Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-09 00:00:00

У серпні 2007 року позивач звернулась з позовом до Міністерства оборони України, Управління сільського господарства Міністерства оборони України, Військового радгоспу «Степовий» про стягнення заробітної плати. В обґрунтування своїх позовних вимог у позовній заяві та в ході судового засідання позивач, уточнивши позовні вимоги, посилалася на те, що з 01 листопада 2001 року наказом № 116 начальника Управління сільського господарства Міністерства оборони України, був призначений на посаду директора військового радгоспу «Поляна». 01 лютого 2003 року наказом № 4 державного секретаря Міністерства оборони України військовий радгосп «Поляна» реорганізований та приєднаний на правах відокремленого структурного підрозділу до військового радгоспу «Степовий». При цьому останній є правонаступником всіх прав і обов' язків військового радгоспу «Поляна». 11 лютого 2003 згідно акту прийому- передачі, затвердженого 18 лютого 2003 року, військовий радгосп «Поляна» був переданий як структурний підрозділ до військового радгоспу «Степовий». Після цього позивач фактично продовжував працювати до 11 листопада 2003 року. Заборгованість із заробітної плати, що позивачеві не була виплачена з листопада 2002 року по 31 січня 2003 року складає 1 425 грн.; з початку лютого по 10 листопада 2003 року - 6 207 грн. Таким чином заборгованість з листопада 2002 року до 10 листопада 2003 складає 7 632 грн. позивач неодноразово звертався щодо виплати йому заборгованості до військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону, яка проводила перевірку і за цим фактом. Сума індексації, яку позивач нарахував згідно ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення» з листопада 2002 року по листопад 2003 року складає 347 грн 54 коп., з грудня 2003 року по березень 2008 року - 5553 грн. 19 коп., а всього 5900 грн. 54 коп. Позивач підтримав позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача Міністерство оборони України Чепель К.О. у судове засідання з'явився, позовні вимоги не визнав в повному обсязі, суду пояснив, що згідно наказу начальника управління сільського господарства міністерства оборони України від 01.11.01 № 116 [PERSON]. призначено на посаду директора військового радгоспу «Поляна». Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 19.03.1993 року № 203 між Управлінням сільського господарства Міністерства оборони України та позивачем 01.11.2001 року було укладено контракт. Управління сільського господарства є юридичною особою, здійснює свою діяльність на принципах господарського розрахунку. У Міністерства оборони України відсутній наказ про звільнення позивача. Відповідно до п. 3 контракту за виконання обов'язків, передбачених цим контрактом, керівнику нараховується заробітна плата за рахунок частини доходу, одержаного підприємством внаслідок його господарської діяльності. Оплата праці та матеріальне забезпечення керівника підприємства визначаються у контракті, провадяться за рахунок коштів підприємства і встановлюються у прямій залежності від результатів виробничо- господарської діяльності підприємства. Просив суд відмовити у задоволені позовних вимог. Представник Управління сільського господарства Міністерства оборони України у судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином. Представник відповідача Військового радгоспу «Степовий» Міненко В.П. позовні вимоги не визнав в повному обсязі, суду надав письмові заперечення, просив суд відмовити у задоволенні позову. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до наказу начальника управління сільського господарства Міністерства оборони України № 116 від 01.11.2001 року [PERSON] було призначено на посаду директора військового радгоспу «Поляна» (а. с.4). 01 листопада 2001 року з позивачем було укладено контракт на 2 року (а.с.5). 01 лютого 2003 року наказом № 4 державного секретаря Міністерства оборони України військовий радгосп «Поляна» реорганізований та приєднаний на правах відокремленого структурного підрозділу до військового радгоспу «Степовий». При цьому останній є правонаступником всіх прав і обов'язків військового радгоспу «Поляна». (а.с.10). Це підтверджується також листом Управління сільського господарства Міністерства оборони України № 198/139 від 15.11.2006 року (а.с.39). У цьому наказі пунктом 3 було визначено - здійснити заходи щодо виключення реорганізованих радгоспів з Єдиного реєстру підприємств і організацій України. Таким чином, військовий радгосп «Поляна» був юридичною особо і його правонаступник - військовий радгосп «Степовий» також є юридичною особою. 11 лютого 2003 згідно акту прийому-передачі, затвердженого 18 лютого 2003 року, військовий радгосп «Поляна» був переданий як структурний підрозділ до військового радгоспу «Степовий» (а.с.11-13). Згідно штатного розкладу керівників, спеціалістів та службовців військового радгоспу «Поляна» Міністерства оборони України на 2002 рік заробітна плата позивача складала 475 грн. (а.с.14). Відповідно до запису у трудовій книжці позивача його було звільнено з посади директора військового радгоспу «Степовий» 04 лютого 2003 року на підставі наказу № 10 від 04.02.2003 року за п.1 ст. 40 КЗпП України. (а. с.42). Згідно довідки начальника Управління сільського господарства Міністерства оборони України № 198/138 від 08.11.2006 року трудова книжка [PERSON] була видана директору військового радгоспу «Степовий». Тому, на час звернення до суду позивач трудову книжку не отримав. Зі слів позивача з ним при звільнені не було проведено остаточного розрахунку. Таким чином заборгованість у відповідача перед позивачем складає з листопада 2002 року по 31 січня 2003 року складає 1 425 грн.; з початку лютого по 10 листопада 2003 року - 6 207 грн. Таким чином заборгованість з листопада 2002 року до 10 листопада 2003 складає 7 632 грн. Сума індексації, яку позивач нарахував згідно ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення» з листопада 2002 року по листопад 2003 року складає 347 грн 54 коп., з грудня 2003 року по березень 2008 року - 5553 грн. 19 коп., а всього 5900 грн. 54 коп. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В матеріалах справи мається довідка військового радгоспу Степовий» № 163 від 23.12.2004 року на ім'я старшого інспектора КРУ про відсутність заборгованості по заробітній платі перед робочими радгоспу «Поляна» (а.с.43). Суд критично ставиться до даної довідку, оскільки вона не може бути доказом того, що заборгованість дійсно погашена, станом на яку дату відсутня заборгованість, чи стосується відсутність заборгованості по заробітній платі і керівників, спеціалістів та службовців військового радгоспу «Степовий». Згідно зі ст. 115 КЗпП України заробітна плата працівникам виплачується не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти днів. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про оплату праці» проводиться індексація заробітної плати працівникам, яка здійснюється згідно Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» підприємством, установою чи організацією, які виплачують заробітню плату, при її нарахуванні, починаючи з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, котрий перевищив 101%. Суд вважає позовні вимоги в цій частині позову обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню та стягненню солідарно з відповідачів Міністерства оборони України та військового радгоспу «Степовий» слід стягнути заборгованість по заробітній платі за листопад 2002 року по 31 січня 2003 року 1 425 грн. (475 х 3); за лютий по 10 листопада 2003 року 6 207 грн. (665 х 9 + 665/30х10). З урахуванням індексу інфляції ця сума буде становити 5 900 грн., 54 коп. (7632 х 101,5 х 112,3 х 110,3 х 111,6 х 116,6 х 105,6) - 7632 =5553 грн. 19 коп.) Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплати всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться у день звільнення. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільнені, власник або уповноважений ним орган в усякому порядку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити неоспорювану ним суму. Згідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа чи організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку. Оскільки до теперішнього часу остаточний розрахунок з позивачем проведено не було з відповідача підлягає стягненню на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі - 34 580 грн. (665 х 52). У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення На підставі наведеного,

Outcome: approved