Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась з даним позовом до суду, де свої вимоги обґрунтовує тим, що 10 березня 2006 р. між сторонами було укладено договір купівлі-продажу належної позивачу та її дітям [PERSON] і [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності виданого 22.07.2002 р. [ADDRESS]. Відповідно до договору позивачі продали, а відповідач купила вищезгадану квартиру сплативши відповідно до договру 6303 грн. Даний правочин вчинено під впливом обману зі сторони відповідача і під впливом помилки зі сторони позивача і суперечить інтересам її неповнолітніх дітей, оскільки дана угода носила характер фіктивного правочину так як фактично відповідач не платила гроші за квартиру, вартість квартири була в десятки раз вищою, а укладення договору купівлі-продажу відповідачу потрібно було для того, щоб під заставу квартири отримати кредит в кредитній установі. Наміру фактично продавати квартиру у позивача ніколи не було, як і не було наміру відповідача її купувати. Крім цього даний договір суперечить вимогам п.п.2-4 рішення Бродівської міської ради від 21.02.2006 р. №120 в частині забезпечення неповнолітніх дітей житлом. В подальшому позивачка подала уточнення до позовних вимог та в обгрунтування позовних вимог посилається на те, що даний правочин вчинено під впливом тяжких сімейних обставин і на вкрай невигідних для неї умовах, суперечить інтересам її неповнолітніх дітей. На момент укладення договору купівлі-продажу в сім'ї було дуже важке матеріальне становище: позивач працювала по трудовій угоді в [PERSON], яка зарплати їй не платила, крім того вивела недостачу матеріальних цінностей в розмірі 7 тис. грн., які заставляла відробляти, а пізніше віддати квартиру. Інших працездатних членів сім'ї, які могли утримувати або матеріально допомагати сім'ї не було. Просить визнати недійсним правочин - договір купівлі-продажу [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом Бродівського районного нотіріального округу 10 березня 2006 року і зареєстрований в реєстрі №790 та стягнути з відповідача судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON]позов підтримала та додатково пояснила, що вона працювала у відповідачки [PERSON] з жовтня 2005 р. в кіоску на ринку продавцем і в період з жовтня по грудень 2005 р. утворилась недостача в сумі 7000 грн., пізніше [PERSON] зробила перерахунок і сума недостачі вийшла 5000 грн. Позивач не змогла віддати їй такі гроші, продовжувала в неї працювати, щоб відпрацювати недостачу. [PERSON] запропонувала оформили договір купівлі-продажу квартири для того, щоб відповідач взяла кредит і отриманими грошима погасила недостачу. В неї було вкрай важке матеріальне становище і вона погодалась на пропозицію [PERSON], яка її завірила, що з квартири її виганяти не буде. В цей час в неї захворіла дитина, крім недостачі були ще борги за оплату комунальних послуг і при збігу таких обставин вона погодилась на укладення оспорюваного договору. Іншого житла в неї немає і вона з двома дітьми опинилася на вулиці. Просить позов задовольнити. [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що її мати [PERSON], працювала в [PERSON]. В кінці лютого 2006 р. вона захворіла і була в лікарні. До неї в лікарню прийшла [PERSON], принесла їсти і просила, щоб підписати договір на продаж квартири. При укладенні договору вона була присутня і сама, за згодою батьків, підписувала договір. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що у позивачки на момент укладення договору купівлі-продажу квартири було вкрай важке матеріальне становище. Дійсно працюючи недовгий час у відповідача [PERSON], вона зробила недостачу товару на велику суму. Крім неї в сім'ї ніхто не працював, не було жодних доходів. За комунальні платежі також був великий борг, квартиру відключили від постачання електроенергії та газу і крім цього захворіла дитина та попала в лікарню. Ці обставини і змусили її піти на те, щоб укласти договір купівлі-продажу для того, щоб хоч якось виправити вкрай важке матеріальне становище. А тому вважає, що правочин вчинений під впливом тяжких сімейних обставин і на вкрай невигідних умовах, оскільки ціна квартири згідно договору становила 6303 грн., що не відповідає дійсній вартості квартири, яка в десятки разів мала би бути більшою. І з цієї підстави просить визнати договір купівлі-продажу квартири недійсним та стягнути судові витрати на користь