Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що їй належить на праві власності 17/50 частин жилого будинку по [ADDRESS], відповідачу належить 33/50 частини цього будинку, за рішенням суду проведений розподіл вказаного домоволодіння між сторонами, на підставі рішення Білоцерківського міськвиконкому від 23.03.1960 року № 146 за будинком закріплена земельна ділянка розміром 2467 кв.м, порядок користування земельною ділянкою не визначався і сторони не можуть дійти згоди з питань землекористування. А тому позивач просила суд визначити порядок користування земельною ділянкою між нею та відповідачем, для чого призначити технічну експертизу. В суді позивач, її представник уточнили позовні вимоги і просили суд визначити порядок користування земельною ділянкою вказаного домоволодіння за першим варіантом судової будівельно-технічної експертизи, який найбільше враховує інтереси сторін і дає їм можливість обслуговувати належну кожному частину будинку та господарські і надвірні споруди. Відповідач в суді позов не визнав, заперечує щодо визначення порядку користування земельною ділянкою за будь-яким варіантом судової експертизи, погоджується тільки на те, щоб позивачка користувалася частиною городу, частиною двору і частиною земельної ділянки шириною 2 м для обслуговування належної їй частини будинку. Заслухавши пояснення позивача, її представника, відповідача, оглянувши матеріали даної справи, цивільну справу № 2-427 за 2006 рік, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, по справі встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 1981 року по 24.04.2007 року, що стверджується поясненнями сторін, копією свідоцтва про розірвання шлюбу /а.с.6/. За рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 22.04.2005 року по справі № 2-3754 за [PERSON] було визнано право власності на &frac12; частину домоволодіння [ADDRESS]. А ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду від 13.09.2006 року по справі № 2-427 за 2006 рік було визнано мирову угоду між сторонами , за якою проведено розподіл вказаного вище домоволодіння, при цьому [PERSON] виділено у власність частину будинку, яка складається з жилих кімнат 1-5, 1-6, частину сараю «Б», прибудову до сараю «б» та погріб «Д», що становить 17/50 частин домоволодіння, а [PERSON] було виділено у власність частину будинку, яка складається з жилої кімнати 1-4, коридору 1-7, веранди, сіней 1-1, кухні 1-2, котельні 1-3, вхідного ганку, частину сараю «Б», прибудову до сараю «б-1», гараж «В», прибудову до гаража «в», сарай «Ж», що становить 33/50 частини домоволодіння. Ці обставини підтверджуються матеріалами цивільної справи № 2-427 за 2006 рік, яка оглядалася судом, копією вказаної ухвали суду в матеріалах даної справи /а.с.4/. Як вбачається з витягу з реєстру про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 15.10.2006 року /а.с.5/, за позивачкою зареєстровано право власності на 17/50 частин будинку [ADDRESS] на підставі вищезазначеної ухвали суду. За рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 23.03.1960 року № 146 за даним житловим будинком було закріплено земельну ділянку площею 2467 кв.м, що слідує з довідки Білоцерківського МБТІ від 02.04.2007 року /а.с.8/. Судом встановлено, що в фактичному користуванні сторін на даний час знаходиться земельна ділянка розміром 2465 кв.м, яка складається з городу та двору, порядок користування земельною ділянкою між сторонами по справі не встановлювався, межі землекористування погоджено з суміжними землекористувачами, що вбачається з кадастрового плану земельної ділянки /а.с.12/, акта визначення та погодження меж землекористування /а.с.28/, копії технічного паспорта МБТІ /а.с.21-24/. На земельній ділянці даного домоволодіння розташовані такі будівлі та споруди: житловий будинок «А», літня кухня «Б» з прибудовами «б» і «б-1», гараж «В» з прибудовою «в», вбиральня «Г», погріб «Д», сарай «Ж», що стверджується копією технічного паспорта МБТІ, не заперечується сторонами. Як вказано вище в рішенні, позивачка користується частиною літньої кухні «Б» з прибудовою «б» та погрібом «Д», рештою надвірних та господарських споруд користується відповідач. В судовому засіданні також встановлено, що між сторонами склалися неприязні стосунки, постійно виникають сварки з питань землекористування, чого вони самі не заперечують і стверджується копіями їхніх скарг в прокуратуру міста /а.с.20/, до Білоцерківського МВВС /а.с.57-59/. Для визначення варіантів розподілу спірної земельної ділянки судом було призначено судову будівельно-технічну експертизу, яку виконано експертом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 01.07.2008 року за № 7150 /а.с.46-53/ запропоновано три варіанти порядку користування земельною ділянкою відповідно до ідеальних часток співвласників у праві власності: 17/50- позивачці, 33/50-відповідачу. При цьому у користування сторін виділяються частини земельної ділянки розміром: [PERSON]-838,1 кв.м, [PERSON] -1626,9 кв.м, що повністю відповідає розміру їхніх часток у праві власності на будинок, але деякі частини земельної ділянки залишено у спільному користуванні сторін для забезпечення їм можливості проходу, проїзду до будинку та для обслуговування належних їм надвірних, господарських споруд і можливості користування ними. Відповідно до ст.120 ЗК України при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди. Згідно ЗК України, який є чинним з 01.01.2002 року, земельні ділянки не можуть перебувати у постійному користуванні фізичних осіб, а тільки у власності або за договором оренди, але п.6 Перехідних положень /розділ Х/ громадянам, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, надано можливість переоформити право власності або право оренди на них . Крім того, відповідно до п.7 Перехідних положень громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають право на ці ділянки. Як передбачено п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з'ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір»я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки, при цьому суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо. Зазначені положення стосуються також випадків, коли належні особам на праві спільної власності жилий будинок, господарські будівлі та споруди розташовані на земельній ділянці, яка знаходилася в їх користуванні до її приватизації або за договором оренди. Таким чином, відповідно до зазначених положень суд вважає за можливе встановити порядок користування земельною ділянкою між сторонами по справі як співвласниками домоволодіння [ADDRESS], яка перебуває у їхньому постійному користуванні згідно вимог раніше діючого земельного законодавства. Позивач просить суд визначити порядок користування спірною земельною ділянкою за першим варіантом судової експертизи, який вона вважає найбільш оптимальним в даному випадку і таким, що враховує інтереси обох сторін і надає їм можливість нормально користуватися будинком та надвірними і господарськими спорудами. При виборі варіантів порядку користування земельною ділянкою, запропонованих експертом, суд також приймає до уваги перший варіант судово-технічної експертизи /а.с.53/, при якому позивачці виділяється в ізольоване користування земельна ділянка площею 798,15 кв.м, що обмежена лініями розподілу: 1-2-3-4-5-6-7- частково передньою та правою межами земельної ділянки; 12-11-10-13-14-15-16-17 -частково передньою та лівою межами земельної ділянки; 18-19-20-21-22-23 -частково лівою межею земельної ділянки /на схемі позначено жовтим кольором/, відповідачу виділяється в ізольоване користування земельна ділянка площею 1549,35 кв.м, що обмежена лінією розподілу: 7-6-5-4-3-8-9-10-13-14-15-16-19-20-21-22-23-частково правою, лівою та повністю тильною межею земельної ділянки /на схемі позначено синім кольором/, в загальне користування сторін виділяється земельна ділянка площею 117,5 кв.м, що обмежена лінією розподілу: 1-2-3-8-9-10-11-12-частково передньою межею земельної ділянки та лінією розподілу 16-17-18-19-частково лівою межею земельної ділянки /на схемі позначено оранжевим кольором/. При виборі цього варіанту суд виходить з наступного. Так, як вказано вище в рішенні, при розподілі будинку позивачці було виділено у власність дві житлові кімнати, тобто, для нормального проживання і користування будинком їй необхідно провести добудову приміщення для кухні або веранди, а при цьому варіанті їй в користування виділяється частина земельної ділянки саме біля належної їй частини будинку, крім того, в її користування виділяється частина земельної ділянки, на якій розміщені належні їй господарські споруди- частина літньої кухні з прибудовою «б» та погріб «Д», відповідачу виділяється в користування частина земельної ділянки, на якій розташована належна йому частина будинку і всі належні йому господарські та надвірні споруди, при цьому у спільному користуванні сторін залишається двір, який забезпечує можливість проходу, проїзду як для позивача, так і для відповідача з вулиці Стаханівської, крім того, у спільному користуванні залишається частина земельної ділянки за гаражом «В» з прибудовою, який належить відповідачу, і якому буде забезпечена можливість належним чином його обслуговувати, до того ж, позивачка не буде позбавлена проходу до частини земельної ділянки, яка виділена їй під город. Суд вважає, що роздільне користування цими частинами земельної ділянки встановити неможливо, оскільки сторони будуть позбавлені можливості нормального проходу, проїзду з вулиці до належних їм частин будинку, до господарських, надвірних споруд і можливості нормально обслуговувати ці будівлі та споруди. Суд також враховує те, що при цьому варіанті розподілу ширина двору, який виділяється в спільне користування сторін, дозволяє як прохід, так і проїзд транспортними засобами з вулиці до домоволодіння, що підтвердили в суді позивач і відповідач, крім того, в користування сторін виділяється як частина двору, так і город, земельна ділянка кожному із них виділяється в користування цілісним масивом, що дасть можливість сторонам уникнути сварок, конфліктів при визначенні меж землекористування. В судовому засіданні з пояснень сторін встановлено, що при цьому варіанті розподілу земельної ділянки кожній із сторін відійдуть у користування плодово-ягідні насадження , розміщені на ділянці, а саме: позивачці- 4 яблуні, слива, груша, 4 ягідних кущі; відповідачу-3 яблуні, 2 сливи, груша, вишня, 3 ягідних кущі. Що стосується 2-х інших варіантів розподілу, то вони не можуть прийматися судом до уваги, оскільки при виборі 2-го варіанту /а.с.52/ позивачка буде позбавлена можливості проїзду транспортними засобами до належної їй частини будинку, що є необхідним при виконанні будівельних робіт, крім того, їй необхідно буде влаштовувати прохід з вулиці Стаханівської до домоволодіння, оскільки на даний час є тільки один прохід. При 3- му варіанті розподілу /а.с.51/ відповідач буде позбавлений можливості нормального проїзду з вулиці до його частини будинку. До того ж, при цих варіантах розподілу, частина земельної ділянки, якою буде користуватися відповідач, розташована з іншої сторони від основної частини земельної ділянки, яка виділена йому в користування, на тій стороні земельної ділянки, де розміщена частина будинку позивачки і належні їй господарські споруди, що може призвести до конфліктів між сторонами, оскільки між ними досить напружені стосунки. А тому проаналізувавши всі докази по справі, суд приходить до висновку, що порядок користування земельною ділянкою між сторонами по справі необхідно визначити по першому варіанту будівельно-технічної експертизи, який є найбільш вигідним для обох сторін, дозволяє належним чином сторонам користуватися будинком, іншими будівлями та спорудами, які розміщені на земельній ділянці, плодово-ягідними насадженнями, частини земельної ділянки, які виділяються сторонам у користування відповідають їхнім часткам у праві власності на будинок. На підставі ст.4 Декрету КМ України «Про державне мито» сторони звільнені від сплати держмита /судового збору/ на користь держави. Відповідно до ст.ст.79,88 ЦПК України суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивачки про відшкодування на її користь за рахунок відповідача половини вартості судової експертизи в розмірі 770 грн.72 коп. /1541,44 грн.-вартість експертизи по квитанції : 2/. Суд вважає, що не підлягають до задоволення вимоги позивачки про відшкодування з відповідача на її користь вартості послуг за правову допомогу в розмірі 500 грн., оскільки згідно ст.84 ЦПК України відшкодовуються послуги адвоката або іншого фахівця, який надавав правову допомогу. А як вбачається з матеріалів справи, участь у розгляді справи адвокат приймав як представник сторони по справі, а не як особа, яка надає правову допомогу.

Outcome: approved