Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-21 00:00:00

16.04.2008 р.[PERSON] звернувся до суду з позовом до ЧРТПП про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди(а.с.1-2), в ході розгляду справи уточнив позов(а.с.37-39) та остаточно просив поновити його на попередній роботі - посаді головного юрисконсульта відповідача, одночасно прийняти рішення про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 14.03.2008 року(день звільнення) на дату винесення рішення, в тому числі за один місяць - виплатити негайно, покласти на відповідача обов'язок відшкодувати 4000 грн. моральної шкоди, судові витрати віднести за рахунок відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що 14.03.2008 р. за наказом № 14-ос його без законних підстав звільнили з посади головного юрисконсульта ЧРТПП. В судовому засіданні позивач позов підтримав за уточненими позовними вимогами, просив його задовольнити та пояснив, що про наступне скорочення його посади йому повідомили усно 18.12.2007 р. чи 19.12.2007 р., про ознайомлення з цим наказом розписався 14.01.2008 р.; профспілковий комітет ЧРТПП двічі відмовив в наданні згоди на його звільнення. Представник відповідача позов не визнала відповідно до письмових заперечень, що на аркушах справи 15-16, та пояснила, що позивача звільнено з дотриманням вимог чинного законодавства. Свідок [PERSON] показала, що вона працює інспектором по кадрам ЧРТПП; 20.12.2007 р. позивача знайомили з наказом від 19.12.2007 р., але він відмовився розписатись про це, було складено акт(а.с.7); тільки 14.01.2008 р. позивач розписався про ознайомлення з наказом від 19.12.2007 р. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, та свідка, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] був прийнятий в ЧРТПП на посаду головного спеціаліста юридичного відділу з 19.09.2001 р. згідно наказу № 36-п від 05.09.2001 р.(а.с.10), згідно наказу № 199 від 30.11.2001 р. з 01.12.2001 р. виключено із штатного розкладу вакантну посаду начальника юридичного відділу та перейменовано посаду головного спеціаліста юридичного відділу на посаду головного юрисконсульта(а.с.4); наказом № 14-ос від 14.03.2008 р.[PERSON] звільнено з роботи з 14.03.2008 р. у зв”язку зі скороченням штату (п. 1 ст. 40 КЗпП України)(а.с.8). Скорочення штату є однією із форм змін в організації виробництва і праці. Законодавство не вимагає від уповноваженого власником органу будь-якого обґрунтування таких змін, оскільки це відноситься до компетенції власника. 19.12.2007 р., не пізніше ніж за два місяця до наступного вивільнення позивача, відповідач видав наказ № 58-ос(а.с.5), згідно якого з 01.01.2008 р. скорочується, зокрема, посада головного юрисконсульта з 01.03.2008 р.. На виконання наказу від 19.12.2007 р. позивач 20.12.2007 р. був персонально попереджений про наступне вивільнення та одночасно йому були запропоновані вільні за штатним розписом посади, на зайняття яких він не надав згоди, про це[PERSON] відмовився розписатись, що підтверджується актом(а.с.7), позивач розписався про ознайомлення з наказом від 19.12.2007 р. тільки 14.01.2008 р. Ознайомившись з наказом про звільнення від 14.03.2008 р.,[PERSON] повторно відмовився від запропонованих вільних за штатним розписом посад(а.с.8). Суд не вважає порушенням закону звільнення позивача з 14.03.2008 р., оскільки в штатному розписі саме з 15.03.2008 р. відсутня посада, яку займав позивач. Як вказує відповідач, це було зроблено з метою уникнення можливого спору з позивачем щодо дати ознайомлення з наказом від 19.12.2007 р. Трудовий договір з позивачем правомірно розірвано відповідачем відповідно до вимог ч. 7 ст. 43-1 КЗпП України фактично без необґрунтованої відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору виборного органу первинної профспілкової організації (а.с.41-44). Позов є безпідставним та необґрунтованим, оскільки відповідачем дотримані вимоги ст. 49-2 КЗпП України щодо порядку вивільнення [PERSON] та його звільнення згідно вимог ст.ст. 40, 43 КЗпП України, відповідно відсутні правові підстави для поновлення позивача на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, з 14.03.2008 р. на дату винесення рішення, в тому числі негайної виплати середнього заробітку за один місяць, та згідно ст. 237-1 КЗпП України моральної шкоди, факт заподіяння якої, як і в цілому позову,[PERSON] не довів. В зв'язку з повною відмовою в задоволенні позову необхідно стягнути з позивача на користь державного бюджету м. Чернігова витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн.

Outcome: approved