Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-27 00:00:00

Позивач просить постановити рішення суду, яким визнати за ним право власності на самочинно збудовані будівлі, а саме житловий будинок площею 98 кв.м., сарай-гараж з погребом, які визначені у технічному паспорті житлового будинку під літерами А, Б за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що, отримавши дозвіл на будівництво будинку та господарських будов, технічної документації на будівництво не оформив, а розпочав будівництво, яке на даний час завершене, але свідоцтво про право власності на будівлі отримати не може, так як узаконити самочинне будівництво можливо лише рішенням суду. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав і мотивував обставинами, викладеними в позовній заяві, та пояснив, що у 1996 році по [ADDRESS] придбав старий будинок, який після отримання дозволу на забудову зніс, а на земельній ділянці побудував новий будинок, сарай-гараж з погребом. На даний час будівництво завершене, але технічна документація на будівництво не отримувалась. В отриманні свідоцтва про право власності на будинок з господарськими будівлями відмовлено. Від представника відповідача В. Писарської селищної ради надійшла заява, в якій він просить справу слухати в його відсутність, позовні вимоги визнає. Представник третьої особи відділу архітектури та містобудування Великописарівської районної державної адміністрації до суду не прибув, але надав заяву з проханням слухати справу в його відсутність, позовні вимоги визнає. Крім того зазначає, що порушень норм будівництва, санітарних, пожежних норм при огляді господарства не виявлено. Будівництво проведено у межах границь земельної ділянки. Позивач просить постановити рішення у попередньому судовому засіданні. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що 01 листопада 1996 року позивач придбав будинок з надвірними будовами по[ADDRESS], який розташований на землях В. Писарівської селищної ради Сумської області, що підтверджується договором купівлі-продажу, засвідченим державним нотаріусом В.Писарівської нотаріальної контори. 22 травня 1997 року рішенням Великописарівської селищної ради Сумської області надано [PERSON] земельну ділянку для будівництва та ведення особистого підсобного господарства в розмірі 0,45 га по [ADDRESS]. Відповідно до рішення виконкому Великописарівської селищної ради Сумської області від 21 травня 1998 року позивачеві по справі [PERSON] надано дозвіл на будівництво житлового будинку та господарських споруд по [ADDRESS]. Як слідує з технічного паспорту житлового будинку індивідуального житлового фонду, за адресою:[ADDRESS], самочинно збудовано житловий будинок, сарай-гараж, погріб, огорожа. З висновку начальника відділу містобудування, архітектури та ЖКГ РДА, вбачається, що будівлі зведено відповідно до вимог норм будівництва та відповідають санітарним та пожежним нормам. Будівництво здійснено в межах земельної ділянки. Відповідно до ст. 376 ч.1 ЦК України житловий будинок, будівля, споруди, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Будівництво по [ADDRESS] здійснено позивачем по справі на земельній ділянці, що відведена для цієї цілі, з дозволу відповідного органу, з дотриманням будівельних норм та правил, але без належно затвердженого проекту. Отже у відповідності до ст. 376 ЦК України суд може визнати право власності на самочинно збудоване нерухоме майно на вимогу власника земельної ділянки, якщо це не порушує права інших осіб. Порушень прав інших осіб суд не вбачає, а тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved