Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-27 00:00:00

[PERSON], діючи також в інтересах малолітнього сина [PERSON]., [INFO] року народження, звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] та просить визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою[ADDRESS]; визначити порядок користування жилим приміщенням вказаної квартири між нею, відповідачем [PERSON] та їх малолітнім сином [PERSON]., передати їй та синові у постійне користування жилу кімнату з балконом площею 15 кв.м, а [PERSON] - жилу кімнату площею 13 кв. м., залишивши в загальному користування кухню, коридор , ванну кімнату та туалет; зобов'язати [PERSON] не чинити їй та [PERSON] перешкод в користуванні жилою кімнатою з балконом площею 15 кв. м, кухнею, ванною кімнатою, туалетом та коридором. В ході судового розгляду справи позивач заявлені позовні вимоги уточнила , просить суд визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою[ADDRESS]; встановити порядок користування жилим приміщенням вказаної квартири, за яким надати у користування їй та [PERSON] житлову кімнату з балконом площею 16 кв.м., а [PERSON] - житлову кімнату площею 11 кв.м, залишивши всі нежитлові приміщення даної квартири у спільному користуванні; вселити її та сина [PERSON] в спірну квартиру , зобов”язавши відповідачів не чинити їм перешкод у користуванні нею. [PERSON] заявила зустрічний позов, в якому просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням квартири [ADDRESS] та зняти її з реєстрації за вказаною адресою. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала, зустрічні позовні вимоги не визнала, при чому пояснила суду, що з 06 травня по 12 грудня 2006 року вона перебувала з відповідачем [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. Ще до реєстрації шлюбу за згодою [PERSON] та його батьків вона вселилася у квартиру [ADDRESS], де стала постійно проживати , а з 11 травня 2006 року - вона зареєстрована за вказаною адресою. [INFO] року у неї та [PERSON] народився син [PERSON]., який зареєстрований у даній квартирі з моменту народження. Батько [PERSON] [PERSON] в спірній квартирі не проживає, з реєстрації знятий 21 листопада 2002 року, зареєстрований та проживає за адресою [ADDRESS]. [PERSON] з 2005 року у спірній квартирі також не проживає, оскільки мешкає за місцем проживання свого чоловіка [PERSON]. В кінці серпня 2006 року позивач захворіла та потрапила у лікарню, по виписці з якої за станом здоров”я змушена була разом з сином тимчасово проживати у своїх батьків. Одужавши, в вересні місяці 2006 року мала намір повернутися за місцем свого постійного проживання, однак в квартирі були замінені замки, що стало перешкодою у користуванні житлом. Просить захистити житлові права її та сина, вселити їх у квартиру, встановити між нею, сином та колишнім чоловіком [PERSON] порядок користування житлом, а відповідачів [PERSON] та [PERSON] визнати такими, що втратили право користування жилим приміщенням спірної квартири. Відповідач [PERSON] з первісними позовними вимогами не погодилась, зустрічний позов підтримала, мотивуючи тим, що [PERSON] втратила право користування жилим приміщенням квартири [ADDRESS] з підстав ст. 71 ЖК України, так як відсутня за місцем проживання більше шести місяців без поважних на те причин, про що свідчить її добровільне виселення з квартири та вивезення речей. Вважає, що реєстрація [PERSON] в квартирі є незаконною, так як відсутня на це її та [PERSON]. письмова згода. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнали , посилались на ті ж підстави, що і [PERSON] Представники ВГІРФО Світловодського МРВ до зали суду не з”явився, надав заяву про розгляд справи без їх участі. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Світловодської міської ради в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без їх участі. Представники КП “Власівські мережі”, Власівської селищної ради до суду не з”явилися, про причини неявки не повідомили. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, свідчення свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, а зустрічні позовні вимоги [PERSON] слід залишити без задоволення в зв'язку з наступними встановленими судом обставинами. Квартира [ADDRESS] є комунальною власністю. В даній квартирі зареєстровані: з 1984 року - [PERSON], з 1982 року - [PERSON], з 11 травня 2006 року - [PERSON] та з [INFO] року син [PERSON] та [PERSON] - [PERSON]. (а.с. 11) [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою [ADDRESS] , зі спірної квартири, наймачем якої він був, виписаний 21 листопада 2002 року, а відтак з підстав ч. 2 ст. 107 ЖК України з 21 листопада 2002 року договір найму з ним вважається розірваним, а він є таким, що втратив право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. (а.с.12) Таким чином, вимоги [PERSON] щодо визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартири[ADDRESS] є безпідставними, оскільки після вибуття [PERSON] в інше жиле приміщення права на користування спірною квартирою він не набував. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] щодо визнання [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням квартири [ADDRESS], суд керується положеннями ст.. 60 ЦПК України, яка покладає обов”язок доказування на сторони. При цьому позивач в судовому засіданні не підтвердила суду доказами обставини, на які вона посилалася в обґрунтування даної позовної вимоги, а саме факт не проживання [PERSON] в спірній квартирі більше 6 місяців з підстав вибуття за місцем проживання чоловіка. Напроти, зі свідчень свідка [PERSON], яка проживає по сусідству зі спірною квартирою вбачається, що протягом останніх двох років [PERSON] постійно проживає за місцем своєї реєстрації. Факт проживання [PERSON] у даній квартирі підтверджується також свідченнями свідка [PERSON] За таких обставин суд приходить до переконання, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] в цій частині належить відмовити. [PERSON] та [PERSON] з 06 травня 2006 року перебували у зареєстрованому шлюбі , який рішенням Світловодського міськрайонного суду від 06 грудня 2006 року був розірваний. ( а.с. 10). Від шлюбу мають дитину [PERSON]., [INFO] року народження, на утримання якого [PERSON] зобов”язаний сплачувати аліменти на підставі рішення Світловодського міськрайонного суду від 23 листопада 2006 року. (а.с. 9) В судовому засіданні встановлено, що позивачка вселилась у квартиру[ADDRESS] ще до реєстрації шлюбу з [PERSON] за усною згодою усіх членів сім”ї наймача, а саме [PERSON] та [PERSON] Про це свідчать як пояснення самої позивачки, так і пояснення відповідачів, дані ними в ході судового засідання. При цьому письмової згоди членів сім”ї наймача на вселення позивачки, рівно як і на її прописку в даному житловому приміщенні , не було. Разом з тим, при вирішенні спору суд враховує роз'яснення , що були дані Пленумом Верховного Суду України у другому абзаці п. 9 постанови № 2 від 12 квітня 1985 року „Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України”, які наголошують на тому, що відсутність письмової згоди членів сім”ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду. При цьому судом встановлено, що приводом вселення позивачки в спірну квартиру був намір створити з [PERSON] сім”ю, який був підтверджений веденням спільного господарства, подальшою реєстрацією шлюбу та народженням сумісної дитини, що, як було зазначено судом вище, погоджувалось усіма членами сім”ї. Відтак за обставинами справи суд вважає достовірно встановленим факт висловлювання згоди членами сім”ї наймача на вселення [PERSON] в спірну квартиру, внаслідок чого вона , а після народження і її дитина, як члени сім”ї наймача набули права користування жилим приміщенням квартири [ADDRESS]. Доводи ж відповідачів щодо відсутності у позивачки права користування жилим приміщенням квартири через відсутність письмової згоди [PERSON] та [PERSON] на її реєстрацію у даній квартирі суд не приймає до уваги, враховуючи роз'яснення Пленуму Верховного Суду України в п. 15 постанови від 01 листопада 1996 року № 9 „Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя”, з яких вбачається, що наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім”ї наймача( власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Судом на підставі пояснень сторін достовірно встановлено, що з 21 серпня 2006 року [PERSON] та малолітній [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживають. Даний факт підтверджується також актами перевірки паспортного режиму від 23 серпня, 25 вересня 2006 року, 26 лютого 2007 року, що містяться в матеріалах справи. (а.с.30-32) Дану обставину [PERSON] заявляє як підставу для визнання [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням спірної квартири. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім”ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім”ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжений наймодавцем, а разі спору - судом. Таким чином, підставою визнання наймача чи члена сім”ї наймача таким, що втрати вправо користування жилим приміщенням квартири є його відсутність у ній строком більше, як шість місяців без поважних на те причин. При цьому судом встановлено, що причиною не проживання [PERSON] в спірній квартирі з 21 серпня 2006 року була її хвороба та госпіталізація на стаціонарне лікування до Світловодської ЦРБ, де вона знаходилась в період з 20 по 24 серпня 2006 року, а з 25 серпня по 01 вересня 2006 року [PERSON] продовжила своє лікування у Власівській лікарській амбулаторії, що підтверджується довідкою Власівської лікарської амбулаторії від 12 березня 2007 року (а.с.48). З пояснень позивачки вбачається, що після закінчення лікування вона потребувала допомоги своїх батьків для здійснення догляду за сином, оскільки в зв”язку з хворобою самостійно не могла в повній мірі піклуватися про дитину, через що деякий час змушена була проживати за місцем проживання своїх батьків. По одужанні позивач мала намір та бажання продовжувати проживати разом зі своїм чоловіком, в зв”язку з чим в кінці вересня 2006 року прийшла за місцем свого постійного проживання, однак зайти в квартиру не мала змоги в зв”язку з заміною замків квартири. Наміри [PERSON] проживати у спірній квартирі після одужання стверджуються також поясненнями [PERSON], даними в ході судового засідання, з яких вбачається, що приблизно через 2 тижні після того, як [PERSON] перестала проживати в квартирі, остання прийшла та повідомила про свої наміри жити в спірному житлі. Дані обставини підтверджуються свідченнями свідка [PERSON]., яка пояснила , що в 20 - х числах вересня 2006 року біля будинку № 8 по вул. Молодіжній вона зустріла [PERSON], яка пояснила, що не може відчинити двері квартири. Свідок хотіла їй допомогти, але виявилось, що в квартирі замінені замки. Даючи оцінку вказаним подіям суд вважає, що заміна замків на вхідних дверях квартири мала місце з метою створення перешкод з боку відповідачів у проживанні позивачки в квартирі [ADDRESS]. Про це свідчить і те, що в період хвороби позивачки відповідачі чинили дії, спрямовані на фіксування факту непроживання [PERSON]. за місцем реєстрації (а.с. 30) Підтвердженням наявності перешкод позивачці у користуванні житлом являється також звернення [PERSON] до суду за захистом своїх житлових прав, яке мало місце 02 лютого 2007 року , тобто до збігу шестимісячного строку її відсутності у спірній квартирі. При цьому судом достовірно встановлено, що відсутність [PERSON] була викликана поважними причинами, а саме її хворобою та наявністю перешкод у користуванні житлом. Зважаючи на встановлені обставини та оцінюючи досліджені докази у їх єдності та сукупності, суд приходить до висновку , що зустрічні позовні вимоги [PERSON] щодо визнання [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] та примусового зняття її з реєстрації за вказаною адресою задоволенню не підлягають. Доводи ж відповідачів стосовно того, що [PERSON] з власної ініціативи без поважних на те причин припинила своє постійне проживання у спірній квартирі, в зв”язку з чим вивезла свої речі , суд не може приймати до уваги, оскільки ці доводи є лише припущеннями відповідачів, на підставі яких, з огляду на положення ч. 4 ст. 60 ЦПК України , не може ґрунтуватися доказування. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що житлові права [PERSON]., рівно як і її сина [PERSON], підлягають захисту , а відтак їх належить вселити в квартиру [ADDRESS], а [PERSON] та [PERSON] , як осіб, які мають рівні з позивачкою права відносно даного житла, слід зобов”язати не чинити їм перешкод у користуванні жилим приміщення спірної квартири. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] в частині встановлення порядку користування приміщенням квартири [ADDRESS], суд виходив з наступного. Квартира [ADDRESS] складається з двох сумісних неізольованих кімнат, площею 10, 8 та 15, 6 кв.м, що у сумі складає 26 , 4 кв. м корисної площі. ( а.с. ) В даній квартирі зареєстровані та мають рівні права користування 4 особи: [PERSON]., [PERSON]., [PERSON] та [PERSON] На кожного з зареєстрованих членів сім”ї припадає по 6, 6 кв. м жилої площі. Постановою виконкому Кіровоградської обласної Ради народних депутатів № 626 від 29 грудня 1984 року встановлений рівень забезпеченості жилою площею, який враховується при наданні жилих приміщень в населених пунктах Кіровоградської області і який не може бути меншим 7, 8 кв. м на одну особу. При таких обставинах суд вважає, що вимоги [PERSON] щодо встановлення порядку користування спірною квартирою та виділення їй та дитині житлової кімнати більшою площею, а [PERSON] меншою площею задоволенню не підлягають, оскільки встановлення порядку користування буде направленим на ущемлення житлових інтересів самої позивачки та її малолітньої дитини, так як призведе до штучного погіршення їх житлових умов, а враховуючи те, що кімнати квартири не є ізольованими, окремий порядок користування кімнатами взагалі неможливий. Більше того, позивачем не враховано, що крім неї з сином та [PERSON] право користування даною квартирою має також [PERSON], житлові права якої при даному варіанті порядку користування будуть порушені. З огляду на викладене, на підставі з”ясованих обставин справи суд вважає, що вимоги [PERSON] щодо встановлення порядку користування квартирою [ADDRESS] задоволенню не підлягають. Судові витрати у справі суд розподіляє у відповідності з положеннями ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial