Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, вказавши, що вона є спадкоємицею свого батька [PERSON], який помер [INFO]. Вона на момент відкриття спадщини, так і зараз, перебувала й перебуває в Італії, де тимчасово працює за цивільно-правовою угодою. 11 жовтня 2007 року, вона за три місяці до спливу встановленого законом шестимісячного терміну для прийняття спадщини, в Генеральному консульстві України в Мілані завірила свою заяву в Дніпропетровську районну державну нотаріальну контору про прийняття спадщини після смерті батька та надіслала своїй сестрі [PERSON], яка доставила в нотаріальну контору, але там заяву не прийняли з тієї причини, що в завірительному написі працівники консульства допустили помилку і замість її фамілії, імені та по батькові вказали невідому [PERSON]. Про вказану помилку її сестра відразу повідомила, але повторно оформити в консульстві заяву до спливу шестимісячного терміну на прийняття спадщини було вже неможливо, тому 28 лютого 2008 року вона завірила в консульстві ще одну заяву про прийняття спадщини і вимушена звертатись до суду з цією позовною заявою про визначення додаткового строку для подання її в нотаріальну контору, оскільки шість місяців від дня смерті її батька сплинуло 05 січня 2008 року. Крім неї спадкоємцями є сестри [PERSON] та [PERSON], а також друга дружина батька відповідачка [PERSON] та її неповнолітній син [PERSON]. Відповідачка [PERSON] заперечує проти задоволення позову, а тому просить суд позов її задовольнити в порядку ч.3 ст.1272 ЦК України, оскільки строк для прийняття спадщини вона пропустила з поважних та незалежних від неї причин. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала, визнала його та пояснила, що позивачка фактично є також спадкоємицею за законом першої черги, а тому вона не проти прийняття нею спадщини після смерті [PERSON]. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Треті особи по даній справі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та не заперечували проти їх задоволення. Суд, вислухавши представника позивачки та відповідачку, вислухавши думку третіх осіб, допитавши свідка та дослідивши матеріали справи, вважає позов [PERSON] до [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини обґрунтованим та таким що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є спадкоємицею свого батька [PERSON], який постійно проживав [ADDRESS] і помер [INFO]. Як на момент відкриття спадщини, так і зараз, позивачка перебувала й перебуває в Італії, де тимчасово працює за цивільно-правовою угодою, хоча постійно зареєстрована за вищевказаною адресою. 11 жовтня 2007 року, тобто майже за три місяці до спливу встановленого законом шестимісячного терміну для прийняття спадщини, в Генеральному консульстві України в Мілані позивачка завірила свою заяву в Дніпропетровську районну державну нотаріальну контору про прийняття спадщини після смерті батька. Вказану заяву вона надіслала своїй сестрі [PERSON], яка отримала її в кінці листопада 2007 року та надала в нотаріальну контору, але там заяву позивачки не прийняли з тієї причини, що в завірительному написі працівники консульства допустили помилку і замість прізвища позивачки, імені та по батькові вказали помилково, що завірено підпис [PERSON], що вбачається з наданих суду доказів. Вказаний факт підтвердила в судовому засіданні допитана в якості свідка третя особа [PERSON]. Про вказану помилку сестра позивачки її повідомила, але повторно оформити в консульстві заяву до спливу шестимісячного терміну на прийняття спадщини було вже неможливо. 28 лютого 2008 року позивачка завірила в консульстві ще одну заяву про прийняття спадщини, однак через сплин терміну для подання заяви про прийняття спадщини в нотаріальну контору, не змогла отримати свідоцтво про прийняття спадщини, оскільки термін в шість місяців від дня смерті батька сплинув 05 січня 2008 року. Крім позивачки спадкоємцями за законом першої черги є її сестри [PERSON] та [PERSON], а також друга дружина батька відповідачка [PERSON] та її неповнолітній син [PERSON], що в судовому засіданні не заперечували учасники розгляду справи. Суд вважає, що позивачкою пропущено строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважної причини, оскільки, як вбачається з наданих суду доказів, вона своєчасно звернулася до консульської установи в Італії для посвідчення заяви про прийняття спадщини ще 11 жовтня 2007 року, однак працівником консульської установи було допущено описку на заяві позивачки, в зв”язку з чим, вона повторно була вимушена звернутися 28.02.2008 року, тобто з пропуском строку для подання заяви та пропустила вказаний строк для прийняття спадщини з незалежних від неї причин. Відповідно до ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити достатній додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Суд вважає, що оскільки позивачка строк прийняття спадщини в порядку спадкування за законом пропустила з поважної причини, тому їй необхідно визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини терміном в два місяці з дня набрання чинності рішенням суду. На підставі викладеного, суд вважає вимоги позивачки обґрунтованими й підлягаючими задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved