Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-18 00:00:00

В березні 2008 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про визначення часток у спільній сумісній власності, посилаючись на те, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 29 грудня 1998 року [PERSON] [PERSON] та [PERSON]на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS]. Право власності зареєстровано в МБТІ. [PERSON] померла [INFO] року. Шоста державна нотаріальна контора відмовилася видати свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки в свідоцтві про право власності на житло, яке видане 29 грудня 1998 року Дніпропетровським домобудівним комбінатом № 1 право власності на квартиру визначено, як спільна сумісна власність. Просив визначити частки в спільному майні квартирі[ADDRESS]: за [PERSON] - 1\3 частину квартири, за померлою [PERSON] - 1\3 частину квартири та за [PERSON]- 1\3 частину квартири. Відповідачі у судовому засіданні позовні вимоги визнали. Просили позов задовольнити. Третя особа в судове засідання не з'явилася. Відповідно до листа від 06.06.2008 року просили розглядати справу в їх відсутності. Суд, заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 29 грудня 1998 року, виданого Дніпропетровським домобудівним комбінатом № 1, квартира № [ADDRESS], загальною площею 64,2 кв.м. належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Згідно до ст. 368 ЦК України , спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного із них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно до ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ст.372 ЦК України майно, що є спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. [PERSON] померла [INFO] року і здійснити виділ частки не можливо. Як показав в судовому засіданні позивач після смерті матері він звернувся в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, однак Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора відмовила в видачі свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування за законом, оскільки в свідоцтві про право власності на житло право власності на квартиру [ADDRESS] визначено, як спільна сумісна власність. Відповідно до п.224 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті одного із учасників спільної сумісної власності лише після виділення ( визначення) частки померлого у спільному майні. Відповідно до ч.1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. При таких обставинах суд вважає за можливе припинити спільну сумісну власність в квартирі [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON]; встановити спільну часткову власність і визначити частки в спільному майні в квартирі [ADDRESS]: за [PERSON] - 1/3 частини квартири, за [PERSON] - 1/3 частини квартири. Інші вимоги необґрунтовані та незаконні, тому у їх задоволенні слід відмовити. Згідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін.

Outcome: partial