Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-30 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння та користування. Позов мотивувала тим, що в 1997 році придбала за власні кошти вагончик, який після надання за рішенням виконкому Заваллівської селищної ради від 28.05.1998 року дозволу на розміщення в дворі свого будинку [ADDRESS] об'єкту торгівлі обладнала під магазин, попередньо отримавши всі необхідні документи дозвільного характеру, і в вересні того ж року розпочала торгівельну діяльність як підприємець. В згаданому будинку, на який вона після смерті чоловіка 05.08.2003 року отримала свідоцтво про право на спадщину, проживав її син - відповідач по справі. З 2004 року між ними склалися неприязні стосунки, [PERSON] став чинити їх перешкоди в використанні приміщення магазину та в здійсненні нею підприємницької діяльності. Посилаючись на те, що відповідач відмовився добровільно повернути належне їй приміщення, просила зобов'язати його усунути перешкоди в володінні та користуванні магазином та не перешкоджати займатись підприємницькою діяльністю. Згодом позивач доповнила позов вимогою про визнання за нею права власності на зазначене приміщення магазину, як таке, що придбане нею та переобладнане за власні кошти. Також пред'явила до Заваллівської селищної ради позов про визнання недійсним рішення виконавчого комітету №106 від 22.08.2006 року про надання [PERSON] дозволу на торгівлю в спірному магазині, посилаючись на те, що фактично таке рішення не приймалось, воно суперечить рішенню від 28.05.1998 року стягнення судових витрат по справі. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, додатково пояснивши, що спірний вагончик нею був придбаний за суму 500 грн. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що за власні кошти в 1996 році придбав вахтовий вагон, який перевіз за місцем свого проживання, де проживав тоді та проживає зараз. Представник Заваллівської селищної ради Фігурак І.В. в судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що рішенням №106 від 22.08.2006 року відповідачу [PERSON] надано дозвіл на торгівлю в магазині за адресою [ADDRESS]. Однак в цьому рішенні абсолютно відсутня вказівка про те, що магазином буде являтися спірний вагончик, більше того вказане рішення не визначає права власності на той чи інший об'єкт. Вислухавши пояснення сторін, свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не доведений та задоволенню не підлягає з таких підстав і міркувань. Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976р. №11 із змінами „Про судове рішення” рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а при їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. При постановлянні рішення суд оцінює докази з урахуванням вимог ст.ст.58,59,191 ЦПК України про їх належність і допустимість. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказує отримання нею дозволу на розміщення об'єкту торгівлі та документів дозвільного характеру, а також на покази свідків [PERSON] та [PERSON] Однак вказані свідки не дали пояснень про те, що вони були присутні під час здійснення купівлі-продажу спірного вагончика та бачили хто й кому сплачував за нього гроші та в якій сумі. Зважаючи також на те, що згідно ст.208 ЦК України за угодами на суму 500 грн. встановлена письмова форма купівлі -продажу, а також на те, що доказування вчинення правочину, для якого встановлена письмова форма та грошових розрахунків за нею згідно ст.218 ЦК України показами свідків не допускається, суд приходить до висновку, що позов до [PERSON] не доведений та задоволенню не підлягає. Також не підлягає задоволенню позов до Заваллівської селищної ради про визнання незаконним та скасування рішенням №106 від 22.08.2006 року, оскільки згідно ст.21 ЦК України вказане рішення, як правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, актам цивільного законодавства не суперечить і цивільних прав та інтересів не порушує. Суд,

Outcome: dismissed