Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-29 00:00:00

Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Позивач 07 листопада 2007 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідач 13 січня 2005 року між ним та [PERSON] було досягнуто згоди щодо укладання договору позики на суму 3500 грн., які були передані відповідачу 19 січня 2005 року, про що свідчить дата підписання договору. Відповідачка у свою чергу зобов'язалася повернути йому грошові кошти, взяті у борг 31 січня 2005 року, але у зазначений строк відповідачка борг не повернула, на його пропозиції повернути суму боргу у добровільному порядку не реагує. Просить стягнути з відповідачки суму боргу в розмірі 3500 грн. та судові витрати, які він сплатив при зверненні до суду з вищевказаним позовом . Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчить телеграфне повідомлення, при цьому розгляді справи саме за її особистою заявою було відкладено з 16 квітня 2008 року на 30 травня 2008 року, про причини своєї неявки відповідачка суд не повідомила. В зв'язку з тим, що суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства, суд вважає, що відповідач не з'явилася у судове засідання без поважних причин, і відповідно до ст.. 169 ч. 4 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст.. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних чи доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Позивачу роз'яснений порядок перегляду заочного рішення за заявою відповідача. У судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги по суті та за обставинами справи у повному обсязі, просить стягнути з відповідачки суму боргу в розмірі 3500 грн. та судові витрати, які він сплатив при зверненні до суду з позовом, зазначив, що відповідно до договору позики від 19 січня 2005 року відповідачка зобов'язалася повернути взяті у борг кошти, не 31 січня 2005 року, а 31 грудня 2005 року., але умови договору не виконала, тому просить стягнути суму у судовому порядку. Суд дослідивши надані позивачем докази на підтвердження позову, вважає, що позовні вимоги . підлягають частковому задоволенню у повному обсязі. Судом було встановлено, що 13 січня 2005 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до якого позивач передав відповідачці 35000 грн., а відповідачка зобов'язалася повернути отриману суму позики до 31 грудня 2005 року( а.с. 6 - договір позики). У зазначений у договорі строк - 31 грудня 2005 року відповідачка суму боргу не повернула. Факт не виконання зобов'язань за договором позики з боку відповідачка підтвердила і вона сама у своїх запереченнях проти позову, які були подані нею до суду 11 грудня 2007 року. Крім цього, у запереченнях проти позову відповідачка зазначила, що дійсно мав місце договір позики грошових коштів між нею та [PERSON]., але стверджує, що він був укладений 15 січня 2003 року, вона дійсно не мала можливості повернути суму боргу, так як отримувала малий прибуток, вважає, що сплинув строк позовної давності за вимогою про повернення суми боргу, тому просила у позові позивачу відмовити в зв'язку із спливом строку позовної давності. Суд вважає, що вищезазначені заперечення відповідачки, не відповідають дійсним обставинам справи, так як відповідно до оригіналу договору позики ( а.с. 6), що був наданий позивачем, цей договір був укладений між сторонами 19 січня 2005 року. Позовна заява позивачем [PERSON]. подана до суду 07 листопада 2007 року, тобто до спливу строку позовної давності, так як відповідно до ст.. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Тому, суд приходить до висновку, що заява відповідачки про застосування позовної давності не може бути прийнята судом. Відповідно до ст.. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж вартості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до договору позики, укладеного 19 січня 2005 року відповідачка отримала від позивача 3500 грн. Цей договір був укладений з додержанням вимог ст.. 1047 ЦК України, яка встановлює, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Згідно ст.. 1049 ЦК України позивальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідачка [PERSON] у визначений у договорі строк до 31 грудня 2005 року суму позики не повернула, що підтвердила і сама у своїх запереченнях проти позову, тобто порушила умови договору, фактично відмовившись від виконання своїх зобов'язань, що суперечить чинному цивільному законодавству, так як відповідно до ст.. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, одностороння відмова від виконання зобов'язань або одностороння зміна його умов не допускається. Тому з відповідачки належить стягнути на користь позивача суму боргу в розмірі 3500 грн. Належить стягнути з відповідача і судові витрати, які складаються із судового збору в сумі 51 грн., та витрат на інформаційне-технічне забезпечення процесу в сумі 30 грн., так як відповідно до ст.. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підтвердження понесених витрат позивач надав суду квитанції про сплату судового збору ( а.с. 2), та про сплату витрат на інформаційне-технічне забезпечення процесу розгляду цивільної справи (а.с. 1).

Outcome: approved