overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-03 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 12 вересня 1994 року між ними був зареєстрований шлюб відділом РАГС Прилуцького міськвиконкому Чернігівської області. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Позивач мотивує свої вимоги тим, що шлюбні стосунки між сторонами припинені через несумісність характерів та різні погляди на життя з відповідачкою. На примирення позивач не згодний та вказує, що подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачкою є неможливими. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав в повному обсязі Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з”явилася з невідомих для суду причин, хоча про час і місце судового засідання була повідомлена завчасно та неодноразово, а також не надала заперечень щодо суті позову і не повідомила про поважність причин неявки в судове засідання. Позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв”язку з цим, суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно свідоцтва про одруження [NUMBER] вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований відділом РАГС Прилуцького міськвиконкому Чернігівської області 12 вересня 1994 року, актовий запис № 384 (а.с. 2) Згідно копії свідоцтва про народження [NUMBER] вбачається, що [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON], [INFO], актовий запис № 80 від 11 січня 1996 року (а.с. 3). В судовому засіданні достовірно встановлено, що сторони проживають разом, проте шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Позивач наполягає на розірванні шлюб, посилаючись на неможливість збереження сім”ї та просить витрати при отриманні свідоцтв про розірвання шлюбу покласти на нього. За таких обставин, суд, з"ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги наявність у сторін неповнолітньої дитини, та зважаючи на те, що позивач наполягає на розлученні, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки позивач довів в судовому засіданні, що подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам і подальше спільне життя подружжя стає неможливим, а тому шлюб підлягає розірванню. На підставі ст.ст. 104, 105, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-03 00:00:00

ВАТ ЕК „Чернігівобленерго” в особі Прилуцького РЕМ в своїй позовній заяві вказує, що систематично постачає [PERSON] електричну енергію , але відповідачка нерегулярно та не в повному обсязі проводить оплату за спожиту енергію , а з грудня 2007 року жодного разу не сплатила за спожиту електричну енергію, в наслідок чого утворилася заборгованості в сумі 316 грн.20 коп. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Відповідачка в судове засідання не з'явилася та причин своєї неявки суду не повідомила, хоча була належним чином повідомлена про час і місце судового засідання, від них не надійшло повідомлень про причини неявки, а тому, відповідно до вимог ст.224 ч.1 ЦПК України суд ухвалив проведення заочного розгляду даної справи. За таких обставин позов підлягає задоволенню, оскільки відповідачка дійсно не проводила оплату за електричну енергію, внаслідок чого утворилася заборгованість в розмірі 316 грн.20 коп., що підтверджується обіговою відомістю (а.с.4), які і підлягають стягненню з відповідачки. Тому, виходячи з вищенаведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-03 00:00:00

Сторони перебувають в юридичному шлюбі з 02.12.1999 року, від якого мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Мотивуючи тим, що шлюбні відносини з відповідачкою припинено через нерозуміння одним одного, а відновлення подружнього життя є неможливим, позивач просить суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач не з»явився, однак подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, відповідачка до суду також не з»явилася та не подала своїх пояснень чи заперечень проти позову, хоча про день та час слухання справи належним чином була повідомлена, у зв»язку з чим пстало питання постановлення заочного рішення по справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, оскільки дійсно подружнє життя між сторонами припинено, а підстав для примирення між подружжям судом не було встановлено. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст.104, 105 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем. Причинами розриву шлюбу позивач назвав те, що сторони втратили почуття поваги та любові. В судове засідання сторони не з`явилися, подали заяви про слухання справи у іх відсутніть. Позивач на позові наполягав, відповідач був допитаний окремим дорученням, позов визнав, згоден на розірвання шлюбу. Судом встановлено, що позивач перебуває у зареєстрованному шлюбі з відповідачем з 26.03.2005 р. (а.с.4). Від данного шлюбу сторонни мають сина [PERSON] [INFO] народження (а.с.5). Шлюбні стосунки між сторонами припинені з вересня 2007 року. Подружжя спільного господарства не ведуть, мешкають окремо. Спору про майно не має. Приймаючи до уваги стійке волевиявлення позивача на припинення шлюбно-сімейних відносин з відповідачем, суд з достатньою впевненістю приходить до висновку про те, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, які мають істотне значення. Витрати по оплаті державного мита при оформленні розірвання шлюбу суд вважає можливим покласти на позивача. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем. Причинами розриву шлюбу позивач назвав те, що відповідач не працює, зловживає спиртними напоями, не забеспечую родину матеріально. В судове засідання сторони не з`явилися, подали заяви про слухання справи у іх відсутніть. Позивач на позові наполягав, відповідач був допитаний окремим дорученням, позов визнав, згоден на розірвання шлюбу. Судом встановлено, що позивач перебуває у зареєстрованному шлюбі з відповідачем з 17.08.2002 р. (а.с. 5). Від данного шлюбу сторонни мають неповнолітню доньку [PERSON] [INFO] народження (а.с. 6). Шлюбні стосунки між сторонами припинені 2 роки тому. Подружжя спільного господарства не ведуть, мешкають окремо. Спору про майно не має. Приймаючи до уваги стійке волевиявлення позивача на припинення шлюбно-сімейних відносин з відповідачем, суд з достатньою впевненістю приходить до висновку про те, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, які мають істотне значення. Витрати по оплаті державного мита при оформленні розірвання шлюбу суд вважає можливим покласти на відповідача. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого [INFO], посилаючись на те, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалося, і вони більше 15 років мешкають окремо, не цікавлячись життям одне одного. Позивач у судове засідання не з'явився, просив розглянути справу без його участі. Відповідач у судове засідання також не з'явилася, надавши письмову заяву з клопотанням про розгляд справи у її відсутність, з позовними вимогами згодна та проти розірвання шлюбу не заперечувала. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними обставинами. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Шлюб між позивачем та відповідачем був зареєстрований [INFO], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу /а.с.4/. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не має. Сімейне життя сторін не склалося і сторони більше 15 років проживають окремо, не мають спільного побуту і інтересів, тобто шлюб існує формально. Суд вважає, що позовна заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, відповідно до ст. 112 СК України, так як подальше життя подружжя у шлюбі буде суперечити інтересам сторін. Як вказує позивач у позовній заяві, спору про розподіл спільного сумісного майна не має. Витрати на користь держави при отриманні свідоцтва про розірвання шлюбу необхідно покласти на позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою, в якій вказав, що [INFO] він сплатив матері - [PERSON] за будинок, що їй належав на праві приватної власності, який розташований по [ADDRESS], [INFO], що підтверджується документом, справжність якого посвідчена секретарем Старовірівської сільської ради Шевченківського району Харківської області. При цьому позивач стверджує, що фактично між ним та [PERSON]було укладено договір купівлі-продажу будинку, в якому він після цього став проживати, однак нотаріального посвідчення цього договору не було. На даний момент КП “Шевченківське БТІ” виготовило технічний паспорт на вищевказаний будинок та власником у ньому вказано [PERSON]. Тому позивач вважаючи, що його права порушені, просить суд визнати дійсною вищевказану угоду купівлі-продажу будинку та визнати за ним право власності на будинок. У судовому засіданні позивач та його представник на задоволенні позову наполягали. Представник відповідача до суду не з'явився, надавши письмову заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та його представника, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач є сином [PERSON], що підтверджується його свідоцтвом про народження /а.с.17/. Згідно договору купівлі-продажу від [INFO], укладеного у Старовірівській сільській раді Шевченківського району Харківської області, [PERSON] належав на праві приватної власності будинок, розташований по [ADDRESS] /а.с.8-9/. [INFO] позивач сплатив своїй матері [PERSON] за вказаний будинок [INFO], що підтверджується розпискою про отримання коштів, засвідченою посадовою особою виконкому Старовірівської сільської ради Шевченківського району. /а.с.14/. Як свідчать довідки відповідача від [INFO] за номерами [NUMBER],[NUMBER], позивач зареєстрований у вищевказаному будинку, користується ним та земельною ділянкою на прибудинковій території. Згідно свідоцтва про смерть серії І-РУ[NUMBER] мати позивача - [PERSON] померла [INFO] /а.с.13/, однак на даний момент згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно КП “Шевченківське бюро технічної інвентаризації” вона є власником спірного будинку. Суд застосовує до даних правовідносин норми Цивільного Кодексу 1963 року, оскільки спірні правовідносини виникли до вступу в дію нового ЦК України. Згідно ч.1 ст. 227 ЦК 1963 року договір купівлі-продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Згідно розписки від [INFO] між позивачем та [PERSON]фактично було укладено договір купівлі-продажу спірного будинку, хоча він не був зафіксований як договір-купівлі-продажу нерухомості, однак цей правочин не оспорювався, позивач повністю виконав його умови, передавши кошти за будинок, а [PERSON] передала йому будинок у користування. Тому суд вважає відповідно до ч.2 ст. 47 ЦК 1963 року визнати дійсним вищевказаний договір купівлі-продажу будинку від [INFO] та визнати за позивачем право власності на нього.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-03 00:00:00

