Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом. В обгрунтування вимог посилалася на те, що вона є власником квартир [ADDRESS] у м.Одесі, які розташовані на першому поверсі зазначеного будинку. Вказані квартири позивачка придбала для використання їх як офіс-салону. Для отримання відповідних дозволів органів влади та місцевого самоврядування, першочерговим є погодження власників (користувачів) суміжних квартир, що здійснення реконструкції та влаштування вхідних дверей для окремого входу в офіс не порушить їхніх прав. Відповідачі не надали такої згоди, пояснюючи це порушенням їх прав власників, що перешкоджає позивачці в здійсненні нею права користування власністю в повному обсязі. Представник позивачки в судовому засіданні вимоги позову підтримала. Відповідачі та їх представник вимоги позову не визнали, в судовому засіданні пояснили, що влаштування офісу в подальшому буде порушувати їх права за тих підстав, що як під час проведення реконструкції, так і під час подальшого використання квартир у якості офісів як нежитлових приміщень, буде порушено їх спокій, а всі вони літні люди, мають ряд хвороб, відповідачка [PERSON]. являється інвалідом 2-ї групи. Крім того, організація окремих входів у салони дасть можливість вільного доступу через лоджії та вікна до їх квартир, що знаходяться над квартирами позивачки, біля входів в офіси будуть скопичуватися люди, палити, їх квартири втратять у вартості. Представник співвідповідача - директор житлово-будівельного кооперативу “Ленінський-28” Ільїн С.М. пояснив, що відповідно до протоколів загальних зборів ЖБК, прийнято одноголосне рішення про заборону переведення зазначених квартир з житлових у нежитлові, усі мешканці будинку заперечують проти організації в їх будинку офісів, пропонував використовувати квартири без організації окремих входів. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані сторонами письмові докази, суд дійшов до наступного. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що власником квартир [ADDRESS] у м.Одесі, які розташовані на першому поверсі зазначеного будинку, є позивачка по справі [PERSON], що підтверджується договорами купівлі-продажу від 19 вересня 2007 року (а.с.6-11). Відповідачі по справі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є власниками суміжних квартир [ADDRESS], які знаходяться на другому поверсі над квартирами позивачки. Для обслуговування, ремонту, реконструкції зазначеного житлового будинку та утримання прибудинкової території, був створений житлово-будівельний кооператив “Ленінський-28”, який діє на підставі Статуту (у новій редакції), затвердженого на Загальних зборах 12.11.2006 року, зареєстрованого 11.04.2007 року (а.с.101-113). Позивачка, маючи намір влаштувати в квартирах офіси з улаштуванням окремих входів з вулиці, звернулася до відповідачів за письмовою згодою, але отримала відмову за тих підстав, що влаштування офісів в подальшому буде порушувати їх права, буде шумно, в результаті чого буде порушено їх спокій, організація окремих входів у салони дасть можливість вільного доступу до їх квартир, що знаходяться над квартирами позивачки, біля входів в офіси будуть скопичуватися люди, палити, квартири втратять у вартості. Крім того, відповідно до протоколів загальних зборів ЖБК ще в 2006 році було прийнято одноголосне рішення про заборону переведення зазначених квартир з житлових у нежитлові. Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Відповідно до ст. 320 ЦК України, власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом. Згідно з ч.4 ст. 357 ЦК України, власник може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову без згоди інших власників, якщо це не порушує їхніх прав. Відповідно до ст.383 ЦК України, власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім”ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Позивачкою було замовлено два варіанти проектів реконструкції належних їй квартир, однак з таким проектами відповідачі не погоджуються. Згідно ДБН В2.2-15-2005 “Житлові будинки. Основні положення” (введений в дію з 01.01.2006 року), офісні приміщення (приміщення громадського призначення) можуть бути розміщені в житлових будинках на першому, другому і цокольному поверхах і повинні мати входи та евакуаційні виходи, ізольовані від житлової частини будинку, і використовуватися за призначенням. Дозвіл на розміщення в житлових приміщеннях контор (офісів), торгових організацій та інші цілі непромислового характеру надається за рішенням виконавчих органів місських (районних) рад і погодженням органів містобудування та архітектури. Порядок і умови надання дозволу на виконання будівельних робіт встановлено Положенням про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт, затвердженим наказом Держбуду від 15.12.2000 року №273 і зареєстрованим Міністерствою юстиції України 25.12.2000 року за №945/5166. Згідно з п.п.2.2 “Положення про порядок реконструкції встроєних, встроєно-пристроєних та пристроєних приміщень в м.Одесі” від 17.04.2001 року, вимагає в числі інших погоджувальних документів і згоду власників суміжних приміщень. Суд не приймає до уваги пояснення відповідачів про можливе в майбутньому порушення їх прав власності із зазначених ними підстав, оскільки обґрунтування їх заперечень є виключно припущеннями відповідачів, а рішення суду не може грунтуватися на припущеннях сторін. Крім того, суд не приймає до уваги рішення за протоколами загальних зборів житлово-будівельного кооперативу “Ленінський-28”, оскільки вони не мають відношення до предмету спору: спір щодо зміни призначення квартир та переведення з житлового приміщення в нежитлове судом не розглядався, такі вимоги у позові відсутні, та згідно діючого законодавства не відносяться до компетенції суду. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог. Таким чином, суд приходить висновку про те, що не надання згоди позивачці на влаштування офісів з боку відповідачів є безпідставними, та такими, що порушує здійснення позивачкою права користування належним їй на праві власності нерухомим майном у повному обсязі. На підставі ст.ст.316, 317, 319, 320, 357, 383 ЦК України,

Outcome: approved