Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-21 00:00:00

Позивач в особі Головного управління Пенсійного фонду України в АРК звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування витрачених державних коштів на навчання відповідачки у розмірі 22791-89 грн. та розірвання договору від 07.02.2007 р. № 22, вказуючи, що відповідачка за направленням відповідно до державного замовлення навчалась у Київському національному торговельно-економічному університеті та отримала освіту за рахунок державних коштів за спеціальністю для подальшої роботи у Пенсійному фонді АРК. Витрати на підготовку фахівця за державним замовленням склали 22791-89 грн. Без поважних причин відповідачка після отримання диплому не прибула за призначенням, відмовилась від працевлаштування в системі ПФ України на території АР Крим. В добровільному порядку відповідачка не повернула понесені на її навчання витрати, у зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідачки суму вказаних витрат. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, та уточнив позовні вимоги. Просить стягнути з відповідачки витрачені державні кошти на її навчання за державним замовленням у розмірі 22791-89 грн. на користь держави у Державний бюджет із зарахуванням їх до відповідного рахунку Держказначейства України. Третя особа Київський національний торговельно-економічний університет представника для участі у справі не направила за обмеженістю фінансування витрат на відрядження. Самостійних вимог не заявляють. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, повідомлена про час та місце розгляду справи, за заявою просить розглянути справу за її відсутністю за участю представника. В ході розгляду справи відповідачка позов не визнала та пояснила, що після закінчення ВНЗ вона одразу була працевлаштована у ВАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна", де працює в даний час у м. Київ. Про те, що повинна була за направленням прибути до ГУ ПФУ в АРК та працевлаштуватися в системі ПФУ відповідачка знала, але з причин, які вважала для себе поважними, фактично від працевлаштування за направленням відмовилась. Представник відповідачки в судовому засіданні позов не визнав повністю, вважає його необґрунтованим з тих підстав, що між сторонами не було договірних відносин, та позивач не може вимагати повернення державних коштів, витрачених на навчання відповідачки, оскільки не поніс цих витрат. Направлення від позивача [PERSON]. не отримувала, тристоронній договір підписала вимушено та лише у лютому 2007 р. Крім того, позивач не може бути належною стороною у спорі та представляти інтереси держави за відсутністю таких повноважень. Також представник відповідачки вважає, що позивач не надав гарантій відповідачці щодо забезпечення її житлом при працевлаштуванні. Вказані обставини є поважними та суттєвими при розгляді справи, оскільки стали перешкодою для виконання відповідачкою зобов'язання щодо працевлаштування за направленням. Просить у позові відмовити. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, перевіривши матеріали справи, вважає необхідним позов задовольнити повністю. Судом встановлено такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини. [PERSON]. в період з 01.09.2002 р. до 01.07.2007 р. за направленням ГУ ПФ України в АРК навчалась у Київському національному торговельно-економічному університеті за державним замовленням і на її навчання було витрачено кошти державного бюджету в сумі 22791,89 грн. З матеріалів справи свідчить, що відповідачка була включена у список осіб - кандидатур для вступу до Київського національного торговельно-економічного університету в 2002 р. за державним замовленням відповідно до рознарядки ( а.с. 98-101) із середнім балом атестату -"10". Від 20.06.2002 р. на ім'я ректора Київського національного торговельно-економічного університету було оформлене направлення на абітурієнта [PERSON] від Кримського республіканського управління Пенсійного фонду України (а.с.81) для складання вступних іспитів і вступу на факультет по підготовці кадрів для Пенсійного фонду України за спеціальністю - фінанси (спеціалізація - страхова справа). Направлення знаходилось в матеріалах особової справи студента- відповідачки, завірена копія його була надана на запит суду третьою особою - КНЕУ, сумнівів у його справжності у суду не має. Відповідачка була зарахована за наказом від 25.07.2002 р. № 1497 на 1 курс обліково-фінансового факультету за денною формою навчання на спеціальність "Фінанси" спеціалізація "Страхова справа" для здобуття освітньо-кваліфікаційного рівня "бакалавр" на умовах державного замовлення (а.с. 82). Між Київським національним торговельно-економічним університетом та Пенсійним фондом України, що виступає в договорі в якості "Замовника" від 26.06.2002 р. укладено договір № 122, що діє до 31.12.2010 р. про підготовку спеціалістів з вищою освітою (а.с.94-97) в межах державного замовлення, обсяг якого встановлено у розділі III.2.1. договору. У договорі (розділ III.2.8.) також передбачено, що Пенсійний фонд забезпечує укладання трьохсторонніх договорів з студентами у місячний термін після зарахування до Університету. Як встановлено судом в ході розгляду справи тристороннього договору після зарахування до Університету відповідачки, укладено не було. Тристороння угода між Університетом, ГУ ПФУ в АРК та [PERSON]. укладено після зарахування її на 5 курс денної форми навчання за спеціальністю страховий менеджмент для здобуття фаху за освітньо-кваліфікаційним рівнем "магістр", а саме 07.02.2007 р. (а.с.49-51), тобто в період навчального року. За наказом № 1519 від 18.06.2007 р. (а.с. 84,87) відповідачка отримала диплом магістра за спеціальністю фінанси, спеціалізація - страховий менеджмент. За відомостями Київського національного торговельно-економічного університету витрати на навчання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету (орган управління - міністерство освіти і науки України) за період з 01.09.2002 р. до 01.07.2007 р. студентки [PERSON]. становила 22791 грн.89 коп. (а.с.7). Суд, оцінивши надані та здобуті у справі докази в їх сукупності прийшов до висновку, що відповідачка повинна нести відповідальність за порушення зобов'язання відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства України. У відповідності до виконання Указу Президента України від 9 листопада 2000 р. N 1212/200 "Про Комплексну програму підготовки державних службовців" відповідачці була надана можливість отримати освіту за рахунок державних коштів, що обумовлювало працевлаштування випускника вищого навчального закладу, підготовка якого здійснювалась за державним замовленням, приступити до роботи за призначенням. Статтею 52 Закону України “Про освіту” передбачений обов'язок студентів-випускників вищих навчальних закладів, які здобули освіту за кошти державного бюджету відпрацювати за направленням, куди направляються на роботу, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Постановою КМУ від 22 серпня 1996 р. N 992 "Про Порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням" відповідно до статті 52 Закону України “Про освіту”, з метою забезпечення реалізації права на роботу за фахом випускникам вищих навчальних закладів було дозволено міністерствам і відомствам розробляти з урахуванням специфіки галузі та за погодженням з Міністерством освіти, Міністерством економіки, Міністерством праці, Міністерством юстиції затверджувати порядок працевлаштування випускників підпорядкованих їм вищих навчальних закладів. Враховуючи наведене, спірні правовідносини регулюються вказаним Порядком працевлаштування випускників вищих навчальних закладів. Згідно з п.4 Порядку ..., керівники вищих навчальних закладів після зарахування осіб на навчання за державним замовленням укладають з ними угоду за формою згідно з додатком N 1. Та обставина, що договір про підготовку фахівця [PERSON]. був укладений не одразу ж після її зарахування на навчання за державним замовленням, а 07.02.2007 р., тобто на останньому році навчання, правового значення для вирішення даного спору не має. Вищевказаним Порядком ( п.6 , п.8 та 14) передбачено , що випускник зобов'язаний відпрацювати за місцем призначення не менше трьох років, а у разі неприбуття молодого фахівця за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням протягом трьох років випускник зобов'язаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати. З пояснень відповідачки та матеріалів справи встановлено, що відповідачка після закінчення навчання 18.06.2007 р. та отримання диплому магістра одночасно отримала направлення щодо працевлаштування до ГУ ПФУ в АРК (а.с.66), куди повинна була прибути 01.08.2007 р. Проте відповідачка, що нею визнається, не прибула в розпорядження Головного управління Пенсійного фонду України в АРК для працевлаштування, оскільки з 22.06.2007 р. була прийнята на посаду фахівця відділу правового врегулювання збитків ВАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна", де й працює до цього часу (а.с.63). Такі дії відповідачки суд розцінює, як відмову відпрацювати за набутою спеціальністю не менше трьох років за отриманим фахом. Не надання гарантій щодо забезпечення житлом випускника - відповідачки при працевлаштуванні її за направленням, суд не може прийняти до уваги, так саме як й причину, за якою відповідачка не прибула за призначенням, оскільки забезпечення житлом проводиться відповідно до діючого законодавства, як вказано у направленні. Разом з цим, відповідачкою було проігноровано виконання взятих на себе зобов'язань, що передбачає правові наслідки, встановлені законом та договором, а саме повернення витрачених коштів на навчання у державний бюджет, за рахунок якого відповідачка здобула освіту у вищому навчальному закладі. За загальними правилами Цивільного кодексу України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. При цьому цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Та при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Підстав для звільнення відповідачки від відповідальності за порушення зобов'язань, передбачені ст. 617 ГК України судом не встановлено. Чинним законодавством порядок (механізм) відшкодування до державного бюджету вартості навчання за державним замовленням не регламентований, і не визначений державний орган, який повинен заявляти відповідні позови в інтересах держави, проте це не є підставою для звільнення від такого відшкодування. Враховуючі, що Порядок, затверджений Постаною КМУ від 29 лютого 1996 р. N 266 визначає механізм взаємодії державних замовників, Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції, Мінфіну, Держкомстату і виконавців державних замовлень у процесі формування, розміщення та виконання замовлень на надання послуг для державних потреб, наявність між Пенсійним фондом України як державним замовником та Київським національним торговельно-економічним університетом договору про підготовку за державним замовленням спеціалістів для ПФУ, підготовка фахівців за державним замовленням відповідала діючому порядку. Віповідно до Положення про Пенсійний фонд України, Положення про Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях..., від 27.06.2002 р. № 11-2 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 25.02.2008 р. № 5-5), органи Пенсійного фонду України є органами державної влади. Головне управляння ПФУ в АРК як сторона в договорі, на підставі якого відповідачка навчалась за рахунок державних коштів, є органом, який відповідно до ч.4 ст.38 ЦПК України вправі представляти інтереси держави, тобто є належним позивачем. Таким чином, суд прийшов до переконання, що позов підлягає задоволенню та з відповідачки необхідно стягнути суму у розмірі 22791 грн. 89 коп. на користь держави для зарахування до Державного бюджету України на відповідний рахунок (а.с.93) Державного казначейства України, що проводить операцій з коштами державного бюджету та діє відповідно до повноважень, покладених на них Бюджетним кодексом України (ст.ст. 48, 51). Судові витрати - судовий збір та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи, в порядку ст.88 ч.3 ЦПК України, покладаються на відповідачку та підлягають стягненню на користь держави.

Outcome: approved