Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] пред'явила до суду позивну заяву до Ялтинської міської ради, [PERSON] про визнання неправомірною бездіяльність і діяльності Ялтинської міської ради в частині не надання їй у власність земельної ділянки площею 0,15 га, розташованої в районі будинку [ADDRESS], визнати рішення №106 від 26 грудня 2006 року Ялтинської міської ради «Про надання у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,0050 га для будівництва і обслуговування індивідуального гаражу» недійсним і скасувати його, визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку за №579082 від 02.06.2007 року , виданий на ім'я [PERSON] і визнати за позивачкою право власності на земельну ділянку площею 0,015 га, яка розташована в районі будинку [ADDRESS] и понудити Ялтинську міську раду надати їй право на оформлення його у власність. 21 січня 2008 року позивачка вточнила позивні вимоги і просить суд визнати неправомірну діяльності Ялтинської міської ради в частині не надання їй у власність земельної ділянки площею 0,015 га, розташованої в районі будинку [ADDRESS], визнати рішення №106 від 26 грудня 2006 року Ялтинської міської ради «Про надання у власність [PERSON] в власність земельної ділянки площею 0,0050 га для будівництва і обслуговування індивідуального гаражу» недійсним і скасувати його, визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку за №579082 від 02.06.2007 року, виданий на ім'я [PERSON] і зобов'язати(понудити) Ялтинську міську раду розглянути питання про надання їй у власність земельної ділянки, визнати за позивачкою право власності на земельну ділянку площею 0,015 га , розташованої в районі [ADDRESS] и понудити Ялтинську міську раду надати їй право на оформлення його у власність. 16 квітня 2008 року позивачка остаточно вточнивши позивні вимоги пред'явила позов до [PERSON] і Ялтинської міської ради, треті особи Відділ екології Ялтинської міської ради, Управління екологічної інспекції Південно-Кримського регіону і просить суд визнати неправомірними дії Ялтинської міської ради в частині не надання позивачці у власність земельної ділянки площею 0,015 га, розташованої в районі житлового будинку [ADDRESS] , визнати рішення №106 від 26 грудня 2006 року Ялтинської міської ради «Про надання у власність [PERSON] в власність земельної ділянки площею 0,0050 га для будівництва і обслуговування індивідуального гаражу» недійсним і скасувати його, визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку за №579082 від 02.06.2007 року , виданий на ім'я [PERSON]. Остаточно уточнені позивні вимоги мотивовані тим, що позивачка проживає в квартирі [ADDRESS] і більше 25 років користується земельною ділянкою площею 0,015 га, яка розташована біля будинку [ADDRESS]. Позивачка неодноразово усно і письмово зверталася до Ялтинської міської ради із проханням надати їй у власність земельну ділянку під садибу чи город. В 2006 році позивачка знову звернулася із заявою про надання їй у власність земельну ділянку під садибу чи город, але їй було відмовлено і рекомендовано подати заяву про надання у власність земельної ділянки під гараж. Позивачка надала до Ялтинської міської ради заяву про надання згоди на складання проекту відводу земельної ділянки для будівництва гаражу на весні 2006 року. Однак, заява позивачки по суті розглянута не була, їй листом відповіли, що гаражне будівництво на цій земельній ділянці не передбачено. Однак, через місяць, після відмови їй у наданні у власність земельної ділянки рада надала частину належної їй земельної ділянки відповідачу [PERSON] для будівництва гаражу. Вважає вищевказане рішення незаконним, так як відповідач проживає на іншій вулиці , просив надати земельну ділянку у власність не вказуючи його місце розташування, не встановив границі земельної ділянки у натурі, не враховані інтереси позивачки, не враховано, що земельна ділянка зайнята зеленими насадженнями, відповідач не врахував, що позивачка користується земельною ділянкою понад 25 років, зі згоди домового комітету. Відповідач [PERSON] заперечував проти заявлених вимог, так як він у відповідності із діючим Земельним кодексом отримав у власність земельну ділянку, яка розташована біля житлового будинку [ADDRESS]. На належній йому на праві власності земельній ділянці не ростуть цінні породи дерев, росте тільки молода яблуня. При освоєнні ним наданої йому у власність земельної ділянки було встановлено, що частину належної йому на праві власності земельної ділянки, захватила позивачка, встановивши забір із сітки «ратиця». У зв'язку із чим відповідач [PERSON] надав до суду зустрічну позивну заяву про усунення перешкод у користуванні власністю земельною ділянкою площею 0,0050 га, розташованою з адресою: [ADDRESS], і просив суд зобов'язати відповідачку звільнити вищевказану земельну ділянку від огорожі, яблуні і городній рослин. 19 березня 2008 року [PERSON] вточнивши позивні вимоги і просить суд усунути перешкоди з боку відповідачки [PERSON] у користуванні належної йому на праві власності земельною ділянкою площею 0,0050 га, розташованою з адресою: [ADDRESS] і зобов'язати відповідачку звільнити вищевказану земельну ділянку від огорожі сітки - «ратиця». Заявлені вимоги мотивовані тим, що позивачка самочинно захватила у користування земельну ділянку біля житлового будинку [ADDRESS]. Позивач, отримавши у власність земельну ділянку для будівництва гаражу, встановив, що частина належної йому на праві власності земельної ділянки із західної сторони самочинно зайнята відповідачкою [PERSON], яка встановила сітку «ратиця» і перешкоджає в користуванні майном. Представник Ялтинської міської ради заперечував проти позивних вимог [PERSON] і підтримав позов [PERSON], так як позивачка самочинно захвалила земельну ділянку, яка не відноситься до при будинкової території , а розташована біля житлового будинку [ADDRESS]. Позивачка із заявами про надання згоди на складання проекту відводу земельної ділянки до березня 2006 року не зверталася, а [PERSON] звернувся із заявою 01 березня 2005 року і отримавши згоду на складання проекту відводу земельної ділянки, зібравши усі необхідні документи, рішенням Ялтинської міської ради отримав державний акт на право власності на земельну ділянку. Факт самочинного захвату земельної ділянки не породжує прав позивачки на частину земельної ділянки наданої у власність в [PERSON] Представник Управління Державної екологічної інспекції Південно-Кримського регіону у судовому засіданні заперечувала проти заявлених вимог, так як на земельній ділянці, яка надана у власність [PERSON] цінних пород дерев не росте. Управління із цього приводу дало свій висновок, на підставі якого було вирішено питання і земельна ділянка надана у власність [PERSON]. На земельній ділянці, наданій у власність [PERSON] росте молода яблуня інших дерев не має. Представник Відділу екології Ялтинської міської ради суду пояснив, що наданням у власність [PERSON] земельної ділянки екологічне становище регіону не погіршилося. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд уважає, що вимоги позивачки [PERSON] не підлягають задоволенню, а позивні вимоги [PERSON] слід задовольнити із наступних підстав. Згідно ст. 12 Земельного Кодексу України, розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян і юридичних осіб, відноситься до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст. У відповідності зі ст. 116 ЗК України громадяни і юридичні особи здобувають право власності й права користування земельними ділянками із земель державної, або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади, або органів місцевого самоврядування в межах їхніх повноважень. Відповідно до п. 6 ст. 118 ЗК України, - громадяни, зацікавлені в одержанні безкоштовно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для обслуговування житлового будинку й споруджень подають заяви у відповідну Міську Раду. Відповідно до п. 7 ст. 118 ЗК України, - Міська Рада у випадку згоди на передачу земельної ділянки у власність дає дозвіл на розробку проекту його відводу. Судом встановлено, що 01 березня 2005 року [PERSON] звернувся в Ялтинську міську Раду із заявою про надання йому згоди на складання проекту відводу земельної ділянки за адресою: [ADDRESS](арк.спр.67) для будівництва гаражу. Заява [PERSON] була розглянута і рішенням Ялтинської міської Ради №642 від 02 листопаду 2005 року 35 сесії 4-го скликання було надано дозвіл на складання проекту відводу земельної ділянки орієнтовною площею 0,0050 га для будівництва й обслуговування індивідуального гаражу за адресою: [ADDRESS](арк.спр.68). На підставі зазначеного рішення, позивач виконав проект відводу земельної ділянки, який був погоджений відповідно до вимог п.п.8,9 ст.118 ЗК України: з Ялтинським міським управлінням земельних ресурсів, що підтверджується висновком - узгодженням від 12 квітня 2006 року (арк.спр.66), Республіканським комітетом із земельних ресурсів АР Крим, що підтверджується позитивним висновком державної землевпорядної експертизи від 15 червня 2006 року(арк..спр.65), Комітетом з охороні культурної спадщини, що підтверджується позитивним висновком від 24 листопаду 2006 року (арк.спр.72), Управлінням державної екологічної інспекції Південно - Кримського регіону, що підтверджується листом-узгодженням від 17 квітня 2006 року(арк.спр.69), Управлінням головного архітектора м. Ялта, що підтверджується позитивним висновком від 12 липня 2006 року(арк.спр.81), позитивним висновком Кримської республіканської СЭС, що підтверджується позитивним висновком від 06 квітня 2006 року (арк.спр.73). 26 грудня 2006 року рішенням №106 Ялтинської міської ради 6-тої сесій 5-го скликання було затверджено проект відводу земельної ділянки, і [PERSON] передана у власність земельна ділянка площею 0,0050 га, яка розташована за адресою [ADDRESS](арк..спр.78). [PERSON], після виносу земельної ділянки у натурі (арк..спр.79) отримав 02 липня 2007 року держаний акт на право власності на вищевказану земельну ділянку серія [NUMBER](арк..спр.59). Таким чином судом встановлено, що Ялтинською міською Радою прийнято рішення про надання у власність земельної ділянки і надано державний акт на право власності на земельну ділянку [PERSON] із дотриманням вимог, передбачених ст.118 ЗК України і порушення норм діючого законодавства при зборі документів, прийнятті рішення і наданні [PERSON] земельної ділянки у власність для будівництва гаража судом не встановлено. . На підставі ч.2 ст.152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь - яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані із позбавленням права власності на земельну ділянку і на відшкодування скоєної шкоди. Судом встановлено, що на належній на праві власності позивачу [PERSON] земельній ділянці площею 0,0050 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS]( арк..спр.113) із західної сторони находиться огорожа із сітки «ратиця», яка огороджує земельну ділянку, якою користується [PERSON]. Та обставина, що на частині земельної ділянки, яка надана у власність [PERSON] із західної сторони, знаходиться огорожа із сітки «ратиця», яка встановлена [PERSON] у судовому засіданні підтверджена поясненнями сторін і ними не оспорюється. При цьому, судом встановлено, що землі, які розташовані навколо земельної ділянки, наданої у власність [PERSON] знаходяться на підставі ст..60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» в комунальній власності є матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування і в користування або у власність [PERSON] землі не надавалася і ця обставина не заперечувалася сторонами. Таким чином, судом встановлено, що земельна ділянка , яка знаходиться в користуванні [PERSON] зайнята нею самочинно. Посилання [PERSON] і її представника на ті обставини, що зайнята нею земельна ділянка біля житлового будинку [ADDRESS], була надана їй у користування рішенням, яке не збереглося, Домового комітету житлового будинку [ADDRESS], понад 25 років тому назад, що у судовому засіданні підтвердила свідок [PERSON], суд не може прийняти до уваги. Вказані доводи не можуть бути підставами, передбаченим законом, для надання права на користування земельної ділянки [PERSON]. Сам по собі факт користування самочинно зайнятою земельної ділянкою тривалий термін не породжує яких-небудь прав на нею [PERSON] на підставі ст.119 Земельного кодексу України і не дає позивачці [PERSON] правових підстав вимагати визнання недійсним рішення про надання у власність земельної ділянки [PERSON] і скасування державного акта на право власності на вказану земельну ділянку. При таких обставинах позивні вимоги [PERSON] слід задовольнити і усунути перешкоди в користуванні належної йому на праві власності земельною ділянкою, шляхом зносу самочинно встановленої огорожі із західної сторони земельної ділянки, наданої у власність [PERSON]. Згідно ст. 14 Конституції України кожному громадянинові України, гарантується право на землю. Однак, це право на землю реалізується громадянами України в порядку передбаченому Земельним кодексом України. Судом встановлено, що [PERSON] тільки 20 березня 2006 року звернулася до Ялтинської міської ради із заявою про надання згоди н складання проекту відводу їй земельної ділянки для будівництва та обслуговування індивідуального гаражу(арк.спр.8), після того як радою вже було прийняти рішення про надання згоди на складання проекту відводу земельної ділянки [PERSON]. Посилання позивачки, що вона раніше усно та письмово вже зверталася до Ялтинської міської ради із аналогічними заявами, але в неї відсутні документи, як і б підтвердили ці обставини, суд не може прийняти до уваги у зв'язку із відсутністю доказів у підтвердження цих стверджень.. Разом із тим, у порушення вимог ст..60 ЦПК України [PERSON], не надано суду яких-небудь доказів про наявність правових підстав для скасування рішення Ялтинської міської ради про надання у власність [PERSON] земельної ділянки і державного акту на право власності на земельну ділянку. Доводи [PERSON], що на земельній ділянці наданій у власність [PERSON], знаходяться посаджені нею цінні плодові дерева, що технічно не можливо будівництво гаражу на наданою у власність [PERSON] земельній ділянці, або що у наслідок вирубки дерев погіршиться загальна екологічна ситуації, судом перевірені і не можуть бути прийняти до уваги, так як не можуть бути підставами для визнання недійсним рішення і скасування державного акту. Судом при прийнятті рішення і наданні у власність [PERSON] земельної ділянки порушення норм Земельного кодексу не встановлено. Згідно із пояснень Представників Управління Державної екологічної інспекції Південно-Кримського регіону і Відділу екології Ялтинської міської ради судом встановлено, що на земельній ділянці, яка надана у власність [PERSON] цінних пород дерев не має. Із плодових дерев на земельній ділянці росте тільки молода яблуня. Посилання [PERSON] на неможливість цільового використання земельної ділянки під будівництво гаражу, суд не може прийняти до уваги, так як згідно із технічної документації і висновків усіх компетентних спеціалістів встановлена можливість використання земельної ділянки по цільовому призначенню. Більш, того [PERSON] звернулася до Ялтинської міської ради також із заявою надання їй згоди на складання проекту відводу земельної ділянки за вищевказаною адресою для будівництва індивідуального гаражу. При таких обставинах правових підстав для визнання недійсним і скасування рішення №106 від 26 грудня 2006 року « Про надання у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,0050 га для будівництва та обслуговування індивідуального гаражу», а також скасування державного акту на право власності на земельну ділянку на ім'я [PERSON] не має, позивні вимоги не підлягають задоволенню. Разом із тим позивачка просила суд визнати неправомірними дії відповідача Ялтинської міської ради в частині не надання їй у власність земельної ділянки площею 0,015 га , розташованої в районі житлового будинку [ADDRESS]. Відповідно до ст.144 Конституції України, органи місцевого самоврядування діють у рамках повноважень, установлених законом. Однак, як було вказано вище, ст.118 Земельного кодексу України передбачено порядок надання у власність земельної ділянки. Для вирішення питання про надання у власність земельної ділянки [PERSON] необхідно отримати рішення про надання згоди на складання проекту відводу земельної ділянки, скласти проект землевпорядкування по відводу земельної ділянки у власність і на підставі рішення отримати державний акт. Таким чином, правових підстав для надання у власність Ялтинською міською радою [PERSON] земельної ділянки не має і дії відповідача у цій частині не можуть бути визнані неправомірними. Разом із тим, згідно із поясненнями позивачки [PERSON], надана нею у 2006 році заява про надання згоди на складання проекту відводу земельної ділянки для будівництва гаражу по суті не була розглянута відповідачем і для захисту своїх прав в цій частині позивачці необхідно звернутися із позивною заявою до Ялтинської міської ради в порядку КАС України. Оцінивши повно, всебічно, об'єктивно всі докази та обставини по справі в їх сукупності, суд вважає, що позивні вимоги [PERSON] не обґрунтовані, безпідставні і не підлягають задоволенню. При цьому суд вважає за доцільним при задоволенні позивних вимог [PERSON] передбачити у порядку виконання рішення суду, що у випадку не виконання [PERSON] рішення у добровільному порядку, воно виконується [PERSON] за рахунок відповідача. Так як у задоволенні позивних вимоги [PERSON] відмовлено із позивачки слід стягнути на користь відповідача [PERSON] судовий збір у сумі 07 гривень 50 копійок і на користь держави судовий збір у сумі 01 гривня і витрати на інформаційно-технічне забезпечення у сумі 07 гривень 50 копійок, а всього 08 гривень 50 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved