Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-14 00:00:00

03 червня 2008 р. [PERSON]. звернулася з позовною заявою до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні жилим будинком та зняття з реєстраційного обліку, мотивуючи свої вимоги тим, що на праві приватної власності має жилий будинок за адресою в [ADDRESS]. Вказує, що відповідач є колишнім чоловіком її доньки [PERSON]., зареєстрований за вказаною адресою, але фактично з 1 січня 2006 р. не проживає, чим чинить їй ряд перешкод у здійсненні її права користування та розпорядження майном. Спір про право власності на даний будинок відсутній, але відповідач добровільно не бажає знятися з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою, а тому просила суд позов задовольнити. На судове засідання сторони прибули, позивач позов підтримала в повному обсязі, відповідач з позовом погодився. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: відділ громадянства, іміграції та реєстрації фізичних осіб Краснопільського РВ УМВС України в Сумській області - начальник відділу громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Краснопільського РВ УМВС України в Сумській області Рощина Л.В. на судове засідання прибула і з позовом погодилася. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем рішення по справі може бути ухвалено судом у попередньому судовому засіданні у порядку ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Позивачу [PERSON]. на праві приватної власності належить жилий будинок за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією технічного паспорта від 08.07.1989 р. Інших власників цього будинку не має (а. с. 6-8). Відповідач перебував у шлюбі з донькою позивачки [PERSON]. і зареєстрований за адресою в [ADDRESS]. Їх шлюб за рішенням Краснопільського районного суду Сумської області від 15 лютого 2008 р. розірвано (а. с. 9 - 10). [PERSON] фактично за місцем реєстрації не мешкає з 01 січня 2006 р., але до теперішнього часу залишається зареєстрований за адресою колишнього проживання (а. с. 4). Статтею 41 Конституції України закріплено право приватної власності фізичних осіб, якими є як громадяни України, так і іноземні громадяни та особи без громадянства. Згідно ст. 2 Закону України “ Про власність” кожен громадянин в Україні має право володіти, користуватися і розпоряджатися майном. Ст. 319 ЦК України передбачає, що власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності з ч.2 ст. 48 Закону України “ Про власність “, ст. 391 ЦК України власник може вимагати усунення будь - яких порушень його права, хоча б ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, і відшкодування завданих цим збитків. Статтею 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання. Виходячи з положення цієї статті сама по собі наявність чи відсутність прописки не може бути підставою як для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка вселилася до наймача, так і для відмови в цьому. Статтею 64 ЖК України визначені особи, які належать до членів сім'ї власника квартири. За Цивільним Кодексом України (ст. 405 ЦК) член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або за законом. Згідно ст. 156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником квартири не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником квартири і колишнім членом його сім»ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила ст. 162 ЖК України: плата за користування жилим приміщенням в квартирі, що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Відповідач, будучи зареєстрованим за адресою позивача, враховується в кількісний склад мешкаючих в даному жилому будинку, цим самим чинить ряд перешкод у здійсненні її права користування та розпорядження майном, а тому суд дійшов висновку, що право позивача порушено і підлягає захисту, а позов задоволенню. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Задовольняючи позов, суд виходить з того, що при цьому права відповідача порушені не будуть, оскільки сам факт прописки (реєстрації) в будинку не створює для нього право власності на дане майно. Відповідач у разі задоволення позову, не позбавлений права доводити своє право користування спірним будинком, незалежно від прописки в ньому. Питання про судові витрати суд вважає за необхідне вирішити в порядку передбаченому ст. 88 ЦПК України. На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 29,319,391 ЦК України, ст. 2, 48 Закону України “ Про власність”,

Outcome: approved