [PERSON] Від шлюбу у них народилась донька [PERSON] , 1994 року народження. З моеї згоди у спірну квартиру були прописані мій син [PERSON] ., невістка [PERSON] , онука [PERSON] та донька невістки від першого шлюбу [PERSON] .де ї проживають на теперешній час. 14.02.2006 року шлюб між [PERSON] . Та [PERSON] був розірваний, відповідачка з дітьми залишилась проживати у спірній квартирі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що зі згоди Позивача вона разом з чоловіком та двома дітьми про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Вислухавши пояснення позивача, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається письмових матеріалів справи, факт не проживання відповідача у вказаному житловому будинку підтверджується документами: довідкою комунального підприємства ДЄЗ “Океан” у житловому будинку [ADDRESS] прописані відповідач [PERSON] , позивач [PERSON] , син позивача [PERSON] , племінниця позивача [PERSON] ; актом про не проживання від 24.09.2007 року, з якого вбачається, що відповідач за вказаною адресою не проживав; довідка Корабельного РВ ММУ УМВС України в Миколаївської області від 09.10.2007 року данні про місце проживання відповідача чи його місцезнаходження не відомі. На підставі викладеного, суд доходить висновку про те, що відповідач більше шести місяців не користується спірним житловим приміщенням без поважних причин, на підставі ст.ст. 71,72,73 ЖК України вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України судовий збір сплачений позивачем в повному обсязі при подачі позову до суду.

Outcome: approved