Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що їй на підставі договору купівлі-продажу від 19 липня 1983 року належить будинок [ADDRESS]. В даному житловому приміщенні зареєстрована відповідачка [PERSON], яка фактично не проживає в даній квартирі з серпня 2004 року. На неодноразові звернення позивачки до [PERSON] з проханням змінити реєстрацію, остання у добровільному порядку не погоджується, хоча претензій та прав на проживання не пред»являє. Оскільки відповідачка тривалий час без поважних причин не проживає в зазначеному будинку, не приймає участі в утриманні квартири, внаслідок чого ускладнюється матеріальне становище позивачки, яка крім того не має можливості вільно, на свій розсуд, розпорядитися своїм житлом, остання і просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та зобов»язати віділення по паспортно-реєстраційній та міграційній роботі при Прилуцькому МВ УМВС зняти з реєстрації відповідачку. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги в повному обсязі. В судовому засіданні відповідачка позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення. В судовому засіданні третя особа - [PERSON]. позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення. В судове засідання представник третьої особи - відділення по паспортно-реєстраційній та міграційній роботі при Прилуцькому МВ УМВС, не з»явився, проте завчасно була надана заява з клопотанням про розгляд даної спрапви у відсутності їх представника. Заявлені вимоги визнають та у вирішенні даного питання покладаються на розсуд суду. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Згідно довідки вуличного комітету № 28 від 25 січня 2007 року вбачається, що [PERSON] прописана в будинку [ADDRESS], проте не проживає за даною адресою з серпня 2004 року (а.с.6). Згідно довідки Прилуцького МБТІ від 6 червня 2008 року № 670 вбачається, що [PERSON] належить будинок [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 19 липня 1983 року (а.с.8). Згідно актів обстеження комітету самоорганізації населення мікрорайону № 5 від 12 березня 2008 року та 13 червня 2008 року вбачається, що [PERSON] являється зареєстрованою за адресою [ADDRESS], проте фактично там не проживає (а.с. 9-10). Згідно положень ст. 386 Цивільного кодексу України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (квартиру), користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Згідно положень ч.1 ст. 71 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім”ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. За таких обставин, оцінюючи у сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає достовірно встановленим, що [PERSON] дійсно понад 6-ти місяців без поважних причин не проживає в жилому приміщенні за адресою [ADDRESS], також проти даного факту не заперечила сама відповідачка та підтвердили свідки в судовому засіданні [PERSON], [PERSON], [PERSON]., а тому за вимогою позивачки може бути визнана в судовому порядку такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. На підставі викладеного та ст.ст. 71, 72 ЖК України та

Outcome: partial