Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом до[PERSON] мотивуючи тим, що 14.12.2005 року близько 13 год.10 хв. на бульварі Лесі Українки в м.Києві з вини відповідача сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої вона отримала тілесні ушкодження, в зв»язку з чим неодноразово проходила курс стаціонарного лікування, внаслідок отриманих тілесних ушкоджень стала інвалідом третьої групи, за час лікування нею витрачено на придбання ліків, медикаментів 9564,23 грн., в результаті ДПТ було пошкоджено її одяг та особисті речі на суму 4600 грн., на проїзд до лікарні, інституту нейрохірургії нею витрачено 3075 грн., загальна сума матеріальних збитків становить 17239,23 грн. Крім того, в результаті ДПТ їй спричинено і моральну шкоду, яку вона оцінює в сумі 100 000 грн. Оскільки відповідач відмовився в добровільному порядку відшкодувати спричинену шкоду, то позивач просила суд стягнути з відповідача 17239,23 грн. в рахунок відшкодування матеріальних збитків та 100 000 грн. моральної шкоди. За ухвалою суду від 15.02.2008 року співвідповідачем по справі було притягнуто Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо». В суді позивач, представник позивача уточнили позовні вимоги і просили суд стягнути з відповідача ТДВ СК «Кредо» на користь позивачки 9294 грн.30 коп. за придбання ліків, медикаментів та моральну шкоду у розмірі, передбаченому законодавством-2550 грн., з відповідача[PERSON] стягнути на користь позивачки 4600 грн. за пошкоджений одяг, 3075 грн. за проїзд до медичних закладів і моральну шкоду в розмірі, що становить різницю між 100 000 грн. та сумою, яку буде стягнуто з ТДВ СК «Кредо». Представник відповідача[PERSON] позов не визнав, в суді пояснив, що не заперечує вину[PERSON] в даній ДТП, але вважає, що він не є належним відповідачем по справі, оскільки він уклав договір обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і за спричинену третім особам в результаті ДТП шкоду повинен відповідати страховик-ТДВ СК «Кредо», крім того, позивачкою не надано належних доказів щодо понесених нею витрат на придбання медикаментів, щодо вартості пошкодженого в ДТП одягу і транспортних витрат. Представник ТДВ СК «Кредо» позов визнала частково, не заперечує щодо відшкодування на користь позивачки моральної шкоди у розмірі 2550 грн. згідно діючого законодавства та щодо відшкодування вартості лікування у визначеному судом розмірі, щодо відшкодування вартості пошкодженого одягу, то позивачкою не надано суду жодних доказів щодо цього, а що стосується транспортних витрат, то їх відшкодування страховиком не передбачено законодавством. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представників відповідачів, оглянувши матеріали даної справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково. Так, по справі встановлено, що 14.12.2005 року приблизно о 13 год. по бульвару Лесі Українки в м.Києві відповідач [PERSON] керуючи автомобілем марки ВАЗ -21140 д.н.з.[NUMBER], порушив правила безпеки дорожнього руху, не врахував дорожню обстановку, не пропустив позивачку, яка переходила дорогу по нерегульованому пішохідному переходу, і скоїв наїзд на неї передньою правою частиною свого автомобіля, в результаті чого остання за висновком судово-медичної експертизи № 66/и від 02.02.2007 року отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, забиття головного мозку легкого ступеня, парезу лицьового нерву справа по периферичному типу. Ці обставини підтверджуються копією постанови від 12.07.2007 року по кримінальній справі № 1-293/07 про обвинувачення[PERSON] в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України /а.