Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-18 00:00:00

Позивач [PERSON]звернувся до суду з заявою, в якій просить визнати за ним право власності на 53/100 частини житлового будинку і належні до нього господарські будівлі і споруди по [ADDRESS], виділити йому зазначену частину садиби в натурі, а також виділити земельну ділянку загальною площею 1715 кв.м, в тому числі двір - 859 кв.м, город - 856 кв.м. Свої вимоги мотивує тим, що перебуває з відповідачем [PERSON]. в шлюбі з 1956 року. В період шлюбу побудували будинок в с.[ADDRESS], зареєстрований за ним. Рішенням Каланчацького районного суду від 13 лютого 2008 р. за позовом [PERSON]. до нього про поділ спільного майна подружжя за останньою визнано право власності на 47/100 частини житлового будинку та господарських будівель і споруд по [ADDRESS], проведено реальний розділ будинку, зокрема їй виділено приміщення 1-5, 1-6, 1-7, 1-8, частину приміщення 1-9, 1-10 в будинку літ.А, сарай літ.Г, водопровід №1, частину огорожі на загальну суму 31453 грн. Крім того, дружині виділено ізольовану земельну ділянку площею 1639 кв.м, в тому числі двір - 859 кв.м, город - 780 кв.м. Сторін зобов»язано провести роботи по ізоляції частин будинку. Позивач вказує, що з рішенням суду згоден, однак інша частина будинку та земельної ділянки йому не виділена, що перешкоджає розпорядженню ним своїм майном. В зв»язку з цим просить виділити йому в будинку літ.А приміщення 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-9, що становить 53/100 частини,сарай з підвалом літ.В та другу частину огорожі. Крім цього, просить виділити земельну ділянку в розмірах, зазначених вище, виходячи з того, що майно, набуте подружжям в період шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Відповідачка позов визнає. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини /навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо/ самостійного заробітку /доходу/. Згідно ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Статтею 69 СК України передбачається право чоловіка і дружини на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. При цьому відповідно до ст.70 цього Кодексу у разі поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, їх частки є рівними. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 1956 року, від якого мають трьох дорослих дітей. За час шлюбу сторони побудували житловий будинок в [ADDRESS]вартістю 72452 грн. Між сторонами склалась певна домовленість про користування будинком, відповідач займає літню кухню, де є опалення/приміщення 1-1, 1-2/, та зал в будинку /приміщення 1-4/. Суд вважає, що при розділі будинку в натурі слід взяти до уваги вказану домовленість сторін та рішення суду від 13 лютого 2008 р., яким відповідачці виділено 47/100 частини будинку та земельну ділянку, і провести поділ відповідно до цього рішення.

Outcome: approved