Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, у попередньому судовому засіданні підтримав його і пояснив, що 4 січня 2008 року між ним та госпрозрахунковим ветеринарно-санітарним загоном при районній лікарні державної ветеринарної медицини в особі виконуючої обов'язки начальника Овдієнко З. М. був укладений договір купівлі-продажу об'єктів нерухомості. На умовах цього договору відповідач зобов'язувався у строк до 1 травня 2008 року передати йому у власність, а він зобов'язувався прийняти і оплатити об'єкти нерухомості, розташовані в місті [ADDRESS], а саме: нежитлову будівлю (літера «А»), гараж (літера «А 1»), тамбур (літера «а 1»), склад (літера «а 2»), склад (літера «а 3». За взаємною домовленістю купівлю-продаж було вчинено за 8000 гр., включаючи ПДВ. Вони домовилися, що у випадку відмови його чи відповідача від купівлі-продажу без поважної причини, чи у випадку зволікання з нотаріальним посвідченням договору більш як на двадцять днів від строку, передбаченому в пункті 1 договору, сторона договору, права якої порушуються, має право подати позовну заяву до суду за місцем знаходження об'єктів нерухомості про визнання цього договору дійсним та визнання права власності на об'єкти нерухомості, що зазначені в пункті 1 договору і у цьому випадку, у разі визнання сторонами договору умов договору кошти, що визначені в пункті 2 договору сплачуються під час судового розгляду справи на підтвердження дійсності договору та покупцем надається суду письмове підтвердження проведених розрахунків. В порушення таких умов договору відповідач зволікає із належним оформленням договір купівлі-продажу нерухомого майна, який за нормою ст.657 Цивільного кодексу України повинен бути укладений в письмовій формі та нотаріально посвідчений. Таким зволіканням відповідач порушує його права щодо можливості проведення державної реєстрації прав власності на це майно. Відповідач не заперечує проти набуття ним права власності, проте мотивує зволікання тим, що не бачить у своїх діях будь-яких перешкод щодо розпорядження ним нерухомим майном. На думку відповідача, дії щодо переходу права власності на його користь він частково виконав та передав об'єкти нерухомості йому у користування.. Окрім того на підтвердження права на постійне користування земельною ділянкою передав йому оригінал довідки Іллінецької міської ради № 393-02.19 від 16.05.2008 року про те, що в постійному користуванні госпрозрахункового ветеринарно - санітарного загону рахується земельна ділянка площею 0,0785 га в [ADDRESS]. Відповідач, зволікаючи з передачею земельної ділянки до нотаріального посвідчення договору, стверджує, що право користування на земельну ділянку він отримає не до нотаріального посвідчення договору купівлі - продажу, а на підставі пункту 2 статті 377 Цивільного кодексу України, відповідно до якої встановлено, що якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Відповідач також пояснив, що на підтвердження перебування об'єктів нерухомості, що є предметом договору, він надав оригінал довідки за № 4 про те, що ці об'єкти нерухомості на балансі госпрозрахункового ветеринарно-санітарного загону при районній лікарні державної ветеринарної медицини перебувають ще з 1977 року і що згідно пункту 3.3. статуту госпрозрахункового ветеринарно-санітарного загону при районній лікарні державної ветеринарної медицини, що зареєстрований за реєстраційним номером №02736662Ю0040084 в Реєстрі суб'єктів підприємницької діяльності 22 червня 2001 року встановлено, що майно ветзагону, яке становить основні і оборотні засоби, а також інші цінності, своєю вартістю відображені в самостійному балансі ветзагону, а також, що згідно пункту 3.4. статуту встановлено, що джерелом формування майна ветзагону являється прибуток одержаний від реалізації послуг, робіт, а також інших видів господарської діяльності, що не суперечить вимогам діючого законодавства. Тобто відповідач стверджує, що умови договору він виконав, і що договір визнає, проте не погоджується, що об'єкти нерухомості необхідно посвідчувати тільки нотаріально, і що він може зареєструвати за собою об'єкти нерухомості на підставі акту приймання - передачі майна, посилаючись на Наказ Міністерства аграрної політики України від 14 березня 2001 року N 62, згідно якого акт приймання-передавання майна може бути підставою для оформлення прав власності на майно в установленому порядку. Проте, він вважає, що зволікання з нотаріальним посвідченням є порушенням умов договору, відповідач має цивільну правоздатність та дієздатність (стаття 80 ЦК України) щодо розпорядження даним майном, а пояснення відповідача є помилковими, тому просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу об'єктів нерухомого майна та визнати за ним право власності на вказане майно. Відповідач - Госпрозрахунковий ветеринарно-санітарний загін при районній лікарні державної ветеринарної медицини позов визнав повністю, про що подав до суду відповідний відзив, таке повне визнання позову підтвердила в судовому засіданні представник відповідача Рак Н.С., надавши суду копії платіжних документів про повну сплату позивачем вартості придбаного ним за договором купівлі-продажу нерухомого майна. За таких обставин суд вважає за можливе вирішити справу у порядку її до судового провадження, прийняти визнання позову відповідачем і задовольнити позовні вимоги, оскільки вони, крім повного їх визнання відповідачем, вони підтверджуються також і поданими позивачем письмовими доказами, а саме: копією Статуту Госпрозрахункового ветеринарно-санітарного загону при районній лікарні державної ветеринарної медицини (а.с.8 - 12), копіями реєстраційних документів (а.с.13 - 15), копією договору купівлі-продажу (а.с.16), довідкою Іллінецької міської ради (а.с.17), довідкою Госпрозрахункового ветеринарно-санітарного загону при районній лікарні державної ветеринарної медицини (а.с.18), копією технічного паспорта (а.с.19 - 23). Оцінюючи в сукупності всі досліджені по справі докази, суд вважає, що договір купівлі-продажу майна між сторонами від 4 січня 2008 року слід визнати дійсним, за позивачем слід визнати право власності на придбане нерухоме майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved