Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-12 00:00:00

У січні 2008 року позивач звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з вказаним позовом до ТДВ „Страхова компанія „Провіта”, в якому посилається на те, що 20.08.2007 року близько 05 год. 20 хв. на автодорозі Київ-Харків з вини [PERSON], який на законних підставах керував автомобілем позивача, сталась ДТП, внаслідок якої був пошкоджений його автомобіль, що підтверджується постановою Дарницького районного суду м. Києва. 06.04.2007 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № 120/02-2629 добровільного страхування наземного транспортного засобу - автомобіля Део Ланос, державний реєстраційний номер [NUMBER] за страховим пакетом „Каско”. Однак, 20.11.2007року відповідач відмовив на звернення позивача у виплаті страхового відшкодування, у зв'язку з невизнанням факту пошкодження належного позивачу автомобіля, а саме в зв'язку з порушенням [PERSON]. п.12.6.(б) ПДР. Крім того позивач зазначає що, внаслідок ДТП він також зазнав моральної шкоди, яку оцінює у 1500 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду від 26.03.2008 року дану позовну заяву було направлено до Печерського районного суду м. Києва для розгляду за підсудністю. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просить визнати факт пошкодження автомобіля страховим випадком та стягнути з ТДВ „Страхова компанія „Провіта” на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 56072,00 грн., моральну шкоду в сумі 1500 грн., посилаючись на викладені в ньому обставини. Представник відповідача позов не визнав та просив в його задоволенні відмовити, посилаючись на те, що до страхових випадків не відносяться знищення, пошкодження, незаконне заволодіння транспортним засобом внаслідок або під час інших випадків, передбачених Правилами добровільного страхування наземного транспорту ТДВ „Страхова компанія „Провіта” від 01.10.2004р. [PERSON]. в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином. Суд вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, оголосивши та дослідивши матеріали справи прийшов до наступного. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 29.09.2007 року [PERSON]. притягнуто до адміністративної відповідальності та встановлено, що 20.08.2007 року близько 05 год. 20 хв. [PERSON]., керуючи автомобілем Део, номерний знак [NUMBER] на автодорозі Київ-Харків зі сторони м. Бориспіль в напрямку м. Києва, при перестроюванні не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем „Форд-Транзит”, номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], що спричинило пошкодження транспортних засобів, чим порушив вимоги пп.10.1, 13.1 ПДР України. Сторонами у справі не заперечується факт володіння автомобіля марки „Део” д.н. [NUMBER] позивачем по справі. Відповідно до п. 3.1.1 договору № 120/02-2629 добровільного страхування наземного транспорту, укладеного між позивачем (Страхувальником) та відповідачем (Страховиком) 06.04.2007р., настання дорожньо-транспортної пригоди, як з вини Страхувальника так і без неї, віднесено до страхового випадку. Пунктом 5.2. вказаного договору визначені особи, які мають право керувати транспортним засобом - це водії на законних підставах. 13.07.2007р. позивачем була надана довіреність на право керування, належним йому автомобілем [PERSON]. Позивачем вчасно були виконані всі вимоги розділів 10, 11 договору № 120/02-2629, а саме 21.08.2007р. була написана заява про настання страхового випадку та надані відповідачу всі передбачені договором документи. Згідно п. 8.4.4 договору № 120/02-2629 Страховик впродовж двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, зобов'язаний вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Відповідно до ст. 25 Закону України „Про страхування” здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви Страхувальника і страхового акта, який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається Страховиком. Страховий акт, відповідно до п. 8.4.2. договору № 120/02-2629 повинен бути складений не пізніше 10 робочих днів після отримання всіх документів, передбачених розділом 11 договору № 120/02-2629, що відповідачем зроблено не було. 20.11.2007р. позивачем була отримана відповідь вих. № 3257 щодо розгляду його заяви на виплату страхового відшкодування, якою було відмовлено в виплаті, у зв'язку з невизнанням факту пошкодження автомобіля, а саме у зв'язку з порушенням [PERSON]. п.12.6 (б) ПДР. Однак, постановою Дарницького районного суду м. Києва від 29.09.2007 року [PERSON]. притягнуто до адміністративної відповідальності та встановлено, що ним порушено пп. 10.1, 13.1 ПДР України, а не п. 12.6 (б) як то зазначає Страховик, тому припущення Страховика щодо настання ДТП внаслідок перевищення швидкості, а отже і сама відмова в виплаті страхового відшкодування, є безпідставними. 29.11.2007р. позивачем було направлено звернення щодо повторного розгляду заяви від 21.08.2007р. на виплату страхового відшкодування, яке зареєстровано під вх.№5736, однак відповіді на нього до цього часу не отримав. Згідно висновку спеціаліста № 475 [PERSON], який складений 31.08.2007року, вартість матеріально збитку, завданого власнику автомобіля „Део Ланос” д.н. [NUMBER] в результаті його пошкодження в ДТП, складає 46199, 80 грн. Відповідно до п. 3.1. договору № 120/02-2629 добровільного страхування наземного транспорту, укладеного між позивачем (Страхувальником) та відповідачем (Страховиком) 06.04.2007р. розмір франшизи при даному виді страхового випадку становить 0,5% - 281,77грн. Отже, суд приходить до висновку, що позивач має право на страхове відшкодування у розмірі 45918,03 грн. Згідно з ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Оскільки позивачем або його представником в судовому засіданні не було надано доказів заподіяння йому моральної шкоди, то суд приходить до висновку, що його вимога в цій частині є недоведена та в її задоволенні слід відмовити. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до Цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Отже, за таких обставин суд приходить до висновку, що позовну вимогу щодо визнання факту пошкодження автомобіля страховим випадком слід задовольнити, а вимогу про стягнення страхового відшкодування підлягає задоволенню в частині стягнення на користь позивача з відповідача суми, що складає 45918,03 грн., а в задоволенні вимог в частині відшкодування моральної шкоди слід відмовити в зв'язку із недоведеністю факту заподіянню моральної шкоди позивачу діями відповідача.

Outcome: partial