Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-29 00:00:00

07 квітня 2008 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] “про стягнення аліментів на утримання дитини”, посилаючись на те, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі з 24 листопада 2001 року. Цей шлюб у позивача перший і він був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова, Лозівського міськрайонного управління юстиції, актовий запис № 391. Від даного шлюбу у них є неповнолітня дитина [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Шлюбно-сімейні відносини з відповідачем не підтримуються та не проживають разом з березня 2008 року. Відповідач звернувся до Лозівського міськрайонного суду Харківської області з позовною заявою про розірвання шлюбу. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, не бере участь у її вихованні. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Відповідач хронічними захворюваннями не страждає, інвалідом і пенсіонером не є, по виконавчим листам стягнення не проводяться, на його утриманні непрацездатних осіб не має. Відповідач працює в супермаркеті “Фуршет” обвалювальником м'яса, має стабільний заробіток, має реальну можливість сплачувати аліменти на утримання дитини. Розмір його заробітної плати позивачу невідомий, оскільки довідку про його заробітну плату їй не видають. Позивач не працює. На підставі викладеного, позивач прохає суд, стягнути з [PERSON], [INFO], уродженця м. Лозова, Харківської області, громадянина України, зареєстрованого [ADDRESS] аліменти на користь позивача на утримання доньки [PERSON],[INFO] в розмірі &frac14; часини усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. 30 квітня 2008 року, у судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги. При цьому позивач вказала, що вона не працює, відповідач регулярної матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, не бере участь у її вихованні. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. У судовому засіданні відповідач позов визнав. В своїх поясненнях відповідач вказав, що дійсно, в даному шлюбі, у них з позивачем, народився донька - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем. Відповідач зазначив, що він має нормальний стан здоров»я, інвалідом не являється, пільгами з держави ні якими не користується, ніякі утримання по виконавчим листам з нього не проводяться, він працює в супермаркеті “Фуршет” обвалювальником м'яса та отримує заробітну плату достатню для утримання дитини і про свій обов»язок утримувати доньку він знає, про що надав суду відзив на позовну заяву. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Із ксерокопії свідоцтва про шлюб (а.с.№7), судом встановлено, що дійсно між сторонами, 24 листопада 2001 року, укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області, про що вчинено актовий запис №391. Із ксерокопії свідоцтва про народження на [PERSON](а.с.№8), вбачається, що дійсно - [PERSON], народилася [INFO] і в графі «Батько» вказано - [PERSON], тобто відповідач по справі, а в графі «Мати» зазначено [PERSON], позивач по справі. Також, згідно довідки з місця роботи відповідача (а.с.№25), вбачається, що він дійсно працює в ДП «Регіон Маркет» Фуршет на посаді обвалювальником м'яса. Як вже вище зазначалося, відповідач визнав позов у повному обсязі, про що написав свою письмову заяву - відзив на позовну заяву (а.с.№14), де вказав, що він знає про свій обов»язок про утримання дитини з моменту її народження і до досягнення нею повноліття і знає про своє право на звернення до суду з позовом про оспорювання батьківства, однак, на даний час, цим правом він не скористався. Матеріальну допомогу на утримання дитини позивачу не надає. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. У судовому засіданні встановлено, що відповідач не надає постійної матеріальної допомоги позивачу на утримання їх спільної дитини, в порушення вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України та ч.2 ст.51 Конституції України, в яких зазначено, що: «Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття».

Outcome: approved