Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом розірвання договору дарування, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 28.03.2002 року між ним, [PERSON]. та відповідачами по справи було укладено договір дарування земельної ділянки площею 600 кв. м., що розташована за адресою: [ADDRESS]. Але фактично між сторонами було укладено договір купівлі - продажу згідно до умов якого відповідачка [PERSON] повинна була сплатити позивачам по справі 6000 доларів США за земельну ділянку. Але після укладення договору дарування [PERSON] сплатила лише 1000 доларів США, а іншу частину коштів обіцяла повернути пізніше. В зв'язку з тим, що [PERSON] та [PERSON] не повернули необхідну кількість коштів, просить суд розірвати договір дарування земельної ділянки площею 600 м&sup2;, що розташована за адресою: [ADDRESS] від 28.03.2002 року, укладений між [PERSON],[PERSON]. та [PERSON] від імені якого діяла [PERSON]., посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] В попередньому судовому засіданні представник позивача позовні вимоги уточнив, зокрема просив суд вказаний договір купівлі-продажу розірвати та визнати за позивачем право власності на земельну ділянку площею 600 м&sup2;,., що розташована за адресою: [ADDRESS] Відповідачі в попередньому судовому засіданні позов визнали, проти його задоволення не заперечували. Третя особа - приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу [PERSON], будучи своєчасно, належним чином сповіщеною про час і місце розгляду справи, в судові засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідачів, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність. З наданого суду договору дарування земельної ділянки від 28.03.2002 року, реєстровий № 1958, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON], встановлено, що [PERSON] та [PERSON] подарували, а [PERSON], від імені якого діяла мати [PERSON]. отримали у власність земельну ділянку площею 600 м&sup2; по [ADDRESS]. Згідно до ч.1 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. З пояснень сторін та з матеріалів справи судом достеменно встановлено, що фактично [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. уклали договір купівлі-продажу земельної ділянки, оскільки між ними була попередня домовленість щодо істотних умов даного правочину, а саме: предмет, ціна, строки розрахунків, що відповідає вимогам ст. 655 ЦК України. Про наведене свідчать боргові розписки [PERSON] від 28.03.2002 року, 15.05.2004 року, 20.08.2007 року, в яких відповідач підтверджує факт придбання земельної ділянки по [ADDRESS] в розстрочку. Таким чином, належна оцінка зазначених фактів підтверджує відсутність у сторін волевиявлення на оформлення договору дарування, оскільки фактично між сторонами був укладений договір купівлі-продажу. За таких обставин зазначений правочин є недійсним, відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, оскільки в момент його вчинення не були дотримані вимоги, встановлені ч. 3 ст. 203 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Тобто в зазначеному випадку слід застосувати двосторонню реституцію та повернути сторони в попередній стан. Враховуючи, що [PERSON] померла [INFO], єдиним спадкоємцем за законом після смерті останньої є її син [PERSON] (свідоцтво про право на спадщину за законом від 03.10.2003 року), а на підставі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на спірну земельну ділянку. На підставі викладеного,

Outcome: approved