Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача майнову шкоду в сумі 12934,61 грн., завдану йому внаслідок пошкодження автомобіля, моральну шкоду в сумі 10000 грн., витрати по проведенню автотоварознавчої експертизи в сумі 300 грн., а також судові витрати в сумі 169 грн., вказуючи наступне. 21 листопада 2006 року, приблизно о 17-00 год. по вул. Кузнечній в м. Харкові та на перехресті з вул. Кооперативною сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох автомобілів: „ГАЗ-3110”, державний номерний знак [NUMBER], власником якого є позивач, під керуванням водія [PERSON]., який мешкає за адресою: [ADDRESS]та „Мітсубісі”, державний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON]., яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Винною у дорожньо-транспортній пригоді було визнано [PERSON]., яка під час зіткнення транспортних засобів порушила п.16.11 Правил Дорожнього Руху України. Внаслідок зіткнення, автомобілю позивача було спричинено значні пошкодження. Оскільки відповідач відмовилась в добровільному порядку відшкодувати позивачу збитки, він звернувся до ХФ ЗАТ „Український центр після аварійного захисту ”Експрес-Сервіс” з заявою про визначення матеріального збитку. За проведення автотоварознавчої експертизи, позивач сплатив 300 грн. Відповідно до звіту № 369 від 24 листопада 2006 року дослідження спеціаліста-автотоварознавця Єфімової О.О., матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля „ГАЗ-3110”, державний номерний знак [NUMBER], в результаті його пошкодження при ДТП складає 12934,61 грн. Крім матеріального збитку, діями відповідача позивачу також було спричинено моральну шкоду, а саме: було порушено його ритм та графік життя, позивач був змушений відриватися від своїх справ та ходити по всім інстанціям, щоб отримати всі докази для цивільного суду з метою стягнення збитків з відповідача, оскільки вона відмовилась відшкодувати йому збитки в добровільному порядку. Моральну шкоду позивач оцінює в 10000 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності ВЕЕ № 412704 від 31 січня 2007 року, посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON](а.с.35), позовні вимоги підтримала повністю, просила задовольнити їх в повному обсязі та постановити по справі заочне рішення, про що надала до суду письмову заяву (а.с.97). При проведенні по даній справі попереднього судового засідання, відповідачем [PERSON] було отримано копію ухвали Київського районного суду м. Харкова про відкриття провадження по цивільній справі та копію позовної заяви з додатками, про що свідчить поштове повідомлення (а.с.28). В подальшому відповідач[PERSON] в судове засідання не з'явилась, повідомлялась належним чином про час і місце судового розгляду справи (а.с.33, 40-43, 46, 56-57, 62-63, 68-69, 78-81, 88-91). Відповідно до відмітки дільниці № 18 Київської філії КП „Жилкомсервіс” в розписці про отримання судової повістки про необхідність явки в судове засідання, призначене на 15 листопада 2007 року, відповідача [PERSON]. (а.с.45), вручити їй судову повістку не вбачається можливим, у зв'язку з відсутністю мешканця квартири. Згідно з повідомленням адресно-довідкового бюро Управління МВС України в Харківській області (а.с.52),[PERSON], [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Проте, відповідно до довідки № 2054 від 06 травня 2008 року, виданої дільницею № 18 Київської філії КП „Жилкомсервіс” (а.с.94),[PERSON] раніше була зареєстрована за адресою: [ADDRESS], виписана з вказаної адреси 06 лютого 2008 року, про що також свідчить відмітка дільниці № 18 Київської філії КП „Жидлкомсервіс”, в розписці про отримання судової повістки щодо необхідності явки [PERSON]. в судове засідання, призначене на 13 травня 2008 року на 09-00 год. (а.с.93). Відповідно до ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки в судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. В порушення ст. 77 ЦПК України, відповідач[PERSON] не повідомила суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) під час провадження справи. В подальшому, відповідно до вимог ст.ст. 74-77 ЦПК України, зокрема ч.4, 9 ст. 74, ч.3, 9 ст. 76 ЦПК України, відповідач[PERSON] була повідомлена належним чином про час і місце судового засідання оголошенням у засобах масової інформації, а саме в газеті „Слобідський край” № 48-49 від 26 квітня 2008 року на сторінці 10 про необхідність її явки в судове засідання (а.с.134), проте, в судове засідання не з'явилась, причину своєї неявки суду не повідомила. Враховуючи, що в справі є достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлена про місце і час судового засідання, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом достовірно встановлено, що позивачу на праві власності належить автомобіль „ГАЗ-3110”, реєстраційний номер [NUMBER], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу[NUMBER], виданого МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України м. Харкова (а.с.7). 01 листопада 2006 року мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю водіїв [PERSON]. та [PERSON]. Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 01 лютого 2007 року по адміністративній справі № 3/4-158 2007 р., [PERSON]. було визнано виною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та стягнуто з неї штраф на користь держави в сумі 34 грн. (а.с.95). Згідно з постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 10 листопада 2006 року (а.с.96), встановлено, що 01 листопада 2006 року о 17-00 год. по вул. Кузнечній в напрямку пров. Банного рухався автомобіль „Мітсубісі”, державний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON]., 1987 року народження, яка мешкає за адресою: [ADDRESS], переїжджаючи вул. Кооперативну не виконала вимогу дорожнього знаку 2.1 „Надати дорогу” та допустила зіткнення з автомобілем „ГАЗ-3110”, державний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON]., 1957 року народження, який мешкає за адресою: [ADDRESS], який рухався по вул. Університетській з боку вул. Набережної в напрямку вул. Кооперативної по головній дорозі. Таким чином, настання події даної пригоди виникло внаслідок порушень п.п.16.11 Правил Дорожнього Руху України водієм [PERSON] Порушень Правил Дорожнього Руху з боку водія [PERSON]. не вбачається. Відповідно до звіту № 369 дослідження спеціаліста-автотоварознавця автомобіля „ГАЗ-3110”, дернжомер [NUMBER] від 24 листопада 2006 року, складеного ЗАТ „Український центр післяаварійного захисту” (а.с.100-133), матеріальний збиток, завданий власникові „ГАЗ-3110”, держномер [NUMBER], в результаті його пошкодження при ДТП складає 12934,61 грн. Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2, ч. 5 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Таким чином, суд стягує з відповідача на користь позивача завдану йому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини відповідача, майнову шкоду у розмірі 12934 грн. 61 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з винної сторони всі судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача стягується судовий збір в розмірі 132 грн. 35 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 30 гр., сплачені позивачем при подачі позовної заяви (а.с.1, 2), а також суд стягує з відповідача витрати щодо надання інформаційних послуг в газеті „Слобідський край” в сумі 166,50 грн. (165 гр. 60 коп. + 0 гр. 90 коп.), сплачені позивачем відповідно до квитанцій від 24 квітня 2008 року (а.с.98-99) за оголошення в газеті про виклик відповідача в судове засідання. При цьому суд відмовляє позивачу в його вимозі щодо стягнення з відповідача витрат по проведенню автотоварознавчої експертизи в сумі 300 грн., оскільки доказів щодо сплати позивачем витрат по проведенню автотоварознавчої експертизи до суду не представлено, матеріали справи таких доказів також не містять. Згідно з ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Вчиненими діями відповідача позивачу об'єктивно було завдано також моральну шкоду, внаслідок перенесених ним моральних страждань: він змушений був вживати додаткових зусиль для організації звичного укладу життя у зв'язку із пошкодженням належного йому транспортного засобу. Недобросовісна поведінка відповідача, який добровільно не відшкодував шкоду, ухилився від виконання своїх обов'язків, змусило позивача звертатися до суду з позовом, що завдало йому додаткових витрат часу та нервів. Виходячи з обставин справи, суд вважає достатньою на відшкодування завданої позивачу моральної шкоди суму у розмірі 2000 грн. Таким чином, суд стягує з відповідача на користь позивача на відшкодування спричиненої йому моральної шкоди суму у розмірі 2000 грн. В іншій частині в задоволенні позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди суд відмовляє На підставі викладеного,

Outcome: partial