позивача. Відповідач в судовому позов не визнала та пояснила, що позивачка сама запропонувала купити її квартиру, оскільки вона виїзджає на постійне місце проживання чи то в Київ, чи то в Почаїв. До цього вона дійсно працювала в кіоску продавцем. Була укладена трудова угода і відповідно до цієї угоди [PERSON] платила [PERSON] Ѕ мінімальної заробітної плати. Працювала [PERSON] з жовтня 2005 р. і в грудні 2005 р. при ревізії виявилась недостача в якій сумі вона сказати не може. [PERSON] грошей немала, щоб віддати недостачу і запропонувала за це відпрацювати. Пізніше запропонувала купити квартиру. Договір укладався в нотаріуса, при цьому відповідачка заплатила [PERSON] за квартиру 6303 грн., зі всіма умовами договору [PERSON] погодилась, претензій не мала. Просить в задоволенні позову відмовити. Представник відповідача позов не визнав та пояснив, що позивачку ніхто не примушував до укладення договору купівлі-продажу квартири, вона сама запропонувала продати квартиру, ходила в міську раду для отримання дозволу в орган опіки і піклування для продажу квартири. Під час укладення договру отримала гроші за квартиру, в сумі вказаній в договрі, була з цим згідна. Просить відмовити у задоволенні позову у зв'язку з безпідставністю. Представник третьої особи - представник органу опіки та піклувння в судовому засіданні пояснив, що орган опіки та піклування надавав згоду на продаж 2/3 часток квартири [PERSON] від імені неповнолітніх дітей на підставі письмової заяви її та її дітей. Висновок органу опіки та піклування був затверджений рішенням виконкому міської ради від 21.02.2006 р. №120. Орган опіки та піклування прийшов до такого висновку, оскільки позивач разом з дітьми переконливо просила надати згоду на продаж квартири, посилаючись при тому, що виїзджає в м.Київ, де в неї є близька родина і там буде купляти житло. Тому вважає, що прийняте рішення є правильним. Підстав не давати дозволу на продаж квартири в органу опіки та піклування не було. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, вважає що договір має бути визнаним недійсним, оскільки [PERSON] та її чоловік скористалися ситуацією в яку потрапила його дружина, так як внаслідок недостачі була винна відповідачці велику суму грошей. Чоловік відповідачки підходив до нього з пропозицією піти до нотаріуса для підпису документів по продажу квартири він не погоджувався. Однак [PERSON] переконала, що це дуже необхідно і він погодився. В нотаріуса давав згоду на підписання договору дочкою [PERSON] Третя особа приватний нотаріус Бродівського районного нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Суд розглянув справу у відсутності приватного нотаруса [PERSON], оскільки вона на минулому судовому засіданні висловлювала своє відношення до позову, зокрема, позов не визнала та пояснила, що посвідчувала договір купівлі-продажу від 10.03.2006 р. за яким [PERSON] від свого імені та від імені своєї малолітньої дочки [PERSON] та [PERSON] діючи за згодою своїх батьків [PERSON] та [PERSON] продали, а [PERSON] купила квартиру за адерсою [ADDRESS]. Вона роз'яснила сторонам наслідки продажу квартири. Сторони не має жодних притензій один до одного. Крім цього нотаріус зазначила, що [PERSON] неодноразово зверталася до неї за консультаціями стосовно продажу квартири, які документи необхідні при оформленні договору. Оскільки [PERSON] неповнолітня, то до вчинення правочину було залучено і її батька [PERSON]. Вважає, що немає підстав визнавати договір недійсним, оскільки він був вчинений відповідно до чинного законодавства і відповідає нормам закону. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він у 2006 р. працював у міській раді і очолював орган опіки та піклування, який давав згоду позивачці на продаж квартири, яка приходила з дітьми і просила, що їм необхідно продати квартиру, мотивуючи тим, що бажають виїхати в м.Київ чи Київську область до родичів і там купити житло. А тому на підставі поданих позивачкою та її дітьми заяв, орган опіки та піклування зробив висновок про дачу згоди на продаж квартири. Суд,заслухавши пояснення сторін, третіх осіб, та їх представників, показання свідка, з'ясувавши обставини по справі, перевіривши інші докази, зібрані в справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення із наступних підстав. 