Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Просить зобов'язати [PERSON] та осіб що мешкають з ним: [PERSON]., [PERSON]. звільнити займане житлове приміщення в кімнаті [ADDRESS] та стягнути з нього 2400 грн. - заборгованості за фактичне користування житловим приміщенням. В обґрунтування вимог зазначив, що він є власником Адміністративно-побутового корпусу, що обліковується на балансі товариства за адресою м. Київ вул. Саперне поле 9-А. 10.07.2006 року між ним та відповідачем [PERSON], на підставі поданої останнім заяви, був укладений договір оренди житлового приміщення, згідно умов якого відповідач зобов'язався за вимогою орендодавця у термін в десять днів звільнити надану йому у тимчасове користування житлову площу. На підставі п.1.1 Договору позивач надав орендареві у користування терміном на три місяці кімнату [ADDRESS] Термін дії договору закінчився 10.10.2006 року, однак, відповідач не скористався правом у п”ятиденний строк звернутися з пропозицією продовжити договір оренди. Орендоване приміщення в добровільному порядку не звільняє. Крім того, [PERSON]. за період з липня 2007 року по лютий 2008 року має заборгованість за користування кімнатою у розмірі 2400 грн. Вказує на те, що відповідач [PERSON]. не звільняючи орендовану кімнату та не сплачуючи кошти за проживання в ній порушує права ЗАТ “ДЗЗУІЕ ім. Патона”, які підлягають судовому захисту. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позов з викладених в ньому підстав, просила задовольнити вимоги. Представник відповідачів позов не визнала, мотивуючи тим, що позивач звертався в усній формі до адміністрації заводу з метою укладення нового договору оренди, на що отримав відповідь про автоматичне переукладання договору, з підстав, добросовісності орендаря. Після спливу 3-мічяного строку дії договору, до відповідача продовжували надходити квитанції для сплати коштів за оренду приміщення, які останній добросовісно оплачував. Дані обставини підтверджують факт існування орендних відносин між сторонами. Крім того зазначила, що виселення відповідачів з займаного житлового приміщення є незаконним, оскільки з ними проживає неповнолітня дитина. Вважає, що підстави для звільнення приміщення, вказані позивачем є необґрунтованими. Відповідачі на законних підставах проживають в займаній кімнаті і не зобов'язані достроково її звільняти. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що згідно акту прийому передачі №165 від 12.06.2002 року Фондом Державного майна України було передано у власність ЗАТ „Дослідний завод зварювального устаткування Інституту електрозварювання ім.Є.О. Патона” нерухоме майно, в тому числі будівлю Адміністративно-побутового корпусу, за адресою м. Київ вул. Саперне поле 9-А. Згідно ст.ст. 317,319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. 10.07.2006 року між ЗАТ “ДЗЗУІЕ ім. Є.О.Патона” та відповідачем [PERSON], на підставі поданої останнім заяви, був укладений договір оренди житлового приміщення, згідно умов якого відповідач зобов'язався за вимогою орендодавця у термін в десять днів звільнити надану йому у тимчасове користування житлову площу. На підставі п.1.1 Договору, позивач надав [PERSON]. в тимчасове користування, терміном на три місяці кімнату [ADDRESS]. Відповідно до п.5.4 договір вступає в силу з моменту його підписання. Пунктом 3.1.4 договору передбачено, що орендодавець має право вимагати від орендаря звільнення житлового приміщення після закінчення терміну договору оренди, а також при розірванні договору. Згідно пункту 3.2.3 договору орендар був наділений правом не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення дії договору звернутись до орендодавця з пропозицією продовжити договір оренди, або укласти новий. Термін дії договору закінчився 10.10.2006 року. В судовому засіданні встановлено, що відповідач проживає в кімнаті [ADDRESS] разом з дружиною [PERSON]. та сином [PERSON]. Згідно з наданих суду повідомлень від 1.12.2006 року та від 7.08.2007 року [PERSON]. був попереджений адміністрацією заводу про необхідність звільнення займаного приміщення в АПК, однак в добровільному порядку, надану у тимчасове користування кімнату, в належному позивачу будинку, [PERSON]. разом із членами сім'ї, які з ним проживають, не звільняє. Статтею 821 ЦК України передбачено, що договір найму житла укладається на строк, встановлений договором. У разі розірвання договору найму житла наймач та інші особи, які проживали у помешканні, підлягають виселенню з житла на підставі рішення суду, без надання їм іншого житла (ст.826 ЦК України). Судом встановлено, що термін дії договору оренди приміщення №54 від 10.07.2006 року, укладеного між позивачем та [PERSON] закінчився 10.10.2006 року. [PERSON]. не скористався правом звернення в п'ятиденний строк до закінчення дії договору до орендодавця з пропозицією продовжити договір оренди, або укласти новий. На повідомлення директора АПК від 1.12.2006 року та від 7.08.2007 року про неможливість подальшого надання для проживання кімнати [ADDRESS] та необхідність її звільнення останній не реагує, приміщення в добровільному порядку разом з членами сім'ї не звільняє. Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на те, що [PERSON]. в усній формі звертався до адміністрації ЗАТ “ДЗЗУ ім. Патона” з пропозицією про укладення нового договору оренди і на що отримав позитивну відповідь, оскільки на обґрунтування вказаних обставин суду не надано жодного належного та допустимого доказу. Посилання представника відповідачів на ст.18 Закону України “Про охорону дитинства”, ст.12 Закону України “Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей” також не приймаються судом до уваги, оскільки положення вищевказаних статей не застосовуються до правовідносин, що в даному випадку виникли між сторонами. За таких обставин, оцінюючи зібрані по справі докази у їх сукупності суд вважає вимоги позивача про зобов'язання [PERSON] та осіб що мешкають з ним звільнити займану кімнату [ADDRESS], без надання іншого житла обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Суд, перевіривши надані позивачем розрахунки заборгованості [PERSON] за фактичне користування житловим приміщенням за період з липня 2006 року по лютий 2008 року погоджується з ними і вважає, що з останнього на користь ЗАТ “ДЗЗУІЕ ім. Патона” підлягає стягненню 2400 грн. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути суму сплачених та підтверджених документально судових витрат, а саме: 51 грн. судового збору та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved