Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просив: - зобов'язати директора комунального підприємства "Прилукитепловодопостачання" провести перерахунок щомісячних нарахувань з липня 2005 року по квітень 2006 року включно відповідно до постанови Прилуцького міськрайонного суду від 22.03.2006 р.; - стягнути з комунального підприємства "Прилукитепловодопостачання" на його користь незаконно отримані 200 грн.; - зобов'язати директора комунального підприємства "Прилукитепловодопостачання" видати технічну документацію на встановлення індивідуального опалення; - відшкодувати моральну шкоду в розмірі 200 грн.; - відшкодувати йому судові витрати. В подальшому позивач змінив свої позовні вимоги і просив суд крім раніше висунутих вимог: - стягнути моральну шкоду в розмірі 1 000 грн.; - скасувати 1 499,04 грн. незаконно нарахованих йому комунальним підприємством "Прилукитепловодопостачання" нібито як борг за надані ними послуги; - зобов'язати комунальне підприємство "Прилукитепловодопостачання" відшкодувати йому 372,01 грн., які він переплатив в 2005-2007 роках під час опалюваного періоду у вигляді абонементної плати; - скасувати рішення виконкому Прилуцької міської ради №673 від 29.12.2007 р. В якості другого відповідача суд першої інстанції залучив виконавчий комітет Прилуцької міської ради. Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19 березня 2008 року в задоволенні позовних вимог [PERSON] було відмовлено. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати рішення суду від 19.03.2008 р. та постановити нове рішення про задоволення його позовних вимог. Доводи апеляційної скарги [PERSON] зводяться до того, що рішення суду підлягає скасуванню в зв'язку з неправильним застосуванням норм матеріально та процесуального права. На думку апелянта, суд безпідставно не стягнув з відповідача комунального підприємства "Прилукитепловодопостачання" 165,44 грн., які він переплатив за надані послуги. Крім того, суд не взяв до уваги того факту, що він неодноразово письмово звертався до КП "Прилукитепловодопостачання" з приводу проведення перерахунку. В судовому засіданні представник КП "Прилукитепловодопостачання" фактично задовольнив в цій частині його позовну вимогу, надавши довідку про перерахунок, проте суд відмовив у задоволенні позовних вимог повністю. Крім того, суд не стягнув на користь позивача суму переплати 17,36грн. Загальною сумою переплати - 182,80 грн. відповідач КП "Прилукитепловодопостачання" незаконно користується, хоча відповідно до ст. 1214 ЦК України повинен сплатити позивачеві проценти починаючи з квітня 2006 р. Не згоден апелянт з причинами відмови йому в частині позову щодо зобов'язання КП "Прилукитепловодопостачання" видати йому технічну документацію. Таку відмову він вважає незаконною. Відносно відмови в задоволенні позовної вимоги про скасування рішення виконкому Прилуцької міської ради №673 від 29.12.2006 р. апелянт зазначає, що суд, прийнявши до свого провадження цей позов і залучивши належного відповідача, повинен був прийняти рішення по суті. Безпідставною на думку [PERSON] є і відмова у задоволенні його вимог про відшкодування моральної шкоди, оскільки його права КП "Прилукитепловодопостачання" були порушені, через що він відчував моральні переживання. В судовому засіданні представник позивача зазначив, що позовні вимоги [PERSON] в частині проведення перерахунку та видачі технічної документації відповідачем КП "Прилукитепловодопостачання" задоволені. Письмові пояснення чи заперечення на апеляційну скаргу відповідачі не надавали. Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - зміні, виходячи з наступного: Відмовляючи в позові [PERSON] в частині скасування рішення виконавчого комітету Прилуцької міської ради від 29.12.2006 р. № 673, суд першої інстанції зазначив, що ці вимоги мають розглядатися в порядку адміністративного судочинства. Відповідно до п.1 ч.1 статті 205 ЦПК України, суд першої інстанції у випадку коли справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства повинен був закрити провадження у справі в цій частині шляхом винесення відповідної ухвали. Враховуючи наведене, з мотивувальної та резолютивної частин рішення слід виключити посилання на відмову в задоволенні позовних вимог про скасування рішення виконкому Прилуцької міської ради від 29.12.2006 р. №673. В іншій частині позовних вимог суд першої інстанції у повному обсязі дослідив надані сторонами документи, перевірив доводи сторін, правильно встановив обставини справи, що мають значення для вирішення спору і дав їм вірну юридичну оцінку. Висновок суду ґрунтується на матеріалах справи та законі. Судом встановлено, що відповідач КП "Прилукитепловодопостачання" надавав позивачеві [PERSON] за його місцем проживання -м. Прилуки, вул. Садова, 70, кв.22 послуги з опалення та гарячого і холодного водопостачання. Згідно з дозволом №148, що виданий виконавчим комітетом Прилуцької міської ради (а.с.10), позивачеві дозволено відключення від системи централізованого опалення і гарячого водопостачання в м. Прилуки. [PERSON] запропоновано звернутися для отримання технічних умов, необхідних для розробки проектної документації на встановлення індивідуального газового котла до ряду підприємств, в т.ч. до КП "Прилукитепловодопостачання". Як зазначалося вище, ці вимоги відповідачем КП "Прилукитепловодопостачання" виконані в добровільному порядку. Твердження апелянта щодо безпідставності відмови йому у решті позовних вимог також не можуть бути прийняті апеляційним судом до уваги. Сума переплати в розмірі 165,44 грн., яка мала місце з боку [PERSON] на користь КП "Прилукитепловодопостачання", підлягає відповідному перерахунку з 01.01.2009 р., відповідно до рішень виконавчого комітету Прилуцької міської ради № 673 від 29.12.2006 р. (а.с.73 )та №809 від 29.12.2007 р. (а.с.75), які в даний час є чинними. Вимоги щодо повернення позивачеві 17,36 грн. останнім не заявлялися. Обґрунтовано позивачеві було відмовлено у задоволенні позову про стягнення моральної шкоди. Розглядаючи справу відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України, тобто в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що інші доводи викладені в апеляційній скарзі обґрунтованості судових висновків не спростовують, тому підстави для її задоволення в повному обсязі відсутні.

Outcome: partial