overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до територіальної громади в особі Лубенської міської ради про визначення часток у спільній сумісній власності, мотивуючи свій позов тим, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 20 травня 1993 року, яке видане згідно розпорядження № 829 від 10.05.1993 року органом приватизації виконавчого комітету м.Лубни [PERSON]та [PERSON]. на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS], яка в даний час згідно рішення Лубенської міської ради від 26.06.2008 року перейменована на вул.Монастирську. [INFO] померла дружина позивача - [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на її частку квартири. Коли [PERSON] звернувся до Першої Лубенської держнотконтори для оформлення спадщини, то йому було відмовлено через те, що у свідоцтві на право власності на квартиру не виділені частки співвласників. Прохав суд постановити рішення, яким визначити розмір часток співвласників квартири [ADDRESS], яка в даний час згідно рішення Лубенської міської ради від 26.06.2008 року перейменована на вул.Монастирську. В судовому засіданні позивач [PERSON]позовні вимоги підтримав в повному обсязі, прохав їх задовольнити. Представник відповідача - територіальної громади в особі Лубенської міської ради, представники третіх осіб - КП Лубенського МБТІ, перша Лубенська державна нотаріальна контора в судове засідання не з"явились, звернулись до суду з заявами в яких прохали справу слухати без їх участі, проти задоволення позову не заперечують. З"ясувавши обставини справи, заслухавши сторони, дослідивши докази, суд вважає , що позов підлягає задоволенню . У відповідності ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Згідно ст. 328 ч.1 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 20 травня 1993 року, яке видане згідно розпорядження № 829 від 10.05.1993 року органом приватизації виконавчого комітету м.Лубни [PERSON]та [PERSON]. на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS], яка в даний час згідно рішення Лубенської міської ради від 26.06.2008 року перейменована на вул.Монастирську. [INFO] померла дружина позивача - [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на її частку квартири. Коли позивач звернувся до Першої Лубенської держнотконтори для оформлення спадщини, то йому було відмовлено через те, що у свідоцтві на право власності на квартиру не виділені частки співвласників. Відповідно до ч.2 ст. 370 ЦК України у разі виділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, або законом. Таким чином суд вважає, що померлій [PERSON] на день смерті належала 1/2 частина квартири [ADDRESS], яка в даний час згідно рішення Лубенської міської ради від 26.06.2008 року перейменована на вул.Монастирську, а [PERSON] також належить Ѕ частина вищевказаної квартири. Виходячи з вищевикладеного суд вважає необхідним задовольнити позовну заяву [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-22 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON]., [PERSON] в інтересах [PERSON] звернулись в суд з позовом до територіальної громади в особі Лубенської міської ради про визначення розміру часток квартири, мотивуючи свій позов тим, що 30.01.1996 р. вони приватизували квартиру [ADDRESS], відповідно до свідоцтва про право власності на житло виданого органом приватизації виконкому м.Лубни 30.01.1996 року № 22. З того часу квартира перебуває у їх спільній сумісній власності без виділення в долевому співвідношенні кожному учаснику приватизації, і тому визначити розмір часток співвласників квартир не представляється можливим. На даний час у позивачів виникла необхідність відчужити належну одному із співвласників частину квартири, яка перебуває у їх спільній власності. З даного питання вони звернулися до нотаріуса, але їм було відмовлено по тій причині, що їм частини квартири не виділені в долевому співвідношенні. Прохають суд постановити рішення, яким визначити розмір часток співвласників квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні позивачі свої позовні вимоги підтримали в повному обсязі, прохали їх задовольнити. Представник відповідача - територіальної громади в особі Лубенської міської ради та представник третьої особи - КП Лубенського МБТІ в судове засідання не з"явились, звернулись до суду з заявами в яких прохали справу слухати без їх участі, проти задоволення позову не заперечують. З"ясувавши обставини справи, заслухавши сторони, дослідивши докази, суд вважає , що позов підлягає задоволенню . У відповідності ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Згідно ст. 328 ч.1 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Встановлено, що 30.01.1996 р. [PERSON], [PERSON] та [PERSON]., дошлюбне прізвище [PERSON] приватизували квартиру [ADDRESS], відповідно до свідоцтва про право власності на житло виданого органом приватизації виконкому м.Лубни 30.01.1996 року № 22. З того часу квартира перебуває у їх спільній сумісній власності без виділення в долевому співвідношенні кожному учаснику приватизації, і тому визначити розмір часток співвласників квартир не представляється можливим. На даний час у позивачів виникла необхідність відчужити належну одному із співвласників частину квартири, яка перебуває у їх спільній власності. З даного питання вони звернулися до нотаріуса, але їм було відмовлено по тій причині, що їм частини квартири не виділені в долевому співвідношенні. Відповідно до ч.2 ст. 370 ЦК України у разі виділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, або законом. Таким чином суд вважає, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належить по 1/3 частині квартири [ADDRESS]. Виходячи з вищевикладеного суд вважає необхідним задовольнити позовну заяву [PERSON], [PERSON]., [PERSON] в інтересах [PERSON] .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-22 00:00:00

