Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, обгрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що з відповідачкою по справі перебувають у шлюбі з 27.07.2001 року, від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO] народження. В сім'ї постійно виникають непорозуміння, не можуть прийти до спільної згоди, почастішали конфлікти, проживають окремо, фактичні шлюбні відносини між ними припинені. Просить суд розірвати шлюб. У судовому засіданні при попередньому розгляді позивач [PERSON] позов підтримав повністю, просить його задовольнити з вищевикладених підстав. Пояснив, що з відповідачкою подружнє життя не склалось, шлюб існує формально, проживають окремо, дитина проживає з відповідачкою, надавати термін на примирення не потрібно, шлюб розпався остаточно і зберегти сім'ю не можливо. Не заперечує, щоб дитина проживала з відповідачкою. Просить судові витрати залишити за ним. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні при попередньому розгляді позов визнала та не заперечує проти розлучення, оскільки не має надії зберегти сім'ю. Дитина проживає з нею, тому просить звільнити її від сплати мита при оформленні розлучення. Заслухавши пояснення позивача, доводи відповідача та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Копією свідоцтва про одруження [NUMBER] виданого 27.07.2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ковельського міського управління юстиції Волинської області стверджується, що [PERSON] та [PERSON] одружилися 27.07.2001 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис за № 267. (а.с.4) Копією свідоцтва про народження [NUMBER]стверджується, що [PERSON] народилася [INFO] та її батьками зареєстровано [PERSON] та [PERSON]. (а.с.5) Як встановлено в судовому засіданні, сторони протягом тривалого часу не підтримують подружніх стосунків, в сім'ї втрачена взаємоповага та розуміння, постійні образи між сторонами створюють негативний вплив на виховання дитини, таким чином, шлюб існує формально й зберегти сім'ю неможливо. На подальше примирення сторони не погоджуються. Зважаючи на те, що сторони виявили взаємну згоду на розірвання шлюбу, тому суд вважає за недоцільне надавати подружжю подальший строк для можливого примирення. Суд вважає, що витрати пов'язані з розлученням слід покласти на позивача, відповідача від сплати мита в органах РАЦСу звільнити, оскільки на її утриманні перебуває дитина. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі ст.112 СК України,

Outcome: approved