Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-10 00:00:00

18.04.2008 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про припинення виплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на ті обставини, що згідно рішення Городищенського районного суду від 15.04.2005 року він зобов'язаний до сплати аліментів на користь відповідача [PERSON] на утримання спільних дітей : [PERSON] [INFO]народження та [PERSON] [INFO] народження у розмірі 33% всіх видів заробітку. Із-за неправильної поведінки відповідача по справі, яка постійно пиячить, неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності, неправильно виховує неповнолітніх дочок, позивач вимушений був забрати до себе дітей, що на даний час, з 04.04.2008 року, проживаються з позивачем та перебувають на його повному утриманні. До матері дочки повертатися не виявили бажання, і в подальшому хочуть жити біля батька. Враховуючи те, що[PERSON]та [PERSON] проживають у позивача і перебувають на його утриманні, а відраховані із заробітної плати аліменти надходять на користь колишньої дружини, яка витрачає їх на свої потреби, дітям не дає їх, позивач просить суд, припинити стягнення з нього аліментів. А також, стягнути з відповідача на користь позивача 50 грн. за надання правової допомоги. За ухвалою суду 22 травня 2008 року до даної цивільної справи залучено третю особу на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Службу у справах дітей Городищенської РДА, яка виявила бажання брати участь у розгляді цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про припинення виплати аліментів. У судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, вказавши, що неповнолітні діти :[PERSON], [INFO]народження та [PERSON], [INFO] народження з квітня місяця проживають у нього і у червні місяці поточного року виявили бажання прописатися за його адресою по [ADDRESS] та в майбутньому проживати саме з батьком - позивачем по справі. При цьому, місце проживання неповнолітніх дітей, яким виповнилося 12 та 17 років, погоджено як з ними, так і з їх матір'ю - відповідачем по справі. Відповідач позов визнала, зазначивши, що так як діти не хочуть проживати з нею, а виявили бажання проживати з батьком - позивачем по справі, прописалися за його адресою, то доцільно буде припинити стягнення аліментних виплат на її користь. Суд, вислухавши пояснення сторін, в межах заявлених позовних вимог, за відсутності зустрічних вимог, при визнанні відповідачем позову, проаналізувавши наявні докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, і даний обов'язок є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, при чому, особистим. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той з із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі - ст. 181 ч. 1, ч. 2 СК України. Частина 1 ст. 171 СК України, вказує, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками (матір'ю, батьком) з питань, що стосуються її особисто, і таким питанням може бути, вид потреби, на яку слід витратити аліменти. За нормами ст. 179 СК України, аліменти - кошти особливого призначення, а тому їх належить використовувати для забезпечення потреб дитини, при цьому, аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім'я якого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням. Неповнолітня дитина (якій виповнилося чотирнадцять років) має право брати участь у розпорядженні аліментами, які одержані для її утримання, тобто той з батьків, хто одержує аліменти, зобов'язаний залучати її до участі у розподілі цих коштів. У разі нецільового витрачання аліментів, платник аліментів має право звернутися до суду з позовом про припинення виплати аліментів - ст. 186 СК України і суд, розглядаючи даний позов може прийняти рішення про припинення стягнення аліментів на ім'я особи (матері, батька) не лише тоді, коли їх нецільове використання вже встановлено органом опіки та піклування, а й тоді, коли він сам зібрав відповідні докази.. Згідно ст. 160 СК України : - ч. 2 місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини; ч. 3 якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Як встановлено судом та підтвердженому матеріалами справи відповідач по справі[PERSON] являється матір'ю неповнолітніх [PERSON] та [PERSON], які з квітня 2008 року проживають з батьком [PERSON] - позивачем по справі, і перебувають на його повному утриманні. Відповідач проживає окремо, має інший шлюб, і ніякої допомоги на утримання та виховання дітей не надає. Аліменти, що були отримані відповідачем, як підтвердила і сама [PERSON], за останні два місця взагалі не витрачалися на утримання дітей, а минулі нарахування - частково. Свідок [PERSON] яка являється неповнолітньою дочкою позивача та відповідача по справі зазначила, що матір разом з вітчимом зловживають спиртними напоями; влаштовують сварки; принижують їх; кошти, які нараховує батько - позивач по справі, витрачає на власні потреби, відмовляючи їй дати незначну суму на власні потреби; нераціонально витрачає свої прибутки, і їх сім'я часто живе впроголодь, тому вони хочуть проживати з батьком, і з квітня місяця поточного року залишили матір та перейшли проживати до батька, який турбується і забезпечує їх матеріально належним чином, займається вихованням. При цьому, суд критично ставиться до посилань позивача про те, що відповідач неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності, так як суду не надано жодних доказів, які б підтверджували це; та до посилань, що відповідач зловживає спиртними напоями, бо даний факт заперечує відповідач, вказавши, що на обліку у лікаря нарколога не перебуває, а позивач не надав переконливих доказів цього. Що стосується клопотання позивача, стягнути на його користь 50 грн. судових витрат з посиланням на ст. ст. 84, 88 ЦПК України, то суд , вважає, що необхідно відмовити у його задоволені, так як приймаючи до уваги норми діючого цивільного-процесуального законодавства держави, позивач суду не надав підтвердження (квитанція про сплату, ордер про надання юридичної допомоги) того, що він поніс судові витрати за надання правової допомоги взагалі. Позов підтверджується : довідками з місця роботи про проведені відрахування (а. с. 3 - 4), довідками про відрахування аліментів з пенсійного фонду (а. с. 8 - 9), копією виконавчого листа (а . с. 10 - 11 ), довідкою з Городищенського коледжу УДАУ (а. с. 30), квитанціями (а . с. 26 - 29), характеристиками. На підставі викладеного,

Outcome: approved