Позивач [PERSON] . звернувся з позовом з вказаним позовом, мотивуючи тим, що 12 червня 2008р. він придбав у [PERSON] моточовен „Прогрес-3м” за 4000грн., але оскільки човен не був належним чином зареєстрований, це позбавляє позивача також його зареєструвати і користуватись належним чином. Просив визнати за ним право власності на вказаний моточовен. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги на підставах зазначених в позові, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з’явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу в його відсутності, не заперечував проти задоволення позову. Зі згоди сторін, відповідно до положень ст. 130 ч. 4 ЦПК України, суд ухвалює рішення у попередньому судовому засіданні. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.. 655 ЦК України аз договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов’язується передати майно(товар) у власність другій стороні(покупцеві), а покупець приймає або зобов’язується прийняти майно(товар) та сплатити за нього певну грошову суму. Згідно договору купівлі-продажу від 12.06.2008р. [PERSON] продав, а [PERSON] . купив за 4000грн. моточовен „Прогрес-3м”,1991року випуску, заводський номер 912960. В судовому засіданні встановлено, що сторонами були виконані всі умови вказаного договору: тобто позивачем товар був оплачений, а відповідачем він був переданий позивачу. За даними техпаспорту на човен, оглянутому в судовому засіданні, моточовен „Прогрес-3м”, випущений у 1991р., має заводський номер 912960, матеріал корпусу зроблений із алюмінієвого сплаву, має довжину габаритну – 4,6м., ширину габаритну – 1,80м., висоту борту – 0,8м. З ст. 205 ЦК України вбачається, що сторони мають право обирати форму право чину, якщо інше не встановлено законом. Статтею 208 ЦК України встановлено, що право чин фізичних осіб між собою на суму, що не перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, крім право чинів, передбачених ч.1 ст.. 206 цього Кодексу, належить вчиняти у письмовій формі. Вимог до нотаріального посвідчення такого право чину законом не передбачено. Таким чином, згідно ст.. 203 ЦК України, цей право чин є чинним, а тому позивач є власником вказаного моточовна.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-22 00:00:00

Позивач [PERSON] . звернувся з позовом з вказаним позовом, мотивуючи тим, що 16 червня 2008р. він придбав у [PERSON] . моточовен „Прогрес-4” за 4000грн., але оскільки човен не був належним чином зареєстрований, це позбавляє позивача також його зареєструвати і користуватись належним чином. Просив визнати за ним право власності на вказаний моточовен. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги на підставах зазначених в позові, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з’явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу в його відсутності, не заперечував проти задоволення позову. Зі згоди сторін, відповідно до положень ст. 130 ч. 4 ЦПК України, суд ухвалює рішення у попередньому судовому засіданні. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.. 655 ЦК України аз договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов’язується передати майно(товар) у власність другій стороні(покупцеві), а покупець приймає або зобов’язується прийняти майно(товар) та сплатити за нього певну грошову суму. Згідно договору купівлі-продажу від 16.06.2008р. [PERSON] . продав, а [PERSON] . купив за 4000грн. моточовен „Прогрес-4”,1978року випуску, заводський номер 06543. В судовому засіданні встановлено, що сторонами були виконані всі умови вказаного договору: тобто позивачем товар був оплачений, а відповідачем він був переданий позивачу. За даними техпаспорту на човен, оглянутому в судовому засіданні, моточовен „Прогрес-4”, випущений у 1978р., має заводський номер 06543, матеріал корпусу дюраль алюмінієвий, має довжину габаритну – 4,6м., ширину габаритну – 1,80м., висоту борту – 0,8м. З ст. 205 ЦК України вбачається, що сторони мають право обирати форму право чину, якщо інше не встановлено законом. Статтею 208 ЦК України встановлено, що право чин фізичних осіб між собою на суму, що не перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, крім право чинів, передбачених ч.1 ст.. 206 цього Кодексу, належить вчиняти у письмовій формі. Вимог до нотаріального посвідчення такого право чину законом не передбачено. Таким чином, згідно ст.. 203 ЦК України, цей правочин є чинним, а тому позивач є власником вказаного моточовна.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-22 00:00:00

[PERSON]. звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON]. на її користь на утримання їх спільної малолітньої дитини [PERSON], [INFO]народження у твердій грошовій сумі, щомісячно в розмірі 50% мінімального прожиткового мінімуму - 339 гривень, встановленого законом до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] з урахуванням зміни прожиткового мінімуму. У судове засідання позивачка не з'явилася, але надіслала до суду заяву про змінення позовних вимог, щодо розміру аліментів, просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 200 гривень щомісячно, також позивачка просила про розгляд справи в її відсутність, змінені позовні вимоги, просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, але надіслав до суду свою заяву, в якій змінені позовні вимоги позивачки визнав в повному обсязі, на виплату аліментів в зазначеній позивачкою сумі згодний. Відповідач також просив суд розглянути справу в його відсутність. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] , який мешкає з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Відповідач не допомагає позивачці матеріально, ніякої допомоги на дитину не надає, а їй самостійно тяжко виховувати сина. Ч.3 ст. 181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в долі від доходу його матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Таким чином, з огляду на викладене, на стан здоров'я і матеріальне становище дитини, приймаючі до уваги, що на теперішній час діти позивачки є школярами і потребує більш значних витрат на її утримання, приймаючи до уваги стан здоров'я і матеріальне становище платника аліментів та його добровільну згоду на виплату аліментів на утримання дитини в зазначеному позивачкою розмірі, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивачки, та стягувати аліменти з батька малолітньої дитини на користь [PERSON] . на його утримання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-22 00:00:00

Позивачка просить суд постановити рішення, яким визнати за нею право власності на Ѕ частину домоволодіння, розташованого за адресою [ADDRESS], зареєстрованого на ім”я [PERSON] без визначення частки в натурі, залишивши у власності Ѕ частину вказаного домоволодіння за відповідачем, мотивуючи свої вимоги тим, що спірне домоволодіння придбано сторонами в період шлюбу, який на даний час розірвано, сторони проживають окремо, а тому постало питання розподілу нерухомого майна, вирішити яке в добровільному порядку немає можливості. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Відповідач у судовому засідання з позовом погодився. Дослідивши матеріали справи, вислухавши сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи із слідуючого. В судовому засіданні встановлено, що з 20 квітня 1991 року сторони перебували у шлюбі (а.с.4), який відповідно до рішення суду розірвано та 20 грудня 2007 року Краснопільським відділом РАЦС зареєстровано його розірвання (а.с.5). За час шлюбу сторонами придбано домоволодіння за адресою: [ADDRESS], яке складається з житлового будинку та надвірних будівель, договір купівлі-продажу вказаного домоволодіння складений на ім”я відповідача, що підтверджується копією договору купівлі - продажу від 8 лютого 1992 року (а.с.6). На даний час спільне проживання між сторонами припинено (а.с.7), а тому постало питання розподілу вище вказаного домоволодіння. Згідно вимог ст. 60 Сімейного кодексу України та ст. 363 ч.3 ЦК України , майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Згідно ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об”єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно довідки від 12.05.2008 року №280589 виданої Сумським міським БТІ підтверджується що на [ADDRESS] знаходиться житловий будинок літера “А” вартістю 48823 грн., сарай літера “Б”, вартістю 7578 грн., вбиральня літера “Г” вартістю 506 грн., погріб літера “п/г” вартістю 3749 грн., навіс літера “Ж”, вартістю 153 грн., навіс літера “З”, вартістю 2454, (а.с.18-20) і зареєстроване дане володіння за відповідачем [PERSON]. Також в даному домоволодінні збудовано самочинно гараж літера “Д” вартістю 13257 грн. та сарай літера “Е” вартістю, 1049 грн. Згідно діючого законодавства предметом розподілу майна між подружжям може бути лише приміщення, які збудовані з дотриманням чинного законодавства, тому самочинно збудовані гараж та сарай відповідного літера Д та Е не можуть бути предметом розподілу майна між сторонами. Тому вартість домоволодіння сторін, яка підлягає розподілу становить 63263 грн., а Ѕ частина становить 31631 грн, 50 коп. При подачі позову до суду позивачкою не вповній мірі було сплачено судовий збір при зверненні до суду, тому сума недоплати судового збору в сумі 166 грн. підлягає стягненню із позивачки по справі. Суд вважає, що оскільки вищевказане домоволодіння набуте подружжям за час шлюбу та є спільною сумісною власністю подружжя, то позивачка має право на Ѕ його частину.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-22 00:00:00

