Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Вінницької міської ради про визнання права власності на самовільну забудову. Свої вимоги мотивував тим, що 29 травня 1997 року на підставі рішення №422 п.7 Виконавчого комітету Вінницької міської ради народних депутатів «Про вилучення і надання земельних ділянок в індивідуальній забудові» та на підставі клопотань громадян, у [PERSON] була вилучена земельна ділянка площею 390 кв.м. в [ADDRESS] та зарахована в міськземфонд. Цим же рішенням дана земельна ділянка була надана позивачу для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку за рахунок міськземфонду. Вищезазначене рішення також передбачало, що Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації має внести відповідні зміни в картотеку, державна податкова Інспекція міста має провести нарахування податку на землю та Управління архітектури і містобудування здійснить реєстрацію вказаних земельних ділянок громадян і введе їх в автоматизований банк даних. 27 червня 1997 року на підставі Акту Управління містобудування та архітектури «Про відведення земельної ділянки під забудову» позивачу в натурі було відведено земельну ділянку під індивідуальне будівництво, як забудовникові. На відведеній земельній ділянці було виконано розмітку згідно з затвердженим проектом та планом забудови. Після отримання будівельного паспорту на забудову земельної ділянки позивач розпочав будівництво житлового будинку на земельній ділянці, що була відведена для цієї мети, згідно плану забудови земельної ділянки, погодженої начальником відділу індивідуального будівництва УАіМ з належно затвердженим проектом без порушення будівельних норм і правил. 23.07.2007 року ним був отриманий технічний паспорт на будинок та відповідні дозволи про те, що будинок побудований із додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил. Отримавши відповідні дозволи [PERSON] з метою набуття права власності на самочинне будівництво звернувся до Виконавчого комітету Вінницької міської ради із заявою ввести будинок в експлуатацію та визнати за ним право власності, натомість отримав відповідь, що вданий час в зв'язку з реорганізацією міської інспекції державного архітектурного - будівельного контролю, комісія з розгляду конфліктних питань призупинила свою роботу, тому питання самочинного будівництва розглядаються в судовому порядку. В судовому засіданні представник позивача[PERSON]. позовні вимоги позивача підтримала в повному обсязі за викладених в позові обставин. Просила позов задовольнити. Представник відповідача Німченко О.В. позов не визнав, пославшись на те, що у позивача відсутній дозвіл на будівельні роботи. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що між сторонами склалися правовідносини у сфері набуття права на об'єкт нерухомості, які регулюються Книгою третьої ЦК України. Так, Рішенням від 29.05.97 р. п.8 [PERSON] була надана земельна ділянка площею 390 кв.м. в [ADDRESS] для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку за рахунок міськземфонду. Відповідно до даного рішення Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації внесло відповідні зміни в картотеку, державна податкова Інспекція міста проводила нарахування податку на землю та Управління архітектури і містобудування здійснило реєстрацію вказаної земельної ділянки та ввела їх в автоматизований банк даних. 27 червня 1997 року на підставі Акту Управління містобудування та архітектури «Про відведення земельної ділянки під забудову» [PERSON] в натурі було відведено земельну ділянку під індивідуальне будівництво, як забудовникові (а.с.11,12). На відведеній земельній ділянці було виконано розмітку згідно з затвердженим проектом та планом забудови та був виданий Будівельний паспорт на забудову земельної ділянки, виділеної індивідуальному забудовнику (а.с.8). Судом встановлено, що будівництво житлового будинку на земельній ділянці, що була відведена для цієї мети, здійснювалось згідно плану забудови земельної ділянки, погодженої начальником відділу індивідуального будівництва УАіМ з належно затвердженим проектом без порушення будівельних норм і правил. Відповідно до технічного паспорта від 23.07.2007 року [PERSON] належить будинок за адресою [ADDRESS] площею 76,8 м. кв., який має коридор - 7 кв.м., кімната - 13,9 кв.м., кімната - 20,1 кв.м. кімната - 11,7 кв.м., кухня - 11,7 кв.м. санвузол - 7,4 кв.м., коридор - 5,0 кв.м. та побудовано гараж, погріб та вбиральню. Згідно висновку Вінницької міської санітарно-епідеміологічної станції №0202/2275 від 03.03.2008 року самовільно побудоване приміщення площею 76,8 кв.м. та самовільно збудоване надвірні споруди, які знаходяться в [ADDRESS], що належить позивачу відповідають вимогам санітарного законодавства для житлових будинків та надвірних споруд, які позначені в технічному паспорті літерами «Ж» - житловий будинок; «Ж1» - прибудова; «И» - гараж ; « К» - погріб; «З» - вбиральня. Згідно висновку №3/22 від 28 лютого 2008 року Підпорядкованої державної пожежної частини №3 Головного управління МНС України в Вінницькій області самовільно побудоване житлове приміщення, площею 76,8 кв. м. та самовільно збудовані погріб, вбиральня та гараж, що знаходиться в [ADDRESS]та належить позивачу відповідають вимогам пожежної безпеки та з дотриманням протипожежних відстаней до сусідських господарських будівель. Крім того, з моменту надання [PERSON] земельної ділянки площею 390 кв.м. для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку останній систематично, на протязі одинадцяти років, сплачує земельний податок, який нараховується йому державною податковою інспекцією у відповідності до ст.ст. 13, 17 ЗУ «Про плату за землю». Відповідно до Акту встановлення в натурі меж земельної ділянки від 1 жовтня 2007 року встановлено, що [PERSON] не порушує встановлених меж, що підтверджує відсутність порушення прав будь - яких інших осіб. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Ст. 376 ч.1 ЦК України визначає самовільним будівництвом житловий будинок, будівлю, споруду, інше нерухоме майно, якщо вони були збудовані на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил. На час будівництва житлового будинку [PERSON] не отримав належного дозволу, у зв'язку з чим житловий будинок є самовільним будівництвом. Однак, відповідно до ч.5 ст.376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути визнане рішенням суду за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, за умови відведення земельної ділянки для цієї мети у встановленому законом порядку та відсутність порушення прав інших осіб в результаті самочинної забудови. Враховуючи вищевикладене, з огляду на встановлені обставини по справі, суд прийшов до висновку, що здійснене позивачем будівництво житлового будинку відповідає встановленим будівельним, технічним, санітарним та пожежним нормам, не порушує права інших громадян, а тому є правомірним, що дає підстави визнати за [PERSON] право власності на збудований будинок. На підставі викладеного,

Outcome: approved