10.03.2006 р. був укладений договір купівлі-продажу за яким [PERSON] від свого імені та від імені своєї малолітньої дочки [PERSON] та [PERSON] діючи за згодою своїх батьків [PERSON] та [PERSON] продали, а [PERSON] купила квартиру за адресою [ADDRESS]. (а.с.10). Зазначений договір купівлі-продажу посвідчений приватним нотаріусом Бродівського районного нотаріального округу [PERSON] і зареєстровано в реєстрі №790. Позивач посилається на те, що даний договір укладений під впливом тяжких сімейних обставин і на вкрай невигідних умовах. Згідно з п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 28.04.1978 р.(зі змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України №13 від 25.12.1992 р. та №15 від 25.05.1998 р.) „Про судову практику в справах про визнання угод недійсними” збігом тяжких обставин слід вважати такий майновий або особистий стан громадянина чи його близьких (крайня нужденність, хвороба і т. ін.), які примусили укласти угоду на вкрай невигідних для нього умовах. Судом встановлено, що [PERSON] працювала у [PERSON] на підставі трудового договору, який був укладений між сторонами 10.10.2005 р. та зареєстрований в Бродівському РЦЗ (а.с.64-65). Заробітна плата позивачки становила 0,5 мінімальної заробітної плати, що було обумовлено п.3 згаданого договору. За період роботи з жовтня по грудень 2005 р. виникла недостача, однак позивачка продовжувала працювати в відповідачки і сума недостачі зросла, даний факт сторонами не заперечується. Крім цього позивачка [PERSON] підтверджує тяжке матеріальне становище і наявною заборгованістю по оплаті за спожитий газ (а.с.62), заборгованістю по кредиту в КС «Довіра» (а.с.59), а також тим, що з 20.02.06 по 03.03.2006 (а.с.60) її дочка [PERSON] знаходилася на лікуванні в інфекційному відділенні Бродівської ЦРЛ. Всі ці обставини дають суду підставу вважати, що у позивачів на момент укладення договору купівлі-продажу склалися тяжкі матеріальні обставини, які суттєво були пов'язані з наявністю недостачі і вимогами відповідача про відшкодування їй цієї недостачі, то саме під впливом вищезазначених обставин позивачі уклали угоду на вкрай невигідних для них умовах, оскільки кошти, які отримали позивачі за оспорюваним договором - в сумі 6303 грн. є суттєво заниженими в порівнянні з реальною вартістю квартири. З метою визначення ринкової вартості майна, а саме: [ADDRESS] 07.03.2006 р. відповідачка [PERSON] зверталася до оцінювача [PERSON] (а.с.6,61), який зробив висновок про вартість майна. Даний факт відповідачкою не заперечувався. Отже на момент укладення договору купівлі-продажу квартири відповідачці було відомо про ринкову вартість квартири, яка відповідно до висновку оцінювача становила 60792 грн. Виходячи з наведеного суд приходить до висновку, що є всі правові підстави для задоволення позову про визнання недійсним правочину - договору купівлі-продажу квартири. Відповідно до ст.233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. При визнанні такого правочину недійсним застосовуються наслідки, встановлені статтею 216 цього Кодексу. Відповідно до ст.216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. За договором купівлі-продажу продаж квартири вчинено за 6303 грн., які продавці одержали до підписання договору (п.5 договору). 29.05.2007 р. судом винесено рішення про виселення [PERSON] разом з її дітьми [PERSON] та [PERSON] з к[ADDRESS] (а.с.21-23), яке вступило в законну силу. А тому відповідно до вищевказаного [PERSON] та [PERSON] слід сплатити кошти, які вони отримала за договором купівлі-продажу квартири, а відповідачу слід повернути продану їй квартиру. Так як [PERSON], [PERSON],[PERSON] квартира належала на праві спільної часткової власності по 1/3 ч. (а.с.67), то [PERSON], яка діяла від свого імені і від імені малолітньої дочки [PERSON] слід сплатити [PERSON] 2/3 від загальної суми, яку продавці отримали за договором купівлі-продажу, а [PERSON], яка при укладенні договору діяла за згодою своїх батьків - слід сплатити 1/3. Крім цього відповідно до ст.88 ч.1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. А тому слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені нею судові витрати відповідно до представлених документів (а.с.1-2). На підставі ст.ст.32, 216, 233, 242 ч.1 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 28.04.1978 р.(зі змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України №13 від 25.12.1992 р. та №15 від 25.05.1998 р. „Про судову практику в справах про визнання угод недійсними”,

Outcome: approved