Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-26 00:00:00

На рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 26.03.2008 року, яким позовні вимоги [PERSON]. задоволені частково, подана апеляційна скарга позивачкою [PERSON]., в якій остання просить суд скасувати оскаржуване нею рішення та постановити нове про повне задоволення її вимог. В своїй апеляційній скарзі [PERSON]. посилається на те, що місцевий суд не взяв до уваги факт визнання позову відповідачем в повному обсязі і всупереч фактичним обставинам справи зменшив розмір стягуваних аліментів вдвічі ( з &frac14; частини доходів відповідача на 1/8 їх частину) та що такий висновок суду не обгрунтований на чинному законодавстві. Оскаржуваним рішенням стягнуто з [PERSON]. на користь [PERSON]. аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07 лютого 2008 року і до досягнення дитиною повноліття та аліменти в користь [PERSON]. на її утримання в розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 07 лютого 2008 року і до досягнення дитиною трьох років, тобто до 23 квітня 2010 року. Також, стягнуто з [PERSON]. в користь держави судовий збір в розмірі 51 грн. і витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 7 грн. 50 коп. в користь держбюджету м.Чернігова та приведено до негайного виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. Вислухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до правил ст.180 Сімейного кодексу (далі СК) України батьки зобов”язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З матеріалів справи видно, що сторони по справі є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою (а.с.2,3,6) та що відповідач визнав вимоги позивачки щодо стягнення з нього на утримання неповнолітньої дитини аліментів в розмірі &frac14; частини всіх видів його заробітку щомісячно, чого останній не заперечував і в засіданні апеляційного суду. Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що рішення суду в частині вирішення питання про визначення розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на утримання неповнолітньої доньки не можна вважати законним та обгрунтованим, оскільки його висновок в цій частині рішення суперечить правилам ст.61 ЦПК України про те, що обставини, визнані сторонами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. За таких обставин, розмір аліментів, які необхідно стягнути з відповідача в користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини, підлягає зміні з 1/8 частини на &frac14; частину всіх видів заробітку відповідача. Вирішуючи спір в частині аліментів на утримання позивачки, місцевий суд виходив з того, що відповідач є інвалідом з дитинства 111 групи і отримує пенсію, врахував його стан здоров”я та матеріальне становище. Апеляційний суд також враховує, що відповідач працює вантажником в підприємстві „ВПК-Сервіс” та одержує заробітну плату в розмірі 650 грн. на місяць, проживає разом з матір”ю та що позивачка отримує соціальну допомогу в розмірі 120 грн. на місяць і проживає разом з батьками, які працюють. Тому, оцінюючи наведене в сукупності, суд вважає, що оскаржуване рішення суду в частині вирішення питання щодо визначення розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача в користь позивачки на її утримання ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування в цій частині відсутні, а доводи апеляційної скарги щодо наведеного не спростовують висновку місцевого суду в цій частині рішення. Тому,

Outcome: partial