Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним вище позовом до відповідачів. Посилався на те, що 05.02.1983 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою [PERSON] та за згодою всіх членів її сім′ї вселився як член сім′ї в квартиру [ADDRESS]. Вказана квартира складалась з 3-х житлових кімнат. [INFO] у них з [PERSON] народилась донька [PERSON] і вони всі разом продовжували проживати в зазначеній вище квартирі. На прохання дружини 18.04.1997 року їх шлюб був формально розірваний в судовому порядку, оскільки їй це було потрібно для виїзду за кордон. Однак, після розірвання шлюбу вони разом продовжували проживати однією сім′єю у спірній квартирі. В 2002 році відповідачка [PERSON] виїхала до США, де вийшла заміж та постійно там проживає. В 2005 році вона тимчасово приїхала в Україну та склала доручення на ведення від її імені всіх справ. Без його відома була приватизована квартира [ADDRESS], де вони всі проживали. Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 23.03.2006 року за ним було визнано право користування вказаною квартирою, а постановою Львівського апеляційного суду від 15.02.2008 року задоволено його адміністративні вимоги та визнано розпорядження органу приватизації квартири [ADDRESS] незаконним, свідоцтво про право власності на вказану квартиру недійсним. Після вступу в законну силу зазначених судових рішень він вирішив зареєструватись за місцем свого постійного проживання у спірній квартирі. Однак, відповідачі йому в цьому відмовили. На даний час місце проживання його ніде не зареєстроване. Оскільки в спірній квартирі він постійно проживає на протязі 25-ти років, іншого житла не має, просив зобов′язати орган ВГІРФО зареєструвати його за адресою постійного проживання - в квартирі [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали і підтвердили обставини, викладені в позовній заяві. Крім того, позивач доповнив, що на протязі багатьох років в спірній квартирі він проживає в окремій ізольованій кімнаті. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] також проживають окремо в різних кімнатах. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, однак не заперечувала доводам позивача. Представник відповідачки [PERSON] також позов не визнала і суду пояснила, що на даний позивач є чужою людиною для відповідачів і спільне їх проживання в одній квартирі є неможливим. Крім того, позивач був зареєстрований в будинку своїх батьків і умисно знявся звідти з реєстрації. Не вбачає підстав для задоволення позову. Справа слухалась у відсутність інших відповідачів, які належним чином були повідомлені судом про час і місце розгляду справи, однак в судове засідання не з′явились і про причини неявки суду не повідомили та не подали заяв про відкладення її розгляду. Суд, заслухавши пояснення присутніх в судовому засіданні учасників процесу, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обгрунтованими і підлягають задоволенню. Так, судом встановлено, що квартира [ADDRESS] станом на день розгляду справи належить місцевим Радам, складається з 3-х ізольованих житлових кімнат. В ній зареєстровані та постійно проживають відповідачі [PERSON] і [PERSON]. Відповідачка [PERSON] одружена в США, де з 2002 року постійно проживає. Позивач [PERSON] вселився у спірну квартиру в 1983 році як член сім′ї відповідачів [PERSON] та [PERSON], де по даний час постійно проживає. Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 23.03.2006 року, яке вступило в законну силу, визнано за [PERSON] право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. Наведені обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами архівної адміністративної справи №2-а-15/2007 та доданими до позовної заяви письмовими доказами (а.с.4-6). Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Оскільки обставини правомірності проживання позивача у спірній квартирі встановлено зазначеним вище рішенням суду від 23.03.2006 року, вони не підлягають доказуванню при розгляді цієї справи. Відповідно ст.17 «Тимчасового порядку реєстрації фізичних осіб за місцем проживання», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року №35 у реєстрації фізичній особі за обраним місцем проживання може бути відмовлено лише у випадках, передбачених законами України. Оскільки позивач [PERSON] обрав місце свого постійного проживання саме в квартирі [ADDRESS] і відсутні законні підстави відмови йому в реєстрації свого місця проживання за вказаною адресою, суд вважає, що його позовні вимоги є обгрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: approved