Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним вище позовом до відповідачів. Посилався на те, що з метою забезпечення житлом безквартирних військовослужбовців Збройних Сил України на замовлення Міністерства оборони України в м.Чернівці по пров.Миколаївському,2 був побудований 16-квартирний житловий будинок. Джерелом фінансування проектних робіт та будівництва цього будинку були виключно кошти Державного бюджету України. Актом Державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта від 03.08.2007 року, який затверджений рішенням виконкому Чернівецької міської ради №741/18 від 25.09.2007 року і зареєстровано в Інспекції ДАБК ДМБК та ЗВ 01.10.2007 року за №126 будинок введено в експлуатацію. Після здачі будинку в експлуатацію вся житлова площа була передана до житлової комісії Чернівецького гарнізону для подальшого розподілу серед військовослужбовців, що перебувають на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов за місцем проходження служби відповідно до діючого житлового законодавства України. Рішеннями житлових комісій Чернівецького гарнізону та обласного військового комісаріату квартира [ADDRESS] виділена сім'ї [PERSON], який перебуває в списках осіб, що потребують поліпшення житлових умов в гарнізоні за №4, а на отримання 4-кімнатної квартири під [NUMBER]. Вказане рішення затверджено протоколом засідання Комісії з контролю за розподілом житла в гарнізонах Збройних Сил України №56 від 20.07.2007 року, яке відповідно до п.4.5 Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої наказом Міністерства оброни України №577 від 06.10.2006 року, є остаточним і обов'язковим для розгляду житловими комісіями військових частин та гарнізонів. Разом з тим, видати ордер на квартиру [ADDRESS] неможливо через самовільне зайняття її відповідачами, в яких відсутні правові підстави для вселення в спірне житлове приміщення. Крім того, відповідачі забезпечені жилим приміщенням з державного фонду у межах встановлених нором - 3-кімнатною квартирою [ADDRESS], яка ними приватизована в 1998 році., а тому підстав для перебування на квартирному обліку сім'я [PERSON] не мала, у зв'язку з чим він був виключений із списків квартирного обліку. Таким чином, самоправне зайняття відповідачами квартири [ADDRESS] порушує права сім'ї [PERSON] Просив виселити відповідачів з квартири [ADDRESS] без надання їм іншого жилого приміщення. В судовому засіданні представник позивача Червінський А.В. позов Міністерства оборони України підтримав і підтвердив обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON], який діяв в своїх інтересах та за довіреністю в інтересах відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] та їх представник [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали і кожен із них суду пояснив, що будинок №1-б по пров.Миколаївському в м.Чернівці будувався господарським способом на земельній ділянці військової частини А-2188 силами військовослужбовців цієї частини. На той час він ([PERSON]) проходив військову службу на посаді командира в/ч А-2188 і сам безпосередньо займався виготовленням документів на будівництво вказаного будинку. Після отримання відповідних дозволів розпочалось будівництво житлового будинку для військовослужбовців в/ч А-2188, що перебували на квартирному обліку в цій військовій частині. Оскільки грошей для фінансування будівництва будинку не виділялось, він та інші військовослужбовці в/ч А-2188 власними силами розпочали будівництво. Господарським способом було побудовано фундамент, гаражі та перший поверх будинку. Він ([PERSON]) особисто організував будівництво та приймав у ньому участь. Вважає, що правомірно вселився в спірну квартиру разом із членами своєї сім'ї, оскільки особисто безпосередньо займався будівництвом цього житла і ніс матеріальні витрати на це будівництво. Третя особа [PERSON], який діяв в своїх інтересах та в інтересах третіх осіб [PERSON], [PERSON], [PERSON] та їх представник [PERSON] в судовому засіданні підтримали позов Міністерства оброни України і кожен із них суду пояснив, що рішенням комісії з контролю за розподілом житла в гарнізонах Збройних Сил України від 20.07.2007 року йому була виділена квартира [ADDRESS]. Разом з тим, він не може отримати ордер на спірну квартиру, оскільки відповідачі без правових підстав самовільно вселились в неї, чим порушують його та членів сім'ї право на житло. Справа слухалась у відсутність відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] та третіх осіб [PERSON], [PERSON], [PERSON], які в судове засідання не з'явилися не зважаючи на те, що належним чином були повідомлені судом про час і місце розгляду справи. Причини своєї неявки суду не повідомили та не подали заяви про відкладення розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення всіх учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов Міністерства оборони України є обгрунтованим і підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що фінансування будівництва житлового будинку №1-б по пров.Миколаївському в м.Чернівці здійснювалось за рахунок коштів Державного бюджету України (а.