overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-03 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] . з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 3.08.1996 року відділом РАГС Заводського району м. Запоріжжя (актовий запис [NUMBER] ). В обґрунтування позовних вимог [PERSON] . посилається на те, що, шлюб у обох перший. Від шлюбу мають неповнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] Сімейне життя з відповідачкою не склалося через несумісність характерів, поваги, взаємного розуміння. З грудня 2007 року позивач з відповідачкою не підтримують шлюбні відносини, сумісне господарство не ведуть. За таких обставин подальше сумісне проживання і збереження сім’ї є неможливим. Збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Спір про поділ майна відсутній. Відповідачка [PERSON] не заперечує проти розірвання шлюбу, тому що вважає, що збереження сім’ї з позивачем за обставин, які склались, неможливо. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлений позов обґрунтований, відповідає вимогам закону і не суперечить інтересам сторін, зважаючи на відносини які склались у сторін, що є підставою для його задоволення. Зважаючи на викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-03 00:00:00

23.08.2003 року між сторонами був зареєстрований шлюб у м Вахрушеве Краснолуцької міської ради Луганської області, актовий запис № 32. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]року народження. Позивачка просить розірвати шлюб, оскільки одруження з відповідачем виявилось невдалим. Шлюбні відносини не підтримуються протягом чотирьох місяців, подальше проживання разом та збереження шлюбу не можливі, спору про поділ майна, що є спільною власністю та про місце проживання дитини немає. На примирення не згодна. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, на розірвання шлюбу згоден. Суд, вислухавши сторони, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що між сторонами виникли неприязні стосунки, шлюбні відносини не підтримуються, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення, спору про поділ майна та про місце проживання дітей сторони не мають. Тому з урахуванням вищевикладеного, суд вважає позовні вимоги позивачки обгрунтованими та підлягаючими задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-03 00:00:00

Згідно кредитного договору [NUMBER] від 3.08.2007р. між позивачем та відповідачем, [PERSON] отримав кредит в сумі 13139,59дол.США із яких 9109,11дол.США на купівлю автомобіля, із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,28% на рік на суму залишку заборгованості. Кредитні кошти надані на строк з 3 серпня 2008 року по 2 серпня 2010року. Відповідно до умов кредитного договору, банк відкрив позичальнику непоновлювальну кредитну лінію. Починаючи з наступного місяця позичальник зобов”язаний сплачувати щомісячно по 364,92 дол.США. Так як відповідач не виконував умов договору банк звернувся про стягнення всієї заборгованості за кредитом у сумі 10830, 96дол. США. В судовому засіданні представник банку Хромінкова О.В. позов підтримала і пояснила, що незважаючи на зусилля, банку не вдалося вирішити питання повернення кредиту в позасудовому порядку, а не повернення кредиту позивачем порушує права інших громадян на отримання коштів для придбання транспортних засобів. Відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи в судове засідання не з”явився. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи суд прийшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов”язується надати грошові кошти у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов”язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно ч.2ст.1050 ЦК України у разі прострочення повернення позичальником чергової частини позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення позики. Відповідно до п.7.1 кредитного договору [PERSON] отримав позику в іноземній валюті. Відповідно ст.1046 ЦК України позичальник за договором позики зобов&acute;язаний повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Таким чином [PERSON] зобов&acute;язаний сплатити суму позики в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на час звернення позивача до суду, що також відповідає положенням п.4.2 кредитного договору. Станом на 17.06.2008 року/день звернення до суду/ офіційний курс гривні до дол. США становив за 100дол 485.43грн. Таким чином заборгованість за кредитним договором становить 52576грн.72коп./10830.96 х 4,8543/.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-03 00:00:00

Позивач [PERSON]. звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстровано 05 вересня 2003 року відділом РАЦСу Пінського району Брестської області, республіки Білорусь, за актовим записом №568. Вказує, що від шлюбу у них є син, [PERSON], [INFO]. Посилається на те, що вони близько двох років не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Сім”я розпалась із-за відсутності взаєморозуміння та злагоди, сварки та скандали які з цього приводу виникали, що призвело до втрати почуття любові та поваги. Миритися не бажає. Позивач в судовому засіданні позов підтримав і підтвердив викладені в позовній заяві обставини. Відповідач в судове засідання не з»явилась, надала суду заяву, в якій позов визнала повністю та просить справу розглянути в її відсутності. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст..174 ЦПК України цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони близько двох років не підтримують подружні стосунки та ведення спільного господарства, проживають окремо. Причиною розпаду їх сім”ї є втрата почуття поваги та любові один до одного через відсутність взаєморозуміння та злагоди, сварки та скандали з цього приводу. Враховуючи те, що у сторін відсутнє бажання зберегти сім”ю, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе і збереження сім”ї суперечить їх інтересам, а тому шлюб слід розірвати. Сплату судового збору при оформленні свідоцтва про розірвання шлюбу в органах РАЦСу, слід покласти на позивача, оскільки він бажає їх нести.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про визнання права власності на земельну частку (пай), розміром 3,38 га, згідно сертифікату [NUMBER], виданого 20 вересня 1996 року Ічнянською РДА Чернігівської області, що належав [PERSON], яка померла [INFO]. Свої вимоги мотивував тим, що після смерті [PERSON] [INFO], відкрилась спадщина на дане спадкове майно. Як спадкоємець за заповітом бажає оформити спадщину та просить визнати за ним право власності на дану земельну частку (пай). На попереднє судове засідання позивач не з'явився, але надав суду заяву, в якій просить суд справу розглядати без його участі, повністю підтримує свої позовні вимоги та просить їх задовільнити. На попереднє судове засідання представник відповідача Мартинівської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області не з'явився, але надав суду заяву, в якій просить суд справу розглядати без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. [PERSON], як третя особа на попереднє судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву, в якій просить суд справу розглядати без її участі та не заперечує проти позовних вимог [PERSON]. Суд вважає за необхідне ухвалити рішення в попередньому судовому засіданні, оскільки відповідач визнав позовні вимоги і це не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 7). Після її смерті відкрилася спадщина на земельну частку (пай), розміром 3,38 га, згідно сертифікату [NUMBER], виданого 20 вересня 1996 року Ічнянською РДА Чернігівської області, на підставі рішення Ічнянської РДА Чернігівської області від 31 липня 1996 року №177 (а.с. 9). Спадкоємцями після смерті [PERSON] являються позивач та [PERSON], але остання відмовилася від частини даної спадщини на користь позивача (а.с. 11). [PERSON], як спадкоємець за заповітом (а.с. 8) після смерті [PERSON] своєчасно прийняв спадщину, так-як до закінчення шестимісячного терміну вступив в управління та розпорядження спадковим майном. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24 червня 1983 року з послідуючими змінами «Якщо у шестимісячний строк, передбачений ст.. 549 ЦК України, позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права власності на спадкове майно, а не на продовження строку …», тому суд вважає, що позивач правомірно набув право власності на земельну частку (пай), а тому за ним слід визнати право власності на дане спадкове майно в порядку спадкування.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-03 00:00:00

[PERSON] . звернувся в суд з позовом до виконкому Краматорської міської ради про визнання права власності на самовільно збудовані нежитлову прибудову, гараж, сараї, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що йому згідно з договором про надання в безстрокове користування земельної ділянки, йому було надано земельну ділянку [ADDRESS]. 07.04.1997 р. він отримав державний акт про право приватної власності на дану земельну ділянку. Крім того, в період часу з 1976 року по 1990 рік на даній земельній ділянці він самовільно збудував нежитлову прибудову «А1», гараж «Б», сараї «В-Г-Д». До теперішнього часу об'єкти самовільного будівництва не узаконені належним чином. Актом державної приймальної комісії домоволодіння по [ADDRESS] прийнято в експлуатацію. В цей час він бажає узаконити право власності на самовільно побудовані об'єкти. Просить винести рішення, яким визнати за ним право власності на самовільно побудовані нежитлову прибудову «А1», », гараж «Б», сараї «В-Г-Д», розташовані на ділянці домоволодіння [ADDRESS] В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову Вислухавши пояснення сторін, проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Згідно ч.1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будинок, спорудження, інше нерухоме майно вважаються самовільним будівництвом, якщо вони побудовані або будуються на земельній ділянці, не відведеній для цієї мети, або без належного дозволу або належним чином затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Згідно ч.5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, самовільно побудоване на ньому, якщо це не порушує права інших осіб. Як вбачається з копії договору №77 від 23.03.1970 року про надання в безстрокове користування земельної ділянки, позивачу було надано земельну ділянку [ADDRESS] (а.с.12). На даній земельній ділянці був побудований будинок, який прийнято в експлуатацію. 07.04.1997 р. позивачу було видано державний акт про право приватної власності на земельну ділянку [ADDRESS] (а.с.14). З копії технічного паспорту вбачається, що на даній земельній ділянці також самовільно побудовані: нежитлову прибудову «А1», гараж «Б», сараї «В-Г-Д», які згідно висновку головного архітектора м. Краматорська можливо узаконити (а.с.4). При таких обставинах, суд вважає за можливе визнати за : нежитлову прибудову «А1», гараж «Б», сараї «В-Г-Д», розташовані на ділянці домоволодіння [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-03 00:00:00

[PERSON] . звернулася в суд з позовом до Красноторської селищної ради про визнання права власності на самочинно виконану реконструкцію у житловому будинку, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що їй згідно з договором купівлі продажу, було надано житловий будинок [ADDRESS]. 16.04.1998 р. вона отримала державний акт про право приватної власності на дану земельну ділянку. Крім того, в період часу з 1935 року по 1980 рік на даній земельній ділянці була виконана реконструкція у житловому будинку «А-1; А1,а». До теперішнього часу об'єкти самовільного будівництва не узаконені належним чином. В цей час вона бажає узаконити право власності на самовільно виконану реконструкцію в житловому будинку. Просить винести рішення, яким визнати за нею право власності на самочинно виконану реконструкцію у житловому будинку «А-1; А1,а», розташований на ділянці домоволодіння [ADDRESS]. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позов визнає. Вислухавши пояснення сторін, проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Згідно ч.1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будинок, спорудження, інше нерухоме майно вважаються самовільним будівництвом, якщо вони побудовані або будуються на земельній ділянці, не відведеній для цієї мети, або без належного дозволу або належним чином затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Згідно ч.5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, самовільно побудоване на ньому, якщо це не порушує права інших осіб. Як вбачається з копії договору купівлі-продажу від 01.04.1997 року, позивачкою було придбане житловий будинок [ADDRESS] 16.04.1998 р. позивачці було видано державний акт про право приватної власності на земельну ділянку [ADDRESS] (а.с.14). З копії технічного паспорту вбачається, що на даній земельній ділянці також самочинно було виконана реконструкція у житловому будинку «А-1; А1,а»,яку згідно висновку головного архітектора м. Краматорська можливо узаконити (а.с.6). При таких обставинах, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] ., право власності на самочинно виконану реконструкцію у житловому будинку, розташованому на ділянці домоволодіння [ADDRESS]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-03 00:00:00

До суду з позовною заявою звернулась [PERSON], яка просить постановити рішення про розірвання шлюбу з [PERSON]. Свої вимоги обгрунтувала тим, що 04.06.2003 року зареєструвала шлюб з відповідачем в Любомльському райвідділі РАГС. Від даного шлюбу народилось двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON] [INFO]. Подружні стосунки не склалися, причиною чого стала несумісність характерів, неоднакове сприйняття життєвих ситуацій, але основна причиною полягає в небажанні відповідача проживати сім'єю, який практично одразу після реєстрації шлюбу мав намір розлучитися. На даний час проживають окремо, намагання позивачки зберегти сім'ю виявилися марними, тому змушена звертатися до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. В судовому засіданні позивачка вимоги позову підтримала повністю та пояснила , що подружнє життя неможливе, оскільки відповідач не бажає зберегти сім'ю, якою практично не цікавиться, на розірванні шлюбу наполягає . Відповідач в судовому засіданні позов визнав, оскільки і надалі не бажає продовжувати спільні сімейні стосунки з позивачкою, на розірванні шлюбу не заперечує . Аналізом письмових доказів суд встановив наступні фактичні обставини. Згідно свідоцтва про одруження [NUMBER], [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 04.06.2003 року в Любомльському районному відділі РАГС Волинської області , про що в книзі реєстрації актів про шлюб зроблено запис за № 23. 1-ша інстанція код суду - 0310 Від даного шлюбу народились діти : [PERSON], [INFO] , [PERSON], [INFO], що стверджено копіями свідоцтв про народження [NUMBER] та [NUMBER] відповідно. З довідки від 02.07.2008 року вбачається, що [PERSON] працює в Любомльському ДНЗ № 1, на даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років. Дослідивши докази по справі , вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що через небажання сторін зберегти сім'ю, шлюб існує лише формально . Таким чином, даний позов підлягає повному задоволенню . Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає, що збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам та інтересам неповнолітніх дітей , тому вимоги позову є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Витрати по реєстрації розлучення слід покласти на відповідача, звільнивши від цих витрат позивачку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-03 00:00:00

25.06.2008 р. у Новомиргородський районний суд надійшла позовна заява [PERSON]. до [PERSON] про стягнення аліментів. Позивачка вказала, що на підставі ст. ст. 198-200 Сімейного кодексу України вимагає стягнути з відповідача кошти в розмірі чверті заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму громадян відповідного віку щомісячно на своє утримання до досягнення 23 років, бо відповідач у добровільному порядку ніякої матеріальної допомоги на утримання повнолітньої дочки не надає. У попередньому судовому засіданні 21.07.2008 р. позивачка змінила власні позовні вимоги: просить суд стягнути аліменти у розмірі чверті заробітку (доходу) відповідача щомісячно до закінчення терміну навчання. У судовому засіданні 04.08.2008 р. [PERSON] позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені у заяві. Оповіщений у встановленому порядку про час і місце розгляду справи відповідач [PERSON]. двічі у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Як витікає із заяви від 30.07.2008 р., [PERSON]. визнав позов повністю, просить суд розглянути справу в його відсутність. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних доказів, оскільки у справі мається достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Тому 04.08.2008 р. суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи (ч. 4 ст. 169, ст. ст. 224-225 ЦПК України). Заслухавши вказані пояснення та безпосередньо дослідивши докази в справі: оглянувши письмові докази та інші матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити позов із таких підстав. Згідно згаданим поясненням та наданим доказам відповідач доводиться батьком позивачці, але не надавав коштів на утримання повнолітньої дочки у добровільному порядку з червня 2008 р., хоча та навчається у вищому навчальному закладі. Відповідно до свідоцтва про народження заявниця народилася [INFO], а її батьком вказаний відповідач. За довідкою міської ради повнолітня перебуває на утриманні матері. Згідно зі ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з яким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. За довідкою декана факультету філології та журналістики Кіровоградського державного педагогічного університету за № 98/08 від 17.03.2008 р. [PERSON] закінчить навчання 30.06.2011 р. Таким чином, позов підлягає безспірному задоволенню. Суд вважає, що відповідно до вимог ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито”, ст. ст. 79-81, 88 ЦПК України судовий збір у сумі 51 грн., від сплати якого позивачку було звільнено у встановленому законом порядку, підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Враховуючи викладене, на підставі ст. ст. 182, 199, 200 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-03 00:00:00

Заявник звернулася до суду з заявою, в якої просила встановити факт перебування у шлюбі з [PERSON]. У судове засідання заявник не з'явилася представила заяву про слухання справи у її відсутність, підтримала заявлені вимоги В судове засідання представник зацікавленої особи Артемівської районної у місті Луганську ради не з'явився, представив суду заяву про слухання справи за їх відсутністю. Судом встановлено, що позивач перебувала у зареєстрованному шлюбі з [PERSON] з [INFO]року народження (а.с. 5). [PERSON], помер [INFO]року (а.с. 4). [PERSON] був нагороджений орденом „За мужність” 3-го ступеня та орденом „Вітчизняної війни” 2-го ступеня (а.с. 14-15). Позивачка звернулася до зацікавленої особи Управління праці та соціального захисту населення Артемівської районної у місті Луганську ради з заявою про призначення їй пенсії за особливі заслуги перед Україною, але їй було відмовлено через те, що в свідоцтві про смерть прізвище її чоловіка вказано як [PERSON] (а.с. 4), а у паспорті позивачки вказане прізвище як „Медведева” (а.с. 8). Так як, встановити факт перебування у шлюбі іншим шляхом неможливо, вона вимушена звернутися до суду. Встановлення данного факту заявнику необхідно для отриманя пенсії. Згідно ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Вислухавши думку учасників процессу, дослідивши матеріали справи, суд вважає що заявлені вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-03 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідач [PERSON], про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS], обґрунтовуючи свої вимоги тим, що на підставі прийняття на баланс будівлі гуртожитку [ADDRESS]. За даною адресою був зареєстрований відповідач, але не проживає там з 1995 року. Відповідач не сплачує комунальні послуги, особистих його речей в квартирі не має. Просять визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS], зобов'язати СГІРФО зняти його з реєстрації в квартирі. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі. Представник третьої особи СГІРФЛ Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву в якій просить справу слухати в його відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явився, по невідомій суду причині, про час розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вислухавши думку представника позивача, проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підставах. Як видно з довідки з місця проживання (а.с.7), відповідач зареєстрований в квартирі [ADDRESS]. Як видно з акту (а.с.3), відповідач є прописаним, але не проживає [ADDRESS], з 1995 року. Згідно ст.ст.71, 72 ЖК України, наймач і члени його родини можуть бути визнані судом таким, що втратили право користування житловим приміщенням, якщо вони не проживають у ньому без поважних причин понад шість місяців. За таких обставин суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача та [PERSON], варто визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS], тому що він не проживає в зазначеному приміщенні з 1995 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved