Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-18 00:00:00

Позивач, посилаючись на те, що відповідач проживає у[ADDRESS], що знаходиться на балансі позивача, зобов'язана сплачувати комунальні послуги, однак ухиляється від їх сплати, тому виникла заборгованість у сумі 2319,13 грн. за період з 2004 року по 2008 рік, просив суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала, у судових дебатах позов змінила та просила стягнути з відповідача заборгованість по комунальним витратам за 2003 рік у сумі 179, 86грн., 2004 рік у сумі 484,43грн., 2005 рік у сумі 181, 27грн., 2006 рік у сумі 223,31грн., а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 51грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30грн. Відповідач у судовому засіданні позов не визнала посилаючись на відсутність у неї заборгованості за комунальні послуги. Третя особа, представник СП „Лисичанськтепломережа” пояснила, що на підставі надання відповідних документів, підтверджуючих відключення квартири відповідачки від централізованого опалення вони згодні зробити перерахунок нарахування оплати. Суд, вислухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково. Будинок [ADDRESS]знаходиться на балансі позивача, що підтверджується довідкою (а.с.7). Плату за комунальні послуги відповідач у повному обсязі не вносить, заборгованість складає за 2004 рік 25,15грн., за 2005 рік 92,21грн., всього в сумі 117,36грн., що підтверджується довідками про заборгованість (а.с.5, 30) та довідкою №1Н-1219 від 22.05.2008р, абонентськими книжками [PERSON]по оплаті комунальних послуг за 2003 - 2005 рік, довідкою СП „Лисичанськтепломережа” про перерахунок послуг опалення квартири на суму 1369,39грн. від 18.06.2008р. з листопада 2006 року по лютий 2008 року. Відповідачка не оспорювала правильність цього розрахунку та не посилалася на те, що використані позивачем тарифи не відповідають тим, які затверджені у визначеному чинним законодавством порядку. Відповідач не надала суду переконливих доказів відсутності послуг зі сторони позивача. Наявність факту надання послуг позивачем свідчить про існування між сторонами договірних відносин. Обсяг прав та обовязків сторін, при неукладенні ними окремого договору, визначається чинним законодавством, яке регулює взаємовідносини осіб, що надають послуги із споживачами цих послуг. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісячно в строки, встановлені КМУ. Заборгованість відповідачки по комунальним послугам квартири [ADDRESS] складає 117,36грн. за період з 01.2004року по 12.2005 року з урахуванням часткової оплати позивачкою комунальних послуг та перерахунку СП „Лисичанськтепломережа” на суму 1369,39грн. з листопада 2006 року у зв'язку з відключенням квартири позивачки від централізованого опалення. Позивач пред'являючи позов в частині стягнення заборгованості з відповідача за 2004 рік в сумі 582,89грн. в судовому засіданні представник позивача пояснювала, що ця сума 582,89грн. складається з заборгованості за 2003 та 2004 роки, оскільки була проведена утилізація бухгалтерських документів за 2003 рік надати дані про заборгованість помісячно за 2003 рік вони не взмозі. Ці обставини також підтвердила начальник фінансово-розрахункового сектора бухгалтерії позивача [PERSON] допитана в судовому засіданні в якості свідка. За таких обставин суд не має можливості прийняти до уваги вказану суму заборгованості за комунальні послуги відповідача за 2003 рік в сумі 179, 86грн. та перевірити її, оскільки відповідач заперечувала проти такої суми та надала суду книжку про сплату комунальних послуг за 2003 рік. Тому в цій частині позовних вимог позивача необхідно відмовити за необґрунтованістю. Заборгованість відповідача за комунальні послуги за 2004 рік складає 25,15грн. з урахуванням нарахування наданих комунальних послуг на суму 484,43грн. та часткової їх сплати в сумі 459,28грн., що підтверджується довідкою позивача від 4.03.2008року наданою суду 19.06.2008р. та абонентською книжкою відповідача про часткову сплату комунальних послуг за 2004 рік, яка була досліджена у судовому засіданні. За 2005 рік нарахування наданих комунальних послуг відповідачу складає 476,13грн., їх часткова оплата відповідачем складає в сумі 383,92грн., що підтверджується абонентською книжкою відповідача про часткову сплату комунальних послуг за 2005 рік, яка була досліджена у судовому засіданні. Заборгованість складає 92,21грн. За 2006 рік нарахування позивачем за надані комунальні послуги в тому числі і за опалення складає 734,67грн., їх оплата відповідачем складає 818,49грн., що підтверджується абонентською книжкою відповідача про часткову сплату комунальних послуг за 2006 рік, яка була досліджена у судовому засіданні. Таким чином, заборгованості немає, а переплата складає 83грн.82коп. За 2007 рік нарахування позивачем за надані комунальні послуги без опалення складає 305,1грн., оплата відповідачем складає 305,2грн., що підтверджується довідкою позивача (а.с.5). Третя особа, СП „Лисичанськтепломережа” зробив відповідний перерахунок по оплаті за опалення відповідача на суму 1369,39грн., а позивач у судовому засіданні відмовився від позову в частині стягнення заборгованості за 2007, 2008 роки. Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за комунальні послуги за 2004 рік 25,15грн., за 2005 рік 92,21грн., всього в сумі 117,36грн. Посилання представника позивача про те, що часткова оплата відповідачем комунальних послуг перераховувалася на погашення попереднього боргу, суд не приймає до уваги, оскільки з абонентської книжки відповідача вбачається за який місяць вона сплачує комунальні послуги, тому ці кошти не можуть бути перераховані на погашення попереднього боргу. Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом тільки за заявою сторони в спорі, зробленою до ухвалення рішення у справі. Відповідачка у судовому засіданні не заявляла про застосування позовної давності. Згідно з п.6 «прикінцевих та перехідних положень» ЦК України правила ЦК України про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред'явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом. Оскільки відповідно до ст. 72 ЦК України 1963р. позовна давність за даним позовом встановлена у три роки, то правила ЦК України 2003 року застосовуються до позовів про стягнення заборгованості за надані послуги з 01.01.2001 року. До позовних вимог про стягнення заборгованості за надані послуги до 01.01.2001 року застосовуються правила про позовну давність, передбачені ЦК України 1963 року. Оскільки про застосування позовної давності суду не заявлено, то позовна давність до позовних вимог про стягнення заборгованості за послуги газопостачання за період з 01.01.2003 року по 31.12.2005 року не застосовується, позовні вимоги підлягають задоволенню. Суд вважає докази, надані позивачем, достатніми та переконливими. Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за комунальні послуги у сумі 117,36грн. Оскільки рішення постановлене на користь позивача, то відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача у сумі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30грн. На підставі викладеного, відповідно до ст.257,ч.1ч.3ст.264,ч.ст..254,526 ЦК України, ст.67,68 ЖК України,

Outcome: partial