с.7-8/. Відповідно до вказаної постанови[PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності на підставі Закону України «Про амністію», провадження у справі закрито, цивільний позов [PERSON] залишено без розгляду. Отже, як слідує з постанови по кримінальній справі, вказана ДТП мала місце з вини відповідача[PERSON], звільнено його від кримінальної відповідальності по амністії, що не є реабілітуючою підставою. А тому відповідно до ст.1187 ЦК України саме [PERSON] повинен був відшкодувати позивачці спричинену в результаті ДТП шкоду. Але судом встановлено, що відповідачем [PERSON] 23.06.2005 року було укладено договір обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з ТДВ СК «Кредо», відповідно до якого страховик несе відповідальність за шкоду, заподіяну третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором, при цьому ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоров»ю /на одного потерпілого/ становить 51 000 грн., а за шкоду, заподіяну майну, - 25 500 грн. Це слідує з копії полісу № ВА/ 4938103 /а.с.53/. За ст. 22 п.22.1 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров»ю, майну третьої особи. Згідно ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність , у разі недостатності страхової виплати /страхового відшкодування// для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов»язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою /страховим відшкодуванням/. Таким чином, виходячи з наведеного, відповідальність за спричинену в ДТП шкоду позивачці несе страховик-ТДВ СК «Кредо» в межах ліміту відповідальності, а [PERSON] буде нести відповідальність тільки в тому випадку, коли страхової виплати буде недостатньо для повного відшкодування завданої в ДПТ шкоди. З матеріалів справи вбачається, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень позивачка з 14.12.2005 року по 11.01.2006 року перебувала на стаціонарному лікуванні в Київській міській клінічній лікарні № 17 з діагнозом: поєднана травма- відкрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку, перелом піраміди правої скроневої кості /клінічно/, субарахноїдальний крововилив, забої м»яких тканин нижніх кінцівок, що стверджується копіями довідок /а.с.10-11, 100/. За вказаний період лікування позивачкою було придбано призначених їй ліків, медикаментів на суму 1129 грн.10 коп., що слідує з довідки лікарні від 16.04.2008 року /а.с.100/. Судом також встановлено, що позивачка після ДТП неодноразово проходила курс стаціонарного лікування в неврологічному відділенні Білоцерківської міської лікарні № 2 з діагнозом: післятравматичний церебральний арахноїдит зі стійкими цефалгіями, лівобічною пірамідною недостатністю, травматичною невропатією правого лицьового нерва, що є наслідком отриманих нею в ДТП тілесних ушкоджень, як вбачається з наданих суду медичних документів. Так, позивачка перебувала на стаціонарному лікуванні в такі періоди: з 24.01.2006 року по 07.02.2006 року, з 09.02.2007 року по 23.02.2007 року, з 02.07.2007 року по 09.07.2007 року, з 21.08.2007 року по 31.08.2007 року, з 19.02.2008 року по 29.02.2008 року, що підтверджується виписками із медичної карти стаціонарного хворого в матеріалах справи /а.с.12-14, 17, 99/. В період з 24.05.2007 року по 08.06.2007 року позивачка перебувала на стаціонарному лікуванні в Київській обласній клінічній лікарні з діагнозом: наслідки перенесеної черепно-мозкової травми /2005 р./, що слідує з витягу із історії хвороби /а.с.16/. З наданих суду медичних документів на ім.»я позивачки вбачається, що після ДТП вона перебувала не тільки на стаціонарному лікуванні, а й лікувалася в домашніх умовах, оскільки їй після виписки зі стаціонару постійно призначалася медикаментозна терапія. В підтвердження понесених витрат на придбання необхідних ліків, медикаментів позивачкою надано чеки з аптек /а.с.101-117/, згідно яких загальна сума витрат становить 8165 грн.20 коп. Всі надані позивачкою чеки приймаються судом до уваги, оскільки вказані на них дати співпадають з періодами перебування позивачки в лікарняних закладах, крім того, як вказано вище, позивачкою куплялися медикаменти і в ті періоди, коли вона не лікувалася стаціонарно. Отже, на лікування після ДТП і від захворювань, які настали внаслідок отриманих в результаті ДТП ушкоджень, позивачкою витрачено коштів на загальну суму 9294 грн.30 коп. /1129,10 грн.-згідно довідки+ 8165,20 грн.-підтверджено чеками/. За ст.23 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров»ю потерпілого у результаті ДТП, є шкода /в тому числі моральна шкода/, пов»язана з лікуванням потерпілого. А згідно ст. 24 п. 24.1 цього Закону у зв»язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, які пов»язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров»я, лікуванням у домашніх умовах та купівлею лікарських препаратів. Як вказано вище в рішенні, ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну здоров»ю, становить 51 000 грн., а понесені позивачкою витрати на лікування складають 9294,30 грн., то вказану суму витрат необхідно стягнути з відповідача-ТДВ СК «Кредо» як страховика. Що стосується відшкодування на користь позивачки вартості пошкодженого в ДТП одягу в сумі 4600 грн., то в цій частині позову суд вважає за необхідне відмовити, оскільки позивачкою не надано суду жодних доказів, які б підтверджували як перелік пошкодженого одягу, так і його вартість. Суд приходить до висновку про відмову в позові в частині відшкодування витрат на придбання квитків на проїзд до лікарняних закладів на суму 3075 грн., оскільки позивачкою не надано квитки на вказану в позові суму, а надані нею проїздні квитки на автобус /а.с.94-96/ суд не вважає належними доказами понесених витрат, оскільки на квитках відсутні дати, не зрозуміло, ким і коли вони були придбані і на які поїздки. Крім матеріальної шкоди, позивач просить суд стягнути з відповідачів на її користь і моральну шкоду в розмірі 100 000 грн. Відповідно до ч.2 п.1 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, який фізична особа зазнала у зв»язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я. Проаналізувавши всі надані докази, суд приходить до висновку, що з вини [PERSON] позивачці було спричинено і моральну шкоду, оскільки в результаті ДТП вона отримала тілесні ушкодження, зазнала як фізичних, так і моральних страждань, перебувала на стаціонарному лікуванні, після ДТП вона змушена лікуватися від наслідків отриманих ушкоджень, що призвело до зміни звичного для неї способу життя, крім того, з 11.10.2007 року їй було встановлено третю групу інвалідності від загального захворювання, що підтверджується витягом з акту огляду МСЕК /а.с.18/. І як слідує з індивідуальної програми реабілітації інваліда /а.с.19/, клінічно-функціональний діагноз позивачки при встановленні групи інвалідності-наслідки перенесеної черепно-мозкової травми, забою головного мозку, що свідчить, як вважає суд, про те, що група інвалідності позивачки пов»язана з наслідками отриманих в ДТП ушкоджень. Таким чином, спричинену позивачці моральну шкоду суд оцінює в розмірі 30 000 грн. Ст.22 п. 22.3 вказаного вище Закону передбачено, що потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена п.п.1,2 ч.2 ст.23 ЦК України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог ст.23 ЦК України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у п.9.3 ст.9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. А п.9.3 ст.9 зазначеного Закону визначено обов»язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю та здоров»ю потерпілих, у розмірі 51 000 грн. на одного потерпілого. Отже, з відповідача-ТДВ СК «Кредо» на користь позивачки необхідно стягнути моральну шкоду в розмірі 2550 грн. /51000 грн.х 5%/. Різницю між розміром моральної шкоди в 30 000 грн., визначену судом, та розміром 2550 грн., що сплачує страховик, а саме: 27450 грн. необхідно стягнути на користь позивачки з відповідача[PERSON] Таким чином, на користь позивачки належить стягнути з відповідача ТДВ СК «Кредо» 9294 грн.30 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 2550 грн. моральної шкоди, з відповідача[PERSON] на користь позивачки належить стягнути 27450 грн. моральної шкоди. В решті позову щодо відшкодування вартості пошкодженого одягу в розмірі 4600 грн., витрат за придбання квитків в розмірі 3075 грн., моральної шкоди в розмірі 70 000 грн. суд вважає за необхідне відмовити з наведених вище причин за необґрунтованості позовних вимог. На підставі ст.4 Декрету КМ України «Про державне мито» позивач звільнена від сплати держмита /судового збору/ на користь держави. Відповідно до ст.ст.81,88 ЦПК України на користь позивачки також підлягають відшкодуванню понесені нею витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн. відповідно до наданої суду квитанції. Враховуючи все наведене та

Outcome: partial