Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-10 00:00:00

позивач просить суд визнати житловими (квартирою) належні йому на праві приватної власності апартаменти за адресою: Автономна Республіка Крим, м. Ялта, парк ім. Гагаріна, будинок , №4 , що складається з приміщень: 33-1 площею 29,6 кв.м.; 33-2 площею 10,2 кв.м.; 33-3 площею 9,6 кв.м.; 33-4 площею 5,9 кв.м., та зареєструвати в комунальному підприємстві «Ялтинське бюро технічної інвентаризації» вказані приміщення в якості житлових приміщень (квартири). Одночасно він просить стягнути з відповідача на його користь судові витрати в сумі 1 538 гривень 50 копійок, що складаються з судового збору - 8 гривень 50 копійок, інформаційно - технічного забезпечення розгляду справи в суді - 30 гривень; витрат на юридичну допомогу - 1 500 гривень. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач пропонував та продав Прохоренко Світлані Пилипівні вказані приміщення , як окрему квартиру, які він потім придбав у [PERSON], за договором купівлі - продажу. При огляді приміщень с початку [PERSON], а потім і він бачив, що це саме окрема ізольована квартира. Призначення приміщень в придбаних ним апартаментах свідчать про належність їх до житлової квартири. З технічної точки зору приміщення відповідає всім вимогам житлового фонду. Однак в самому договорі купівлі - продажу від 01 березня 2006 року відповідно до якого [PERSON], придбала у відповідача приміщення вказано, що вона купила 90\10 000 частину фітнес - центру літер «А» які є нежитловими приміщеннями - апартаментами № 33 загальною площею 55,3 кв.м., з прилеглим балконом літер «а14» . У договорі купівлі - продажу від 24 липня 2007 року відповідно до якого позивач придбав у [PERSON], приміщення також вказано, що він купив нежитлові приміщення - апартаменти № 33 загальною площею 55,3 кв.м., з прилеглим балконом літер «а14». Після отримання ним в 2007 році свідоцтва про право власності на придбані приміщення - апартаменти виявилось, що його права як покупця були суттєво порушені . Він та члени його сім'ї не можуть зареєструватись за адресою придбаних апартаментів. Він не може самостійно укласти договори з підприємствами на водопостачання , енерго та теплозабезпечення, послуги зв'язку та інше. До того ж оплата за надання цих послуг для житла набагато нижча ніж для нежитлових приміщень - апартаментів, що впливає на його сімейний бюджет. Вказане нерухоме майно він не може використовувати як заставу для укладення кредитного договору. Переведення апартаментів в житло не порушує нічиїх інтересів , а лише відновлює його права. Відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі та підтвердив, що придбані у власність апартаменти № 33 повністю відповідають вимогам житлового фонду і є фактично окремою - ізольованою квартирою. Дослідивши докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини (Рим 04 листопада 1950 року) ратифікованої Верховною радою України 17 липня 1997 року, кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов'язків або встановлення обґрунтованості будь якого кримінального обвинувачення , висунутого проти нього , має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Складовою частиною справедливого судочинства є доступ до процедури з усіма атрибутами контролю, тобто право на судовий контроль. Конвенція про захист прав і основних свобод являється складовою частиною загальнонаціонального законодавства України. Згідно ст. 55 Конституції України права та свободи громадян захищаються судом. Це означає, що суд не може відмовити у правосудді , якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають , що їхні права і свободи порушені або порушаються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації, або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Ці положення Конвенції та Конституції України відтворені в ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України про захист судом прав, свобод і інтересів фізичних та юридичних осіб у спосіб , визначений законодавством України. Судом встановлено, що Прохоренко Світлана Пилипівна по договору купівлі - продажу від 01 березня 2006 року придбала у спільного підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Центрінвест» - відповідача по справі, 90 \10 000 частину будівлі, розташованої за адресою: Україна, АР Крим , м. Ялта, парк ім. Гагарина, будинок № 4 . Будівля зареєстрована в бюро технічної інвентаризації м. Ялти як «фітнес - центр». Придбані у відповідача у власність [PERSON], приміщення в договорі купівлі - продажу вказані як апартаменти № 33 загальною площею 55,3 кв.м., та складаються з приміщень: 33-1 площею 29,6 кв.м.; 33-2 площею 10,2 кв.м.; 33-3 площею 9,6 кв.м.; 33-4 площею 5,9 кв.