[PERSON]. звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів до [PERSON] ., вказавши на те, що він є батьком малолітньої доньки [PERSON] ., [INFO]народження. В теперішній час сторони разом не проживають і дитина залишилася проживати з матір'ю. В зв'язку з тим, що відповідач не допомагає утримувати дитину, позивачка прохає стягнути з нього аліменти на утримання дитини в розмірі 100 гривень. В судовому засіданні позивачка змінила свої позовні вимоги, та прохає суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від всіх доходів відповідача. Відповідач позов визнав повністю. Вивчивши матеріали справи, заслухавши сторони суд вважає позовні вимоги обґрунтованими: згідно копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] народження її батьком є [PERSON] , матір'ю - [PERSON] . В теперішній час сторони разом не проживають і дитина лишилася проживати з матір'ю, що підтверджується довідкою про склад сім'ї, виданою Петрівською сільською радою. Згідно ст.180 КС України відповідач зобов'язаний брати участь в утриманні дітей до їх повноліття. Враховуючи те, що відповідач позов визнав, та в змозі сплачувати аліменти на утримання малолітньої доньки, суд стягує з [PERSON] . аліменти на користь [PERSON] . на утримання малолітньої доньки у розмірі 1/4 частки заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, та до повноліття дитини. Суд, на підставі ст.80 СК України, стягує з відповідача судовий збір на користь держави в розмірі 51 гривня та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 7,5 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суд з позовом до Краматорської міської ради про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги і суду пояснив, що його батько [PERSON] є власником жилого будинку [ADDRESS]. За життя ним було побудовано на ділянці самовільно без дозволу відповідних органів: жилий будинок “А-А1-а”, гараж “Ж”, сарай “Л”, тамбур “а1”, які не зареєстрував у встановленому законом порядку. 28.11.2007р. батько помер. В зв'язку з вище наведеним він може оформити право на спадщину, що залишилась після смерті батька. Просить винести рішення, яким визнати за [PERSON], померлим [INFO], право власності на жилий будинок “А-А1-а”, гараж “Ж”, сарай “Л”, тамбур “а1”, розташовані на ділянці [ADDRESS]. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, але надала суду заяву, в якій просить справу слухати в її відсутність, позовні вимоги визнала, і не заперечує проти їх задоволення. Вислухавши пояснення позивачки, проаналізувавши в сукупності зібрані в справі доказу, суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставах. У відповідності зі ст.331 ч.2 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно /житлові будинки, будинки, споруди тощо/ виникає з моменту завершення будівництва /створення майна/. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийому до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державної реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно ч.1 ст.376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самовільним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не булане відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Згідно ч.5 ст.376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Згідно договору на право будівництва будинку та безстрокове користування земельною ділянкою №174 від 1949 року та дозволів на будівництво /а.с.12-15/, [PERSON] є власником жилого будинку [ADDRESS]. Відповідно до висновку Управління архітектури та містобудівництва від 19.05.2008 року пред'явлені /а.с.5/, жилий будинок “А-А1-а”, гараж “Ж”, сарай “Л”, тамбур “а1”, які розташовані земельній на ділянці [ADDRESS], які вважають за можливе узаконення даного самовільного будівництва, що дозволяє зробити суду висновок, що частина робіт відповідно до технічного проекту, що була виконана, є незначної і вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на спірну будівлю. При таких обставинах, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на жилий будинок “А-А1-а”, гараж “Ж”, сарай “Л”, тамбур “а1”, розташовані на земельній ділянці [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-03 00:00:00

29.05.2008р. позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про усунення перешкоди в користуванні власністю та визнання відповідача таким, що втратив право користування житловою площею в квартирі [ADDRESS] на підставі ст.ст.167, 168 ЖК України, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона є власницею квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 17.12.1996р. У даному будинку після купівлі залишився зареєстрованим відповідач по справі. Але з січня 2007 року він в квартирі не мешкає, його речей в ній не має, але знятись з реєстрації не бажає. Вона не може сплачувати за нього комунальні послуги та скористатись своїм правом володіння та користування будинком. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, та зобов'язати СГІРФО зняти їх з реєстрації в будинку. Позивачка в судове засідання не з'явилась, але надала суду заяву в якій просить справу слухати в її відсутність, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилась, але надав суду заяву в якій просить справу слухати в його відсутність, не заперечує проти задоволення позову. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи повідомлений. Відповідно до вимог ст.ст. 224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Позивачка не заперечує проти такого вирішення справи. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.167 ЖК України, наймач житлового приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, вправі за згодою членів сім'ї в будь який час розірвати договір найму. У разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. На підставі викладеного й

