overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-27 00:00:00

[PERSON]. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що 28.04.1995 року вони з відповідачем уклали шлюб, від шлюбу мають одну дитину - сина [PERSON], [INFO]., який проживає з матір'ю. Сімейні відносини вони припинили восени 2007 року, у зв'язку з тим, що відповідач не працює, не турбується про сім'ю, зловживає спиртними напоями. Просить шлюб розірвати. Позивачка у судовому засіданні на позові наполягала, пояснила, що спору про розподіл майна та місце проживання дитини в них нема, просила суд позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином , причини неявки суду невідомі. 28 липня 2008 року Білогірським районним судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши позивачку, її доводи, розглянувши матеріали справи у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову за наступними підставами. Судовим розглядом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 28.04.1995 року, від шлюбу мають одну малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає з матір'ю. Спору про розподіл майна та місце проживання дитини сторони не мають. Таким чином, з урахуванням причин та обставин розпаду сім'ї, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] . про розірвання шлюбу є обґрунтованими і підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 104,105,110,112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-27 00:00:00

14 липня 2008 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи вимоги тим, що з 15 квітня 1997 року вона перебуває з відповідачем по справі в шлюбі, який зареєстрований виконкомом Воронізької селищної ради Шосткинського району Сумської області, за актовим записом № 39. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]народження, який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги не надає, тому позивачка з дитиною знаходяться в скрутному матеріальному становищі. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, прохала стягнути з відповідача аліменти в розмірі ј частині усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач з позовом згоден, не заперечує проти стягнення з нього аліментів у вказаному розмірі. Заслухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]народження, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 3). Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, тому відповідач повинен надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідно до ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-27 00:00:00

02 липня 2008 року[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON]. про розірвання шлюбу, який було зареєстрованого між сторонами 18 листопада 2006 року Приморською сільською радою Василівського району Запорізької області, актовий запис №20. Позивачка послалась на те, що їх сім'я фактично розпалася, так як вони з відповідачем не зійшлися характерами, проживають окремо один від одного, неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. Крім того, позивачка[PERSON] просила покласти на неї судові витрати. У попередньому судовому засіданні позивачка[PERSON] підтримала заявлені вимоги по тих підставах, які нею були викладені в позовній заяві, надала відповідні пояснення, вважала неможливим примирення з відповідачем, тому що збереження шлюбу між ними та подальше спільне життя буде суперечити інтересам сім'ї. Відповідач [PERSON] у попередньому судовому засіданні позов визнав, обставини у справі не оспорював, надав відповідні пояснення, заперечував проти надання судом строку для примирення подружжя. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Шлюб між сторонами укладено 18 листопада 2006 року, який зареєстровано у Приморській сільській раді Василівського району Запорізької області, про що зроблений актовий запис №20 (а.с.5). Від даного шлюбу сторони не мають неповнолітніх дітей. Сторонами визнані та у попередньому судовому засіданні не оспорювались обставини з приводу того, що їхній шлюб виявився невдалим, між подружжям зникло взаєморозуміння та повага один до одного, втрачено почуття любові, сім'я фактично розпалася, так як подружжя не зійшлися характерами, проживають окремо один від одного. Оскільки у попередньому судовому засіданні вказані обставини були визнані сторонами, не оспорювались ними, тому такі обставини у справі не підлягають доказуванню, що відповідає положенням ст.61 ЦПК України. У попередньому судовому засіданні сторони не виявили бажання зберегти подружні відносини, заперечували проти надання їм строку для примирення. За такої сукупності обставин у справі суд дійшов висновку, що причини, які спонукали сторони на розірвання шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними є неможливим, воно суперечить інтересам кожного з подружжя. Відповідно до ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-27 00:00:00

[PERSON]. звернувся до суду з позовом до ВАТ “Крименерго” про скасування розрахунку збитків, які нараховано на підставі протоколу від 08.05.2008 р. № 34. Свої вимоги мотивує тим, що 05.05.2008 року представниками Білогірського РЕМ ВАТ “Крименерго” у присутності основного споживача було складено акт про порушення Правил користування електричною енергією побутовим споживачем №143526. З результатів акту комісія з розгляду актів про порушення ПКЕЕ нарахувала шкоду за 3 роки у розмірі 6194,39 грн. З такими висновками комісії позивач не згоден, оскільки розрахунок збитку необґрунтований. Також зазначає, що відповідач повинен був класти схему безоблікового підключення до електроенергії. Таким чином, позивач просить скасувати розрахунок збитків, які заподіяні на підставі протоколу від 08.05.2008 р. № 34. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] на позові наполягав, просив задовольнити. Представник відповідача - [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечувала, просила суд в задоволенні позову відмовити, оскільки факт порушення Правил мав місце, його позивач не оспорює. Відносно нарахованої шкоди, вона відповідає Правилам КЕЕ та Методики нарахування заподіяної шкоди, тобто за три роки. Заслухавши сторін, їх доводи, розглянувши матеріали справи у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову за наступним підставами. Судовим розглядом встановлено, що 05.05.2008 року за порушення правил користування електричною енергією побутовим користувачем - абонентом [PERSON]. працівниками Білогірського РЕМ ВАТ „Крименерго” за адресою:[ADDRESS]був складений акт № 143526 (а.с.6). Факт порушення [PERSON]. ПКЄЄ сторонами не оспорюється, вважається встановленим та не підлягає доказуванню (ст.61 ЦПК України). За результатом розгляду Акту комісією по розгляду Актів про порушення ПКЕЕ нараховано збиток, спричинений ВАТ „Крименерго” [PERSON]., у розмірі 6194,39 (а.с.7-8), протокол якої є предметом спору. Перевіривши розрахунок розміру збитків, які спричинені електропостачальнику згідно з рішенням комісії по розгляду актів про порушення ПКЕЕ від 08.04.2008р. протокол № 26 суд дійшов висновку, що розрахунок зроблений вірно та не суперечить методиці, затвердженої постановою Національної комісії з регулювання електроенергетики. Щодо доводів позивача та його представника про відсутність схеми до акту про порушення ПКЕЕ, їх спростовано доданою представником відповідача у судовому засіданні схемою до акту № 143526 від 05.05.2008 року (а.с.18). За такими обставинами, суд вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, оскільки підстави для звернення до суду судовим розглядом не встановлено. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-27 00:00:00

[PERSON]. звернулася до суду з позовом до [PERSON]про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини [PERSON], [INFO] народження. Свої вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем знаходилася у зареєстрованому шлюбі, шлюб розірвано 03.11.2000 року. Від спільного життя вони мають сина - [PERSON], [INFO] народження, який з 01.09.2006року продовжує навчання у РПТЗ „Білогірське професійно-технічне училище сільського господарства та продовольства” строком до 01.07.2009року, та йому потрібна матеріальна допомога. Оскільки дитина проживає з нею, просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина у розмірі 250грн. на місяць на весь строк навчання. У судовому засіданні позивачка[PERSON]. позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, відповідно до протоколу судового засідання за судовим дорученням згоден на розгляд справи за його відсутності, позов визнає частково. Суд відповідно до ст. 169 ЦПК України розглянув справу за відсутності відповідача, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для з'ясування прав та взаємовідносин сторін.. Заслухавши позивачку, її доводи, розглянувши матеріали справи у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову за наступними підставами. Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальної допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судовим розглядом встановлено, що[PERSON]. є батьком Коломієць Костянтина, [INFO] народження, який з 01.09.2006року продовжує навчання у Республіканському професійно-технічному закладі „Білогірське професійно-технічне училище сільського господарства та продовольства” строком до 01.07.2009р. (денна форма навчання), та проживає з матір'ю - [PERSON]. Відповідно до ст.199 ч.1 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] народження, потребує матеріальної допомоги, оскільки по-перше, віна є студентом та продовжує навчання у Республіканському професійно-технічному закладі „Білогірське професійно-технічне училище сільського господарства та продовольства” строком до 01.07.2009р.(а.с.6). По-друге, він не працює та проживає з матір'ю [PERSON].(а.с.5). Відносно можливості відповідача[PERSON]. надавати сину матеріальну допомогу, суд вважає це можливим, але з урахуванням його матеріального стану дійшов висновку про суму аліментів, яка склала 180 грн. На підставі ст.ст.199,200 СК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Малого Державного Підприємства ПМК-55 про стягнення заробітної плати у розмірі 1631,39грн. Свої вимоги мотивує тим, 18.01.2001 року наказом №23-К вона була прийнята на посаду інженера ПТО у МДП ПМК-55 та наказом №39-К від 01.06.2006 року її звільнено з роботи за п.1 ст. 36 КЗпП України. Однак заробітну плату їй так і не було виплачено, заборгованість за заробітною платою складає 1631,39грн. Позивачка просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та витрати на правову допомогу у розмірі 50 грн. У судовому засіданні позивачка [PERSON] на позові наполягала, просила суд задовольнити його у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином , причини неявки суду невідомі. 28 липня 2008 року Білогірським районним судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши позивача, його доводи, розглянувши матеріали справи у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що між сторонами виникли трудові правовідносини, оскільки [PERSON] працювала у МДП ПМК-55 з 18.01.2001року до 01.06.2006року (а.с.4-5). Тоді ж, 01.06.2006року, [PERSON] була звільнена з роботи на підставі п.1 ст.36 КЗпП України за угодою сторін (а.с.5). Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства проводиться в день звільнення. Але, як вбачається з матеріалів справи, МДП ПМК-55 має перед [PERSON] заборгованість по заробітній платі, яка складає 1631,39грн., що підтверджується довідкою МДП ПМК-55 від 12.05.2008року (а.с.6). Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача підлягають повному задоволенню зі стягненням з відповідача заборгованості за заробітною платою у розмірі 1631 грн. 39 коп. Крім того, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь Мугінової Р.С витрати на правову допомогу - 50 грн. (а.с.7). Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 51 гривні, та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 гривень. На підставі ст.ст.116 КЗпП України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-27 00:00:00

[PERSON]. звернулася до суду з позовом до Малого Державного Підприємства ПМК-55 про стягнення заробітної плати у розмірі 6052,60 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 20.12.1991 року наказом №138К вона була прийнята на посаду бухгалтера-економіста у МДП ПМК-55. Однак їй тривалий час не виплачується заробітна плата, заборгованість за заробітною платою на 12.05.2008 року складає 6052,60 грн. Позивачка просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та витрати на правову допомогу у розмірі 50 грн. У судовому засіданні позивачка [PERSON]. на позові наполягала, просила суд задовольнити його у повному обсязі. Представник відповідача - директор МДП ПМК-55 [PERSON]. у судовому засіданні позов визнав, пояснив, що в підприємства не було грошей на виплату зарплати. Заслухавши сторін, їх доводи, розглянувши матеріали справи у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову за наступним підставами. Судовим розглядом встановлено, що між сторонами виникли трудові правовідносини, оскільки [PERSON]. працює у МДП ПМК-55 з 20.12.1991року (а.с.4). Але, як вбачається з матеріалів справи, МДП ПМК-55 має перед[PERSON] заборгованість по заробітній платі, яка на 12.05.2008 року складає 6052,60грн. (а.с.3). Цей факт також підтвердив у судовому засіданні представник відповідача, та у силу ст.61 ЦПК України, він вважається встановленим. Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача підлягають повному задоволенню зі стягненням з відповідача заборгованості за заробітною платою у розмірі 6052 грн. 60 коп. Крім того, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь [PERSON] витрати на правову допомогу - 50 грн. (а.с.5). Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 51 гривні, та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 гривень. На підставі ст. 115 КЗпП України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-27 00:00:00

[PERSON]. звернулася до суду з позовом до Малого Державного Підприємства ПМК-55 про стягнення заробітної плати у розмірі 6652,89грн. Свої вимоги мотивує тим, що 26.11.1990 року наказом №[NUMBER] вона була прийнята на посаду інженера 2-ї категорії у МДП ПМК-55. Однак їй тривалий час не виплачується заробітна плата, заборгованість за заробітною платою на 12.05.2008 року складає 6652,89 грн. Позивачка просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та витрати на правову допомогу у розмірі 50 грн. У судовому засіданні позивачка [PERSON]. на позові наполягала, просила суд задовольнити його у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином , причини неявки суду невідомі. 28 липня 2008 року Білогірським районним судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши позивача, його доводи, розглянувши матеріали справи у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що між сторонами виникли трудові правовідносини, оскільки [PERSON]. працює у МДП ПМК-55 з 26.11.1990 року (а.с.4). Але, як вбачається з матеріалів справи, МДП ПМК-55 має перед [PERSON]заборгованість по заробітній платі, яка на 12.05.2008 року складає 6652,89грн. (а.с.5). Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача підлягають повному задоволенню зі стягненням з відповідача заборгованості за заробітною платою у розмірі 6652 грн. 89 коп. Крім того, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь [PERSON]витрати на правову допомогу - 50 грн. (а.с.6). Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 51 гривні, та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 гривень. На підставі ст. 115 КЗпП України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-27 00:00:00

Сторони перебувають в шлюбі з 27.09.2003 року, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Ковельського міського управління юстиції, актовий запис № 425. Від шлюбу немає. Причиною звернення позивача до суду з позовом про розірвання шлюбу стало те, що подальше спільне проживання з відповідач є неможливим, в сім'ї часто виникають сварки та непорозуміння, більше шести місяців сторони проживають окремо. Вважає, що шлюб існує лише формально й зберегти сім'ю неможливо. Позивач в судовому засіданні позов підтримала повністю, з підстав, викладених у заяві, прохає його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечує проти його задоволення. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено у судовому засіданні, сторони фактично не підтримують подружніх стосунків, більше шести місяців проживають окремо, з часу подання позову позитивних змін у сім'ї не відбулося. Позивач настоює на розірванні шлюбу аргументуючи тим, що шлюб розпався остаточно, а збереження шлюбу суперечить її інтересам. За таких обставин суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати. Зважаючи на обставини по справі, витрати, пов'язані з оформленням розірвання шлюбу в органах РАЦСу слід покласти на відповідача, позивача від сплати звільнити. Судові витрати слід віднести за рахунок позивача, - за її клопотанням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-27 00:00:00

Враховуючи складність мотивувальній частині рішення, суд відповідно до ст.. 209ч.3 ЦПК України, вважає можливим проголосити вступну та резолютивну частину рішення. Сторони можуть ознайомитись з повним рішенням суду після 02.08.2008 року.. На підставі наведеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-27 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовною заявою в якій просить розірвати шлюб з відповідачкою [PERSON]., зареєстрований 20 квітня 1985 року в відділі РАЦС Ніжинського міськрайонного управління юстиції №03. У попередньому судовому засіданні позивач [PERSON] пояснив, що він не відмовляється від позову, на примирення з відповідачкою не згоден і не бажає передати справу на розгляд третейського суду. Відповідачка [PERSON]. у попередньому судовому засіданні пояснила, що вона визнає позовні вимоги і згодна на розірвання шлюбу. Тому суд, з урахуванням думки сторін по справі, ухвалив розглянути справу по суті у попередньому судовому засіданні. У судовому засідання позивач [PERSON] повністю підтримав заявлені ним у позовній заяві вимоги і пояснив, що з відповідачкою в нього зареєстрований повторний шлюб. Шлюбні стосунки у нього з відповідачкою не склались. Між ними часто виникали непорозуміння, сварки. З цих причин він з січня 2008 року став проживати окремо від відповідачки. Примирення та подальше спільне проживання з відповідачкою вже неможливе, тому просив розірвати їх шлюб. Відповідачка [PERSON]. в судовому засіданні позовні вимоги позивача визнала і пояснила, що вона згодна на розірвання шлюбу з позивачем, оскільки він проживає з іншою жінкою, і тому примирення між ними неможливе. Вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, а тому їх шлюб слід розірвати.

Outcome: approved