Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-19 00:00:00

05 травня 2006 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON]. про захист честі та гідності, стягнення матеріальної та моральної шкоди, в якому вказав, що у 1979 році його колишня дружина - відповідачка [PERSON]., залишивши дім, сім'ю та хвору матір переїхала на постійне місце проживання у Дергачівський район Харківської області. З цього часу вони спільно не проживали, шлюб було розірвано 24 січня 1991 року. У 2004 році відповідачка повернулася до м. Дніпропетровська і розпочала ремонт своєї частини будинку [ADDRESS], де проживає і він. Кожен раз, коли відповідачка навідується до вказаного будинку, вона ініціює скандали, принижує його честь та гідність. Так, 10 квітня 2005 року відповідачка образила його в присутності [PERSON]. та [PERSON]. (дружини позивача), обзиваючи його словами «Гад, паразит, нікчема». 30 вересня 2005 року відповідачка в ультимативній формі вимагала, щоб він дав згоду на газифікацію її половини будинку від його газового стояка. Коли він відмовився, відповідачка почала на нього кричати, вживаючи слова: „наволоч”, ”шахрай”, бандит”, що чула [PERSON]. і сусід [PERSON]. 23 жовтня 2005 року приблизно о 16.00 відповідачка привела до свого будинку робітника [PERSON]., і в його присутності та присутності сусіда [PERSON]. шалено кричала, вживаючи слова «нікчема проклята, наволоч, паразит, ти ще відповіси мені за те, що купив свідоцтво учасника війни та інваліда”, і кинула у його бік металеву лопатку. 08 листопада 2005 року відповідачка написала начальнику Бабушкінського РВВС заяву, у якій повідомляє брехню про нього, принижуючу його честь та гідність, а саме: вказує, що після її від'їзду з Дніпропетровську у 1979 році він захопив і продав її майно; заявляє, що він не справжній учасник війни, що незаконним шляхом зробив собі свідоцтво; що він незаконно зробив собі свідоцтво інваліда; що під час роботи на ПМЗ „йшов по трупам, розчищаючи собі дорогу, похоронив не одного робітника на своєму підступному шляху; що він довів сожителя відповідачки [PERSON]., з яким вона проживала у Харківській області з 1979 р. по 2004 р. і якого він за все життя жодного разу не бачив „ …до виснаження нервової системи, в результаті чого він помер”. Позивач це вважає за відверту брехню і наклеп, оскільки усе своє майно відповідачка перевезла з собою, а дрібні речі та кухонне приладдя забрала дочка [PERSON]; у роки Великої Вітчизняної Війни він 11-12 річним хлопцем працював разом з дорослими на сільхозроботах у с. Хороброму Юрьєвецького району Іванівської області, де він народився. Документи, що підтверджують це, знаходяться в Управлінні праці і соціального захисту громадян Бабушкінського району; щодо інвалідності, то у МСЕК Кіровського району м. Дніпропетровська маються висновки обласного діагностичного центру і лікарів поліклініки № 16 міської клінічної лікарні про його захворювання, на основі яких йому призначили інвалідність. Крім цього усі ці факти перевірено Бабушкінським РВВС та в результаті перевірки було встановлено, що жоден з фактів, які були висунуті відповідачкою, не підтвердився. Позивач також зазначив, що систематичні скандали, образи і наклепи шкідливо відображаються на його здоров'ї, його хвороби загострилися, у нього почалися напади аритмії та стенокардії, прогресує гіпертонія, погіршився зір. З'явилися спазми судин ніг, загострився гастрит та інші хвороби. Для підтримки здоров'я він змушений систематично звертатися за медичною допомогою до поліклініки, проходити курс лікування на стаціонарі у лікарнях, госпіталях та санаторіях, витрачати на це і на придбання ліків значні кошти, ліків за цей час він придбав на суму 2128 гр. 52 коп., які і просить стягнути як матеріальну шкоду. Крім того, відповідачка спричинила йому моральну шкоду, оскільки він вимушений терпіти фізичний біль та страждання, загострились його хвороби, стан здоров'я значно погіршився, у нього з'явилися головні болі, безсоння, погіршився стан серцево-судинної системи, почастішали напади аритмії та стенокардії, він став знервованим, порушилась його душевна рівновага та спокій, що згубно виявляється на відносинах у сім'ї; дії відповідачки принижують його честь та гідність, підривають його репутацію чесної і порядної особи в очах його дружини, близьких, сусідів, друзів, колишніх колег по роботі. Моральну шкоду він оцінює у розмірі 2000 грн. і просить стягнути з відповідачки. Надалі позивач декілька разів уточнював та доповнював свої позовні вимоги, в останній позовній заяві від 13 березня 2008 року просив визнати дії [PERSON]. такими, що спричинили йому моральну та матеріальну шкоду, зобов`язати відповідачку спростувати свої заяви, які принижують його честь та гідність та принести йому вибачення, стягнути 2128гр. 52коп. на відшкодування матеріальної та 3000гр. на відшкодування моральної шкоди. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи - не направила. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України за згодою позивача справа розглянута із винесенням заочного рішення. Вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Судом встановлено, що [PERSON]. декілька разів у присутності інших осіб вживала вислови, які принижують честь та гідність [PERSON]., такі як: „гад”, ”паразит”, ”нікчема”, ”наволоч”, ”шахрай”, ”бандит”, ”нікчема проклята”, ”яке твоє собаче діло, пішов геть до будки”. Це підтверджується заявами [PERSON]. до дільничного інспектора Бабушкінського РВВС від 03 жовтня 2005 року (а.с. 11-13) та начальника Бабушкінського РВВС від 24 жовтня 2005 року (а.с. 14 -17). Дані факти були перевірені Бабушкінським РВВС та в результаті перевірки з відповідачкою була проведена профілактична бесіда, в ході якої вона попереджена про недопустимість будь - яких противоправних дій відносно [PERSON]. та членів його сім'ї (а.с.18-19). Вказані вислови являються образливими, принижують честь та гідність позивача, тому позовні вимоги у частині визнання їх такими, що не відповідають дійсності, підлягають задоволенню. Що стосується звинувачень [PERSON]. відносно [PERSON]., викладених у заяві від 08 листопада 2005 року на ім'я начальника Бабушкінського РВВС (а.с. 20-22) про те, що він купив посвідчення ветерана та інваліда війни, про те, що він захопив та продав її майно, про те, що він ішов по трупам, розчищаючи собі дорогу, поховав не одну людину на своєму шляху; про те, що він довів [PERSON]. до виснаження нервової системи, в результаті чого він помер, - то суд виходить із того, що в ході перевірки Бабушкінським РВВС жоден з вказаних фактів не знайшов свого підтвердження. Тому позовні вимоги у частині визнання їх такими, що не відповідають дійсності, також підлягають задоволенню. В той же час позовні вимоги у частині зобов'язання [PERSON]. спростувати свої заяви та принести позивачу вибачення, на думку суду, задоволенню не підлягають, оскільки, виходячи із фактичних обставин справи та стану здоров'я відповідачки, яка являється інвалідом 2 групи, для задоволення вимог позивача достатньо визнання всіх висловів, що принижують його честь та гідність, такими, що не відповідають дійсності. На обґрунтування суми матеріальної шкоди 2128 гривень 52 копійок позивачем надані квитанції на придбання медикаментів. Однак, суд не може вважати їх належними та допустимими доказами, оскільки в квитанціях (а.с.199) не вказана особа платника і не надано доказів про те, що вказані медичні препарати були придбані позивачем за призначенням лікаря для лікування наслідків дій, спричинених відповідачкою. Тому підстав для стягнення вказаної суми як матеріальної шкоди - немає. Що стосується позовних вимог у частині стягнення моральної шкоди, то суд виходить з положень ст. 23 ЦК України: особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Позивач як на підставу для стягнення моральної шкоди посилався на те, що з вини відповідачки він зазнав фізичний біль та страждання, вони викликали загострення хвороб, його стан значно погіршився, у нього з'явилися головні болі, безсоння, погіршився стан серцево-судинної системи, почастішали напади аритмії та стенокардії; дії відповідачки також спричинили йому душевну біль та страждання, під дією частих стресів погіршилась нервова система, він став нервовим, порушилась його душевна рівновага та спокій, що згубно виявляється на відносинах у сім'ї; дії відповідачки принижують його честь та гідність, підривають його репутацію чесної і порядної особи в очах його дружини, близьких, сусідів, друзів, колишніх колег по роботі. Моральну шкоду він оцінює у розмірі 3000 грн. На підтвердження своїх позовних вимог [PERSON]. надав суду довідки про знаходження на амбулаторному та стаціонарному лікуванні, але суд не може покласти їх в основу рішення, оскільки не надано доказів, що вказані захворювання не є хронічними чи відповідними віку позивача, а знаходяться у прямому причинному зв'язку із неправомірною поведінкою відповідачки. Тому у цій частині позовних вимог також слід відмовити. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України з відповідачки слід стягнути держмито в сумі 8 гр. 50 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 7 гр. 50 коп. На підставі викладеного і

Outcome: partial