Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] і [PERSON], який згідно ч.2 ст.31 ЦПК України було уточнено вимогами, а.с.107, про виділ у натурі 2/5 часток з жилого будинку [ADDRESS] з відповідною часткою надвірних будівель, що є у спільній частковій власності, які складаються в жилому будинку літер «А-а-а'» з приміщень №№1,2,3,4,5,6,7,8,9, загальною площею 62.0кв.м. і жилою площею 33.7кв.м., з сараїв: літер «Д», «Б», «К» і вбиральні «У», про припинення права спільної часткової власності, про поділ земельною ділянкою цієї садиби згідно варіанту №1 експертного висновку від 08.02.08р. №147. Позов мотивований тим, що він є власником 2/5 часток зазначеного будинку з відповідною часткою надвірних будівель, а відповідачі є власниками 3/5 часток цього будинку з відповідною часткою надвірних будівель. Між ними раніше склався порядок користування цим будинком, згідно з яким він користується приміщеннями: №1,2,3,4,5,6,7,8,9, загальною площею 62.0кв.м. і жилою площею 33.7кв.м., сараями: літер «Д», «Б», «К» і вбиральнею «У». Відповідач, в свою чергу, користується іншими приміщеннями і надвірними будівлями. З метою присвоїти самостійний номер своїй частині|частки| будинку|дому,хати|, він звернувся до суду із|із| зазначеним позовом. Також між ними склався порядок користування земельною ділянкою, яка документально знаходиться у їх загальному користуванні. Позивач в судове засідання не з'явився. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, які просила задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася. У судовому засіданні представник позивачка визнала позов в частині виділу позивачу у натурі 2/5 часток з жилого будинку [ADDRESS] з відповідною часткою надвірних будівель, які складаються в жилому будинку літер «А-а-а'» з приміщень №№1,2,3,4,5,6,7,8,9, з сараїв: літер «Д», «Б», «К» і вбиральні «У», а проти інших позовних вимог заперечувала з тих підстав, що позивачці [PERSON] належить на праві спільної часткової власності 6/25 часток цього жилого будинку з відповідною часткою надвірних будівель, а її чоловікові Медведєву В.І. - 9/25 часток, у зв'язку з чим виділ у натурі належних позивачеві 2/5 часток жилого будинку не може припинити право спільної часткової власності Медведєвих. Розподіл земельної ділянки цієї садиби не можливо здійснити згідно варіанту №1 експертного висновку від 08.02.08р. №147 тому, що в цьому висновку зазначено, що загальний розмір спільної земельної ділянки складає 1.260кв.м., в той час, як фактично її розмір складає 1.249.27кв.м. У судовому засіданні відповідач [PERSON] визнав позов в частині виділу позивачу у натурі 2/5 часток з жилого будинку [ADDRESS] з відповідною часткою надвірних будівель, а проти інших позовних вимог заперечувала з тих саме підстав. Заслухавши представника позивача, відповідача, представника відповідачки, допитавши експерта, вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд вважає дійшов висновку про можливість задовольнити позов частково з наступних підстав. 1. Позов в частині виділу у натурі частки з нерухомого майна, що є у спільній частковій власності. З пояснень сторін і матеріалів справи судом встановлено, що позивач є власником 2/5 часток жилого будинку [ADDRESS] з відповідною часткою надвірних будівель за договором дарування від 11.07.00р., а відповідачі є власниками 3/5 часток цього будинку з відповідною часткою надвірних будівель, які були ними побудовані, а.с.30-34. Між ними раніше склався порядок користування цим будинком, згідно з яким позивач користується приміщеннями: №1,2,3,4,5,6,7,8 і №9, яке було самочинно збудоване, загальною площею 62.0кв.м. і жилою площею 33.7кв.м., сараями: літер «Б», «К» і «Д», яке було самочинно збудоване, та вбиральнею «У». Відповідач, в свою чергу, користується іншими приміщеннями і надвірними будівлями, що зазначено в схематичному плані БТІ, а.с.6-15. Згідно варіанту №3 висновку судової будівельно-технічної експертизи від 08.02.08р. №147 технічно можливо здійснити виділ позивачеві у натурі 2/5 часток жилого будинку [ADDRESS], які складаються з приміщень: №2 розміром 5.4кв.м., №3 розміром 16.9кв.м., №4 розміром 8.4кв.м., №5 розміром 8.4кв.м., №6 розміром 2.8кв.м. - у жилому будинку літер «А»; з прибудови літер «а», яка складається з приміщень: №1 розміром 6.2кв.м., №7 розміром 6.3кв.м., №8 розміром 3.2кв.м.; з прибудови літер «а'», а також з сараїв літер «Б» і «К», вбиральні літер «У2», замощення літер «I», частини огорожі літер «1», воріт літер «3», а.с.39-69. Але в такому разі фактична частка його нерухомого майна складе 40/100 ідеальних часток тому, що, за ціною, є більшою на 2.697гр., а фактична частка нерухомого майна, що приходиться на 3/5 часток, які знаходяться у користуванні відповідачів, складе 60/100 ідеальних часток. Суд вважає за можливе прийняти до уваги зазначений висновок експерта і погодитися з позицією сторін тому, що відступлення від ідеальних часток є незначним, не потребує здійснення переобладнання, сторонам виділяються ізольовані кімнати. Також між сторонами відсутній спір відносно сплати грошової компенсації за зменшення ідеальних часток, які фактично знаходяться у користуванні відповідачів. Приймаючи до уваги зазначене вище суд дійшов висновку про можливість виділити позивачу у натурі 40/100 часток зазначеного житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель, та визнати за ним право власності на перерозподілені частки цього нерухомого майна тому, що згідно ч.1 ст.364 ЦК України - співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. * Також, враховуючи зазначене вище, а також вимоги ч.4 ст.10 ЦПК України, суд вважає за необхідне роз'яснити позивачеві його зобов'язання зареєструвати у КРП „БРТІ м. Євпаторії” право власності на виділені