Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-19 00:00:00

Позивачка звернулася до Ленінського районного суду АР Крим з позовом про встановлення факту належності померлому [PERSON]. , який є батьком позивачки, свідоцтва про право власності на жилий будинок [PERSON] , виданого 28 грудня 1988 року Виконавчим комітетом Ленінської районної ради народних депутатів. Свої вимоги мотивує тим, що при видачі зазначеного свідоцтва прізвище батька помилково зазначене як „ [PERSON]„ замість „ [PERSON]”. Також просить визнати право власності на будинок [ADDRESS] за померлими батьками та за нею. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та пояснила, що у зв”язку з тим,що в свідоцтві про право власності на будинок зроблена помилка в прізвищі батька,вона як спадкоємець після смерті батьків не має можливості отримати в Державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину. Відповідач [PERSON]. до судового засідання не з”явився, справу просить розглянути у його відсутність,проти задоволення позову не заперечує. Представник Ленінської районної ради до судового засідання не з”явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином , про причини нез”явлення суд не повідомив , заперечень на позов не надав. Представник третьої особи до судового засідання не з”явився, справу просить розглянути у їх відсутність, проти задоволення позову не заперечують . Вислухавши пояснення позивача , всесторонньо дослідивши та давши оцінку матеріалам справи , суд знаходить позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Вимоги щодо встановлення факту належності правовстановлювального документу- свідоцтва про право приватної власності на жилий будинок [ADDRESS] виданого виконавчим комітетом Ленінської районної ради народних депутатів помилково на ім”я „[PERSON]” підлягають задоволенню, оскільки вони підтверджуються наступними матеріалами справи : копією свідоцтва про смерть [PERSON]. ( л.с.3), копією свідоцтва про право приватної власності на жилий будинок, виданого 23 грудня 1988 року Ленінським районним виконавчим комітетом на ім”я „ [PERSON].” , в якому Керченським БТІ прізвище виправлене на „ [PERSON]”. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 „ Про судову практику в справах про встановлення фактів , що мають юридичне значення ”, якщо в право встановлюючому документі допущені помилки у прізвищі, імені , по батькові, це є підставою про вирішення питання про встановлення факту приналежності право встановлюючого документу. Вимоги щодо визнання права власності на жилий будинок [ADDRESS] за померлим [PERSON]. задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до ст. 328 Цивільного Кодексу України, право власності у померлого на жилий будинок виникло саме з часу отримання та реєстрації свідоцтва про право власності на будинок. Вимоги щодо визнання в порядку спадкування за позивачкою права власності на жилий будинок [ADDRESS] підлягають задоволенню, оскільки вони грунтуються на законі та підтверджуються матеріалами справи:копією свідоцтва про народження позивачки,з якого видно, що її батьками є померлі [PERSON]. та [PERSON].( л.с. 5), копією свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] ( л.с. 5). Відповідно до ст.1258 Цивільного Кодексу України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, неприйняття ними спадщини, позивачка є спадкоємцем першої черги, з матеріалів справи вбачається , що відповідач [PERSON]. , який також спадкоємець першої черги після смерті батьків, не заперечує проти визнання права власності на будинок в порядку спадкування за позивачкою. Вимоги про визнання права власності на будинок за померлою [PERSON] задоволенню не підлягають, оскільки згідно з ст. 1268 Цивільного Кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини , вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку , встановленого ст. 1270 ЦК України він не заявив про відмову від неї. Отже, вимоги позивача про встановлення факту належності правовстановлюючого документута визнання за позивачкою права власності грунтуються на законі,ні чиїх прав та свобод не порушують.

Outcome: partial