Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-26 00:00:00

Відповідач [PERSON] в судовому засіданні подала адресовану суду письмову заяву про те, що вона повністю визнає позов закритого акціонерного товариства комерційного банку “ПриватБанк”. Крім того, суду пояснила, що вона згідна сплатити кредитну заборгованість в сумі 3 177.49 грн., а також - судовий збір в сумі 51.00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30.00 грн., сплачені позивачем при поданні до суду позовної заяви. Представник позивача - закритого акціонерного товариства комерційного банку “ПриватБанк” - Сліпчук Людмила Павлівна в судовому засіданні позов підтримала повністю, ствердила наведені в ньому факти. Крім того, суду пояснила, що 09 жовтня 2006 року між закритим акціонерним товариством комерційним банком “ПриватБанк” в особі керуючої Турійським відділенням його філії "Волинське головне регіональне управління" та [PERSON]був укладений договір про надання банківських послуг у вигляді відкриття на її ім'я рахунка, надання їй платіжної картки та встановлення на неї кредитного ліміту, що прирівнюється до видачі кредиту, в сумі 4 100.00 грн. терміном на 24 місяці зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36 % від його суми з розрахунку 360 днів у році та з погашенням кредитної заборгованості щомісячними платежами в розмірі 7 % від її суми. Банк умови договору виконав в повному обсязі, а позичальник [PERSON], порушуючи їх, несвоєчасно здійснювала повернення кредиту, в зв'язку з чим у неї станом на 05 грудня 2007 року виникла кредитна заборгованість в сумі 3 177.49 грн. Оскільки [PERSON] не бажає сплатити зазначений борг добровільно, то просила стягнути з неї в користь закритого акціонерного товариства комерційного банку “ПриватБанк” 3 177.49 грн. кредитної заборгованості, а також - 51.00 грн. судового збору та 30.00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, сплачених ним при подачі позовної заяви. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задовольнення повністю. Як встановлено в судовому засіданні і що стверджується матеріалами справи, між закритим акціонерним товариством комерційним банком “ПриватБанк” в особі керуючої Турійським відділенням його філії "Волинське головне регіональне управління" та [PERSON] 09 жовтня 2006 року було укладено договір про надання банківських послуг, що складається з Заяви позичальника, Пам'ятки клієнта, Умов та правил надання банківських послуг, а також - Тарифів, згідно з яким банк відкрив відповідачу рахунок, надав їй платіжну картку, на яку встановив кредитний ліміт, чим видав кредит, в сумі 4 100.00 грн. терміном на 24 місяці зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36 % від його суми з розрахунку 360 днів у році та з погашенням кредитної заборгованості щомісячними платежами в розмірі 7 % від її суми. З заяви позичальника [PERSON] вбачається, що 09 жовтня 2006 року їй було надано кредит в сумі 4 100.00 грн. Цією ж заявою, яка є невід'ємною частиною договору про надання банківських послуг, укладеного 09 жовтня 2006 року між закритим акціонерним товариством комерційним банком “ПриватБанк” та [PERSON], передбачене погашення позичальником кредитної заборгованості щомісячними платежами в розмірі 7 % від її суми. Як видно з виданого закритим акціонерним товариством комерційним банком “ПриватБанк” розрахунку від 05 грудня 2007 року, [PERSON] в рахунок погашення відсотків за користування кредитом було сплачено 25 грудня 2006 року - 81.63 грн., 24 січня 2007 року - 111.40 грн., 23 лютого 2007 року - 119.23 грн., 24 квітня 2007 року - 166.24 грн., 25 травня 2007 року - 78.01 грн., 25 червня 2007 року - 92.37 грн., 27 серпня 2007 року - 152.36 грн., 25 жовтня 2007 року - 193.51 грн. Жодні інші платежі на погашення кредиту та відсотків за користування ним [PERSON] не здійснювала, чим порушила умови укладеного з нею договору про надання банківських послуг. У відповідності з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати належних йому процентів. Відповідно до пункту 2 розділу І та пункту 5.7 розділу ІІ Умов та правил надання банківських послуг, що є невід'ємною частиною договору про надання банківських послуг від 09 жовтня 2006 року, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань, що полягає у поверненні кредитних коштів, до складу яких належить і прострочена заборгованість за кредитом, у разі невиконання позичальником своїх боргових та інших зобов'язань за цим договором. Як вбачається з розрахунку, виданого закритим акціонерним товариством комерційним банком “ПриватБанк” 05 грудня 2007 року, заборгованість [PERSON] нарахована правильно і становить 2 866.25 грн. кредитних коштів та 311.24 грн. відсотків за користування кредитом, а тому суд вважає, що вона в сумі 3 177.49 грн. (2 866.25 + 311.24 = 3 177.49) підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України, з [PERSON] слід також стягнути на користь закритого акціонерного товариства комерційного банку “ПриватБанк” 51.00 грн. судового збору та 30.00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, сплачених ним при подачі позовної заяви. На підставі наведеного,

Outcome: approved