Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-20 00:00:00

[PERSON]. звернулася до районного суду з позовом до [PERSON] і [PERSON]про визнання права власності на автомобіль марки ВАЗ-111930, 2007 року випуску та зобов'язання відповідачів сплатити їй грошову компенсацію в сумі 25000 грн. В обґрунтування позову посилалась на те, що 29 квітня 2007 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON], а 18 травня 2007 року вони за рахунок коштів, подарованих їм на весілля та позичених її батьками, придбали для сім'ї вищевказаний автомобіль, який чоловік всупереч домовленості зареєстрував на своє ім'я. З дня одруження проживали в будинку батьків в с. Мазурівка. Сімейне життя не склалося і 13 жовтня 2007 року чоловік без будь-яких пояснень забрав свої речі, спільні речі подружжя, а також транспортний засіб та поселився в будинку своєї матері [PERSON]Крім того, 16 жовтня 2007 року він без її відома та згоди спільне сумісне майно - автомобіль ВАЗ-111930 перереєстрував на [PERSON] В судовому засіданні позивачкою уточнено позовні вимоги - просить визнати автомобіль об'єктом спільної сумісної власності подружжя, повести його розподіл, залишивши автомобіль [PERSON], проте зобов'язати відповідачів сплатити їй грошову компенсацію в сумі 25000 грн. Будучи допитаною за правилами допиту свідків позивачка [PERSON]. суду показала, що 29.04.2007 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] Проживали з її батьками. Чоловік забажав придбати автомобіль для потреб сім'ї, а вона та її батьки погодились. На придбання автомобіля зібрали 47000 грн. з наступних джерел: 18000 - гроші, подаровані на весілля, 5000 грн. - вона оформила як кредит в банку, 5000 грн. - батько оформив кредит в банку, 14000 грн. батько позичив в свого співробітника, 5000 грн. дала [PERSON] (батькова мати). 15.05.2007 року в м. Вінниці на вул. Лебединського в автосалоні вони вибрали автомобіль і чоловік на суму застави - 1635 грн. придбав додаткове обладнання для нього (автомагнітолу, колонки, антену, захист двигуна). Кошти для цих потреб чоловік зняв зі своєї кредитної картки. 16.05.2007 року були оформлені необхідні кредитні договори, а 18.05.2007 року вони поїхали в салон за машиною. Грошові кошти були у мами і для розрахунку вона передала [PERSON] 48000 грн. Чоловік сам пішов оформляти купівлю-продаж, а повернувшись повідомив, що з метою зменшення витрат на оформлення автомобіля в довідці рахунку написали не 48000 грн., а 44000 грн. Придбаний автомобіль домовились оформити на обох з подружжя, проте всупереч досягнутій домовленості чоловік зареєстрував його на своє ім'я і не записав її як співвласника. 13.102007 року він без пояснень зібрав свої речі, а також забрав спільно придбаний автомобіль. 16.10.2007 року вона у МРЕВ ДАІ дізналася про те, що чоловік переоформив автомобіль на свою матір, а 31.10.2007 року вона звернулася з відповідним позовом до суду. Про позики чоловіка на придбання автомобіля їй нічого не відомо, стверджує, що на момент припинення шлюбних відносин автомобіль був в ідеальному стані і без пошкоджень, а тому наполягає на стягненні саме 25000 грн. як половини дійсної вартості автомобіля (48000 грн.) та із врахуванням витрат на його додаткове обладнання і оформлення в МРЕВ. Відповідач [PERSON] визнав позов частково - погодився на сплату позивачці в якості грошової компенсації за автомобіль 9000 грн. Допитаний за правилами допиту свідків відповідач [PERSON] суду показав, що після одруження з позивачкою вони дійсно вирішили придбати автомобіль і 15.05.2007 року вибрали в салоні в м. Вінниці автомобіль ВАЗ-111930 та внесли заставу за нього. Автомобіль придбавався для потреб сім'ї і за кошти сім'ї, проте джерела їх одержання були іншими, ніж стверджує позивачка. Так, 5000 грн. дружина взяла як кредит в ощадбанку, 5000 грн. - кредит [PERSON]як подарунок на весілля, 8000 грн. - гроші, подаровані гостями на весіллі, 5000 грн. - весільний подарунок його матері. Оскільки грошей не вистачало, 16.05.2007 року позичив у [PERSON] грн., про що написав відповідну розписку. Гроші в [PERSON]забирав разом з [PERSON], а тому вона не могла про це не знати і схвалювала позику. Крім того, до покупки доклав грошові кошти в сумі 4000 грн., які були на його кредитці в банку та вдома. З цих сум погоджується відшкодувати позивачці 5000 грн. її кредиту в банку та половину з грошей, подарованих на весілля - 4000 грн. Зараз він самостійно погашає борг [PERSON]: 1000 грн. вже віддав, залишається 7500 грн., а також має кредит в банку «Надра». Ще під час шлюбу автомобіль під його керуванням потрапив у ДТП, а тому мав пошкодження і на момент припинення сімейних відносин його вартість істотно знизилась в порівнянні з новим авто. В жовтні 2007 року переоформив автомобіль на матір, так як вона допомагає йому сплачувати борг. Відповідач [PERSON] суду показала, що спірний автомобіль дійсно придбавався для сім'ї, проте син на сьогоднішній день сплачує більшість боргів по ньому, а тому вважає його своєю особистою власністю. Як домовились до весілля і вона, і батьки [PERSON] як весільний подарунок передали молодим по 5000 грн. 8000 грн. їм подарували на весілля інші гості. 5000 грн. [PERSON]взяла як кредит у банку, а 17500 грн. син позичив в [PERSON]. На сьогоднішній день вартістю автомобіля складає біля 37-38 тисяч гривень. Заслухавши показання сторін, пояснення їх представників, показання свідків та дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON]та [PERSON]укладено 29.04.2007 року. В період спільного подружнього життя ними 18.05.2007 року в м. Вінниці в ТОВ «Джерман-Центр» за 44000 грн. придбано автомобіль ВАЗ (Лада) 111930 (а.с. 42-43), а також придбано і встановлено додаткове обладнання для автомобіля на суму 1635 грн. (а.с. 44). Той факт, що автомобіль придбаний в період шлюбу та за спільні кошти подружжя, не заперечується сторонами. Згідно з ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності. Об'єктом права спільної сумісної власності може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Після придбання автомобіля [PERSON] зареєстрував його у МРЕВ ДАІ на своє ім'я. Разом з тим, якщо майно придбане під час шлюбу, то реєстрація право на нього лише на ім'я одного із подружжя не спростовує презумпції належності його до спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, автомобіль ВАЗ 111930, номер кузова [NUMBER], державний номер [NUMBER], 2007 року випуску, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] Зазначене дає законні підстави суду для задоволення позову в цій частині. Крім того, 13.10.2007 року [PERSON] і [PERSON]. припинили сімейні відносини, а 27 лютого 2008 року шлюб між ними розірвано. Згідно з ст. 69, 70, 71 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. З наведених положень закону випливає, що для визнання майна об'єктом права спільної сумісної власності подружжя та його розподілу не має значення походження грошових коштів, що були витрачені подружжям від свого імені для придбання даного майна. Так, посилання позивачки на те, що для придбання і оформлення автомобіля її батько [PERSON] позичив грошові кошти в сумі 14000 грн. у співробітника, а [PERSON] отримала в банку кредит на суму 5000 грн., які вони передали подружжю для придбання та оформлення автомобіля відповідно не можуть бути судом прийняті до уваги з наступних підстав. Факт укладення 15.05.2007 року між [PERSON] та [PERSON]. договору позики грошових коштів в сумі 14000 грн. підтверджується відповідною розпискою (а.с. 56), а також показаннями свідків [PERSON], [PERSON] [PERSON] і [PERSON], а факт отримання [PERSON] кредиту в сумі 5000 грн., підтверджується її та [PERSON] показаннями в судовому засіданні, а також довідкою банку (а.с. 10). Разом з тим, відповідно до п. 3 ст. 208 ЦК України правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян належить вчиняти в письмовій формі. Рішення суду з цього питання н може грунтуватися на свідченнях свідків, а тому факт передачі [PERSON] та [PERSON] грошових коштів подружжю [PERSON]в зазначених сумах має бути підтверджений письмовими доказами. З іншої сторони судом не можуть бути прийняті до уваги посилання відповідачів як на підставу для відступу від рівності часток в об'єкті спільної сумісної власності на укладення [PERSON] з [PERSON] договору позики грошових коштів на суму 17500 грн. і його обов'язок погасити борг, що залишився. На підтвердження факту укладення такого договору між [PERSON] та [PERSON] в матеріалах справи є відповідна розписка. Крім того, про обставини укладення договору суду показали свідки [PERSON] та [PERSON] Разом з тим, [PERSON]. заперечила факт надання згоди на укладення такого договору і використання коштів, одержаних від [PERSON], в інтересах сім'ї. Питання про факт укладення такого договору та його виконання можуть бути предметом лише окремої позовної вимоги із залученням до участі в справі осіб, прав і обов'язків яких воно стосується, зокрема, [PERSON], в якості сторони, а не свідка. Таким чином, сторонами по справі не спростовано не лише презумпцію належності майна, придбаного подружжям за час шлюбу до об'єктів права спільної сумісної власності, а й не доведено суду передбачених законом істотних обставин для відступу від принципу рівності часток чоловіка та дружини при розподілі майна, що є об'єктом право спільної сумісної власності. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленністю між ними (ч. 2 ст. 71 СК України). Спірний автомобіль є річчю неподільною, здебільшого ним користувався відповідач [PERSON], а [PERSON]. не має водійського посвідчення. За таких обставин залишення автомобіля у [PERSON] та присудження [PERSON] грошової компенсації її частки є обґрунтованим. Визначаючи розмір грошової компенсації [PERSON] суд виходить з вартості автомобіля на момент припинення сімейних відносин як вона може бути встановлена на підставі наданих сторонами доказів. Хоча при купівлі автомобіля його документально підтверджена вартість складала 45635 грн. (вартість автомобіля згідно довідки-рахунку - 44000 грн. та вартість додатково встановленого обладнання - 1635 грн.), до моменту припинення шлюбних відносин ця вартість істотно знизилась через пробіг, пошкодження та ринкові чинники. Так, згідно з висновком спеціаліста від 20.11.2007 року №635 ринкова вартість автомобіля ВАЗ 111930, д.н.з. [NUMBER], 2007 року випуску згідно його строку експлуатації та технічного стану складає 37279 грн. 28 коп. Оскільки вирішення питання про вартість транспортного засобу потребує спеціальних знань і згідно з ст. 143 ЦПК України суд призначає експертизу лише за заявою осіб, які беруть участь у справі, а сторони після роз'яснення їм їх прав та правових наслідків невчинення відповідних процесуальних дій, не заявили клопотання про призначення по справі судової експертизи для встановлення реальної вартості автомобіля, суд виходить з тих письмових доказів про вартість автомобіля, які є в матеріалах справи. Вищевказаний висновок спеціаліста є достатньо обґрунтованим та містить дані про вартість автомобіля в період часу, що максимально наближений до дня припинення подружжям сімейних відносин. Посилання позивачки на ту обставину, що автомобіль на момент припинення сімейних відносин перебував в ідеальному технічному стані та не втратив своєї вартості порівняно з вартістю придбання 18.05.2007 року суд не може прийняти, так як під час шлюбу, 18.07.2007 року [PERSON] керуючи спірним автомобілем під час руху заднім ходом допустив зіткнення з іншим транспортним засобом, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Даний факт підтверджений постановою судді в справі про адміністративне правопорушення, а пошкодження автомобіля описані у висновку спеціаліста та враховані ним поряд з іншими обставинами при визначенні ринкової вартості автомобіля. Таким чином, суд присуджує до стягнення з [PERSON] на користь позивачки грошову компенсацію за 50% вартості об'єкта спільної сумісної власності, що складає 18639 грн. 64 коп. Позивачка не заявляла позовних вимог про визнання недійсним правочину, згідно з яким [PERSON] розпорядився спірним автомобілем та перереєстрував його на свою матір [PERSON] Водночас остання не бере участі в спірних правовідносинах між подружжям (щодо розподілу майна, яке є об'єктом права спільної сумісної власності), а тому позов до неї є безпідставним. Крім того, згідно з ст. 88 з відповідача слід стягнути на користь позивачки документально підтверджені судові витрати по справі пропорційно до задоволеної частини позовних вимог (1304,25/25000*18639,64). На підставі ст. 60, 61, 69, 70, 71 СК України,

Outcome: partial