Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-28 00:00:00

Відповідачка [PERSON]. позову не визнала, хоч у той же час визнала, що винувата у ДТП і що в машині позивача було пошкоджено дверку та зеркало заднього виду, просить у задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки вона не є належним відповідачем по справі, тому що нею було укладено договір страхування цивільно-правової відповідальності з ЗАТ Страхова компанія “СК Кредо-Класик” відповідно до якого страхова компанія несе обов”язок по відшкодуванню шкоди потерпілій особі Що позивач вирішив відремонтувати і пофарбувати за її рахунок цілий автомобіль, хоча було пошкоджено лише ліву дверку з боку водія та ліве дзеркало, що підтверджується довідкою ст. інспектора ДАІ міста Івано-Франківська. Щодо моральної шкоди, то вона на її думку нічим не підтверджена, оскільки автомобіль отримав незначну деформацію дверки, а надавши у встановлені терміни документи страховику позивач отримав би відшкодування у встановлені терміни. Представник відповідача ЗАТ Страхова компанія “СК Кредо-Класик” в судове засідання не прибув, хоч про день та час слухання справи судом був належно повідомлений, а з наданих ним письмових пояснень вбачається, що позову страхова компанія не визнає. Вислухавши сторін, вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного. Обидві сторони визнали той факт, що 16 березня 2008 року мала місце дорожньо-транспортна пригода в ході якої відбулось зіткнення автомобілів, якими керували сторони по справі. Той факт, що винуватецем у порушенні Правил дорожнього руху в тій пригоді є саме відповідачка визнала і сама відповідачка як в ході попереднього судового засідання так і в ході слухання справи. Що відповідно до ст. 61 п. 1 ЦПК України не потребує іншого доказування. Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 25 грудня 2007 року підтверджує, що позивач є власником автомобіля Мерседес, 1998 року випуску, д.н.з. [NUMBER], який в результаті дорожньо-транспортної пригоди зазнав пошкоджень ( а.с. 5 ). Відповідачка керувала автомобілем належним на праві власності саме їй особисто, що визнала і сама і що підтверджується також і страховим полісом ( а.с. 19 ). Довідка ВДАІ підтверджує, що 16 березня 2008 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки Мерседес-Бенц номерний знак [NUMBER] отримав такі механічні ушкодження : пошкоджена передня ліва дверка та ліве зеркало заднього виду ( а.с. 6 ). Будучи допитаний судом в якості свідка [PERSON], підприємець котрий ремонтував автомобіль позивача, підтвердив по суті спору, що дійсно позивач звертався до нього з приводу проведення ремонту автомобіля який був пошкоджений у ході ДТП, мало місце пошкодження лівої дверки автомобіля, зеркала заднього виду, підбиралась комп”ютером відповідна фарба, але фарбування проводилось методом переходу в місцях стику двох різних частин автомобіля, зокрема, дверки та крила автомобіля, щоб на суміжній частині автомобіля ( крилі ) теж частина була пофарбована новою фарбою, це дає можливість уникнути того щоб не було видно іншого відтінку у фарбі в місцях стику фарбованої по новому і не фарбованої частини автомобіля, така технологія застосовується в даний час ( надав суду з цього приводу витяги з відповідної літератури ), після треба було полакувати та пополірувати теж весь автомобіль щоб не було різниці у кольорі та блиску. У автомобілі також загорілась лампочка яка відповідає за справність “аербека” ( подушки безпеки ), таке буває при ударі автомобілів, тому проводилась комп”ютерна діагностика, несправність теж було усунуто. Дійсно за проведені роботи отримав плату в сумі 3870 гривень. Видав про прийняття грошей відповідні документи. Позивач долучив з приводу виконання тих чи інших робіт по ремонту його автомобіля та внесення плати за них підприємцю : заказ-наряд ( а.с. 7 ), акт здачі-прийняття робіт ( а.с. 8 ), товарний чек ( а.с. 9 ), в останньому судовому засіданні надав також і відповідного листа який теж підтверджує, що за проведення ремонту позивач сплатив саме 3870 гривень. Позиція відповідачки з цього приводу з посиланням на Правила надання послуг з технічного обслуговування і ремонту автомобільних транспортних засобів є необгрунтованою оскільки цей нормативний акт не виключає підтвердження плати за виконану роботу такими документами як надані суду, але саме головне це те, що за те яким документом підтверджується плата за виконану роботу несе відповідальність не споживач послуг ( ремонту ), а сам підприємець. Сумніву ж щодо внесення позивачем вказаної вище плати підприємцю в суду немає. Ст. 22 Цивільного Кодексу України передбачає, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. До збитків включаються в тому числі втрати, яких особа зазнала у зв”язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права ( реальні збитки ). Збитки відшкодовуються в повному обсязі. Ст. 1166 Цивільного Кодексу України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою яка її завдала. Відповідно до ст. 1187 Цивільного Кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, договір підряду, оренди тощо, в тому числі і довіреності ) володіє транспортним засобом. У ст. 1192 Цивільного Кодексу України зазначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов”язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки в повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як роз”яснив Верховний Суд України у п. 4 Постанови Пленуму № 6 від 27 березня 1992 року ( з послідуючитми змінами та доповненнями ) “Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди” під володільцем джерела підвищеної небезпеки ( яка несе відповідальність за вчинене і має право на відшкодування заподіяної шкоди ) розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання або з інших підстав ( договору оренди, довіреності тощо ). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки особа, яка керує транспортним засобом в силу трудових відносин. Ст. 1167 Цивільного Кодексу України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, що її завдала, за наявності її вини. Визначаючись у питанні стягнення моральної шкоди з відповідачів у користь позивача суд враховує те, що сам позивач в ході слухання справи пояснив, що інших доказів крім тих які надав, не має і що в основі важає, що моральна шкода спричинена йому саме фактом ДТП, його наслідками, стражданнями у зв”язку з цим. А ці обставини знайшли належне підтвердження дослідженими судом доказами. І суд приходить до висновку про те, що дійсно сам по собі факт ДТП внаслідок якого позивач змушений був споглядати на ушкоджений автомобіль, а відповідачка та страхова компанія при цьому не бажали відшкодувати заподіяну матеріальну шкоду, призвів до моральних страждань позивача у зв”язку з чим у його користь слід стягнути у відшкодування моральної шкоди з врахуванням фактичних обставин по справі 500 гривень, що є приблизно співрозмірним спричиненій матеріальній шкоді, а у відшкодування решти суми слід відмовити. Позивач не заперечив того факту, що йому дійсно пропонувалось відшкодувати суму приблизно біля тисячі гривень, але він відмовився від такого оскільки це не компенсовувало фактично понесені ним матеріальні збитки. А тому не можна вважати, що позивач мав можливість отримати відшкодування значно скоріше, але сам цього не хотів. В той же час ряд обставин про які вказував позивач з приводу спричинення йому моральної шкоди він не доказав і доказувати не побажав, а тому суд вирішував спір у цій частині на підставі фактично наданих суду доказів. Аналіз досліджених судом доказів дає в сукупності підстави прийти до висновку про те, що позивач, котрий керував автомобілем на законних підставах, вправі отримати від відповідачки [PERSON]. та ЗАТ Страхова компанія “СК Кредо-Класик” , відшкодування вказаних грошових сум виходячи з того, що [PERSON]. є винною у спричиненні такої шкоди, факт ДТП сторони не заперечують, винною в такому є саме відповідачка. Суд вважає, що позиція відповідачів з приводу того, що не вся сума підлягає до вішкодування оскільки не було потреби проводити стільки робіт як вказано вище, і зокрема свідком, є необгрунтованою, виходячи з принципу повного відшкодування заподіяних збиків позивач вправі претендувати на те щоб йому було відшкодовано всю зазначену вище суму у відшкодування матеріальної шкоди виходячи з того, що всі роботи які були проведені і за які позивач провів оплату є такими, що були дійсно необхідними. При цьому суд виходить з того, що шкоду в частині матеріального збитку має відшкодувати страхова компанія, а в частині стягнення моральної шкоди - відповідачка оскільки чинним законодавством ( та договором страхування ) не передбачено відповідальності страховика за спричинення при цьому моральної шкоди. На підставі викладеного, ст.ст. 3.4,10,11,57-61 ЦПК України, ст.ст. 22,1166,1167,1187,1192 Цивільного Кодексу України,

Outcome: partial