Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-26 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовною заявою до [PERSON] про розірвання побутового договору та відшкодування сплачених коштів за невиконані роботи та моральної шкоди. На обґрунтування своїх вимог вказує, що в липні 2007 року вона домовилася з відповідачем, що він з свого матеріалу виготовить їй двері до будинку, при цьому вона сплатила наперед 2500 гривень. В домовлений термін, на протязі місяця, замовлення не було виконано, тому вона неодноразово зверталася до відповідача з вимогами про виконання замовлення чи повернення грошей, однак останній ніяким чином на її звернення не реагував, тому вона зверталася в правоохоронні органи, де відповідач пообіцяв виконати замовлення, або повернути гроші, але своєї обіцянки не виконав. Просить стягнути з відповідача 2500 гривень матеріальної шкоди, 1000 гривень моральної шкоди та судові витрати. У судовому розгляді позивач [PERSON] позов підтримала, просить його задовольнити з вищевикладених підстав, просить стягнути з відповідача 2500 гривень та судові витрати, від стягнення моральної шкоди вона відмовляється. В судове засідання просить, заявленого нею раніше свідка, не викликати. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заявив, що позов визнає та погоджується повенути борг на протязі одного місяця. Заслухавши пояснення позивача, доводи відповідача та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Копією постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 09.12.2007 року стверджується, що [PERSON] зверталася в органи міліції із заявою про неправомірні дії [PERSON], якому вона заплатила 2500 гривень на виготовлення дверей, однак, останній замовлення не виконав та відмовляється повертати отримані гроші. Ковельським МРВ відмовлено в порушенні кримінальної справи відносно останнього за ст. 190 КК України. ( а.с.4 ) Згідно ч.3 ст.386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до положень ст. 1209 ЦК України продавець, виготовлювач товару, виконавець робіт (послуг) зобов'язаний відшкодувати шкоду, завдану фізичній або юридичній особі внаслідок конструктивних, технологічних, рецептурних та інших недоліків товарів, робіт (послуг), а також недостовірної чи неправильної інформації про них. Відшкодування шкоди не залежить від їхньої вини, а також від того, чи перебував потерпілий з ним в договірних відносинах. Як встановлено в судовому засіданні, що сторони усно домовилися про те, що відповідач виконає замовлення позивача та за кошти останнього із свого матеріалу виготовить двері. Для цього він отримав 2500 гривень, однак в обумовлені терміни не виконав взяті на себе зобов'язання та не зміг вчасно повернути отримані від позивачки гроші. Згідно квитанцій від 16.05.2008 року [PERSON] сплатила 51 гривень державного мита та 30 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення, які підлягають стягненню з відповідача. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі ст.ст. 386, 1209 ЦК України,

Outcome: approved