Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-16 00:00:00

Позивач подав до суду позов про визнання договору купівлі - продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно. Вимоги мотивуються тим, що якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення суд може визнати такий договір дійсним. В судовому засіданні представники позивача настоюють на позовних вимогах, як законних і обгрунтованих. Відповідачка та її представник позовні вимоги не визнають, як не законні та необгрунтовані. Свідок [PERSON] пояснив, що з травня по листопад 2004 року, як голова Устинівської райдержадміністрації приймав участь під час укладання договору купівлі - продажу між позивачем та відповідачкою. Відповідачка назвала ціну квартири - одна тисяча долларів США, про оренду квартири сторони не домовлялися. Свідок [PERSON] пояснив, що з травня по листопад 2004 року, як головний лікар Устинівської ЦРЛ по питанню купівлі житла для лікаря приймав участь під час укладання договору купівлі - продажу між позивачем та відповідачкою. Відповідачка отримала грошову оплату вартості нерухомого майна, за договором купівлі - продажу передала квартиру позивачу, в якій за договором оренди проживає сім”я лікаря Устинівської ЦРЛ. Представник Олександрійського МБТІ (спеціаліст) пояснила, що 12 січня 1993 року за договором купівлі - продажу нерухомого майна від 17 грудня 1992 року здійснена державна реєстрація права власності на квартиру за [PERSON]. Заслухавши учасників процесу, ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі - продажу одна сторона ( продавець) передає або зобов”язується передати майно (товар) у власність другій стороні ( покупцеві), а покупець приймає або зобов”язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. За протоколом № 8 від 03 листопада 2004 року засідання Ради сільськогосподарських підприємств Устинівського району надано грошові кошти в сумі 6000 - 00 грн. для придбання житла для проживання в ньому лікаря Устинівської ЦРЛ. Згідно пояснень свідків [PERSON] та [PERSON] сторони уклали усну угоду про купівлю - продаж нерухомого майна, позивач сплатив ціну вартості квартири, відповідачка передала квартиру у власність позивачу, а про оренду житла сторони не домовлялись. Пояснення відповідачки і її представника про оренду квартири спростовуються слідуючими доказами. Платіжним дорученням № 20 від 12 листопада 2004 року Ради сільськогосподарських підприємств в Устинівському районі про зарахування на особовий рахунок Пустовойченко 5450 - 00 грн., які нею прийнятті. Відповідачка пояснила, що прийняла 12 листопада 2004 року від позивача 5450 - 00 грн. і особисто прийняла рішення, що грошові кошти приймає як оплату за оренду квартири, але про це представників позивача не повідомила, так як вважала, що Раду сільськогосподарських підприємств ліквідовано або реформовано. Їй відомо, що в квартирі проживає лікар Устинівської ЦРЛ. З фізичними чи юридичними особами договір оренди житла не укладала . В судовому засіданні сторонами визнано факт, який не підлягає доказуванню, що з листопада 2004 року ачка з представником позивача не домовлялася про розірвання договору купівлі - продажу або зміну його умов чи припинення. Під час розгляду справи встановлено, що 12 листопада 2004 року сторонами за загальними положеннями про купівлю - продаж передбаченими главою 54 підрозділу 1, розділу 3 ЦК України укладено договір купівлі - продажу, за яким відповідачка ( продавець) передала нерухоме майно ( квартиру) у власність позивачу ( покупець), який прийняв майно і сплатив за нього 5450 - 00 грн. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. В судовому засіданні сторонами визнано як факт, який не підлягає доказуванню прийняття 12 листопада 2004 року відповідачкою від позивача грошової суми 5450 - 00 грн. та передання відповідачкою позивачу квартири. Згідно пояснень сторін спірні правовідносини щодо об”єкта позовних вимог між ними виник у 2008 році, а отже у позивача перебіг встановленої ст. 257 ЦК України позовної давності тривалістю у три роки починається від дня коли довідався про порушення свого права, так як за ч.1 ст. 261 цього Кодексу, перебіг позовної давності починається від дня коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно встановлених обставин позивач звернувся до суду з вимогою про захист свого цивільного права у межах строку позовної давності, застосування ч.4 ст. 267 ЦК України про відмову в позовних вимогах через сплив позовної давності немає. Статтею 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі - продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Статтею 218 ЦК України встановлено, що недодержання сторонами письмової форми правочину, яке встановлено законом, не має наслідком його недійсності, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може грунтуватися на свідченнях свідків, якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення зокрема шляхом прийняття виконання , такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. Під час розгляду справи встановлено, що сторонами за загальними положеннями про купівлю - продажу передбаченими главою 54, підрозділу 1, розділу 3 ЦК України укладений усно договір купівлі - продажу, за яким відповідачка передала у власність позивачу нерухоме майно, який прийняв квартиру і сплатив за неї її ціну в сумі 5450 - 00 грн. Сторонами відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі - продажу не укладений у письмовій формі, недодержання сторонами письмової форми правочину за абз.1 ч.1 ст. 218 цього Кодексу не має наслідком його недійсності. В заперечення факту вчинення правочину відповідачка з представником відповідача відповідно до абз. 2 ч.1 ст. 218 цього Кодексу письмових доказів про оренду житла або розірвання, припинення чи зміну умов договору купівлі - продажу з позивачем суду не надала. Позивач на виконання договору купівлі - продажу оплатив вартість нерухомого майна і прийняв його у власність, а відповідачка підтвердила вчинення правочину шляхом прийняття грошової суми і передала квартиру позивачу і відповідно до ч. 2 ст. 218 ЦК України, правочин купівлі - продажу між сторонами визнається судом дійсним. Нотаріальне посвідчення договору купівлі - продажу може бути компенсоване рішенням суду за дотримання таких вимог: сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, така домовленість підтверджується письмовими доказами, відбулося повне або часткове виконання договору одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення. В судовому засіданні та матеріалами справи встановлено, що сторони домовилися щодо істотних умов договору, як ціна нерухомого майна, яке передано у власність позивачу.Відповідачка прийняла грошову суму передала позивачу квартиру між сторонами відсутній спір по цих обставинах. Домовленість сторін щодо купівлі - продажу підтверджується платіжним дорученням про оплату відповідачці грошової суми за нерухоме майно з передачею нею позивачу у власність квартири та документів на неї, внаслідок чого відбулося повне виконання договору, але відповідачка ухиляється від його нотаріального посвідчення. В судовому засіданні встановлено недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору купівлі - продажу і відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України позовні вимоги підлягають задоволенню, так як якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджуються письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Судові витрати по справі в порядку ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачки.

Outcome: approved