Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-16 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої їй ушкодженням здоров'я. В судовому засідання до участі в справі в якості другого відповідача залучено Ярмолинецьку центральну районну лікарню. Позивачка в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, пояснила, що під час її лікування в гінекологічному відділенні Ярмолинецької ЦРЛ в період з 07.02.2003 року по 13.03.2003 року відповідач [PERSON], який був її лікуючим лікарем, допустив недбалість, встановивши невірний діагноз, що в свою чергу призвело до негативних наслідків для її здоров'я у вигляді постгеморагічної анемії та видалення матки з міомним вузлом і фрагментом внутрішньо-маткової спіралі хірургічним шляхом. Наведене підтверджує актом комісійного судово-ме6дичного обстеження обласного бюро СМЕ № 26 від 05.04.2004 року. Вважає, що діями відповідача [PERSON] їй завдана матеріальна і моральна шкода. Уточнила позовні вимоги і просила стягнути з відповідачів в рівних частинах 500 (п'ятсот) гривень матеріальної та 150 000 (сто п'ятдесят тисяч) гривень моральної шкоди. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що ним проведено успішне лікування маткової кровотечі у позивачки. На момент її виписки з Ярмолинецької ЦРЛ 13.03.2003 року її стан був задовільним, показники аналізу крові, в тому числі й гемоглобін - у нормі. Не вважає анемію, що визначена у позивачки 03.05.2003 року, а також втрату органу [PERSON] наслідком своєї недбалості чи непрофесійного лікування. Вказав, що це підтверджується висновком комісійної судово-медичної експертизи Головного бюро судово-медичної експертизи МОЗ України № 108 від 09.11.2006 року, постановою про відмову в порушенні відносно нього кримінальної справи по даному факту в зв'язку з відсутністю у його діях складу злочину, передбаченого ст.140 КК України. Представник відповідача - Ярмолинецької центральної районної лікарні - позовні вимоги позивачки не визнав, вказавши що лікарем [PERSON] було проведено ефективне лікування. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи в цілому, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачка в період з 08.02.2003 року по 13.03.2003 року перебувала на стаціонарному лікуванні в гінекологічному відділенні Ярмолинецької ЦРЛ з приводу маткової кровотечі. Лікуючим лікарем-гінекологом [PERSON] після обстеження був поставлений діагноз - метрорагія та призначено лікування, яке проведено успішно. На момент виписки з Ярмолинецької ЦРЛ 13.03.2003 року стан [PERSON] був задовільним, показники крові у нормі. Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи Головного бюро судово-медичної експертизи МОЗ України № 108 від 09.11.2006 року втрата органу, якого зазнала [PERSON], не являється прямим наслідком лікування, проведеного лікарем [PERSON], що спростовує доводи позивачки щодо вини відповідача у заподіянні їй шкоди ушкодженням здоров'я. Крім того, згідно даних цього ж висновку експертизи відповідачем [PERSON] проведено успішне лікування маткової кровотечі без виявлення її причини; анемія, зареєстрована 03.05.2003 року з великою ймовірністю є наслідком 5-денної кровотечі у позивачки (з 28.04.2003 року). Постановою помічника прокурора від 01.06.2007 року відмовлено в порушенні кримінальної справи відносно лікаря [PERSON], з приводу лікування ним позивачки, за відсутністю у його діях складу злочину, передбаченого ст..140 КК України як неналежне виконання професійних обов'язків медичним або фармацевтичним працівником. Відповідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. За вище наведених обставин підстав для задоволення позову немає.

Outcome: dismissed