Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-12 00:00:00

В березні 2008 року позивач звернувся з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення в сумі 4761 грн. 80 коп. Посилався на те, що відповідачі проживають в квартирі [ADDRESS], є абонентами ДКП “Чернівціводоканал” з січня 1997 року. Позивач надавав їм послуги по водопостачанню та водовідведенню, за що вони повинні вносити плату згідно затверджених тарифів розпорядженням Голови обласної державної адміністрації. Але, починаючи з 1997 року не сплачували за користування системами водопостачання та водовідведення, у зв'язку з чим станом на 01 січня 2008 року утворилась заборгованість в сумі 4761 грн. 80 коп., яку відповідачі добровільно не погасили, а тому просить стягнути з них цю суму заборгованості. Відповідачі в порушення умов передбачених ст.ст. 526 та 615 ЦК України відмовляються від оплати за надані послуги і таким чином заборгували з 01.02.1997 року по 01.01.2008 року 4761 грн. 80 коп. На повідомлення про погашення заборгованості не реагують . Тому просив стягнути з відповідачів суму боргу в примусовому порядку та понесені судові витрати по справі. В судове засідання від представника позивача надійшла заява в якій вони позов підтримують в повному обсязі та просять справу розглядати в їх відсутність. Відповідачі двічі в судове засідання не з'явилися, були належним чином повідомлені про день та місце розгляду справи, від них не поступило заяв чи клопотань про відкладення чи зупинення провадження по справі, тому суд вважає за можливе заочно розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню частково. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі дійсно проживають за адресою [ADDRESS] і є абонентами ДКП „Чернівціводоканал”. З копії роздруківки особового рахунку [NUMBER] відкритого на ім'я [PERSON] в період з 01.02.1997 року по 01.01.2008 року борг становить 4761 грн. 80 коп. Статтею 267 ЦК України в редакції 2003 року передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у справі зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у справі є підставою для відмови у позові. Боргові зобов'язання, які виникли до вступу в дію ЦК України в редакції 2003 року, тобто до 01.01.2004 року стягуються в межах загального строку позовної давності встановленого ст. 71 ЦК України в редакції 1963 року, згідно якої загальний строк для захисту права за позовом особи право якої порушено встановлюється в три роки. Таким чином встановлено, що відповідачі дійсно є абонентами ДКП“ Чернівціводоканал“, отримували послуги водопостачання від позивача у вигляді подачі води та її водовідведення де вони проживають, однак не оплачували послуги які їм були надані в повному об'ємі і таким чином заборгували з 01.01.2001 року по 01.01.2008 року 4016 грн. 58 коп. Суд вважає також, що з відповідачів на користь держави належить стягнути судові витрати в розмірі 51 грн., оскільки позивач при зверненні з позовом до суду був звільнений від їх сплати та 30 грн. сплачені витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу які позивач сплатив при подачі позовної заяви. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, клопотання про застосування строків позовної давності суду не представили. Позивач не повідомив суд причин та не надав доказів поважності пропуску позовної давності, тому порушене право в частині стягнення заборгованості з 01.02.1997 року по 01.01.2001 року не підлягають захисту. На підставі викладеного та

Outcome: partial