Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-11 00:00:00

Позивач [PERSON]. звернулась до суду і просить визнати накази №№8,22 та наказ без номеру від 25 лютого 2004 року по ТОВ «Інтергіпс», «Інтергіпс-Україна», «Укрпрофіль» про звільнення [PERSON] за п.2 ст. 41 КзппУкраїни - звільнення за недовіру , незаконними, поновити її з 25 лютого 2004 року на посадах головного бухгалтера у вказаних товариствах, стягнути з ТОВ «Інтергіпс» середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 12 875гр., з ТОВ «Інтергіпс-Україна»- 36 915гр., з ТОВ «Укрпрофіль»- 78 875гр., відшкодувати моральну шкоду завдану незаконним звільненням стягнувши з відповідачів солідарно компенсацію в розмірі 25 000гр. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в наказах про звільнення не викладено конкретних обставин , за яких відповідачі прийшли до висновку про втрату довіри до позивача, при цьому позивач не вчиняла жодних дій які б давали підстави для втрати до неї довіри, до того ж позивач вважає, що не може бути віднесена до осіб, що безпосередньо обслуговують грошові або товарні цінності на підприємстві. Незаконне звільнення призведе до неможливості влаштуватись на іншу роботу, призвело до негативних наслідків у вигляді душевного хвилювання Представник відповідачів ТОВ «Інтергіпс», ТОВ «Інтергіпс-Україна», ТОВ «Укрпрофіль» та третьої особи [PERSON]. [PERSON]. заперечував проти задоволення позову [PERSON], посилаючись на те, що для звільнення позивача існували обґрунтовані підстави, що підтверджується розслідуванням кримінальної справи за її обвинуваченням в Солом'янському РУГУ МВС України в м. Києві. Третя особа [PERSON]. в судове засідання не з»явився, своїх заперечень не подав, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Суд вислухавши пояснення позивача [PERSON], її представника [PERSON], заперечення представника відповідача [PERSON]., дослідивши письмові докази по справі, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до п2 частини першої ст.41 Кодексу законів про працю України трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу. Відповідно до частини другої вказаної норми закону, розірвання договору у випадках, передбачених пунктами 2 і 3, проводиться з додержанням вимог статті 43 цього Кодексу. Відповідно до ст. 43 Кзпп України розірвання трудового договору з підстав , передбачених пунктом 2 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу(профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Під час судового розгляду встановлено, що наказом №22 від 25 лютого 2004 року позивач [PERSON]. була звільнена з посади головного бухгалтера ТОВ «Інтергіпс-Україна» за п2 ст.41 «Звільнення в зв'язку з недовірою» . Підставою для видачі наказу стало рішення директора підприємства. Наказом №8 від 25 лютого 2004 року [PERSON]. була звільнена з посади головного бухгалтера ТОВ «Інтергіпс» в зв'язку з втратою довіри за п. 2 ст. 41 . Підставою для винесення вказаного наказу стало рішення директора підприємства. Згідно даних отриманих під час судового розгляду [PERSON]. також була звільнена з посади головного бухгалтера ТОВ «Укрпрофіль» з тих же підстав. Копію вказаного наказу відповідачем ТОВ «Укрпрофіль» надано не було. Із пояснень представника відповідача [PERSON]. вбачається , що вказані в наказах рішення керівників підприємств були усними. Під час судового розгляду представником відповідача були надані матеріали, які стали підставою для втрати довіри до позивача та звільнення її з роботи. Із поданих матеріалів ( а. с. 141-161т1) встановити конкретні винні дії відповідача не можливо При цьому під час судового розгляду було встановлено, що вказані матеріали стали підставою для обвинувачення позивача в заволодінні майном відповідачів. Відповідно до п 8 частини першої ст.40 Кодексу законів про працю України трудовий договір , укладений на невизначений строк , а також строковий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку вчинення за місцем роботи розкрадання (в тому силі і дрібного) майна власника, встановленого вироком суду, що набрав законної сили , чи постановою органу, до компетенції якого входить накладення адміністративного стягнення або застосування заходів громадського впливу. Як видно з ухвали колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 29 листопада 2007 року, кримінальна справа по обвинуваченню [PERSON]. у вчиненні злочинів, передбачених ч3 ст.191, ч4 ст.191, ч5 ст.191,ч2 ст.366 КК України направлена прокурору м. Києва на нове розслідування. [PERSON]. обвинувачується в тому, що працюючи головним бухгалтером ТОВ «Інтергіпс», за сумісництвом головним бухгалтером ТОВ «Інтергіпс-Україна» та виконуючи функції касира, тобто будучи службовою особою ,виконуючи організаційно-розпорядчі та адміністративно -господарські функції в цих товариствах, використовуючи своє службове становище всупереч інтересам служби, діючи з корисливих мотивів , в період часу з лютого 2000 року по 20 лютого 2002 року склала підроблені документи за допомогою бухгалтера ТОВ «Інтергіпс-Україна» Лозової Н.В. щодо оплати ТОВ «Інтергіпс» витрат за придбання будівельних матеріалів у ТОВ «Мікс-С» на суму 21 178,10гр., і відомостей щодо реального отримання цих коштів директором ТОВ «Інтергіпс» [PERSON]; без відома директора товариства [PERSON]. внесла неправдиві відомості до видаткового касового ордеру , авансового звіту та до виписки з касової книги щодо відшкодування з каси ТОВ «Інтергіпс-Україна» витрат на відрядження менеджера цієї фірми [PERSON] до Німеччини, і відомості щодо реального отримання цих коштів останньої на суму 2 317,43гр. ; внесла неправдиві відомості до видаткового касового ордеру , авансового звіту та до виписки з касової книги щодо відшкодування з каси ТОВ «Інтергіпс-України» витрат на відрядження -семінар [PERSON] до Єгипту (м. Харгада) в сумі 2 819,40гр., і відомості щодо реального отримання цих коштів, а також вчинила аналогічні дії щодо себе, і таким чином заволоділа грошовими коштами зазначених товариств на загальну суму 29 134,33гр. Отже матеріали які були надані відповідачами під час даного судового розгляду як такі , що стали підставою для втрати довіри позивачу , були ними подані до правоохоронних органів і стали підставами для обвинувачення [PERSON] у вчиненні злочинів. За вищевикладених обставин суд вважає безпідставним звільнення позивача яке відбулось 25 лютого 2008 року оскільки фактично на час звільнення у відповідачів не було підстав для втрати довіри до позивача -головного бухгалтера . Так, фактично у разі наявності винних дій позивача у вчиненні розкрадання майна власника , у відповідача виникне право вирішувати питання про звільнення [PERSON] відповідно до правил п.8частини першої ст. 40 КзппУкраїни. Суд також звертає увагу на те, що рішення керівників вищевказаних підприємств , де працювала [PERSON]. , не оформлено відповідним чином, тобто в наказі не визначено конкретної причини звільнення, при цьому і в іншій письмовій формі не викладено докладно обставин , за яких керівництво прийшло до висновку про втрату довіри до працівника. В той же час ті документи, які були надані до суду під час судового розгляду також не визначають цих обставин, оскільки при їх дослідженні можливо лише припускати обставини , за яких позивач була звільнена з посади. Відповідно до ст. 235 Кзпп України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більше як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше як одного року, не з вини працівника , орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. За таких обставин суд прийшов до переконання , що звільнення [PERSON] з посади головного бухгалтера в товариствах ТОВ «Укрпрофіль» , ТОВ «Інтергіпс» , ТОВ «Інтергіпс -Україна» проведено без законних підстав, а тому позивач підлягає поновленню на посаді з дня її звільнення. Розгляд цивільної справи тривав більше ніж один рік, при цьому суд не вбачає вини позивача в цьому, оскільки тривалість знаходження справи в суді була викликана оскарженням ухвали про призначення експертизи та зупинення провадження з боку відповідача. Отже вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу з відповідачів підлягають задоволенню. Суд знаходить розрахунок складений позивачем відповідно до отриманих відомостей про її заробітну плату в ТОВ «Укрпрофіль» і ТОВ «Інтергіпс» за 2003 рік, ТОВ «Інтергіпс -Україна» за 2002рік, вірним, оскільки вказані відомості отримані від Пенсійного фонду України, до якого надходять відомості від власників або уповноважених ним органів. Відповідачі під час судового розгляду відомості про середній заробіток [PERSON] за останні місяці її роботи в товариствах не надали. Отже відповідачі зобов'язані відшкодувати позивачу середній заробіток за період вимушеного прогулу з 25.02.2004р. до 12.05.2008р. , що складає 50 місяців. Так, з ТОВ «Укрпрофіль» підлягає стягненню середній заробіток в розмірі 78 875гр.( листопад та грудень 2003 року 1 350гр. і 1850гр.:2=1 577,5гр.) З ТОВ «Інтергіпс» -12 875гр. ( листопад, грудень 2003 року 230гр. та 285гр.:2=257,50гр.) З ТОВ «Інтергіпс-Україна»-36915гр.(відомості за 2002р. 8860:12=738,3гр.) Відповідно до ст. 237-1 КзппУкраїни відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під час судового розгляду встановлено, що позивач була звільнена з посади без законних підстав, що безумовно вплинуло на її душевний стан, та заподіяло хвилювань. Виходячи з характеру порушеного права позивача, його наслідків у вигляді душевного страждання, суд вважає, що відповідачі повинні відшкодувати компенсацію в розмірі 4 000 гр. кожний. Такий розмір компенсації буде сприяти відновленню емоційного стану позивача до порушення її законних прав, та відповідати вимогам розумності та справедливості. Судові витрати у вигляді судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення необхідно покласти на відповідачів відповідно то розміру задоволених вимог позивача. На підставі викладеного та

Outcome: partial