Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-23 00:00:00

В липні 2008 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Свої вимоги обгрунтовує тим, що в березні 2006 року він позичив [PERSON] 4 тисячі гривень, які вона зобов'язувалася повернути до 31 грудня 2006 року, у вказаний термін борг не був повернутий. 22 січня 2008 року відповідач написала розписку про те, що вона зобов'язується повернути мені борг в травні 2008 року, але до даного часу зобов'язання не виконано. Взяті відповідачем зобов”язання підтверджуються власноручною розпискою. В судовому засіданні позивач [PERSON] зменшив позовні вимоги, просить стягнути суму основного боргу 4000 грн., суму індексу інфляції 1216 грн.60 коп. та три проценти річних від простроченої суми - 180 грн. та витрати пов”язані з наданням юридичної допомоги 103 грн. 40 коп. Відповідач [PERSON] позов визнала, підтвердила, що в березні 2006 року позичила у відповідача 4000 грн., які зобов”язувалась повернути до 31 грудня 2006 року, обіцяє до вступу рішення в законну силу розрахуватися з позичальником. Судом встановлено, що в березні місяці 2006 року відповідачка [PERSON] позичила в [PERSON] гроші в сумі 4000 грн., що підтверджується її власноручною розпискою від 22 січня 2008 року. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Ст. 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона передає у власність іншої сторони грошові кошти або інші речі визначені родовими ознаками, а позичальник зобов”язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей. У відповідності до ст. 1047 ч.1 ЦК України - договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом неоподаткований мінімум доходів громадян. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності з вимогами ст. 545 ЦК України - прийнявши виконання зобов”язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання зобов”язання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор прийнявши виконання зобов”язання, повинен повернути його боржникові. Згідно ст. 1051 ЦК України - позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Відповідно до ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов»язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов»язання. Суд вважає, що в даній конкретній ситуації є вина відповідача в порушенні договірних зобов»язань. Понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного, ст.ст.526, 551,611, 614, 1046-1051 ЦК України,

Outcome: approved