Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-11 00:00:00

[PERSON] в січні 2008 року звернувся в суд з позовом до ВДВС Снігурівського районного управління юстиції Миколаївської області про стягнення матеріальної та моральної шкоди в сумі 6518,23 грн. В заяві послався на те, що рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 30 листопада 2004 року з нього на користь [PERSON] стягнуто 426,85 грн. в відшкодування матеріальної та 3500 грн. - моральної шкоди. На виконання даного рішення державним виконавцем ВДВС Снігурівського РУЮ 27 квітня 2005 року відкрито виконавче провадження за №716451. 30 серпня, 02 вересня та 08 вересня 2005 року державний виконавець, перевищивши свої службові повноваження, наклав арешт на його сільськогосподарську продукцію, реалізував її по заготівельним, а не ринковим цінам, чим завдав йому матеріальну шкоду в сумі 4350,22 грн. Крім того в нього було вилучено 140 мішків по ціні 1,20 грн. за кожен, на загальну суму 168 грн., які до даного часу не повернуті. При вилучені з поля належної йому продукції було знищено частину врожаю овочів вартістю 500 грн. Таким чином, державним виконавцем йому завдана матеріальна шкода на загальну суму 5018,23 грн. Також внаслідок неправомірних дій відповідача, йому було завдано моральну шкоду, яка виразилася в тому, що він втратив спокій, нервувався, в нього погіршилося здоров»я в зв»язку з чим він змушений був пройти курс лікування і яку він оцінює в 1500 грн. Ухвалами Снігурівського районного суду Миколаївської області від 21 січня 2008 року та від 12 березня 2008 року до участі в справі притягнуті: Головне управління юстиції в Миколаївській області та ЗВТО - в якості співвідповідачів, а Головне управління Державного Казначейства в Миколаївській області - третьої особи. Ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 28 травня 2008 року відмову позивача від позову в частині стягнення 168 грн. вартості 140 мішків прийнято, і справу в цій частині провадженням закрито. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали. Представники відповідачів та третьої особи позов не визнали. Прокурор вважає позов необґрунтованим і таким, що до задоволення не підлягає. Дослідив докази суд встановив слідуюче. Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 30 листопада 2004 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] 426,85 грн. матеріальної та 3500 грн. моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП. На виконання даного рішення ВДВС Снігурівського РУЮ 27 квітня 2005 року відкрито виконавче провадження. Так як позивачем не сплачувались стягнуті судом кошти, то державний виконавець: 30 серпня, 02 вересня та 08 вересня 2005 року описав та наклав арешт на овочі, які вирощував позивач по даній справі, дану продукцію вилучив та здав на реалізацію Снігурівському ЗВТО по заготівельним цінам, яке реалізувало: перець, в кількості 1050 кг. по ціні 0,50 грн. за кг. на суму 525 грн.; помідори - 310 кг., по 0,30 грн. за 1 кг. на суму 93 грн. та баклажан - 2860 кг. по 0,50 грн. на суму 1430 грн., а всього - 2048 грн., які були сплачені стягувачу [PERSON] Позивач вважає, що вилучена продукція повинна була бути реалізована по ринковим цінам, а саме: перець по 1,2 грн. за 1 кг. (225 кг. х 1,2 грн. = 270 грн.); помідори по 0,50 грн. за 1 кг. (310 кг. х 0,50 = 155 грн.); баклажани по 1,50 грн. за 1 кг. (2860 кг. х 1,50 грн. = 4290 грн.), а отже продукція повинна була продана за 4715 грн., а фактично продана за 2048 грн. Рахує, що різниця між сумою коштів яка була б отримана при реалізації продукції та фактично отриманими коштами - є його прямими збитками. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Суд вважає, що ВДВС Снігурівського РУЮ на законних підставах, відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» провів опис, арешт та вилучення належної позивачу сільськогосподарської продукції з метою виконання рішення Снігурівського районного суду від 30 листопада 2004 року. Вилучена у відповідача продукція відноситься до скоропсуючої, а тому реалізував її Снігурівському ЗВТО по прийнятним для останнього цінам, тобто за договірними. Посилання позивача на те, що реалізувавши вилучену продукцію за ринковими цінами, які значно вищі за закупівельні, ВДВС отримало б більше коштів, є припущенням першого, яке не ґрунтується на матеріалах справи. Більш того, довідку про вартість сільськогосподарської продукції станом на 30 серпня 2005 року (а.с.17) суд вважає недопустимим доказом, так як це є ксерокопія довідки і відсутні реквізити установи, що її видала. Враховуючи наведене суд рахує, що ВДВС своїми діями позивачу не завдав реальних матеріальних збитків, а тому позов в цій частині до задоволення не підлягає, так як відсутні підстави передбачені ст.1166 ЦК України. Не підлягає до задоволення і позов в частині стягнення з відповідача 500 грн. шкоди, нібито завданої відповідачем при вилучені сільськогосподарської продукції, з причини відсутності заподіяння такої шкоди, що стверджується показами свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які пояснили, що при вилучені сільськогосподарської продукції з поля, належного позивачу, врожай овочів не пошкоджувався. Не підлягають задоволенню вимоги позивача і в частині відшкодування моральної шкоди, в зв»язку з відсутністю матеріальної шкоди та з тим, що як пояснила свідок [PERSON], завідуюча Снігурівської поліклінікою, позивач перебуває у них на обліку з 2003 року - як хворий на діабет, а з 2004 року - на ішемічну хворобу. Більш того він є інвалідом саме в зв»язку з захворюванням на ішемічну хворобу серця. Беручи до уваги викладене, суд вважає позов не обґрунтованим і таким, що до задоволення не підлягає.

Outcome: dismissed