Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON]. про визнання права власності на земельну ділянку, на якій розташоване належне позивачу домоволодіння по [ADDRESS] Позивач заявив, що 01 лютого 2007 року між нею та відповідачем [PERSON]., та ії чоловіком [PERSON]., було укладено договір купівлі-продажу домоволодіння, договір посвідчено нотаріально, зареєстровано у Державному реєстрі правочинів за № 1893301, та Чугуївському міжміському бюро технічної інвентаризації, згідно виданого реєстраційного посвідчення від 22 лютого 2007 року, однак, з підстав відсутності на момент укладення договору, документів, що підтверджували реєстрацію права власності продавця на земельну ділянку, на який розташовано домоволодіння, договір було укладено відносно домоволодіння, із зазначенням в договорі, що розмір ділянки, на який розташовано домоволодіння, складає 0,1637 га. Земельна ділянка, що оспорюється, була передана у спільну власність продавцю, на підставі рішення Виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області № 188/21 від 17.10.2001 року, та складається із земельної ділянки площею 0,1 га, призначеної для обслуговування житлового будинку і господарчих будівель, та земельної ділянки площею 0,0637 га, призначеної для ведення особистого підсобного господарства. 04 липня 2008 року, відповідач [PERSON]. та [PERSON]. згідно Державних актів про право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 990925 та № 990926, зареєстрували право власності на оспорюванні земельні ділянки, які були зареєстровані за кадастровими номерами 6312000000:29:001:0031 та 6312000000:29:001:0032 відповідно. Позивач послався на те, що відповідач не має наміру здійснювати цивільно-правову угоду, на її користь, відносно зазначених ділянок, чим створює обставини, що суперечать нормам матеріального права. Відповідач скористався правом передбаченим ст. 174 ЦПК України та повністю визнав позов. Вивчивши матеріали та обставини справи суд дійшов висновку, що вимоги позивача обґрунтовані та законні. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує, права, свободи чи інтереси інших осіб. Приймаючи визнання позову, та ухвалюючи рішення, суд виходив з наступного. Згідно ч. 1 ст. 9 ЦК України положення Цивільного кодексу України застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сфері використання природних ресурсів, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового права та інтересу, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 120 Земельного кодексу України до особи, яка придбала житловий, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни ії цільового призначення, у розмірах встановлених договором. Згідно п. 2 наданого суду договору купівлі-продажу будинку з надвірними будівлями, від 01.02.2007 року, зареєстрованого у Чугуївському міжміському бюро технічної інвентаризації.22.02.2007 року, будинок з надвірними будівлями, що був відчужений, розташований на земельній ділянці площею 0,1637 га, в [ADDRESS]. Відповідно до наданого суду рішення Виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області № 188/21 від 17.10.2008 року «Про передачу [PERSON] та [PERSON] що мешкають в [ADDRESS] земельної ділянки, що розташована за місцем проживання для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства», земельна ділянка, передана у приватну власність на підставі ст. 67 Земельного кодексу України, та юридично складеться з ділянки площею 0,1000 га призначеної для обслуговування житлового будинку і господарчих будівель, та земельної ділянки площею 0,0637 га, призначеної для ведення особистого підсобного господарства. Згідно наданих суду свідоцтв про право на спадщину за законом серії [NUMBER] та [NUMBER] від 13.05.2008 року, відповідно до ст. 1261 ЦК України, спадкоємицею всього майна після [PERSON]., який помер [INFO], є [PERSON]. Відповідно до вимог ст. 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності на земельну ділянку, та його державної реєстрації. Згідно наданих до суду державних актів про право власності на земельні ділянки на ім'я [PERSON]., право власності на земельні ділянки передані [PERSON]. та [PERSON]., на праві спільної власності, рішенням Виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області № 188/21 від 17.10.2008 року, зареєстровано 04 липня 2008 року, земельна ділянка площею 0,1000 га зареєстрована за кадастровим номером 6312000000:29:001:0031, земельна ділянка площею 0,0637 га зареєстрована за кадастровим номером 6312000000:29:001:0032. Таким, чином, суд вважає, що викладені обставини, є законними підставами для визнання права власності на земельну ділянку за [PERSON]. з моменту державної реєстрації, у встановленому законом порядку, прав на нерухоме майно відповідачем, тобто з 04 липня 2007 року. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved