Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-09 00:00:00

Позивачка в листопаді 2005 року звернулася до суду з позовом до Харківської обласної державної адміністрації і просила забезпечити надання робочого місця, стягнути заробітну плату, моральну шкоду. Розпорядженням ХОДА №265-к від 30.06.2006р. [PERSON] була звільнена з посади за п.4 ст.40 КЗпП України за прогули достроковим розірванням контракту від 26.08.2005 року. В якості співвідповідачів до участі у справі були притягнуті Харківська обласна рада, Комунальне підприємство охорони здоров"я "Центральна районна аптека №34", Управління фармації та фармацевтичної промисловості Харківської обласної державної адміністрації, третьої особи - заступник голови ХОДА [PERSON]. У судовому засіданні позивачка уточнила та змінила позовну заяву та остаточно просила стягнути з Харківської обласної державної адміністрації заробітну плату за весь час вимушеного прогулу без обмежень будь-яким строком з урахуванням індексації у розмірі 36242 грн. 78 коп. і зобов»язати [PERSON] сплатити податки та збори, згідно розрахунків, що знаходяться у справі; стягнути з Харківської обласної державної адміністрації моральну шкоду у розмірі 5000 грн., стягнути з Харківської обласної державної адміністрації суму у розмірі 1000 грн. за отримання юридичних послуг, згідно квитанції за №0003918 від 18.11.2005р.; стягнути з Управління фармації та фармацевтичної промисловості ХОДА моральну шкоду у розмірі 5000 грн. При цьому, змінену та доповнену позовну заяву позивачка обґрунтовувала тим, що за ухвалою Верховного Суду України належним відповідачем необхідно вважати ХОДА. Стягнення заробітної плати за весь період вимушеного прогулу з 05.09.2005 року до 10.10.2007 року обґрунтовувала моментом не допуску до робочого місця та до дати видання ухвали Верховного Суду України про поновлення позивачки на посаді, згідно з п.3.1 а та 3.1. б Контракту. Крім того, пояснила, що ХОДА видала незаконне розпорядження, яке спричинило її звільнення за прогул, а тому матеріальна та моральна шкода підлягає стягненню з ХОДА. Оскільки трудовий спір розглядався у суді тривалий строк не з її вини, тому просить стягнути середню заробітну плату за період з 05.09.2005 року по 10.10.2007р. Середньомісячна заробітна плата відповідно до п.3.1. а та 3.1.б Контракту складає 1037 грн. 50 коп. на місяць (посадовий оклад 830 грн. та надбавка за інтенсивність праці та особливий характер роботи в розмірі 25% від посадового окладу). Сума заробітної плати, що підлягає до стягнення, на її погляд, складає 36242 грн. 78 коп. відповідно до розрахунку фахівця, в який включено фонд оплати праці з розрахунком всіх відрахувань від заробітної плати, індексація заробітної плати та нарахування на фонд оплати праці. Моральна шкода у розмірі 5000 грн., яку просила стягнути з ХОДА полягає у затримці понад 2-х років належних грошових коштів; невиплатою заробітної плати; не допуску на робоче місце; незаконне звільнення за прогул, що призвело до втрати нормальних життєвих зв»язків, приниження честі, гідності, ділової репутації у зв»язку з порушенням трудових прав. Моральну шкоду у розмірі 5000 грн., яку просила стягнути з Управління фармації та фармацевтичної промисловості ХОДА полягає в додаткових моральних, душевних, фізичних стражданнях, що завдали посадові особи управління коли 21.06.2006р. під тиском змушували зайняти робоче місце без відповідного розпорядження ХОДА. Крім того, моральна шкода полягала у направленні великої кількості телеграм, що порушило її права на таємницю особистого життя та кореспонденції. Для вирішення юридичних питань була вимушена звернутися за допомогою адвоката, на що було витрачено 1000 грн. У судовому засіданні представники відповідача ХОДА [PERSON], [PERSON]., діючі за дорученням, позовну заяву позивачки не визнали, посилаючись на наступне. ХОДА відповідно до п.4 розділу 1 Статуту КПОЗ ЦРА №34 є її засновником. Відповідно до п.3.1 Контракту заробітна плата керівнику нараховується за рахунок коштів комунального підприємства, а тому належним відповідачем у частині стягнення заробітної плати є Комунальне підприємство охорони здоров»я Центральна районна аптека №34. Крім того, вказала, що чинним трудовим законодавством не передбачено зобов»язання стягнення податків та зборів у разі прийняття рішення про поновлення на роботі. Обов»язки щодо сплати податків та зборів покладаються на підприємство, що нараховує та сплачує заробітну плату, а тому позовна заява в цій частині не підлягає задоволенню. Щодо строку сплати заробітної плати також заперечувала, посилаючись на те, що позивачка була звільнена з посади завідувачки КПОЗ ЦРА №34 з 30.06.2006р. розпорядженням голови ХОДА від 30.06.2006р. №265-к. Рішенням Київського районного суду від 16.02.2007р. позивачка була поновлена на посаді. Вказаним рішенням було встановлено його негайне виконання, проте позивачка не вчиняла дій для поновлення на роботі, виконавчий лист отримала лише 12.12.2007р., а тому період вимушеного прогулу тривав з 30.06.2006 року по 16.02.2007 року. Станом на 16.02.2007 року відповідно до рішення обласної ради від 26.10.2006 року №82-У «Про упорядкування питань управління майном, що є у спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст області» та від 15.12.2006 р. № 130-У «Про порядок управління майном, що перебуває у спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст області» (зі змінами) повноваження з управління комунальним майном спільної власності, в тому числі призначення керівників комунальних підприємств здійснюється обласною радою самостійно, а тому на час винесення рішення суду ХОДА не мала повноважень щодо призначення, звільнення керівників комунальних підприємств. Проти задоволення позовної заяви в частині стягнення моральної шкоди також заперечувала, посилаючись на те, що позивачка не обґрунтувала та не вказала з яких міркувань вона виходила, визначаючи її розмір. Крім того, заперечувала проти стягнення 1000 грн. за надання юридичних послуг, оскільки вони не пов»язані з розглядом даної цивільної справи. Представник співвідповідача Управління фармації та фармацевтичної промисловості ХОДА Кульбаба В.І., діючий за дорученням, у судовому засіданні проти задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 5000 грн. заперечував, посилаючись на те, що позивачка не довела протиправність дій Управління, причинний зв»язок між шкодою та протиправним діянням заподіювача, а також вини останнього. Представник співвідповідача Харківської обласної ради Осьмуха Н.Г., діюча за дорученням, у судовому засіданні пояснила, що позовні вимоги позивачкою до ХОР не пред"являються, проте проти позову заперечують. Представник співвідповідача Комунального підприємства охорони здоров"я "Центральної районної аптеки №34" у судове засідання не з»явився, про дату та час проведення судового засідання повідомлений судом своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про відкладення слухання справи не подавав. Третя особа: [PERSON]. у судове засідання не з»явився, про дату та час проведення судового засідання повідомлений судом своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про відкладення слухання справи не подавав. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 16 лютого 2007 року позовну заяву [PERSON] задоволено частково. Скасовано розпорядження Харківської обласної державної адміністрації №265-к від 30.06.2006 року "Про звільнення [PERSON]"; поновлено [PERSON] на посаді завідувача Комунальним підприємством охорони здоров"я "Центральною районною аптекою №34" з 30 червня 2006 року у відповідності з діючим КЗпП України. В іншій частині у задоволенні позову [PERSON] відмовлено. Рішенням судової колегії судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області від 23.04.2007 року рішення Київського районного суду м.Харкова від 16 лютого 2007 року змінено, скасовано рішення в частині поновлення [PERSON] на посаді завідувача Комунальним підприємством охорони здоров"я "Центральною районною аптекою №34" з 30 червня 2006 року та в частині скасування розпорядження Харківської обласної державної адміністрації №265-к від 30 червня 2006 року "Про звільнення [PERSON]". Відмовлено [PERSON] у задоволенні позовних вимог про поновлення на роботі і скасуванні розпорядження Харківської обласної державної адміністрації №265-к від 30 червня 2006 року "Про звільнення [PERSON]". В іншій частині вказане рішення залишено без змін. Ухвалою колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 10.10.2007 року рішення Київського районного суду м.Харкова від 16 лютого 2007 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 23 квітня 2007 року в частині відмови [PERSON] у задоволенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди та стягнення судових витрат скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Відповідно до ст.349 ЦПК України, з моменту проголошення рішення або ухвали судом касаційної інстанції скасовані рішення та ухвали суду першої або апеляційної інстанції втрачають законну силу. Судом у судовому засіданні достовірно встановлено та не заперечувалося сторонами, що розпорядженням ХОДА від 12.08.2005р. №462-к у зв"язку з невиконанням умов контракту [PERSON]. була звільнена з посади завідуючої КПОЗ "Центральна районна аптека №34" за п.8 ст.36 КЗпП України. За поданням фармацевтичного управління ХОДА 26.08.2005 року між ХОДА в особі заступника голови ХОДА [PERSON]. та [PERSON] укладений Контракт про прийняття [PERSON] на роботу до Комунального підприємства охорони здоров»я "Центральна районна аптека №34". Термін дії контракту з 05.09.2005 року по 04.09.2008 року. Проте, [PERSON]. не звільнила робоче місце та оспорила своє звільнення у судовому порядку, у зв"язку з чим позивачка неодноразово зверталася до відповідача з вимогою про надання робочого місця. 21.11.2005р. [PERSON] звернулася до суду із позовом про надання робочого місця, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодуванню моральної шкоди, який на день звільнення позивачки 30.06.2006 року за п.4 ст.40 КЗпП України не був розглянутий. Відповідно до ст.235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновленні на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більше як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядалася більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заробітна плата за час вимушеного прогулу за період з 05 вересня 2005 року по 10 жовтня 2007 року, підлягає стягненню з ХОДА, оскільки [PERSON] була призначена на посаду саме ХОДА, проте фактично до роботи допущена не була, а 30.06.2006 року незаконно звільнена. Визначаючи розмір заробітної плати, суд виходить з наступного. Розділом 3 п.3.1 вищевказаного Контракту встановлено заробітну плату позивачці у розмірі: а)посадового окладу у розмірі 830 грн. і фактично відпрацьованого часу; б)надбавки за інтенсивність праці та особливий характер роботи в розмірі 25% від посадового окладу (том 1 а.с.12-17). Тобто, середньомісячна заробітна плата складає 1037 грн. 50 коп. З 05.09.2005р. по 10.10.2007р. позивачка не працювала з вини ХОДА 528 робочих днів. Середньоденна заробітна плата складає 51 грн. 88 коп. (1037,50:20=51.88), а за 528 робочих днів заробітна плата складає 27392 грн. 64 коп. ( 51,88х 528= 27392,64). Таким чином, суд частково задовольняє позовну заяву [PERSON] в частині стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 05 вересня 2005 року по 10 жовтня 2007 року та стягує з Харківської обласної державної адміністрації за час вимушеного прогулу з 05.09.2005р. по 10.10.2007р. включно 27392 грн. 64 коп. При цьому, суд приймає до уваги ту обставину, що заява про поновлення на роботі розглядалася більше одного року не з вини [PERSON]. Проте, суд відмовляє позивачці у задоволенні позову в частині стягнення індексації за весь час невиплати заробітної плати, оскільки присуджена до стягнення сума середнього заробітку за час затримки розрахунку з працівником при його звільненні не належить до заробітної плати, а є разовою виплатою - санкцією за несвоєчасний розрахунок, а тому не може бути об"єктом індексації згідно із Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" (№1282-12). Крім того, судом встановлено, що недопущенням до роботи та незаконним звільненням позивачці спричинена моральна шкода, було порушено гарантоване Конституцією України право на працю, вона вимушена була звертатися до суду за захистом порушеного права, витрачати час в судових засіданнях, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв"язків і вимагали додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України моральна (немайнова) шкода стягується при наявності вини адміністрації в нанесенні цієї шкоди. Враховуючи, що вина ХОДА у вимушеному прогулі та незаконному звільненні позивачки встановлена ухвалою Верховного Суду України від 10.10.2007 року та її поновлено на роботі, суд стягує з відповідача - Харківської обласної державної адміністрації на користь позивачки моральну шкоду, яку визначає в розмірі 3000 грн., оскільки вважає саме таку суму достатньою та відповідною, виходячи з обставин справи. Разом з тим, суд відмовляє позивачці у задоволенні позову в частині стягнення з Управління фармації та фармацевтичної промисловості Харківської обласної державної адміністрації, Харківської обласної ради моральної шкоди, оскільки не вбачає з його боку порушень законних прав позивачки. Крім того, суд задовольняє позовні вимоги позивачки в частині відшкодування витрат за надання юридичної допомоги в сумі 1000 грн., стягуючи вказану суму з Харківської обласної державної адміністрації, на підставі ст. 84 ЦПК України, відповідно до якої витрати, пов»язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Сума витрат за надання правової допомоги, понесені позивачкою в розмірі 1000 грн. підтверджується квитанцією про їх оплату (том 1 а.с.49). Також суд, відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягує з Харківської обласної державної адміністрації на користь держави державне мито в розмірі 313 грн. 93 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн.

Outcome: partial