overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-16 00:00:00

07 квітня 2008 року [PERSON] звернулася в суд із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, а саме, свідоцтва про шлюб. Вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON], 1941 року народження, був її чоловіком, який помер [INFO]. Після його смерті заявник досягла пенсійного віку та отримала право на пенсію по втраті годувальника. Рішенням Нововолинського міського суду від 14.03.2008 року був встановлений факт її перебування на утриманні у чоловіка [PERSON] на день його смерті. За оформленням пенсії по втраті годувальника заявник звернулася в Нововолинське міське управління пенсійного Фонду України, однак їй відмовили у призначенні пенсії по втраті годувальника з тих підстав, що в свідоцтві про укладення шлюбу, виданому Старорафалівською сільською Радою Володимирецького району Рівненської області 05.11.1972 року (актовий запис №13) її чоловік записаний як [PERSON]. В свідоцтві про реєстрацію шлюбу зазначено, що після реєстрації шлюбу заявнику присвоєно прізвище [INFO]. В свідоцтві про народження чоловіка, що видане Млинівським районним відділом РАГС 21.03.1960 року (актовий запис №160) і виписане російською мовою прізвище її чоловіка російською мовою зазначене як «[INFO]». В свідоцтві про народження їхніх синів, що виписані російською мовою, їх прізвища зазначені російською мовою «[INFO]». Розбіжність в документах перешкоджає заявникові в оформленні пенсії по втраті годувальника. В судовому засіданні заявник [PERSON] просить встановити факт належності їй та її померлому, [INFO], чоловікові [PERSON] правовстановлюючого документа - свідоцтва про укладення шлюбу від 05 листопада 1972 року, актовий запис №13, виданого Старорафалівською сільською Радою Володимирецького району Рівненської області, в якому її чоловік зазначений як [PERSON], що померлий [PERSON] та [PERSON], з яким заявник зареєструвала шлюб є однією і тією ж особою. Заслухавши пояснення заявника, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив, що свідоцтво про одруження, видане 05 листопада 1972 року, актовий запис №13, виданого Старорафалівською сільською Радою Володимирецького району Рівненської області належить [PERSON] та померлому [PERSON]. Беручи до уваги наведене, суд дійшов висновку про відсутність спору про право матеріальне і встановлює факт належності правовстановлюючих документів, а саме, свідоцтва про шлюб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-16 00:00:00

13 травня 2008 року [PERSON] звернулася в суд із заявою про встановлення факту перебування на утриманні у чоловіка [PERSON] до дня його смерті, [INFO], мотивуючи тим, що з моменту одруження вони проживали разом, вели спільне господарство. Чоловік отримував високу заробітну плату, а згодом велику пенсію. Протягом всього періоду спільного проживання заробітна плата та пенсія [PERSON] були для заявниці основним джерелом для існування. Встановлення факту перебування на утриманні у чоловіка та одержання від нього допомоги, необхідно заявниці для отримання права оформлення пенсії по втраті годувальника. В судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримала та пояснила, що з 1959 року перебувала в шлюбі з [PERSON], вели спільне господарство, проживали разом до дня його смерті, [INFO]. На день смерті [PERSON] його пенсія значно перевищувала доходи заявниці. Остання фактично перебувала на його утриманні, тому просить встановити факт її перебування на утриманні у чоловіка [PERSON] Представник Пенсійного фонду у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Об'єктивність вимог заявниці та її пояснень в судовому засіданні, стверджується матеріалами справив їх сукупності та показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту перебування її на утриманні у померлого чоловіка [PERSON], що передбачено п.2 ч.1 ст. 256 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-16 00:00:00

