Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-28 00:00:00

Представник позивача ЗАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що відповідач у зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором має заборгованість в сумі 9463 грн. 21 коп., яка складається з заборгованості за кредитом - 4701 грн. 81 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом - 2530 грн. 93 коп., заборгованості по комісії за користування кредитом - 1612 грн. 57 коп., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 617 грн. 90 коп. У судове засідання позивач не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник позивача Плеханов І.О., який діє на підставі довіреності від 23 червня 2006 року, надіслав до суду листа, в якому просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю (а.с. 42). Відповідач - [PERSON] у судовому засіданні позов визнав частково і пояснив суду, що він дійсно отримав кредит у ЗАТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 4891 грн. 70 коп. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором утворилася заборгованість в сумі 9463 грн. 21 коп. При цьому надав копію квитанції про погашення заборгованості в сумі 5000 грн. (а.с. 45). Враховуючи вище викладене, суд приходить до переконання, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, системно дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача, приходить до переконання, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 11 січня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 4891 грн. 70 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення 11 січня 2009 року (а.с. 7-10). Даний договір складається із Заяви позичальника та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам. Відповідно до умов вищевказаного договору позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 338 грн. 27 коп. для погашення заборгованості за кредитом. Крім того, при порушенні позичальником будь-яких зобов'язань банк має право нарахувати пеню, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15 % від суми непогашеної заборгованості. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Боржник, як встановлено ст. 527 ЦК України, зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання. У порушення зазначених норм ЦК України та умов договору відповідач зобов'язання належним чином не виконав. За положенням ч. 2 ст. 1050 ЦК України в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка судом вказують на наявність підстав для часткового задоволення позову ЗАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором в сумі 4463 грн. 21 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вище викладене,

Outcome: partial