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-03 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачки про визнання права власності, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона є власником квартири [ADDRESS], загальною площею 89,5 м2, що складається з кімнати 56,3 м2, з кімнати 21,8 м2, кухні - 6,6 м2, санвузла - 2,9 м2, туалета - 0,9 м2 та кладовки - 1,0 м2, яка знаходиться на першому поверсі і має окремий самостійний вихід. З часу набуття права власності на квартиру позивачка стала використовувати її як нежитлове приміщення під офіс. Використання квартири [ADDRESS] як офіс та зміна статусу приміщення із житлового в не житлове не призвело до порушень прав чи законних інтересів будь-яких осіб. При цьому, суміжним власником її квартири є лише відповідачка [PERSON], яке не заперечує щодо зміни статусу квартири, однак, відмовляється надати письмову згоду, посилаючись на свою зайнятість. У судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги, просила задовольнити позов, визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 89,5 м2, що складається з кімнати 56,3 м2, з кімнати 21,8 м2, кухні - 6,6 м2, санвузла - 2,9 м2, туалета - 0,9 м2 та кладовки - 1,0 м2. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, у якої визнала позов та просила суд розглядати справу у її відсутності. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], загальною площею 89,5 м2, що складається з кімнати 56,3 м2, з кімнати 21,8 м2, кухні - 6,6 м2, санвузла - 2,9 м2, туалета - 0,9 м2 та кладовки - 1,0 м2, яка знаходиться на першому поверсі і має окремий самостійний вихід. З часу набуття права власності на квартиру позивачка стала використовувати її як нежитлове приміщення під офіс, що не протирічить положенням ч. 1 ст. 319 ЦК України, відповідно до якої власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном та положенням ст. 320 ЦК України, відповідно до якої власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності. Використання квартири [ADDRESS] як офіс та зміна статусу приміщення із житлового в не житлове не призвело до порушень прав чи законних інтересів будь-яких осіб. При цьому, суміжним власником її квартири є лише відповідачка [PERSON], яке не заперечує щодо зміни статусу квартири, однак, відмовляється надати письмову згоду, посилаючись на свою зайнятість. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-03 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із заявою про надання права на шлюб, вказавши в заяві, що на даний час вона перебуває у фактичних шлюбних стосунках із [PERSON] з яким бажає створити сім’ю та одружитись. Згідно ст.22 СК України передбачено, що шлюбний вік за загальним правилом для жінки встановлено на день реєстрації шлюбу 17 років, а згідно ч.2 ст. 23 СК України за наявності певних обставин та в її інтересах може бути надано право на шлюб в даний час. На даний час вона досягла шістнадцятирічного віку і лише 02 вересня 2008 року їй виповниться 17 років. Із [PERSON] її зв’язують тривалі міцні почуття на яких ґрунтується становлення майбутньої сім’ї. Обставиною, яка спонукає необхідність надання їй права на шлюб є її вагітність. Тому надання права на шлюб буде відповідати її інтересам. Просить суд надати їй право на шлюб з [PERSON] , [INFO] року народження, жителем [ADDRESS] . В судовому засіданні [PERSON] свою заяву підтримала у повному обсязі і в своїх поясненнях підтвердила обставини, які викладені у заяві. Просила суд надати їй право на шлюб із [PERSON] Заінтересовані особи [PERSON] і [PERSON] в судовому засіданні заяву [PERSON] підтримали і також просили суд надати право їх донці [PERSON] для реєстрації шлюбу із [PERSON] , оскільки останні перебувають у фактичних шлюбних стосунках, крім того донька перебуває в стані вагітності. Для дітей створені всі умови для проживання у шлюбі. Просили суд надати заявниці право на реєстрацію шлюбу із [PERSON] Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні заяву [PERSON] підтримав повністю і в своїх поясненнях підтвердив обставини, які викладені в заяві. Просив суд задовольнити заяву [PERSON] Вислухавши пояснення заявниці, заінтересованих осіб та вивчивши матеріали справи суд дійшов до висновку, що вимоги заявниці [PERSON] обґрунтовані і підлягають задоволенню. Так, як вбачається із копії паспорта серії КР № [INFO] виданого 15 січня 2008 року Глибоцьким РВ УМВС України в Чернівецької області, [PERSON] народилася [INFO] року і станом на 04 липня 2008 року їй виповнилося 16 років 10 місяців і 2 дня, тобто остання не досягла шлюбного віку, який передбачений чинним законодавством. Відповідно заключення ЛКК поліклініки Глибоцької ЦРЛ №1787 від 17 червня 2008 року, [PERSON] перебуває в стані вагітності 17-18 тижнів. Із акту обстеження матеріально-побутових умов виданого виконкомом Кам’янської сільсьої ради Глибоцького району Чернівецької області від 19 червня 2008 року, матеріальний стан сім’ї заявниці [PERSON] – задовільний. Згідно ч.2 ст. 23 Сімейного кодексу України за заявою особи, яка досягла чотирнадцять років за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Аналізуючи всі обставини справи, суд дійшов до висновку задовольнити заяву [PERSON] , оскільки укладення шлюбу відповідатиме її інтересам, так як вона на даний час перебуває у фактичних шлюбних відносинах із [PERSON] і знаходиться у стані вагітності. На підставі викладеного,ст.22, 23 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved