Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовними вимогами до ТОВ “Бобринець-Нафтоагросервіс” про розірвання договору відповідального зберігання та відшкодування збитків, обгрунтовуючи їх тим, що 09.10.2006 року між сторонами у письмовій формі укладено договір відповідального зберігання, за яким відповідач зобов”язувався вжити заходів для збереження дизельного пального в кількості 1000 л., а позивач зобов”язувався оплатити йому послуги за домовленністю. Термін дії договору визначено сторонами до моменту, доки одна із сторін не висловить бажання його розірвати. Але відповідач умови вказаного договору не виконав та відмовився повернути залишок дизельного пального в розмірі 780 л , чим заподіяв збитки позивачу на загальну суму 3003 грн. На цій підставі позивач просить розірвати укладений між сторонами договір відповідального зберігання майна та зобов”язати відповідача повернути йому 780 л. дизельного пального, або відшкодувати його вартість в сумі 3003 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просить їх задовольнити посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідач в судовому засіданні позовні вимоги заперечив повністю та пояснив, що договору про відповідальне зберігання дизельного пального з позивачем не укладав, а тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та дослідивши зібрані в судовому засіданні докази вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи із наступних підстав. Відповідно до ст.ст.526, 530 ЦК України, зобов”язання має виконуватися належним чином та у строки відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів законодавства. В судовому засіданні встановлено, що 09 жовтня 2006 року між товариством з обмеженою відповідальністю “Бобринець-Нафтоагросервіс” та [PERSON] у письмовій формі укладено договір відповідального зберігання майна, за яким ТОВ “Бобринець-Нафтоагросервіс” взяло на себе зобов”язання протягом не визначеного строку зберігати 1000 л. дизельного пального, що належить [PERSON] та на першу письмову вимогу повернути паливно мастильні матеріали поклажодавцеві. Як вбачається із пояснень позивача та представника позивача, та які не спростовані в судовому засіданні представником відповідача, та заяви (а.с.5) останній в порушення умов вказаного договору зберігання відмовляється повернути на письмову вимогу позивача 780 л. дизельного пального, що залишилися у нього на зберіганні . Відповідно до статті 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Договором зберігання, в якому зберігачем є особа, що здійснює зберігання на засадах підприємницької діяльності (професійний зберігач), може бути встановлений обов'язок зберігача зберігати річ, яка буде передана зберігачеві в майбутньому. Договір зберігання є публічним, якщо зберігання речей здійснюється суб'єктом підприємницької діяльності на складах (у камерах, приміщеннях) загального користування. Згідно статті 942 вказаного кодексу зберігач зобов'язаний вживати усіх заходів, встановлених договором, законом, іншими актами цивільного законодавства, для забезпечення схоронності речі. Якщо зберігання здійснюється безоплатно, зберігач зобов'язаний піклуватися про річ, як про свою власну. Статтею 949 ЦК України передбачено, що зберігач зобов'язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості. Річ має бути повернена поклажодавцю в такому стані, в якому вона була прийнята на зберігання, з урахуванням зміни її природних властивостей. Відповідно до статті 953 ЦК України зберігач зобов'язаний на першу вимогу поклажодавця повернути річ, навіть якщо строк її зберігання не закінчився. Відповідно до частини 2 статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. На підставі викладеного та враховуючи, що відповідач в добровільному порядку відмовляється виконати умови договору зберігання та вимоги статей 936, 942, 949, 953 Цивільного Кодексу України, що є істотним порушенням, суд вважає можливим позов задовольнити частково розірвавши договір відповідального зберігання укладений 09 жовтня 2006 року між товариством з обмеженою відповідальністю “Бобринець-Нафтоагросервіс” та [PERSON] та зобов”язати відповідача повернути позивачу залишок дизельного пального в кількості 780 л, та в частині стягнення збитків в сумі 3003 грн. відмовити. У відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача також підлягають стягненню понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати в загальній сумі 81 грн., з яких 51 грн. судовий збір, 30 грн. витрат на ІТЗ судового розгляду справи..

Outcome: partial