у натурі 40/100 часток жилого будинку, відповідно до вимог ст.331 ЦК України і Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 07.02.02р. №7/5. * Також, враховуючи зазначене вище, а також вимоги ч.4 ст.10 ЦПК України, суд вважає за можливе роз'яснити відповідачам їх право звернення до позивача або до суду з вимогою про сплату грошової компенсації за зменшення ідеальних часток, які фактично залишаються у їх користуванні, відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України у п.6 постанови |повід 04.10.91г. «Про практику застосування|вживання| судами законодавства, регулюючого право індивідуальної власності на житловий будинок». * 2. Позов в частині припинення права спільної часткової власності. В обґрунтування позовних вимог позивач послався в позові на ст.364 ЦК України. Так ст.364 ЦК України передбачено право співвласника лише на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. При цьому це майно залишається у спільній частковій власності його співвласників. Що ж стосується припинення права спільної часткової власності на майно, що є у спільній частковій власності, то воно здійснюється лише у разі поділу спільного майна між його співвласниками, що передбачено ст.367 цього Кодексу. Враховуючи зазначене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволені позову в частині припинення права спільної часткової власності на жилий будинок [ADDRESS] з надвірними будівлями. * 3. Позов в частині поділу земельної ділянки. Відповідно до вимог ст.372 ЦК України і ст.89 ЗК України - право на поділ земельної ділянки мають співвласники земельної ділянки, що перебуває у їх спільній сумісній власності. Згідно ст.125 ЗК України - право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності та його державної реєстрації. Такими документом є державний акт, що передбачено ст.126 цього Кодексу. З пояснень сторін і матеріалів справи судом встановлено, що жилий будинок [ADDRESS] був побудований [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] на земельній ділянці, наданій їм для будівництва цього будинку рішенням виконкому Сакської міськради №251 за 1955р., і належав їм на праві спільної часткової власності, а.с.30,31. Рішенням виконкому Сакської міськради від 08.08.97р. №280 було дозволено передати у приватну власність земельну ділянку [ADDRESS] по 252кв.м. [PERSON] і [PERSON], які 11.07.00р. подарували належні їм 2/5 частки жилого будинку [ADDRESS] з відповідною часткою надвірних будівель [PERSON] (позивачу у справі), а.с.5,79-89. Рішенням виконкому Сакської міськради від 29.08.97р. №301 було дозволено передати у приватну власність земельну ділянку [ADDRESS] [PERSON] у розмірі 400кв.м. і [PERSON] розміром 300кв.м., а.с.27,28,78. Ці рішення відповідають вимогам ч.1 ст.116 ЗК України, згідно яким громадяни набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Але, до теперішнього часу, сторони не отримали державні акти на зазначені земельні ділянки. З зазначеного виходить, що земельна ділянка садиби [ADDRESS] не є власністю сторін, а лише перебуває у їх спільному користуванні. Крім того, ст.ст.106,107 ЗК України передбачено, що поділ земельної ділянки між її власниками здійснюється після встановлення меж цієї земельної ділянки. Відповідно до ч.1 і ч.2 ст.20 Закону України «Про землеустрій» від 22.05.03р. - землеустрій проводиться в обов'язковому порядку на землях усіх категорій незалежно від форм власності в разі: г) встановлення в натурі (на місцевості) меж земель, обмежених у використанні і обмежених (обтяжених) правами інших осіб (земельні сервітути). Заходи, передбачені затвердженою в установленому порядку документацією із землеустрою, є обов'язковими для виконання органами державної влади та органами місцевого самоврядування, власниками землі, землекористувачами. Згідно п. «в» ч.1 ст.49 цього Закону - проекти землеустрою щодо формування земель комунальної власності територіальних громад і проекти розмежування земель державної та комунальної власності визначають місце розташування і розміри земельних ділянок, що знаходяться у власності фізичних осіб за категоріями земель. Частинами 4,6,7 ст.55 цього Закону передбачено, що межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка. Власники землі та землекористувачі зобов'язані дотримуватися меж земельної ділянки, закріплено в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка. Межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам. Згідно ч.1 ст.56 цього Закону - технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, включає: г) рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про надання або передачу земельної ділянки у власність або надання в користування; д) акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пп. «е» п.18 постанови «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.04р. №7 - учаснику спільної сумісної власності правоволодіння, користування та розпорядження земельною ділянкою належить за умови попереднього визначення розміру рівних земельних часток, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. З пояснень сторін і матеріалів справи судом встановлено, що межі земельної ділянки садиби [ADDRESS], яка знаходиться у користуванні сторін по справі, а також розмір рівних часток цієї земельної ділянки не встановлювалися. Приймаючи до уваги зазначене вище суд дійшов висновку про відсутність законних підстав на теперішній час, для здійснення поділу спірної земельної ділянки. У зв'язку з цим зазначена позовна вимога не може бути задоволена. * На підставі ст. 364,367,372 ЦК України, ст.ст. 89,106,107,116,125,126 ЗК України, Закону України «Про землеустрій» від 22.05.03р., п.18 Постанови Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.04р. №7, і

Outcome: partial