overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-18 00:00:00

Позивач звернувся з позовом, зазначивши, що 25 липня 1965 року зареєстрував шлюб з відповідачкою у Обухівській сільській раді, актовий запис № 09. Більше сорока років з відповідачкою не проживає, має іншу сім'ю. Просить розірвати шлюб. В попередньому судовому засіданні позивач позов підтримав та пояснив, що сорок років з відповідачкою не проживає, а тому просить розірвати шлюб. Відповідачка позов визнала, погоджується на розірвання шлюбу. Суд вважає можливим ухвалити судове рішення в попередньому судовому засіданні відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України та задоволити позовні вимоги, відповідно до ст.112 СК України, оскільки подружжя понад сорок років спільно не проживає, сторони мають інші сім'ї, а тому збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до територіальної громади в особі Вербицької сільської ради про визначення додаткового строку для подання заяви до Ріпкинської районної державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, зазначивши, що її тітка, [PERSON], померла [INFO]. Позивачка являється спадкоємцем після смерті тітки, але своєчасно не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Причину пропущення строку вважає поважною, оскільки пропустила строк у зв'язку з необізнаністю в діючому законодавстві. У судове засідання позивачка не з'явилася, надавши до суду заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнає повністю. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надавши до суду письмове клопотання про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. З матеріалів справи вбачається, що позивачка [PERSON], являється спадкоємцем майна [PERSON], померлої [INFO] З пояснень позивачки вбачається, що вона не знала про шестимісячний строк, встановлений законом для подання заяви про прийняття спадщини. За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість визнання поважною, причину пропуску позивачкою строку звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Вказана обставина перешкоджає позивачці реалізувати передбачене законом право на спадкування. Відповідно до ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-18 00:00:00

Зважаючи на складність у викладені повного рішення суду, пов'язаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-18 00:00:00

Позивач звернулась з названим позовом в суд. Свої вимоги обгрунтовує тим, що відповідач допомоги на утримання сина [PERSON] [INFO] народження з березня 2008 року не надає. Син знаходиться а її утриманні, перебуває на диспансерному обліку, як дитина, що часто хворіє. Відповідач працює і може надавати допомогу на утримання дитини. Просила щомісячно стягувати з відповідача аліменти на утримання сина 600 гривень. В судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила задовольнити їх. Відповідач позов визнав частково, погоджується щомісячно сплачувати на утримання дитини 150 гривень або ј частину з його заробітку, посилаючись на те, що він виплачує в добровільному порядку на утримання дитини від першого шлюбу. В судовому засіданні встановлено, що сторони проживали однією сім"єю з 2002 року. Вони мають сина [INFO] народження, на утримання якого відповідач матеріальної допомоги не надає з березня 2008 року і який перебуває на утриманні позивачки, яка окрім мізерної зарплати, інших джерел для існування не має. Відповідно до ст 180 СК України "батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття". В силу ст. 182 СК України "При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров"я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Інші обставини, що мають істотне значення". Встановлено, що неповнолітній син проживає з матір"ю, позивачкою в справі, яка не має житла, що належить їй, дитина часто хворіє і тривало в зв"язку з чим перебуває на диспансерному обліку в Переяслав-Хмельницькій ЦРЛ. Відповідач має задовільний стан здоров"я, постійну роботу і стабільний заробіток, стягнення по виконавчих листах з нього не проводяться, непрацездатних членів сім"ї не має. Він має на праві власності будинок. Посилання відповідача на те, що він надає допомогу в добровільному порядку на утримання сина від першого шлюбу не знайшли свого підтвердження в суді, будь-яких доказів, які б свідчили про ці обставини, суду відповідач не надав. Зважаючи на досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. З відповідача слід стягувати аліменти на утримання сина щомісячно 450 гривень. Згідно ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати стягуються з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищеназваним позовом посилаючись на те, що подружні стосунки з відповідачем були припинені у квітні 2007 року через непорозуміння в сім'ї, взаємну неповагу. Майнового спору немає. Відповідач позов визнала повністю, згодна на розірвання шлюбу. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, інтереси інших осіб, є передбачені ст. 112 СК України підстави для розірвання шлюбу, тому позовна заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 104, 105, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на квартиру. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 14.09.1999 року вона придбала у відповідачів квартиру [ADDRESS]. Однак, оскільки договір купівлі-продажу нерухомого майна був оформлений в Універсальній товарній біржі „Нерухомість Н” з порушенням діючого законодавства, позивач в даний час не має можливості реалізувати своє право власника. Під час судового розгляду справи позивач свої вимоги підтримала повністю. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суду не повідомили, хоча про час та дату розгляду справи були повідомлені своєчасно через засоби масової інформації шляхом розміщенням оголошення в газеті „Рідне Прибужжя” (а.с.№14) клопотань про відкладення розгляду справи від відповідачів не надходило, що дає можливість розглянути справу у їх відсутності. Під час розгляду справи встановлено, що дійсно 14 вересня 2001 року позивач придбала у відповідача квартиру [ADDRESS], уклавши договір купівлі-продажу нерухомого майна за № 171 від 14.09.1999 р., який був зареєстрований в Універсальній товарній біржі „Нерухомість Н ”. Згідно до п. 2.2 договору купівлі-продажу вказана квартира продана за 1700 (одну тисячу сімсот) гривень, які продавець отримав від покупця до підписання цього договору. Право власності на квартиру перейшло від [PERSON] до [PERSON] з моменту реєстрації вищевказаного договору на біржі , тобто з 14.09.1999 року (п. 3.1. договору купівлі-продажу нерухомого майна № 171) (а.с № 7) 20.09.1999 року квартира [ADDRESS] була зареєстрована в Южноукраїнському БТІ на праві приватної власності за [PERSON] за № 19, книга № 7 стор. 31. Згідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу квартири укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним (ч. 1 ст. 220 ЦК України). Суд може визнати такий договір дійсним, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору і відбулося повне або часткове виконання договору. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. (ч. 2 ст. 220 ЦК України). Виходячи із договору купівлі-продажу, сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору та відбулося повне його виконання. А тому, на підставі викладеного, суд вважає можливим визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна за № 171 від 14.09.1999 р. дійсним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-18 00:00:00

[PERSON] звернулася в районний суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що шлюб з відповідачем розпався остаточно і зберегти сім'ю немає можливості. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач, якому роз'яснено правові наслідки відповідної процесуальної дії, що передбачені ст. 130, ч. 4 ст. 174 ЦПК України, заявив про визнання позову, погоджується на розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності для того законних підстав виносить рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що шлюб між сторонами укладено 21 липня 1996 року й зареєстровано в Гонтівській сільській раді Чернівецького району, актовий запис №2. В подружжя є двоє неповнолітніх дітей, які проживають з відповідачем. Причинами розпаду сім'ї є непорозуміння, що виникають через відмінності в характерах та поглядах на життя і ведення домашнього господарства. Дружина зраджувала чоловікові в подружній вірності. Сімейні відносини припинені більше 5 місяців тому і сторони не роблять спроб їх відновити. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя й дійсні причини позову, суд вважає, що спільне подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дітей, що дає законні підстави для задоволення позову. На підставі ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-18 00:00:00

05 березня 2008 року [PERSON]. звернувся до суду із заявою, в якій просить дозволити йому усиновити [PERSON] [INFO] року народження. Мотивує це тим, що з 1998 року він проживаэ з [PERSON], як чоловік та жінка, 20 березня 2004 року зареєстрували шлюб. [PERSON] має дочку від першого шлюбу [PERSON], яка проживає з ними в їх сім'ї. Від спільного подружнього життя мають доньку [PERSON]. Оскільки він виховує [PERSON] з річного віку, то вона вважає його своїм батьком. Заявник працює, має достатній заробіток. Стан здоров'я і житлові умови дозволяють нормально виховувати дітей, мати дівчинки не заперечує проти усиновлення заявником її дочки. У судовому засіданні заявник [PERSON]. заяву підтримав. [PERSON] мати [PERSON] не заперечувала про усиновлення її доньки заявником, та суду пояснила, що вона разом із своїм чоловіком виховують старшу доньку від першого шлюбу. Батько [PERSON] не приймає участі в її виховані, та надав нотаріально посвідчену згоду на її усиновлення. Представник служби у справах дітей Южноукраїнської міської ради не заперечував проти задоволення вимог [PERSON]. Суд, вислухавши пояснення заявника, [PERSON], представника служби у справах дітей Южноукраїнської міської ради, дослідивши матеріали справи вважає, що вимоги заявника підлягають задоволенню з наступних підстав. Заявник знаходиться в зареєстрованому шлюбі із матір'ю неповнолітньої [PERSON] (а.с. 9), разом з матір'ю з року виховую дівчинку. Представник служби у справах дітей Южноукраїнської міської ради не заперечував проти задоволення заяви. Батько [PERSON], [PERSON] надав нотаріально посвідчену згоду на її усиновлення (а.с. 22). Суд виходить із вимог ст.ст. 207, 211, 224 СК України дотримані . Перешкод для усиновлення, передбачених ст.212 СК України, не вбачається. Враховуючи вище викладене, суд вважає можливим, в інтересах [PERSON] [INFO] року народження, для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя, задовольнити вимоги [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, розташоване по[ADDRESS] Вказавши, що згідно Договору дарування від 17 січня 1992 року йому на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними будівлями. З метою поліпшення житлових та побутових умов ним протягом 1994-1995 років на присадибній ділянці самочинно, без дозволу виконкому та без оформлення технічної документації було переобладнано приміщення 1-2 в житлове із збільшенням житлової площі на 10,3 кв.м, а також побудовано тамбур «а1» розміром 1.40х3.42 м, веранду «б» розміром 2.23х5.22 м., гараж «Д» розміром 4.75х6,0 м., сарай “З” розміром 3.60х4.56 м, літню баню «Е» розміром 1.10х1.23 м. Згідно акта обстеження, складеного 05.05.2008 року спеціалістами КП «Архітектурно-інвентаризаційне бюро Золочівського району» будівлі вважаються самочинно побудованими. В судовому засіданні позивач позов підтримав, представник відповідача Андрющенко Ю.С. позов визнав повністю, пояснивши, що всі самочинні споруди були побудовані[PERSON] на протязі 1994-1995 років і знаходяться в межах кордонів присадибної ділянки позивача. Будь -яких порушень прав та інтересів сусідів у зв'язку з самочинним будівництвом немає. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст. 174 цього ж Кодексу у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. У відповідності до п. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній якщо це не порушує права інших осіб. Згідно технічної документації, експертного висновку протипожежного стану виданого начальником сектору державного пожежного нагляду Золочівського РВ ГУ МНСУ в Харківській області вищезазначеними будівлями користувалися більше 10 років і вони відповідають будівельно-технічним, санітарним та протипожежним нормам і можуть бути узаконені згідно закону. З наданих заяв [PERSON] та [PERSON], які являються сусідами[PERSON] вбачається, що самочинно збудовані будівлі знаходяться на земельній ділянці позивача і їх права як сусідів не порушені. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-18 00:00:00

Відповідач в судове засідання не з'явилася, заперечень проти позову не надала. Про час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно шляхом оголошення. Позивач в судовому засідання підтримав позовні вимоги. Суду пояснив, що після розірвання шлюбу з відповідачем виїхав за кордон, повернувся в 2007 році, тому своєчасно не встиг вирішити питання про поділ майна. Під час шлюбу він придбав квартиру за свої кошти, що отримав від продажу автомобіля, виграного в лотерею. Представник позивача вважає позовня вимоги законними, просить задовольнити. Підкреслює, що позивач має молживість сплати вартість &frac12; квартири одночасно. Вислухав позивача, його предстаника, дослідив письмові докази,суд вважає встановленими такі обставини. Згідно з реєстром права власності на нерухоме майно позивач є власником 3-кімнатної квартири розташованої на 4 поверсі 9-поверхового будинку за адресою [ADDRESS]. 05 листопада 1988 року сторони уклали шлюб, від якого [INFO] року народилася [PERSON]. 06 квітня 2002 року позивач виїхав за межі України, 02 квітня 2007 року - повернувся. 27.08.01 року [PERSON] видано свідоцтво про право приватної власності на квартиру згідно рішення виконкому Інгулецької районної ради народних депутатів від 15.08.01 року. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що витікають з майнових прав подружжя. Позовні вимоги про поділ майна не підлягають задоволенню, оскільки умовою для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду є попереднє внесення особою вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Крім того, позивачем не надано доказів на підтвердження дійсної ринкової вартості майна, що є предметом спору. Судом не встановлено, що майно, про поділ якого просить позивач, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя - зі слів [PERSON] квартира придбана на кошти, які є його особистою власністю.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-18 00:00:00

27 травня 2008 року [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою, в якій зазначає, що за час перебування у шлюбі з відповідачем народилося двоє дітей: сини [PERSON], [INFO] народження, та [PERSON], [INFO] народження. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Самостійно забезпечувати дітей позивачка не взмозі, тому просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх синів в розмірі по 400 грн щомісячно до досягнення ними повноліття. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач позов не визнав і суду пояснив, що згідний сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей, але у меншому, ніж заявлений позивачкою, розмірі, оскільки отримує низьку заробітну плату, інших доходів не має. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані докази, суд вважає, що позов підлягає до частково задоволення. Судом установлено, підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, що сторони 20 жовтня 2006 року уклали шлюб, який зареєстрований Раково-Ліською сільською радою. Як вбачається із свідоцтв про народження дітей, батьком [PERSON], [INFO] народження, та [PERSON], [INFO] народження, є відповідач. Згідно довідки Раково-Ліської сільської ради №1047 від 19 травня 2008 року неповнолітні сини [PERSON] та [PERSON] знаходяться на утриманні позивачки. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст.141 згаданого Кодексу мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дітей. Таким чином відповідач як батько дітей зобов'язаний брати участь у їх вихованні та утриманні поряд з позивачкою. Визначаючи розмір аліментів на кожну дитину у твердій грошовій сумі, суд виходить з положень ст.182 ч.2 СК України, за якою мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи прожитковий мінімум на дітей віком до шести років, що затверджений Законом України «Про Державний бюджет на 2008 рік», мінімальний розмір аліментів складає 161 грн 40 коп. Відповідач є працездатною особою, отримує заробітну плату, розмір якої дозволяє сплачувати аліменти в розмірі по 200 грн на утримання кожної дитини. За таких обставин суд, виходячи з вимог ст.182 ч.1 СК України, знаходить підстави для зменшення розміру аліментів, визначених позивачкою. На підставі ст.367 ч.1 п.1 ЦПК України суд допускає до негайного виконання рішення в частині стягнення аліментів в розмірі суми платежу за один місяць. Від сплати судового збору відповідач звільнений як потерпілий від Чорнобильської катастрофи. Суд стягує з відповідача на користь держави витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-18 00:00:00

заявник просить суд встановити факт, що договір купівлі-продажу, посвідчений Звенигородською державною нотаріальною конторою 23.06.1992 року на квартиру [ADDRESS], складений на ім`я [PERSON], належить йому [PERSON], посилаючись на те, що він є власником вищевказаної квартири. В зв'язку з необхідністю відчуження квартири він звернувся до Ватутінської нотаріальної контори по питанню укладення договору купівлі-продажу, однак договір оформити не вдалось, оскільки в договорі купівлі-продажу від 23.06.1992 року та в його паспорті різні прізвища. Не відповідність в документах сталася внаслідок того, що особа, яка посвідчувала договір, допустила помилку в написанні його прізвища, а тому він змушений звернутися до суду з даним позовом. Зацікавлена особа подала до суду заяву в якій просить справу розглядати без участі представника, заявлені вимоги визнає повністю і не заперечує проти їх задоволення. Заслухавши завника, який не заперечує про розгляд справи у відсутності представника зацікавленої особи, свідків [PERSON], [PERSON]. та вивчивши матеріали справи суд вважає, що заявлені заявником вимоги є законними, обґрунтованими і в судовому засіданні доведеними відповідними доказами. В судовому засідання встановлено, що 23 червня 1992 року [PERSON] в Звенигородській державній нотаріальній конторі оформив договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] (а.с.11), однак в даному договорі була допущена помилка в написанні його прізвища, а саме [PERSON], на яку вчасно ніхто не звернув уваги. Згідно домової книги (а.с.7-10) та паспорту (а.с.5) прізвище заявника Копиця. Свідки в судовому засіданні підтвердили, що заявник [PERSON] та [PERSON], це одна й та сама особа. Належна оцінка зібраних у справі доказів вказує на наявність підстав для задоволення заявлених вимог заявника. Тому суд вважає за необхідне встановити факт, що договір купівлі-продажу, посвідчений Звенигородською державною нотаріальною конторою 23 червня 1992 року на квартиру [ADDRESS] складений на ім`я [PERSON], належить [PERSON]. На підставі викладеного та

Outcome: approved