Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-08 00:00:00

10 червня 2008 року позивач звернувся до суду в інтересах «Ощадбанку» з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 4428,40 грн. та розірвання цього договору, який у судовому засіданні представники позивачів підтримали частково й суду показали, що 10 грудня 2007 року між позивачем-банком та відповідачем [PERSON]. було укладено кредитний договір № 2084-07, відповідно до якого банк надав відповідачеві в тимчасове користування кредит у сумі 5000 грн. строком на 24 місяці під 30% річних. «Ощадбанк» свої обов'язки виконав, а відповідач не виконав умови договору, у зв'язку з чим станом на 28 травня 2008 року виникла заборгованість по основному боргу 4369,53 грн., по простроченим відсоткам - 54,15 грн. по пені - 4,72 грн., а всього 4428,40 грн., які позивачі просили стягнути з відповідачів, а договір розірвати. Але в судовому засіданні представники позивачів змінили своїх позовні вимоги, відмовившись від вимог про розірвання кредитного договору, а просили лише стягнути заборгованість за основною сумою кредитного договору в сумі 3923,84 грн., по простроченим відсоткам - 38,60 грн. по пені - 113,31 грн., а всього 4075,75 грн. Відповідачі [PERSON]. та [PERSON] позовні вимоги визнали повністю і суду дали аналогічні один одному пояснення про те, що між банком та [PERSON]. 10 грудня 2007 року було укладено кредитний договір на суму 5000 грн. В цей же день між [PERSON] та банком було укладено договір поруки до кредитного договору № 2084-07, відповідно до якого вона в рахунок забезпечення виконання кредитного договору взяла на себе обов»язок по зобов»язанням [PERSON] по кредитному договору в разі невиконання ним таких. Але [PERSON]. не виконав умови кредитного договору і з 1.01.20087 року по 1 червня 2008 року вніс лише три платежі в рахунок виконання договору і в меншій сумі, ніж обумовлено договором. Тому, враховуючи те, що [PERSON]. не виконав умови договору, не заперечують проти задоволення позову. Дослідивши зібрані по справі докази, суд встановив, що 10 грудня 2007 року між позивачем-банком та відповідачем [PERSON]. було укладено кредитний договір № 2084-07, відповідно до якого банк надав відповідачеві в тимчасове користування кредит у сумі 5000 грн. строком на 24 місяці під 30% річних з погашенням кредиту та сплатою процентів за його користування до 25 числа кожного місяця. (а.с.6-7). тобто зміст і форма договору відповідають вимогам ст. ст. 1054,1055 ЦК України. У відповідності зі ст.ст.1049,1050 ГК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві борг (кошти) у строк і в порядку, установлені договором. Якщо ж позичальник вчасно не повернув суму боргу, на вимогу кредитора відповідно до ст.625 ГК України він зобов'язаний оплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за увесь час прострочення й 3 % річних за увесь час прострочення, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором. Але пунктами 1.1 договору сторони обумовили іншу відсоткову відповідальність за час прострочення договору 30 %. З метою забезпечення виконання умов договору в цей же день - 10.12.2007 року між банком та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки, відповідно до якого вона в рахунок забезпечення виконання кредитного договору взяла на себе обов»язок по зобов»язанням [PERSON] по кредитному договору в разі невиконання останнім таких (а.с.10). Судом встановлено, що відповідач [PERSON]. в наслідок односторонньої відмови порушив умови договору бо дотепер не виконав умови кредитного договору від 10 грудня 2007 року. Договір поруки укладено також відповідно до вимог норм закону - ст.ст.547,553 ЦК України. Відповідно до ст. 553 ЦК України та п.п.3.1,3.2 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов»язання боржником. Також ст. 554 ЦК України передбачає, що у разі порушення боржником зобов»язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Тому позовні вимоги позивачів в частині солідарного стягнення з відповідачів боргу за кредитним договором заборгованості в розмірі 4075,75 грн. на підставі ст.. 611 ЦК України підлягають задоволенню повністю бо вимоги позивача відповідають умовам договору (а.с.32-33). Крім того, позовні вимоги позивачів в частині стягнення з відповідачів витрат по оплаті судового збору в розмірі 51,00 грн. , а також витрат на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 30 грн., суд знаходить обґрунтованими й такими, що підлягають задоволенню повністю, тому що вони відповідають вимогам ст.ст. 81,88 ЦПК України, постанови КМУ від 21 грудня 2005 року № 1258 “Про затвердження Порядку оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ та їх розмірів” й ст. 3 Декрету КМУ «Про державне мито» від 21 січня 1993 року.

Outcome: approved