Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Одеської міської ради про визнання права власності, вказуючи що він є власником квартири [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу від 03.10.2005 року. Він як і попередній власник квартири користується підсобним приміщенням, яке є суміжним з квартирою. Ним за рахунок власних сил та коштів зроблено реконструкцію вказаного підсобного приміщення, яке складається з двох приміщень, площею 18,98 кв.м. і 13,93 кв.м.. До теперішнього часу він володіє та користується зазначеним нерухомим майном відповідно до його функціонального призначення. Позивач просить суд визнати за ним право власності на житлове приміщення загальною площею 32,91 кв.м., що складається із двох жилих кімнат, площею 18,98 кв.м. та 13,93 кв.м., яке є невід'ємною частиною квартири [ADDRESS]. Відповідач представник виконавчого комітету Одеської міської ради у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнала, пояснивши, що ремонт здійснено позивачем самочинно, без відповідного на це дозволу, у зв'язку з чим просить суд відмовити у задоволені позовних вимог. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. У ході судового засідання встановлено, що позивач згідно договору купівлі-продажу від 03.10.2005 року є власником квартири [ADDRESS]. З 2005 року позивач користується, як і попередній власник квартири, підсобним приміщенням, яке є суміжним з квартирою позивача. Позивачем за власні кошти були виконані роботи по ремонту підсобного приміщення, були відремонтовані комунікації і підведене паління. Згідно технічного висновку про можливість збереження жилих приміщень, виготовленого головним архітектором Пуме В.Г., приміщення, які у технічному висновку значаться як кімнати № 7 і 8, загальною площею 32,91 кв.м., можливо зберегти для подальшої експлуатації. Суміжні власники квартир які мешкають в будинку [ADDRESS], надали письмову згоду позивачу на визнання за [PERSON] права власності на приміщення, загальною площею 32,91 кв.м., що складається з двох житлових кімнат, площею 18,98 кв.м. та 13,93 кв.м., розташованого [ADDRESS]. З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що вищевказане приміщення не має негативного впливу на планіровку, забудову, благоустрій вулиці, на зручність утримання суміжних ділянок тощо, тобто дотримано вимоги ч.5 ст.319 ЦК України. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч.1, 2 ст.331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Суд вважає, що обставини, встановлені у судовому засіданні, дають підстави для визнання за позивачем [PERSON] права власності на житлове приміщення загальною площею 32,91 кв.м., що складається з двох жилих кімнат, площею 18,98 кв.м. та 13,93 кв.м., яке є невідїємною частиною квартири [ADDRESS].

Outcome: approved