Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-11 00:00:00

Прокурор в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ТОВ „Мир” про стягнення заборгованості по виплаті орендної плати. Прокурор в позові зазначає, що під час перевірки з питань додержання законодавства по оренді землі встановлено слідуюче: 28.12.02р. [PERSON] разом з ТОВ „Мир”, уклали договір на 5 років про оренду земельної ділянки площею 6,72 га, що знаходиться на території с.Зоря Чернігівського району Запорізької області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до договору оренди, ТОВ „Мир” зобов'язане сплачувати [PERSON] не пізніше 31 грудня, щорічно, орендну плату у розмірі 806 грн. Відповідач зобов»язання за 2007 рік не виконав, внаслідок чого, станом на 01.03.2008 року утворилася заборгованість у розмірі 408 грн. У позові позивач просить суд стягнути з ТОВ „Мир” на користь [PERSON] заборгованість по орендній платі за землю у розмірі 408 грн. У судовому засіданні представник позивача на позові наполягав, надавши пояснення щодо обставин позовної заяви. Представник відповідача до суду не з'явився, по телефону повідомив, що з'явитися в судове засідання не зможе , але й не заперечує проти позовних вимог. Представник третьої особи: арбітражний керуючий, ліквідатор,[PERSON] у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, причину неявки суду не повідомив. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши обставини справи, оцінивши у сукупності докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Відносини між орендарем та орендодавцем регулюються нормами Земельного та Цивільного кодексів, Законом України „Про оренду” землі”, а також договором оренди, укладеним відповідно до законодавства. Відповідно до ст. 13 Закону України „Про оренду землі”, договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно до ст. 21 Закону України „Про оренду землі”, орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Орендар, згідно із Законом України „Про оренду землі” та договором оренди земельної ділянки /а.с. 6-8/, зобов'язується вчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату. Згідно зі статтею 525 ЦК України , не допускається одностороння відмова від зобов'язання або його зміна, якщо інше не встановлене договором або законом. Таким чином, 28.12.02р., [PERSON] разом з ТОВ „Мир”, уклали договір на 5 років про оренду земельної ділянки площею 6,72 га, що знаходиться на території с. Зоря Чернігівського району Запорізької області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва./а.с.6-8/ Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Відповідно до договору оренди ТОВ „Мир” зобов'язане сплачувати [PERSON] не пізніше 31 грудня, щорічно, орендну плату у розмірі 806 грн. /а.с.6/ Відповідач зобов'язання за 2007 рік не виконав, внаслідок чого, станом на 01.03.2008 року утворилася заборгованість у розмірі 408 грн. /а.с.4/. Враховуючи зазначене,

Outcome: approved