Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-21 00:00:00

12.07.2007 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON]про визнання права спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS]. Вказує на те, що з 06.08.1999 року знаходилась з відповідачем в шлюбі , який розірвано рішенням суду від 06.07.2007 року зі стягненням з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини. Під час шлюбу набута вказана квартира, про що 28.01.2002 року на ім'я відповідача за рішенням виконкому видане свідоцтво про право власності на вказану квартиру зі складським приміщенням, яке зареєстроване 18.02.2002 року. Після розірвання шлюбу відповідач не визнає її право власності на квартиру та перешкоджає в користуванні нею. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач, заперечуючи проти позову , вказує на те, що договір про пайову участь в будівництві квартири був укладений до шлюбу 16.06.1999 року, а кошти по договору сплачені за рахунок подарованих йому 16.06.1999 року його матір'ю [PERSON] 25 тисяч доларів США, на підтвердження чого надав суду копію письмової угоди від 16.06.1999 року. Заслухавши пояснення сторін, свідків та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановленні наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували в шлюбі з 06.08.1999 року (а.с. 6), який розірвано, про що зроблено актовий запис за № 222 від 22.08.2007 року ( а.с. 28). 16.06.1999 року [PERSON] укладено договір з будівельним підприємством про пайову участь в будівництві. За умовами якого підприємство зобов'язалось збудувати до третього кварталу 2001 року та передати у власність [PERSON]трикімнатну квартиру по [ADDRESS], а останній зобов'язався сплатити 66380 грн., п'ятдесят відсотків із яких - при укладенні договору, а решту - в обумовлені договором строки (а.с. 9-10). На виконання умов договору від імені [PERSON]було сплачено підприємству за квитанціями до прибуткового касового ордеру від 17.06.1999 року - 18200 грн., 29.01.2001 року - 24400 грн., 12.04.2001 року - 23780 грн. (а.с. 12). Крім того, 29.01.2001 року між тими ж сторонами був укладений договір про спільну діяльність, за умовами якого підприємство зобов'язалось збудувати та передати у власність [PERSON]складське приміщення в цокольному поверсі будинку [ADDRESS], а останній зобов'язався сплатити 2200 грн. (а.с. 13). На виконання умов цього договору від імені [PERSON]було сплачено підприємству за квитанцією до прибуткового касового ордеру від 29.01.2001 року - 2200 грн. (а.с. 14). На підставі рішення виконкому Іллічівської міської ради від 24.01.2002 року № 26 на ім'я відповідача було видане свідоцтво від 28.01.2002 року про право власності на квартиру [ADDRESS](а.с. 17). Свідоцтво про право власності зареєстроване в КП «БТІ» м. Іллічівська 18.02.2002 року (а.с. 18). Таким чином, договір про пайову участь в будівництві квартири хоча й укладався відповідачем до шлюбу, але сплата основної частини коштів за цим договором та за договором про спільну діяльність від 29.01.2001 року здійснювалась за час шлюбу сторін, а тому квартира [ADDRESS], право власності на яку виникло лише з видачею свідоцтва про право власності від 28.01.2002 року, набута подружжям за час шлюбу і належить на праві спільної сумісної власності подружжю на підставі діючої на час придбання власності ст. 22 КпШС України та діючої на даний час ст. 60 СК України. Доводи відповідача про надбання спірного майна за рахунок одержаних ним від своєї матері коштів є такими, що не ґрунтуються на вимогах закону та спростовуються наданими суду доказами. А саме: Відповідачем на підтвердження своїх доводів надана суду ксерокопія письмової угоди, датованої 16.06.1999 року (а.с. 45), за умовами якої [PERSON] передала [PERSON] 25 тисяч доларів США на будівництво та благоустрій квартири в м. Іллічівську. Вказана угода підписана свідками [PERSON] та [PERSON], підписи яких засвідчені начальником ЖЕК № 2 [PERSON] з відтиском штампу дільниці № 2 КП «ЖКС «Черемушки». Однак відповідно ст. 244 ЦК України в редакції 1963 року, що діяла на час датування угоди, договір дарування на суму більше 500 грн. підлягав нотаріальному посвідченню, а недодержання форми договору тягне за собою його недійсність (ст.ст. 44, 47 ЦК України в редакції 1963 року).Тому вказана угода, що нотаріально не посвідчена, не є підтвердженням наявності угоди дарування відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, за вимогами якої обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Крім того, відповідно до листів УЖКГ Одеської міської ради від 10.12.2007 року (.а.с. 74) та Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Черемушки» (штамп якого проставлений на угоді, датованої 16.06.1997 року)(а.с. 75), останнє було створено лише 27.07.2007 року, а [PERSON] (а не [PERSON], як вказано на ксерокопії наданої відповідачем угоди) працювала в 1999 році начальником ЖЕУ-2 ЖЕО Малиновського району. В наданому відповідачем для огляду оригіналі угоди ініціали [PERSON] виправлені з «В» на «А». При цьому допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що підписувала вказану угоду в приміщені ЖЕУ, начальник якого поставила печать на даній угоді. А свідок [PERSON] пояснила, що підписувала вказану угоду в квартирі [PERSON] та начальника ЖЕУ не бачила. Вказані обставини в своїй сукупності свідчать про невідповідність дійсності наданої суду письмової угоди, датованої 16.06.1997 року, яка, до того ж, не підписана [PERSON] та [PERSON], яких безпосередньо стосується. Свідок [PERSON] дала пояснення, аналогічні позиції відповідача, який є її сином. Із пояснень допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] слідує, що спірне майно було набуте за час шлюбу за рахунок сумісних коштів сторін як подружжя та допомоги їх батьків, яка носила безвідплатний характер. На підставі викладеного та

Outcome: approved