Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-27 00:00:00

У січні 2008 року позивач звернувся до суду зі вказаним позовом до відповідача в якому просить стягнути з [PERSON] на користь ЗАТ „СК „Еталон" 6 870,09 грн. як відшкодування матеріальних витрат, посилаючись на те, що 11 березня 2005 року ЗАТ „Страхова компанія „Еталон" та фізична особа [PERSON] уклали договір добровільного страхування наземного транспортного засобу за № 00120-3398. За цим договором застрахований автомобіль SHEVROLET, державний реєстраційний [NUMBER]. 06.01.2006 року в м. Чабани на вул. Кірова сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої відбулося зіткнення із застрахованим транспортним засобом автомобілем HYUNDAI, державний реєстраційний [NUMBER], під керуванням Відповідача - [PERSON] Згідно з довідкою Києво-Святошинського РВ ГУ УМВС України від 16.01.2006 року дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення [PERSON] правил дорожнього руху України. Вина відповідача підтверджується також постановою Печерського районного суду м. Києва від 04 липня 2006 року. Також зазначає, що у результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб CHEVROLET LACETTI, державний реєстраційний [NUMBER], отримав механічні пошкодження. Зазначена вище дорожньо-транспортна пригода відповідно до норм чинного законодавства була визнана страховою, про що було складено Страховий акт за №9110 та проведено розрахунок страхового відшкодування, що належить до сплати страхувальнику. Збиток розраховано відповідно до Правил страхування, Договору страхування, кошторису витрат на ремонт транспортного засобу. 14.02.2006 року ЗАТ „СК „Еталон" виплатила [PERSON] страхове відшкодування у сумі 6 870,09 грн. Посилаючись на ст.27 Закону України „Про страхування", ст.993 ЦК України, відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяння шкоди, просить позов задовольнити. Представник позивача позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити. Відповідач вимоги позову не визнав та просить їх задоволенні відмовити посилаючись на їх безпідставність. Суд, вислухавши пояснення учасників судового процесу, оголосивши та дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлено, що 06.01.2006 року в м. Чабани на вул. Кірова сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої відбулося зіткнення із застрахованим транспортним засобом під керуванням [PERSON] та автомобілем HYUNDAI, державний реєстраційний [NUMBER], під керуванням [PERSON] 14.02.2006 року ЗАТ „СК „Еталон" виплатила [PERSON] страхове відшкодування у сумі 6 870,09 грн. У відповідності до п. 4.11 договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, укладеного між позивачем та третьою особою, окрім останнього більш ніхто не має право керувати застрахованим транспортним засобом. Отже в силу вимог передбаченими ст.988 ЦК України, у позивача в даному випадку не виникав обов'язок за вказаним договором страхування на виплату страхового відшкодування третій особі, оскільки на особу - [PERSON] яка керувала застрахованим транспортним не розповсюджувались умови зазначеного договору. За таких обставин суд прийшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах закону. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed