Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-21 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до фізичної особи - підприємець [PERSON] про стягнення заборгованості по заробітній платі та відшкодування моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що 01 березня 2007 року вона прийнята кондуктором до відповідачки по справі. Між нею та відповідачкою 01 березня 2007 р. був укладений трудовий договір, який є безстроковим ( п. 1 Трудового договору). За виконання трудових обов'язків кондуктора відповідачка зобов'язана сплачувати заробітну плату. В порушення вимог чинного законодавства відповідачка не сплачує їй заробітну плату з вересня 2007 року і до цього часу, у зв'язку з чим заборгованість по заробітній платі складає 2 850, 00 грн. Відповідачка безпідставно з жовтня 2007 р. не надає їй роботи, рішення з цього приводу ніяк не пояснює. Тривала затримка відповідачкою виплати заробітної плати поставили позивачку у тяжке матеріальне становище, тому вона вимушена була звернутись до суду з позовом. Просила стягнути з відповідачки - фізичної особи - підприємця [PERSON] на її користь заборгованість по заробітній платі в сумі 2 850,00 грн. та спричинену винними діями відповідача моральну шкоду в розмірі 4 000,00 грн., а разом 6 850,00 грн. В ході розгляду справи позивачкою була подана заява про уточнення позовних вимог, згідно якої вона просила стягнути з відповідачки - фізичної особи - підприємця [PERSON] на її користь заборгованість по заробітній платі в сумі 4 025,00 грн. та спричинену винними діями відповідача моральну шкоду в розмірі 4 000,00 грн., а разом 8 025,00 грн. В судовому засіданні позивачка уточнену позовну заяву підтримала, просила задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнала повністю, просила в задоволенні позову відмовити. Додатково пояснила, що позивачка працювала кондуктором на маршрутних автобусах. При виконання обов'язків займалась релігійною пропагандою між водіями автобусів та пасажирами, за що на неї надходили скарги від водіїв. 24.09.2007 року [PERSON] не вийшла на роботу, чим зірвала пасажирські перевозки на маршруті 22а. По даному факту було проведено службову перевірку. Від дачі пояснень [PERSON] відмовилась. Спочатку в трудовій книжці [PERSON] зробили запис про розірвання трудового договору за угодою сторін за ст.. 36 ч. 1 КЗпП України, але [PERSON] відмовилась у центрі зайнятості розірвати трудовий договір, після чого запис про звільнення в трудовій книжці було анульовано і [PERSON] було повідомлено про звільнення з роботи за прогул з 01.10.2007 року, в зв'язку з чим було складено акт, оскільки вона відмовилась отримати копію наказу про звільнення та не надала трудову книжку для внесення відповідного запису про звільнення. З 01.10.2007 року [PERSON] на роботу не приходила, в центр зайнятості для розірвання трудової угоди не з'являється. Представники третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Чернігівський міський центр зайнятості - [PERSON], [PERSON] вважають, що позов не підлягає задоволенню. Роботодавець [PERSON] звернулась до центру зайнятості щодо розірвання трудового договору з працівником [PERSON]. Між сторонами виникли суперечки щодо підстави звільнення. Позивачка на неодноразові запрошення не з'являлась до центру зайнятості щодо розірвання трудової угоди. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона працює бухгалтером у відповідача. Заробітна плата позивачці виплачувалась згідно відомостей. З 01.10.2007 року позивачка звільнена з роботи, про звільнення повідомлена, але не з'являється в центр зайнятості для розірвання трудової угоди. Свідки [PERSON], [PERSON] суду пояснили, що [PERSON] доповіла про те, що 24.09.2007 року [PERSON] залишила своє робоче місце, чим допустила прогул. В їх присутності 28.09.2007 року [PERSON] було повідомлено про її звільнення з 01.10.2007 року. Від дачі будь яких пояснень та підпису [PERSON] відмовилась. Обставини, викладені в акту від 28.09.2007 року відповідають дійсності. Вислухавши пояснення сторін, свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. В ході розгляду справи було встановлено, що позивачка працювала у відповідачки з 01 березня 2007 р. згідно трудового договору між працівником і фізичною особою ( а.с. 2). Даний договір було зареєстровано 12.03.2007 року за № 12058 у Державній службі зайнятості. Звільнена відповідно до Наказу по особовому складу № 2 від 28.09.2007 р. за прогул без поважних причин за п. 4 ст. 40 КЗпП України з 30.09.2007 року (а.с. 34). Позивачка вважає, що її звільнення є незаконним, їй безпідставно з жовтня 2007 року не надають роботи і заборгованість по заробітній платі становить 4 025,00 грн. Відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України можливе розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, у зв'язку з прогулом ( в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня ) без поважних причин. Факт вчинення прогулу підтверджується наявними матеріалами справи, а саме акт від 24.09.2007 р., згідно якого кондуктор [PERSON] 24.09.2007 р. не вийшла на роботу згідно графіка, здійснивши таким чином прогул(а.с. 29), наказу № 1 від 24.09.2007 року про призначення службової перевірки по факту прогулу [PERSON] ( а.с. 28), письмових пояснень Пархомца Ю. про те, що позивачкою було зірвано маршрут у зв'язку з невиходом 24.09.2008 р. на роботу ( а.с. 32). Згідно акту від 28.09.2007 року, підписаного відповідачкою та свідками [PERSON]. та [PERSON], позивачка відмовилась дати пояснення щодо факту прогулу 24.09.2007 року, відмовилась отримати копію наказу про звільнення, відмовилась від запису в трудової книжці. З 01.10.2007 року [PERSON] Н.І. до роботи не приступала. Даний факт не заперечує і сама позивачка. Заробітна плата позивачці за вересень 2007 року виплачена, що підтверджується копією відомості на видачу заробітної плати за вересень 2007 року (а.с. 99). Оскільки трудовий договір з позивачем з ініціативи фізичної особи-підприємця [PERSON] розірваний, позивачка була повідомлення про її звільнення з 30.09.2007 року, у встановлений законом строк наказ про звільнення не оскаржила, з 01.10.2007 року до роботи не приступала, суд приходить до висновку, що підстав для нарахування та виплати заробітної плати позивачці з 01.10.2007 року не має. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог позивача, відсутні підстави щодо задоволення позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди.

Outcome: dismissed