[PERSON] звернулася із позовною заявою про розірвання шлюбу з [PERSON], зареєстрованого 20 грудня 1997 року в Китайгородській сільській раді народних депутатів Царичанського району Дніпропетровської області, актовий запис № 16 (Свідоцтво про одруження серії [NUMBER] від 20.12.1997 року). Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] року народження, яка проживає з позивачкою. Шлюб сторони розривають вперше. Причиною розпаду сім'ї стало те, що між подружжям погіршились стосунки, через те, що з різних причин постійно виникають сварки, відповідач постійно ображає позивачку, що і змусило позивачку звернутися з позовною заявою до суду. Примирення між сторонами не можливе. Позивачка позов підтримала, витрати по справі просить покласти на неї. Відповідач позов визнав повністю, згоден сплатити судові витрати. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши надані докази, даючи їм оцінку у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. В судовому засіданні встановлено, що дійсно сторони перебувають в зареєстрованому 20 грудня 1997 року в Китайгородській сільській раді Царичанського району Дніпропетровської області шлюбі, актовий запис № 16. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] року народження, яка проживає з позивачкою. Шлюб сторони розривають вперше. Причиною розпаду сім'ї стало те, що між подружжям зникло взаєморозуміння, з різних причин постійно виникають сварки, відповідач постійно ображає позивачку, змін подружній вірності, тому спільно не проживають більше 6 міяців, що і змусило позивачку звернутися з позовною заявою до суду. Шлюб сторони розривають вперше. Жодна із сторін не бажає примирення, оскільки вважають, що воно не можливе, в зв'язку з чим суд приходить до висновку про те, що дійсно подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, який існує лише формально, неможливе і суперечить інтересам сторін. Подальше прийняття судом заходів щодо примирення подружжя суперечило б моральним засадам суспільства, тому шлюб повинен бути розірваний на підставі ст.ст.110-112 Сімейного Кодексу України. На думку суду, судові витрати повинні бути покладені на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-16 00:00:00

Керівник Якимівського ВОЖКГ та ПО звернувся до суду з позовом про стягнення суми заборгованості за надані підприємством житлово- комунальні послуги, в сумі 1264,61 грн. , у зв'язку з тим, що відповідач мешкає в квартирі [ADDRESS]. Якимівське ВОЖКГ та ПО надає відповідачу житлово- комунальні послуги, за які відповідач, відповідно до п. 5 ст. 32 Закону України “Про житлово- комунальні послуги” від 24.06.2004 року № 1875 та ст. 68 ЖК України, зобов'язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги у встановленому діючим законодавством порядку. Відповідач свої обов'язки по своєчасній оплаті житлово- комунальних послуг не виконує, у зв'язку з чим заборгованість, за надані підприємством послуги за період з жовтня 2006 року по січень 2008 року склала 1464,1 грн.. Якимівським ВОЖКГ та ПО неодноразово спрямовувалися в адресу відповідача письмові повідомлення, з проханням добровільно сплатити суму заборгованості, але відповідач добровільно погашати суму заборгованості не бажає. Представник позивача до судового засідання не з”явився, але надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує. Відповідачі, належним чином були повідомлені, але в судове засідання двічі не з'явилися, про причини неявок суд не повідомили. Суд, вислухав пояснення представника позивача по справі, вивчив матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав. Відповідач мешкає в квартирі [ADDRESS]. Якимівське ВОЖКГ та ПО надає відповідачу житлово- комунальні послуги, за які відповідачі, відповідно до п. 5 ст. 32 Закону України “Про житлово- комунальні послуги” від 24.06.2004 року № 1875 та ст. 68 ЖК України, зобов'язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги у встановленому діючим законодавством порядку. Згідно ст. 68 Житлового Кодексу України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги вноситься щомісяця, у встановленому законодавством порядку. Згідно ст. 32 Закону України “Про житлово комунальні послуги” від 24.06.2004 року № 1875 - плата за житлово- комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору. Згідно ст. 20 ч. 3 п. 5 Закону України “Про житлово комунальні послуги” від 24.06.2004 року № 1875 - оплачувати житлово- комунальні послуги у строки встановлені договором або законом повинні споживачі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-16 00:00:00

Керівник Якимівського ВОЖКГ та ПО звернувся до суду з позовом про стягнення суми заборгованості за надані підприємством житлово- комунальні послуги, в сумі 219,86 грн. 49 коп., у зв'язку з тим, що відповідач мешкає в будинку [ADDRESS]. Якимівське ВОЖКГ та ПО надає відповідачу житлово- комунальні послуги, за які відповідач, відповідно до п. 5 ст. 32 Закону України “Про житлово- комунальні послуги” від 24.06.2004 року № 1875 та ст. 68 ЖК України, зобов'язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги у встановленому діючим законодавством порядку. Відповідач свої обов'язки по своєчасній оплаті житлово- комунальних послуг не виконує, у зв'язку з чим заборгованість, за надані підприємством послуги за період з березня 2005 року по лютий 2008 року склала 219,86 грн.. Якимівським ВОЖКГ та ПО неодноразово спрямовувалися в адресу відповідача письмові повідомлення, з проханням добровільно сплатити суму заборгованості, але відповідач добровільно погашати суму заборгованості не бажає. Представник позивача до судового засідання не з”явився, але надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує. Відповідачі, належним чином були повідомлені, але в судове засідання двічі не з'явилися, про причини неявок суд не повідомили. Суд, вислухав пояснення представника позивача по справі, вивчив матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав. Відповідач мешкає в будинку [ADDRESS]. Якимівське ВОЖКГ та ПО надає відповідачу житлово- комунальні послуги, за які відповідачі, відповідно до п. 5 ст. 32 Закону України “Про житлово- комунальні послуги” від 24.06.2004 року № 1875 та ст. 68 ЖК України, зобов'язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги у встановленому діючим законодавством порядку. Згідно ст. 68 Житлового Кодексу України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги вноситься щомісяця, у встановленому законодавством порядку. Згідно ст. 32 Закону України “Про житлово комунальні послуги” від 24.06.2004 року № 1875 - плата за житлово- комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору. Згідно ст. 20 ч. 3 п. 5 Закону України “Про житлово комунальні послуги” від 24.06.2004 року № 1875 - оплачувати житлово- комунальні послуги у строки встановлені договором або законом повинні споживачі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-16 00:00:00

Позивач ВАТ "Лубнигаз" звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті за користування природним газом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач мешкає за адресою [ADDRESS], його абонентський рахунок № 87266. На підставі договору від 15.02.2006 року відповідач є споживачем послуг по газопостачанню , які надає ВАТ “Лубнигаз”. Станом на 01.04.2008 р. [PERSON]. має заборгованість по оплаті за користування природним газом перед позивачем в розмірі 128 грн. 39 коп., яку в добровільному порядку не погашає . В судовому засіданні представник ВАТ “Лубнигаз” позовні вимоги підтримав , просить стягнути з відповідача [PERSON], 128 грн. 39 коп. боргу за використання природного газу. Відповідач [PERSON]. в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, але відмовляється від отримання поштового відправлення, оскільки позовна заява з додатками йому вручена до попереднього судового засідання. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України. Дослідивши обставини справи , заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню . Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін , чого не виконує відповідач. У відповідності до ст. 20 ч.3 п. 5 Закону України „Про житлово-комунальні послуги” від 24.06.2004 року, споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 9.12.1999 р. № 2246 (у редакції постанови КМУ від 14.04.2004 року № 476), Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями , затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 8.10.1992 року (у редакції постанови КМУ від 24.01.2006р. № 45), ст. 68 Житлового Кодексу України встановлено зобов'язання споживача по щомісячній оплаті використаного природного газу , відповідно до встановлених норм споживання та цін на газ. Судом встановлено , що відповідач [PERSON]. мешкає за адресою [ADDRESS], і є споживачем послуг по газопостачанню , які надає ВАТ “Лубнигаз” відповідно до договору від 15.02.2006 року. Відповідач не виконує свої зобов'язання перед ВАТ „Лубнигаз” і станом на 01.04.2008 р. має заборгованість по оплаті за користування природним газом перед позивачем в розмірі 128 грн. 39 коп., яку в добровільному порядку не погашає . Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-16 00:00:00

Позивачі [PERSON]., [PERSON] та [PERSON]. звернулися в суд з позовом до територіальної громади в особі Лубенської міської ради про визначення встановлення розмірів часток співвласників квартири, мотивуючи свій позов тим, що 12.02.1996 року вони та [PERSON]. приватизували двокімнатну квартиру [ADDRESS]. При набутті права власності на квартиру, розмір часток, що були передані кожному співвласнику квартири встановлені не були. [INFO] [PERSON]. померла і після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з належної їй частини вказаної квартири. Коли вони звернулись до Лубенської держнотконтори з заявою про прийняття спадщини, то їм було відмовлено через те, що у свідоцтві на право власності на квартиру не виділені частки співвласників. Позивачі прохають суд постановити рішення, яким встановити, що вони та нині покійна [PERSON]. мали на праві приватної спільної сумісної власності рівні частки, а саме по &frac14; квартири, яка знаходиться за адресою [ADDRESS]. В судовому засіданні позивачі [PERSON]., [PERSON] та [PERSON]. позовні вимоги підтримали в повному обсязі, прохають їх задовольнити. Представник відповідача - територіальної громади в особі Лубенської міської ради Коряк А.В. проти позову не заперечує. Представники третіх осіб - КП «Лбенського МБТІ» та Другої Лубенської держнотконтори в судове засідання не з"явились, звернулись до суду з заявами в яких прохали справу слухати без їх участі, щодо позовних вимог позивачів покладаються на розсуд суду. Заслухавши обставини справи, заслухавши пояснення сторін, що з»явились в судове засідання , суд вважає , що позов підлягає задоволенню . У відповідності ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Згідно ст. 328 ч.1 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 12.02.1996 року позивачам [PERSON] та членам її сім»ї [PERSON], [PERSON] та [PERSON], на праві приватної спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] (а.с. 11). [INFO] [PERSON]. померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.14). Після її смерті відкрилась спадщина, що складається з належної їй частини вищевказаної квартири. Однак, при зверненні позивачів до Другої Лубенської держнотконтори з заявою про прийняття спадщини, їм було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину в зв»язку з тим, що у свідоцтві на право власності на квартиру не виділені частки співвласників (а.с. 17) Відповідно до ч.2 ст. 370 ЦК України у разі виділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, або законом. Як встановлено, домовленості між співвласниками про розмір часток квартири не було, тож вищевказана квартира належить їм порівну, тобто по 1/4 частині. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивачів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON]. про розірвання шлюбу. У позові вказала, що 20 жовтня 2002 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею. Спільне життя з відповідачем не склалось в зв"язку з тим, що відповідач зловживав спиртними напоями, вчиняв сварки, які негативно впливали на виховання дитини. Позивачка вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і прохає суд розірвати шлюб з відповідачем. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала повністю, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач проти позову не заперечує, згідний на розірвання шлюбу. З”ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб між собою 20 жовтня 2002 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Судом також встановлено, що сторони проживають окремо, намірів зберегти сім'ю не мають, сімейні відносини між ними припинені з лютого 2008 року, вважають, що їх сім”я розпалась остаточно, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Сторони досягли згоди по питанню виховання та утримання дитини. Судові витрати та витрати по реєстрації розірвання шлюбу в органах РАСЦ слід покласти на відповідача, враховуючи, що на утриманні позивачки залишається неповнолітня дитина.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищеназваним позовом, посилаючись на те, що 18.12.2006 року між позивачем та відповідачем[PERSON]. було укладено кредитний договір №9836 на суму 3000 грн., а між позивачем та відповідачем [PERSON]договір поручительства №9836, умови яких відповідачами виконувалися недобросовісно, внаслідок чого за ними склалася заборгованість за договором в сумі 3206,65 грн., яку позивач просив стягнути з відповідачів. Представник позивача у судове засідання не з'явився, у письмовій заяві просив розглянути справу за його відсутності, позов підтримав, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, клопотань про розгляд справи за їх відсутності не надали, про причину неявки суд не повідомили, тому суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Судом досліджено наступні докази: копії кредитного договору та договору поручительства; копія картки платежів по гривневому кредиту; платіжні доручення про сплату судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У судовому засіданні встановлено, що відповідач[PERSON]. 18 грудня 2006 року уклала з позивачем кредитний договір №9836 на суму 3000 грн. на умовах повернення суми кредиту та відсотків за користування кредитом до 30.12.2007р. У якості забезпечення виконання зобов'язання між позивачем та відповідачем [PERSON]було укладено договір поруки від 18.12.2006р. за №9836, відповідно до якого у разі невиконання або неналежного виконання позичальником умов кредитного договору поручитель відповідає перед кредитором солідарно за зобов'язаннями позичальника. Відповідно п. 2.2. кредитного договору позичальник зобов'язався виплачувати 0,126% від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом, а у разі несвоєчасної сплати процентів чи повернення кредиту додатково сплачувати 12% річних. Свої зобов'язання по договору у частині сплати відсотків та погашення позики відповідач не виконує, через що заборгованість станом на 15.03.2008 року склала 3206,65 грн. Відповідач [PERSON]. згідно договору поруки №9836 від 18.12.2006р. солідарно разом з боржником відповідає за зобов'язаннями за кредитним договором. Таким чином, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦК України на користь позивача підлягають стягненню сплачені ним, відповідно до платіжних доручень, судовий збір в розмірі 51 грн. та витрати на оплату інформаційно-технічного розгляду цивільної справи в розмірі 30 грн. На підставі викладеного та ст.ст.525, 526, 530, 1048-1050,

Outcome: approved