Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-10 00:00:00

7 травня 2008 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів та розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтувала тим, що 8 серпня 1992 року в Новорудській сільській раді Маневицького району Волинської області було зареєстровано шлюб з відповідачем, актовий запис № 2. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO]. Діти перебувають на повному утриманні позивача. Будь-якої допомоги на їх утримання відповідач не надає. Крім того, вказала, що спільне життя з відповідачем не склалося. Між ними часто почали виникати сварки та непорозуміння. [PERSON] намагалася зберегти сім'ю, але її намагання виявилися марними. З вини відповідача подальше спільне життя та збереження сім'ї стали неможливими. На даний час вони проживають окремо, не підтримують шлюбно-сімейних відносин. Між ними відсутнє взаєморозуміння, вони втратили повагу одне до одного. Фактично їх сім′я розпалася, шлюб збережений бути не може. Вважаючи, що їх сім'я розпалась з вини відповідача, [PERSON] просила шлюб між ними розірвати, неповнолітніх дітей залишити у неї на проживанні. Враховуючи, що [PERSON] ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання дітей в добровільному порядку, просила стягнути з нього аліменти в частці від його заробітку (доходу) та до досягнення ними повноліття. Позивач [PERSON] свої вимоги із мотивів, викладених в позовній заяві, підтримала, просила суд стягнути з відповідача на утримання дітей аліменти в розмірі, який передбачений чинним законодавством, та розірвати їх шлюб, залишивши неповнолітніх дітей у неї на проживанні. Відповідач [PERSON] на виклик в судове засідання не з'явився і не повідомив суд про причини неявки, хоча у встановленому законом порядку завчасно повідомлявся судом про час та місце слухання справи. Враховуючи думку позивача, яка не заперечує щодо розгляду справи у відсутності відповідача, а також те, що в справі є достатньо доказів для вирішення її по суті, суд ухвалив - розглядати справу у відсутності відповідача, ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до повного задоволення. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України до обставин, які враховуються при визначенні розміру аліментів, відносяться: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей чи непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З досліджених в судовому засіданні свідоцтв про укладення шлюбу [NUMBER], про народження дітей [NUMBER] та [NUMBER] встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 8 серпня 1992 року та мають від даного шлюбу двоє неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні встановлено, що відповідач по стану здоров'я спроможний надавати допомогу на утримання своїх неповнолітніх дітей, від її надання в добровільному порядку ухиляється, а тому є всі підстави стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 7 травня 2008 року та до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] тривалий час проживають окремо, не підтримують шлюбно-сімейних відносин. Спору про їх місце проживання та місце проживання неповнолітніх дітей між ними немає. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, будучи впевненою, що їх сім'я розпалась, відповідач байдуже поставився до заявленого позову, не подав до суду жодних заперечень на позовні вимоги, не з'явився в судове засідання, будучи повідомленим про місце та час розгляду справи, та не повідомив про причини неявки. А тому суд вважає, що подальше збереження подружжям шлюбу є недоцільним, оскільки стосунки між ними істотно суперечать їх інтересам та інтересам неповнолітніх дітей, а тому є всі підстави шлюб розірвати, залишивши дітей проживати з позивачем. Державне мито в розмірі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян при реєстрації в органах РАЦСу розірвання шлюбу слід стягнути з відповідача [PERSON] Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь [PERSON] 7 грн. 50 копійок витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, сплачених позивачем при поданні позову та 59 грн. 50 копійок судового збору в доход держави.

Outcome: approved