Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-30 00:00:00

[PERSON]. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом позбавлення права користування квартирою, посилаючись на те, що згідно договору купівлі-продажу від 5.11.2007 року вона володіє квартирою [ADDRESS]. В зазначеній квартирі прописані її рідний брат та його колишня дружина, яка чинить їй перешкоди у користуванні жилим приміщенням. На її неодноразові прохання до відповідачки виписатися з квартири, остання всупереч її проханням залишила частину речей у квартирі, умисно їх не забирає та не виписується. Вважає, що своїми діями відповідачка порушує її право власності, гарантоване Конституцією та законами України, та просить суд усунути перешкоду у користуванні житловим приміщенням шляхом позбавлення [PERSON] права користування квартирою [ADDRESS]. [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до [PERSON]. про вселення та усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, посилаючись на те, що 14.09.1996 року вона уклала шлюб з [PERSON] Після укладення шлюбу вони вселилися як члени сім”ї в квартиру [ADDRESS], яка належала рідній бабусі її чоловіка - [PERSON]. Оскільки зазначена квартира складалася з однієї кімнати житловою площею 15кв.м., а вони проживали сім”єю з трьох чоловік, на підставі заяви [PERSON]., рішенням №107 від 16.10.1996 року виконавчого комітету Бериславської міської ради до однокімнатної квартири, належної [PERSON] було приєднано і дано в користування вільне приміщення 12кв.м. На теперішній час квартира складається з двох окремих кімнат. У 2002 році [PERSON]. померла. Квартиру було оформлено на [PERSON]. Під час спільного проживання з [PERSON] ними було проведено ремонт в квартирі, було здійснено перебудову. 14.03.2007 року вона розлучилася з [PERSON] Після розлучення між ними склалися погані стосунки. З метою позбавлення її прописки та права користування жилим приміщенням з ініціативи колишнього чоловіка між ними виникали сварки, після яких вона часто не ночувала вдома. Підставою для сварок було посилання [PERSON] про те, що він є власником квартири і вона не має права нею користуватися. 18.06.2007 [PERSON] змінив замки від вхідних дверей до квартири і перешкоджав користуватися житловим приміщенням у зв”язку з чим вона була змушена звернутися за захистом своїх інтересів до суду. Рішенням Бериславського районного суду від 7.08.2007 року (залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області) її позов було задоволено та вселено у спірну квартиру, а [PERSON] було зобов”язано не чинити їй перешкод у користуванні житлом. 5 листопада 2007 року квартиру було відчужено новому власнику: рідній сестрі відповідача [PERSON]. До укладення договору купівлі-продажу відповідачка знала про те, що рішенням суду [PERSON] було вселено у квартиру і, що вона мала законне право на користування житлом. Після придбання квартири відповідачка чинить їй перешкоди у користуванні житлом. Вважає, що припинення сімейних відносин не позбавляє її права користуватися квартирою, а факт набуття права власності на квартиру іншою особою не є підставою для виселення колишніх членів сім”ї власника, який відчужив будинок. Вважає, що норми закону, на які посилається [PERSON]. у своїй позовній заяві не відповідають фактичним обставинам та не передбачають виселення колишніх колишнів членів сім”ї власника. Просить вселити її в квартиру [ADDRESS] та зобов”язати відповідачку не перешкоджати її користуванню зазначеним житловим приміщенням. У судовому засіданні [PERSON]. та її представник [PERSON] наполягали на задоволенні свого позову. Пояснили, що знаходження відповідачки у спірній квартирі, яка належить на праві приватної власності [PERSON] порушують право останньої на вільне володіння своїм майном. [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні наполягали на задоволенні своїх позовних вимог. [PERSON] пояснила, що після розлучення з відповідачем вона залишилася проживати у їх квартирі. В квартирі у неї залишилися речі. Сумісними зусиллями вони робили капітальний ремонт, перебудови. Зараз вона позбавлена права користуватися житлом, оскільки квартира продана рідній сестрі її колишнього чоловіка, яка її в квартиру не впускає. Представник третьої особи: ВГІРФО Бериславського РВ УМВС України в Херсонській області у судове засідання не з”явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи і суд визнав можливим розглянути справу без участі представника третьої особи. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає наступне. Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи та сторонами не заперечується, що подружжя [PERSON] та [PERSON] у 1996 році вселилися у спірну квартиру, яка на той час була однокімнатною і належала [PERSON]. Оскільки склад сім”ї [PERSON]. після заселення подружжя Сидоренко збільшився, їй виділено рішенням міськвиконкому ще одну кімнату (а.с.19, 20).18.01.2007 року зазначена квартира за договором дарування перейшла у власність [PERSON] (а.с.44). 14.03.2007 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.39). [PERSON] продовжували проживати у спірній квартирі, де була зареєстрова (а.с.56). У червні 2007 року [PERSON] став чинити перепони у користуванні квартирою своїй колишній дружині, що стало предметом судового спору. Рішенням Бериславського районного суду від 7.08.2007 року (а.с.13-14), залишеним без змін ухвалою апеляційного суду від 10.10.2007 року (а.с.17-18), було зобов”язано [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у вселенні до квартири [ADDRESS] та у користуванні зазначеною квартирою. 5.11.2007 року [PERSON] продав спірну квартиру позивачці по даній справі [PERSON]., що підтверджується відповідним договором купівлі-продажу та витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.42-43). Відповідно до вимог статті 156 ЖК України, члени сім”ї власника квартири, які проживають з ним у квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Припинення сімейних відносин з власником квартири не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Зі змісту положень Житлового Кодексу УРСР, який на момент розгляду справи є чинним, вбачається, що в разі припинення сімейних відносин із власником будинку колишні члени його сім”ї не втрачають права користування займаним ними жилим приміщенням. Та обставина, що особа є власником жилого приміщення, а отже, має охоронюване законом право володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, сама по собі не може бути підставою для виселення інших осіб, які там правомірно проживають. Суд вважає, що не є підставою для виселення членів сім”ї власника квартири, в тому числі й колишніх, і факт переходу права власності на квартиру до іншої особи, оскільки їхнє право користування жилим приміщенням врегульоване житловим законодавством, за яким ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у користуванні ним інакше як із підстав і в порядку, передбачених законом (ч.3 ст.9 ЖК УРСР). Оскільки у судовому засіданні було достовірно встановлено, що [PERSON] проживає в квартирі [ADDRESS], як член сім”ї колишнього власника квартири, і після розірвання шлюбу продовжує там проживати, то суд вважає, що [PERSON]., як власник квартири, неправомірно позбавляє права [PERSON] на користування жилим приміщенням, і це право позивачки підлягає поновленню у судовому порядку. Щодо позовних вимог [PERSON]., то вони не підлягають задоволенню, оскільки взагалі не має підстав, передбачених законом, для виселення з квартири [PERSON], як члена сім”ї власника (стаття 157 ЖК) чи зняття її реєстрації (ст.163 ЖК). Суд вважає, що посилання [PERSON]. на Конституцію України, Закон „Про власність”, Цивільний Кодекс, як на підставу задоволення її позовних вимог є невірними, оскільки зазначені нормативні акти не передбачають виселення особи з приміщення, яким вона правомірно користується.

Outcome: approved