м., які вона за договором купівлі - продажу від 24 липня 2007 року продала позивачу по справі - [PERSON]. Вказані апартаменти розташовані в багатоповерховому будинку. Окрім позивача власниками аналогічних нежилих приміщень - апартаментів є багато інших фізичних осіб. Сам фітнес - центр є власністю відповідача. Будівля розташована на земельній ділянці , яка знаходиться в оренді відповідача строком на 50 років по договору оренди з Ялтинською міською радою від 22 лютого 2002 року. Право власності позивача на придбане ним приміщення - апартаменти ніхто не оспорював. Згідно реклами, розповсюдженої відповідачем через своє рекламне агентство «Нерухомість в Криму», [PERSON], як і іншим власникам, пропонувалось для придбання у власність елітне житло в конкретному будинку. Саме в якості житла відповідач запропонував [PERSON], а вона в свою чергу позивачу для придбання у власність апартаменти [ADDRESS]. В акті державної приймальної комісії по прийому в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкту від 17 листопада 2005 року, зареєстрованого в інспекції Державного архітектурного будівельного контролю м. Ялти 25 листопада 2005 року та затвердженого рішенням виконкому Ялтинської міської ради 24 листопада 2005 року за № 1708 вказано, що для прийняття в експлуатацію було пред'явлено саме житловий будинок. В цьому же акті в таблиці № 2 йдеться про типи квартир в будинку, про наявність комунікацій необхідних для експлуатації саме житлового будинку ( гаряче та холодне водозабезпечення, каналізація, теплозабезпечення, газо - та енергозабезпечення, зв'язок). З цим актом [PERSON], як покупця, ознайомили представники відповідача ще на стадії переговорів про придбання нею квартири - апартаментів. Вона же в свою чергу ознайомила з ним позивача по справі. Призначення придбаних позивачем приміщень свідчить, що це не що інше, як звичайна квартира. До її складу входять зала , спальня , туалет, ванна, коридор, балкон, тобто приміщення які, характеризують їх належність саме до житлового приміщення - квартири. Приміщення повністю ізольовано від інших апартаментів, має свій окремий індивідуальний вхід. З технічної точки зору воно відповідає всім встановленим вимогам житлового фонду. За висновком спеціалістів відділу судової експертизи підприємства «Далекс - Експерт» апартаменти № 33 , розташовані в будівлі фітнес - центру в м. Ялта, парк ім. Гагаріна № 4 відповідають вимогам діючих будівельно - технічних норм , що пред'являються до житлових будинків. Використані при будівництві конструктивні елементи та будівельні матеріали відповідають вимогам , що пред'являються до будівельних конструкцій житлових будинків. Об'ємно - плановане рішення апартаментів № 33 по складу приміщень їх розміру відповідає вимогам, що пред'являються до жилих приміщень , викладених в п.п. 2.7, 2.9, 2.22; 2.24; 2.25; 2.27 ДБН В.2.2 - 15-2005 «Житлові будинки. Основні положення». Апартаменти № 33 складаються з наступних приміщень: 33-1 площею 29,6 кв.м. - жила кімната; 33-2 площею 10,2 кв.м. - кухня - ніша; 33-3 площею 9,6 кв.м. - коридор; 33-4 площею 5,9кв.м. - санвузол; Відповідно до висновку Ялтинського бюро технічної інвентаризації про видачу свідоцтва власності та рішення виконавчого комітету Ялтинської міської ради [PERSON], як і іншим набувачам права власності в будинку № 4 в парку ім. Гагаріна видані свідоцтва про право власності на нежитлові приміщення апартаменти. В 2007 році [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на придбані нею приміщення як на апартаменти. Якими вона потім розпорядилась на свій розсуд, та продала їх позивачу відповідно до договору купівлі - продажу від 24 липня 2007 року. Згідно ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю. Це положення Конституції України закріплено і в ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України. Відповідно до цієї норми зміст права власності складається з трьох правомочностей власника: 1) права володіння; 2) права користування; 3) права розпорядження; Право розпорядження полягає в юридичній можливості власника визначати фактичну і юридичну долю речі. Власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст. 391 Цивільного кодексу України), в тому числі і шляхом звернення з відповідним позовом про захист права власності. Судом встановлено, що продажем позивачу апартаментів як нежилих приміщень були порушені суттєво його права як власника. У відповідності до ст. 4 Житлового кодексу України житловий фонд включає: житлові будинки (частини будинків), квартири , які належать громадянам на праві приватної власності (приватний житловий фонд). В діючому законодавстві України відсутнє таке поняття як апартаменти. Позивач та члені його сім'ї не можуть бути зареєстровані за адресою придбаних приміщень - апартаментів . Він не може самостійно укласти договори з підприємствами про надання побутових послуг (водопостачання, та водовідведення , енерго - та теплозабезпечення, послуги зв'язку та інше. Тарифи оплати цих послуг для житлових приміщень набагато нижчі ніж тарифи на ці послуги для нежитлових приміщень. Позивач не може в повному обсязі розпоряджатись своєю власністю , в тому числі оформити кредитні договори, використовувати свою власність як заставу. Переведення нежитлових приміщень - апартаментів в житлові приміщення - квартиру не порушує прав і інтересів відповідача та інших співвласників будівлі. При цьому не змінюється і призначення землі, переданій в оренду відповідачу , оскільки відповідач залишається власником фітнес - центру , для функціонування якого йому була передана в оренду земельна ділянка. Підлягає задоволенню і вимога позивача про стягнення на його користь з відповідача судових витрат у сумі 1538 гривень 50 копійок, які складаються : з судового збору у сумі - 8 гривень 50 копійок, витрат на інфомаційно - технічне забезпечення розгляду справи - 30 гривень, витрат на юридичну допомогу - 1 500 гривень. Ці вимоги позивачем підтверджені відповідними платіжними документами та визнані відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved