Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-18 00:00:00

18 січня 2007 р. [PERSON]. звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право власності в порядку спадкування після смерті матері [PERSON]. на самовільні споруди на земельній ділянці по [ADDRESS] в м.Харкові, а саме на: житловий будинок літ „А-1" площею 55,80 м.кв.; прибудову літ „а2" площею 24,0 м.кв.; тамбур літ „а-3" площею 3,50 м.кв.; сарай літ. „Б" площею 11,70 м.кв.; убиральню літ. „В" площею 1,0 м.кв.; льох літ. „Г" площею 10,80 м.кв.; літню кухню літ. „Д" площею 21,10 м.кв.; сарай літ „Е" площею 9,50 м.кв.; вхід в літню кухню літ. „д" площею 12,40 кв.м.; ворота № 1; забори № 2, № 3, № 4; колодязь № 5. Вказує, що [PERSON]. самовільно збудувала на наданій земельній ділянці житловий будинок літ „А-1", льох літ "Г", літню кухню літ. „Д", убиральню літ. „В", колодязь № 5, які відповідають будівельним нормам та правилам і не порушують права 3-х осіб. За життя [PERSON]. не встигла оформити право власності на ці споруди, що стало підставою для її звернення з цим позовом до суду. Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 19.02.2007 р. позов [PERSON]. був задоволений повністю. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 12 червня 2008 року рішення Київського районного суду м.Харкова від 19.02.2007 р. було скасоване за нововиявленними обставинами. У своїй уточненій позовній заяві [PERSON] просить визнати за нею право власності на самовільно збудовані: житловий будинок літ „А-1" площею 55,80 м.кв.; прибудову літ „А1-1" площею 24,0 м.кв.; тамбур літ „а-3" площею 3,50 м.кв.; сарай літ. «д» площею 3,9 кв.м., льох літ. „Г" площею 10,80 м.кв.; вбиральню літ. „В" площею 1,0 м.кв.; літню кухню літ. „Д" площею 21,10 м.кв.; огорожі №№ 3, 4, 7; трубчастий колодязь № 6, ворота № 8, що розташовані по [ADDRESS] в м. Харкові в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO]. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала. Представник виконавчого комітету Київської районної ради м.Харкова [PERSON]., що діє на підставі довіреності, в судове засідання не зявилась, надавши суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутності, а рішення прийняти на розсуд суду. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Матеріалами справи встановлено, що рішенням виконавчого комітету районної ради трудящих № 195 від 20 травня 1960 р. [PERSON] надана в безстрокове користування земельна ділянка розміром 700 кв.м. в [ADDRESS] /а.с. 8, 11/. На підставі вищезазначеного рішення в липні 1960 року між виконавчим комітетом Харківської районної ради та [PERSON]. був укладений договір № 180 про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності в [ADDRESS] площею 700 кв.м. /а.с. 21-23/ [INFO] [PERSON]. померла. Відповідно до ч.1 ст. 529 ЦК України (редакція 1963 р.) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. В судовому засіданні встановлено, що позивач є рідною донькою [PERSON]., що підтверджується свідоцтвом про народження на а.с. 20 та свідоцтвом про укладення шлюбу на а.с. 19, відповідно до якого позивач змінила своє прізвище на „[PERSON]". Інших спадкоємців першої черги судом не встановлено. Відповідно до ст. 549 ЦК України (редакція 1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Із довідки голови вуличного комітету на а.с. 6 вбачається, що [PERSON]. проживає за адресою: м.Харків, [ADDRESS] Таким чином, суд вважає, що позивачем прийнята спадщина на підставі п.1 ч.1ст. 549 ЦК України. Земельний Кодекс УРСР (редакція 1970 р.) передбачав як підставу припинення права громадян на користування наданою земельною ділянкою лише випадок смерті всіх членів двору або сім'ї. Таким чином, право користування земельною ділянкою по [ADDRESS] в м.Харкові перейшло до [PERSON]. В судовому засіданні встановлено, що за життя [PERSON]. за власні кошти збудовано: житловий будинок літ „А-1" площею 55,80 м.кв.; прибудову літ „А1-1" площею 24,0 м.кв.; тамбур літ „а-3" площею 3,50 м.кв.; сарай літ. «д» площею 3,9 кв.м., льох літ. „Г" площею 10,80 м.кв.; вбиральню літ. „В" площею 1,0 м.кв.; літню кухню літ. „Д" площею 21,10 м.кв.; огорожі №№ 3, 4, 7; трубчастий колодязь № 6, ворота № 8, що вбачається з Технічного паспорту КП „ХМБТІ" від 27.09.2007 р. /а.с. 53-57/. Згідно з висновками спеціаліста ТОВ „Корсіс" (державна ліцензія АВ № 051644) щодо технічного стану і можливості експлуатації будівель за адресою: м.Харків, [ADDRESS] підтверджений їх задовільний стан та їх можливість до експлуатації за призначенням /а.с. 11-17/. Порушень прав інших осіб у зв'язку із самочинним будівництвом судом не встановлено. Відповідно до ч.2, 3 ст. 415 ЦК України (редакція 2003 р.) землекористувач має право власності на будівлі (споруди), споруджені на земельній ділянці, переданій йому для забудови. Відповідно до ч.5 ст.376 ЦК України (редакція 2003 р.) на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Суд вважає можливим застосувати до виниклих правовідносин вищезазначені норми ЦК України редакції 2003 року оскільки існування самовільно збудованих споруд є триваючими правовідносинами, які продовжували існувати після набрання чинності цим Кодексом, що відповідає положенням п.4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України редакції 2003 року. З урахуванням вищевикладеного, на підставі ст.ст. 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 529, 549 ЦК України (редакція 1963 р.), ст.ст. 376, 415 ЦК України (редакція 2003 р.), суд, -

Outcome: approved