Наймачем квартири [ADDRESS], в тому числі і цієї квартири, виконує CКП “Смілакомунтеплоенерго”. Позивач, посилаючись на те, що свої обов'язки по обслуговуванню будинку виконує, а відповідачка станом на 1 травня 2008 року створила заборгованість за послуги з теплопостачання в розмірі 2679 грн. 14 коп., звернулося в суд з позовом про стягнення з неї цієї суми. Відповідачка проти позову не заперечує. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідачка отримує послуги позивача по забезпеченню теплом квартири, але добровільно їх не оплачує. Судом встановлено, що її борг перед СКП “Смілакомунтеплоенерго” станом на 1 травня 2008 року становить 2679 грн. 14 коп., який підлягає стягненню в примусовому порядку. З відповідачки на користь позивача необхідно стягнути 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а на користь держави - 51 грн. судового збору. На підставі наведеного, ст.ст. 162 ЖК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-22 00:00:00

Позивачка вказує, що 01 жовтня 2007 року рішенням Козівського районного суду було розірвано шлюб між нею [PERSON] та [PERSON]. За час перебування у шлюбі в них народилось троє дітей, а саме син [PERSON] [INFO] року народження, дочка [PERSON] [INFO] року народження та дочка [PERSON] [INFO] року народження. Оскільки відповідач не надає жодної матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей, не бере участі у їх вихованні, позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання трьох дітей в розмірі частки від заробітку (доходу) з розрахунку 50% встановленого державою прожиткового мінімуму на кожну дитину віком від 6 до 18 років, щомісячно. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги змінила, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей, а саме Ѕ частину всіх видів заробітку, щомісячно. Відповідач в судовому засіданні вимоги позивачки визнав повністю. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки, відповідача, оцінивши зібрані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задоволити. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 182 та ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд визначає розмір аліментів на неповнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі, і при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальні становища дитини і платника аліментів, а також наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних членів сім'ї, родичів, яких він зобов'язуваний утримувати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-22 00:00:00

ВАТ «Облтеплокомуненерго» звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з теплозабезпечення в сумі 1954 грн. 62 коп. Свої вимоги мотивувало тим, що відповідачі проживають в квартирі [ADDRESS], однак своєчасно не сплачують за послуги з теплозабезпечення, в результаті чого утворився борг на зазначену суму. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Наявних у справі матеріалів про права та обов'язки сторін, достатньо для її розгляду у відсутності відповідачів. Представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 68 ЖК України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ № 630 від 21.11.2005 року, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше двадцятого числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Згідно розрахунку наданого позивачем, заборгованість відповідачів за надані послуги за період з вересня 2005 року по квітень 2008 року становить 1954 грн. 62 коп. За таких обставин, суд вважає позов обґрунтованим та підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, сплачені позивачем при поданні позовної заяви, підлягають стягненню з відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-22 00:00:00

Заявник просить встановити факт належності йому технічного паспорта на мотоцикл МТ-10-36,1983 р.в., д/н[NUMBER], виданий на ім'я [PERSON] мотивуючи тим, що останні записаний в паспорті як[PERSON] і він не може зняти мотоцикл з реєстрації в Овруцькому МРЕВ УДАЇ РВ УМВС України в Житомирській області. Заявник та представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явилися і заявник просить справу розглядати без його участі. Суд, перевіривши в судовому засіданні матеріали справи вважає, що заяву слід задовольнити з наступних підстав. Згідно копії технічного паспорта власником мотоцикла МТ-10-36,1983 р.в., д/н[NUMBER] є [PERSON]. Згідно копії паспорта [NUMBER], який виданий 11 червня 2002 року Овруцьким РВ УМВС України Житомирської області в графах: прізвище, ім'я, по батькові записано «[PERSON]». У суду не має підстав не довіряти вказаним документам, в яких збігаються всі дані (прізвище, ім'я) і незначні розбіжності по батькові викликані перекладом з російської на українську мову, а тому суд вважає доведеним факт належності заявнику технічного паспорту на мотоцикл МТ-10-36, 1983 р.в., д/н [NUMBER], виданого на ім`я [PERSON]. Встановлення факту належності правовстановлюючого документа необхідно для зняття мотоцикла з обліку. Заявник звільнений від сплати судового збору на підставі п.18 ст.4 Декрету КМ “Про державне мито”. Заявником сплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 7,5 грн..

Outcome: approved