с.29, 217, 228). Актом Державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта від 03.08.2007 року, який затверджений рішенням виконкому Чернівецької міської ради №741/18 від 25.09.2007 року і зареєстрований Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин від 01.10.2007 року за №126, вказаний 16-квартирний житловий будинок введено в експлуатацію (а.с.18-21,219). Рішенням виконкому Чернівецької міської ради від 13.11.2007 року №866/21 зданому в експлуатацію житловому будинку присвоєно поштову адресу - пров.Миколаївський,1-б (а.с.220). Відповідно до наказу начальника Чернівецького гарнізону від 14.01.2008 року №2 побудований за державні кошти Міністерством оборони України житловий будинок по пров.Миколаївському,1-б в м.Чернівці закріплено на правах оперативного управління за квартирно-експлуатаційним відділом м.Чернівці (а.с.217). Рішеннями житлових комісій Чернівецького гарнізону та Чернівецького обласного військового комісаріату квартира [ADDRESS] виділена сім'ї [PERSON], який перебуває в списках осіб, що потребують поліпшення житлових умов, із зняттям з квартирного обліку. Вказане рішення затверджено протоколом засідання Комісії з контролю за розподілом житла в гарнізонах Збройних Сил України №56 від 20.07.2007 року, яке відповідно до п.4.5 Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої наказом Міністерства оброни України №577 від 06.10.2006 року, є остаточним і обов'язковим для розгляду житловими комісіями військових частин та гарнізонів. Наведені обставини підтверджуються письмовими доказами (а.с.12-17, 23). Разом з тим, видати ордер [PERSON] та членам його сім'ї на квартиру [ADDRESS] неможливо через самовільне зайняття її відповідачами [PERSON] та членами його сім'ї (а.с.176-178, 222-223). Також судом встановлено, що відповідач [PERSON] проходив військову службу на посаді командира військової частини А-2188 в м.Чернівці та в цій же військовій частині перебував на квартирному обліку. Відповідно до наказу від 14.04.2000 року він був звільнений з військової служби в запас. Після звільнення з військової служби 20.12.2004 року [PERSON] звернувся із клопотанням про зарахування його на квартирний облік при Чернівецькому облвійськкоматі на позачергове отримання житла у зв'язку із розформуванням військової частини. Рішенням житлової комісії від 24.12.2004 року його помилково було прийнято на квартирний облік у Чернівецькому облвійськкоматі із сім'єю в складі 5-х осіб, оскільки 20.05.1998 року він покращив свої житлові права, прийнявши участь в приватизації квартири [ADDRESS]. Постановою житлової комісії Чернівецького облвійськкомату, зафіксованої в протоколі №15 від 18.12.2006 року, [PERSON] був виключений із списків військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов. Вказана постанова [PERSON] оскаржувалась в судовому порядку і постановою суду від 14.08.2007 року в задоволенні його скарги було відмовлено. Вказані обставини підтверджуються копією постанови суду (а.с.24-26). Рішенням виконкому Першотравневої районної ради м.Чернівці від 15.08.2007 року №77/8 [PERSON], який перебував на квартирному обліку при виконкомі районної ради з 27.08.2003 року знято з квартирного обліку, як такого, що не підпадає під дію п.п.7 п.13 Правил обліку громадян, потребуючих покращення житлових умов і надання їм житлових приміщень в Україні (а.с.27). Також судом встановлено, що [PERSON] має у власності земельну ділянку [ADDRESS] площею 0,0600га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, на якій побудував житловий будинок, відсоток готовності незавершеного будівництвом якого складає 77% (а.с.49-50). Відповідно до ч.1 ст.58 ЖК України на підставі рішення про надання житлового приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. В порушення зазначених вище вимог закону [PERSON] та члени його сім'ї в травні 2006 року, не маючи рішення про надання житлового приміщення та ордеру на вселення в нього, самоправно вселились в квартиру [NUMBER] незданого на той час в експлуатацію житлового будинку №1-б по пров.Миколаївському в м.Чернівці (а.с.225-227). Самоправні дії відповідачів щодо незаконного зайняття ними спірного житлового приміщення порушують права позивача, як власника житлового приміщення, а також права третьої особи [PERSON] і унеможливлюють забезпечення останнього та членів його сім'ї житловим приміщенням. Відповідно до ст.116 ч.3 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Суд вважає безпідставними доводи відповідача та його представника про те, що ніби-то він вніс особистий вклад в будівництво житлового будинку №1-б по пров.Миколаївському в м.Чернівці, оскільки він не надав суду доказів дольової його участі в цьому будівництві. Навпаки, зазначеними вище доказами підтверджується те, що будівництво велось виключно за державні кошти. Крім того, відповідачами не подавалось зустрічного позову щодо відшкодування понесених витрат на будівництво. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Міністерства оброни України до відповідачів є обгрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: approved