Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], треті особи: [PERSON], Шоста Запорізька державна нотаріальна контора про встановлення факту прийняття спадщини і визнання права власності на 2/3 частки житлового будинку в порядку спадкування, посилаючись на те, що в [ADDRESS] проживали його батьки [PERSON], [PERSON] з трьома синами, тітка [PERSON]. з донькою [PERSON] Право власності було оформлено на батька [PERSON], однак будинок будувався його батьками і тіткою. [INFO] померла мати [PERSON] [INFO]помер батько [PERSON] В зазначений період в спірному будинку проживали тітка, брат [PERSON] з родиною та він. До нотаріальної контори він не звертався з заявою про прийняття спадщини, оскільки вступив у спадщину фактично шляхом володіння та управління спадковим майном. В 1993р. померла тітка [PERSON]. Її донька змінила місце проживання і він виплатив їй 80 00 руб за ту частину будинку, яку займала її мати. На теперішній час ніхто з братів свідоцтво про право на спадщину не отримав, в добровільному порядку спір вирішити неможливо. Старший брат [PERSON] проживає в Росії і надіслав нотаріально завірену заяву про відмову від належної йому частки в спадковому майні на його користь. Просить суд позов задовольнити. Згодом позивач доповнив позовні вимоги і просить також визнати свідоцтво про право на спадщину, видане на ім'я [PERSON] недійсним, оскільки він не знав, що брат оформив будинок тільки на себе, тим самим позбавив його та брата [PERSON]а права на спадщину. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в заяві, суду пояснив, що після смерті батька періодично проживав у спірному будинку в тій частині, яку займала тітка, так як робота була пов'язана з численними відрядженнями. Однак по приїзду завжди залишався проживати в спірному будинку, хоча і не був в ньому зареєстрований. Після смерті тітки він виплатив її доньці 80 000 руб. за її частину, хоча тітка і не була власником, однак при будівництві будинку вкладала свої кошти та працю, тому він вважав за потрібне відшкодувати доньці кошти за частку будинку. Заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подавав, оскільки вступив у спадщину фактично, крім цього, між братами була усна домовленість про те, що [PERSON] відшкодує йому та брату [PERSON] частки у спадщині, але в зв'язку з тим, що у [PERSON]одразу не було коштів, вони погодилися зачекати. Однак обіцянок не виконав і в 2007р. вигнав його з будинку. За захистом свого права він звернувся до суду. Також пояснив, що у нього іншого житла на праві власності немає, крім спірного будинку, на частку якого він має право за законом, а так як брат [PERSON] відмовляється від своєї частки на його користь, просить визнати за ним право власності на 2/3 частки будинку. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в заяві, пояснивши, що спірний будинок належав [PERSON], який помер в 1991р. Після його смерті спадкоємцями за законом є троє синів: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. [PERSON] хоча і не був зареєстрований в спірному будинку, однак постійно після смерті батька проживав в ньому, що підтверджується показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Між братами була домовленість про те, що спірний будинок залишається [PERSON], а він в свою чергу відшкодовує іншим їх частки у спадщині. Однак відмовився відшкодовувати та вигнав позивача з будинку. В цьому ж році позивач дізнався про те, що відповідач спірний будинок зареєстрував тільки на себе, в заяві до нотаріальної контори не вказав, що маються інші спадкоємці, чим ввів в оману нотаріуса. Оскільки позивач виконав одну із умов прийняття спадщини, він має право на неї. Просить суд позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення, суду пояснив, що спірний будинок був оформлений на батька, який помер в 1991р. на його похоронах між братами була досягнута усна домовленість про те, що вони не претендують на спадщину, всі були згодні, щоб будинок залишився йому. Правовстановлюючі документи на будинок були загублені, йому довелося їх відновляти, а в 1994 р. він оформив будинок на себе. Позивач про це знав, оскільки вони часто зустрічалися, так як він періодично жив після смерті батька в будинку, ніяких вимог не висував. Тільки в 1998р. позивач разом з сином старшого брата [PERSON]а прийшли до нього з вимогою компенсувати їх частки. Натомість він запропонував [PERSON]місце в будинку під майстерню. В 2007р. вимоги щодо сплати йому компенсацій стали наполегливішими, стосунки напружені і [PERSON]пішов з будинку. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснила, що відповідач був зареєстрований і проживав в спірному будинку після смерті батька [PERSON], позивач зареєстрований не був, заяви в передбачений законом термін до нотаріальної контори не надав, а тому жодних дій щодо прийняття спадщини не здійснив, тому відповідачу правомірно було видане свідоцтво про право на спадщину. Доказів того, що між братами існувала домовленість щодо компенсації [PERSON]часток у спадщині [PERSON]та [PERSON], позивач суду не надав. Крім цього, позивачем пропущений строк позовної давності, оскільки про порушення свого права на спадщину він дізнався в 1994р., коли відповідач оформив на себе право власності на будинок, а до суду звернувся лише через 13 років в 2007р. Відмову від спадщини [PERSON]а на користь [PERSON] вважає безпідставною, оскільки відмовитися від спадщини можливо лише у 6-місячний термін після її відкриття. Таким чином, вважає вимоги позивача необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню. Третя особа [PERSON] до суду не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає, просить їх задовольнити. Представник третьої особи Шостої Запорізької державної нотаріальної контори до суду не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Вислухавши пояснення сторін, їх представників, допитавши свідків, дослідивши інші докази, що є в справі, суд приходить до слідуючого. Судом встановлено, що [ADDRESS]належав до 1994р. [PERSON], що підтверджується довідкою-характеристикою ОП ЗМБТІ від 24.02.1994р. (а.с. 28). В спірному будинку проживали [PERSON], [PERSON], їх сини [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. з донькою [PERSON] Будинок має два виходи. В одній частині жила сім”я [PERSON], в іншій [PERSON]. з донькою. [INFO] померла [PERSON], [INFO]- [PERSON], [INFO]- [PERSON]. (а.с. 12-14). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді спірного будинку. Спадкоємцями 1 черги є троє синів. Відповідно до ст.. 548 ЦК України (1963р.) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст.. 525 ЦК України (1963р.) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України (1963р.) дією, що свідчить про прийняття спадщини є фактичний вступ в управління та володіння майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно ст.. 553 України (1963р.) спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Вважається, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] на день смерті батька [PERSON] був зареєстрований та проживав в спірному будинку, про що свідчить копія домової книги та свідчення свідків. Позивач [PERSON] хоча і не був зерєстрований, однак проживав після смерті батька в спірному будинку, що підтверджується показами свідків та відповідача, який пояснив, що позивач періодично проживав в спірному будинку після смерті батька. З заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори в 1994р. звернувся відповідач (а.с. 25), не зазначивши при цьому інших спадкоємців - двох братів, таким чином, позбавив можливості нотаріуса повідомити інших спадкоємців про можливість прийняття спадщини. Посилання відповідача про існування усної домовленості між братами, що вони відмовляються від спадщини на його користь і не претендують на спадщину спростовується матеріалами справи, а саме: виплатою [PERSON] [PERSON] 80 000 руб. за частину будинку в якій проживала її мати [PERSON]., що підтверджується розпискою (а.с. 32). Хоча [PERSON]. і не була співвласником спірного будинку, однак на думку позивача, вона мала в ній частку, оскільки також як і його батьки вкладала в будівництво кошти. Таким чином, зазначений факт свідчить про те, що позивач не відмовився від спадщини, а виконував дії, які на його думку, є необхідними для прийняття спадщини. Крім цього, якби існувала домовленість між братами про відмову від спадщини, відповідачу нічого б не заважало вказати в заяві про прийняття спадщини інших спадкоємців, які б і підтвердили свою відмову. Наслідки пропуску строку позовної давності судом не застосовуються, оскільки позивач є таким, що фактично прийняв спадщину, а подача заяви до нотаріальної контори про отримання свідоцтва про право на спадщину в часі не обмежено. Доказів того, що позивач дізнався про те, що будинок саме повністю оформлений на відповідача в 1994р. суду не надано. Навпаки про те, що брати не знали про оформлення відповідачем будинку повністю на себе і відповідач приховав це, свідчить лист відповідача, адресований до [PERSON] в 2007р., в якому він просить останнього надіслати відмову від своєї частини спадщини (а.с. 129-132). Акт опитування, затверджений головою квартального комітету №26 Комунарського району м. Запоріжжя [PERSON], довідки (а.с. 133-135) судом не приймаються до уваги, оскільки спростовуються показами свідків, поясненнями самого відповідача. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснив, що зазначені документи склав на прохання [PERSON], про дійсні обставини він не довідувався. Відмова від спадщини [PERSON] на користь [PERSON] судом не приймається, оскільки можлива тільки в 6-ти місячний термін з часу відкриття спадщини. Таким чином, суд приходить до висновку про доведеність факту прийняття спадщини [PERSON] шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном та відсутність доказів відмови його від спадщини, а дії відповідача щодо приховання в заяві про прийняття спадщини інших спадкоємців непровомірними і такими, що позбавили можливості інших спадкоємців здійснити свої права на спадщину. На підставі викладеного,

Outcome: partial