Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-03 00:00:00

28 листопада 2007 року [PERSON] звернулася в суд з позовом ( а. с. 3-6) до [PERSON] про збільшення розміру додаткових витрат на дитину та стягнення вже понесених витрат, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що має сина [PERSON], [INFO] народження, який є інвалідом дитинства та потребує постійного лікування, в тому числі санаторно-курортного. Батьком дитини є відповідач по справі, який за рішенням суду від 03 серпня 1998 року сплачує на користь позивачки аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку та по 30 грн. додаткових витрат щомісяця. На даний час розміру одержуваних виплат від відповідача недостатньо для утримання та лікування дитини, в зв'язку з чим позивачка просила суд стягнути з відповідача половину понесених нею за 2006 - 2007 роки витрат на лікування сина в сумі 9829 грн., а також збільшити розмір додаткових витрат на дитину, що стягуються з відповідача до 300 грн. щомісячно. 06 березня 2008 року ( а. с. 40 -41) [PERSON] подала до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій додатково просила стягнути з відповідача 552 грн. додаткових витрат, понесених у зв'язку з необхідністю проведення дитині аналізу крові, придбання ліків та ортопедичного крісла. Оскаржуваним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 травня 2008 року позов [PERSON] задоволено частково. Збільшено розмір додаткових витрат, що стягувались з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON], [INFO] народження за рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 серпня 1998 року та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 300 грн. щомісячно, додаткових витрат на сина [PERSON], [INFO] народження, починаючи з дня набрання рішенням законної сили ; 5893 грн. 35 коп. у відшкодування понесених додаткових витрат, 7 грн. 50 коп. у відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а також 58 грн. 93 коп судового збору на користь держави. Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції , позивачка та відповідач звернулись з апеляційними скаргами. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення її позову та стягнення витрат за отримання юридичної допомоги, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи. Апелянт вказує, що нею були надані докази на підтвердження понесення витрат на лікування сина в розмірі 20211 грн., половину яких повинен сплатити відповідач, проте суд першої інстанції безпідставно стягнув на її користь лише 1/4 частину понесених нею витрат. Крім того, позивачка просить стягнути 500 грн., сплачених нею за послуги адвоката, які не були стягнуті судом першої інстанції за наданою нею квитанцією. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати рішення суду першої інстанції в повному обсязі , вважаючи його незаконним внаслідок неповноти дослідження судом обставин справи та доводів сторін. Апелянт вказує, що матеріальне становище його та позивачки різняться між собою, оскільки позивачка матеріально набагато краще забезпечена, ніж він. Крім того, він під час проходження служби отримав травму, яка також потребує щорічного санаторно-курортного лікування, крім заробітної плати доходів, як вказує апелянт, він не має, а позивачка є успішним підприємцем, додатково отримує із управляння праці та соціального захисту населення допомогу на утримання сина. [PERSON] вважає, що сума сплачуваних позивачці кожного місяця сума аліментів є достатньою , і у збільшенні додаткових витрат , які він сплачує на дитину, потреба відсутня . В запереченнях [PERSON] просить відхилити апеляційну скаргу відповідача, посилаючись на те, що доводи його апеляційної скарги не відповідають дійсним обставинам справи. В запереченнях на апеляційну скаргу [PERSON] [PERSON] просить скасувати рішення суду першої інстанції, об'єктивно враховуючи матеріальне становище обох сторін. Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга [PERSON] підлягає частковому задоволенню, апеляційна скарга [PERSON] підлягає відхиленню, з наступних підстав. Відповідно до положень статті 309 ч . 1 п.1, п. 3 ЦПК України, - підставами для зміни рішення суду першої інстанції є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи. Апеляційний суд вважає за необхідне змінити оскаржуване рішення суду першої інстанції в бік збільшення в частині розміру стягнутих з відповідача понесених позивачкою додаткових витрат на дитину, сина [PERSON], [INFO] народження, і відповідно, розміру судового збору на користь держави. В іншій частині оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, оскільки в зазначеній частині воно ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. По справі встановлено, що сторони перебували в фактичних шлюбних відносинах та мають сина [PERSON], [INFO] народження (а.с.8а). [PERSON] є інвалідом дитинства, у зв'язку з інвалідністю дитина потребує систематичного лікування , оздоровлення, як в умовах реабілітаційного центру, так і санаторного лікування. За рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 03 серпня 1998 року ( а. с. 7- 8 ) з [PERSON] на користь [PERSON], починаючи з 23 червня 1998 року стягуються аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, а також по 30 грн. додаткових витрат щомісячно , до зміни матеріального становища батьків. Відповідно до ч. 1 статті 185 Сімейного Кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобов'язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Судом встановлено, що сторони разом не проживають, дитина, яка є інвалідом дитинства, проживає разом із позивачкою, яка здійснює догляд за ним та виховує його. Таким чином, з урахуванням вимог положень „ Конвенції про права дитини” та статті 185 Сімейного Кодексу України, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що відповідач повинен брати участь у додаткових витратах на сина. Проте, визначаючи розмір понесених позивачкою додаткових витрат на лікування сина, суд не в повному обсязі врахував всі понесені позивачкою витрати на лікування та оздоровлення дитини , документально нею підтверджені . Апеляційний суд приходить до висновку, що стягненню на користь позивачки з відповідача підлягають понесені нею додаткові витрати (половина) на дитину та, відповідно, документально підтверджені : 13 386 грн. 60 коп. на санаторно - курортне лікування дитини - інваліда у супроводі матері ( а. с. 10-11) + 2 640 грн .+ 341грн.+ 3 069грн. на лікування дитини - інваліда у супроводі матері ( а. с. 17) + 55 грн. 75 коп. + 55 грн. 75 коп. за проїзд з місця лікування дитини - інваліда у супроводі матері ( а. с. 18) + 463 грн. за аналіз крові дитини ( а. с. 42) + 55грн. 95 коп . витрат на ліки дитині - інваліду згідно рецепту лікаря ( а. с. 43) + 332 грн. витрат на придбання ортопедичного крісла для дитини - інваліда ( а. с. 44) + 254 грн. витрат за проходження дитиною МР - обстеження поперекового відділу на МР- томографі „ Образ-2” ( а. с. 45) = 20 653 грн. 05 коп. : 2 = 10 326 грн. 52 коп. Таким чином, апеляційний суд вважає за необхідне змінити рішення суду першої інстанції в частині розміру в бік збільшення стягнутих з відповідача на користь позивачки понесених нею додаткових витрат на дитину , стягнувши з [PERSON] на користь позивачки 10 326 грн. 52 коп. Підлягає і зміні в бік збільшення стягнутий розмір з відповідача на користь держави судового збору - до 121 грн. 27 коп. Зокрема, 10 326 грн. 52 коп. + 1 800 грн. ( 300грн. х 6 міс., як визначає стаття 80, ч. 1, п. 3 ЦПК України ) = 12 126 грн. 52 коп. х 1% = 121 грн. 27 коп. Відповідно до положень статті 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивачки підлягає 7 грн. 50 коп. в рахунок відшкодування судових витрат ( а. с. 76). Довод апеляційної скарги [PERSON] відносно того, що суд першої інстанції безпідставно не стягнув на її користь з відповідача кошти за надання їй юридичної допомоги не може бути прийнятий до уваги апеляційним судом, оскільки зазначені витрати позивачкою документально не підтверджені. В іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, оскільки воно ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин , на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень , підтверджених тими доказами , які були досліджені в судовому засіданні. Доводи апелянта [PERSON] відносно того, що позивачка має значно кращий матеріальний стан, ніж він, і тому відсутні підстави для задоволення її позовних вимог , не можуть бути прийняті до уваги апеляційним судом, оскільки зазначені обставини апелянтом не доведені та не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду даної справи. Стаття 60 ЦПК України регламентує, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Інші доводи апеляційної скарги [PERSON] також не можуть бути прийняті до уваги апеляційним судом, оскільки вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції в зазначеній частині. Висновки суду першої інстанції в даній частині узгоджуються з положеннями статті 185 Сімейного Кодексу України , а також статті 27 „ Конвенції про права дитини”. „Конвенція про права дитини” , ратифікована Верховною Радою України 27. ІХ. 1991 року та „Декларація прав дитини” регламентують, що інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином , дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. Враховуючи наведене та

Outcome: partial