Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просить визнати незаконними дії відповідача щодо проведення будівельних робіт та зобов`язати відповідача провести демонтаж прибудови над нежитловими приміщеннями № 69 та 73 літера «А» за адресою: [ADDRESS] за власні кошти протягом одного місяця з моменту набрання рішенням законної сили. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що він є власником квартири № 39 в будинку [ADDRESS], яка належить йому на праві приватної власності. Відповідачем проводиться прибудова балкону квартири № 55, який щільно прилягає до вікон квартири позивача, що створює загрозу безпеці житла позивача. Згідно листа Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, № 70-3242 від 18.10.2006 року, відповідач має право на проведення ремонту та опорядження фасаду за умов оформлення в установленому порядку проектно-дозвільної документації для проведення таких робіт. Згідно листа-відповіді Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві № 54/70-1737 від 06.09.2006 р., відповідач проводить ремонтні роботи за погодженням з усіма мешканцями та за наявності усіх погоджувальних документів. Оскільки підпису позивача про погодження будівництва відповідач не отримував, проектна документація, на думку позивача, належним чином не оформлена, дозвіл уповноваженими органами надано не було, а тому позивач просив зобов`язати відповідача провести демонтаж вказаної прибудови. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов з викладених в ньому підстав та просив суд позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, пояснивши, що розпорядженням Печерської районної в м. Києві державної адміністрації колишньому власнику нежитлових приміщень № 69, 73 було надано дозвіл на виконання ремонту фасаду, влаштування навісу, заміну вікон. Після цього, відповідач уклав договір з приватним будівельним підприємством «Снага-М» на проектування та виконання робіт щодо ремонту існуючої вхідної групи до під'їзду та нежитлових приміщень № 69, 73 з влаштуванням захисного козирка у будинку [ADDRESS]. Всі роботи були виконані підрядною організацією згідно будівельних норм і правил. Крім того, ремонт навісу над входом в під'їзд № 4 зроблено в інтересах мешканців будинку для гарантування безпеки пересування підчас великих опадів. Більш того, відповідно до висновку № 19/07 комісійного експертного будівельно-технічного дослідження від 12.03.2007 року, конструкція вхідної групи до під'їзду та нежитлових приміщень №№ 69 та 73 з влаштуванням вхідного козирка у будинку [ADDRESS] виконана відповідно до проекту та відповідає вимогам норм ДБН В.1.2-2:2006 «Навантаження і впливи. Норми проектування. Система забезпечення надійності та безпеки будівельних об'єктів», ДБН В.2.2-15-2005 «Будинки і споруди, Житлові будинки. Основні положення», ДБН В.2.2-9-99 «Будинки і споруди, Житлові будинки. Основні положення», СниП 2.02.01-83 «Основания зданий и сооружений», СниП ІІ-22-81 «Каменные и аркокаменные конструкции», СниП 2.03.01-84 «Бетонные и железобетонные конструкции» та забезпечує їх подальшу безпечну експлуатацію. Крім того, виконана вхідна група з влаштуванням вхідного козирка поліпшує вид фасаду житлового будинку. Відповідач [PERSON] повторно не з'явилася в судове засідання, про день, час та місце розгулу справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Представник третьої особи Комунального підприємства Печерської районної у місті Києві ради по утриманню житлового господарства «Хрещатик» в судовому засіданні підтримав позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі, надавши суду письмові пояснення, в яких зазначив, що відповідачем виконано роботи по заміні зовнішнього вигляду фасаду, зокрема влаштовано бетонний навіс на фасаді будинку над входом в під'їзд № 4 та в приміщення № 69 та 73 без належним чином затвердженої проектної документації. Згідно приписів ЖЕО-601, відповідача було попереджено про недопущення самовільних дій по зміні зовнішнього вигляду фасаду будинку, було запропоновано надати проектно-дозвільну документацію на влаштування бетонних навісів, а в разі їх відсутності - припинити будь-які будівельні роботи, однак вказані вимоги відповідачем не виконано. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачу, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, на праві власності належить квартира № 39 в будинку [ADDRESS]. Згідно договору дарування нежитлового приміщення від 20.04.06 року, відповідач [PERSON], набув право власності на нежитлове приміщення № 69 (в літ. А), що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідач [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу від 20.04.06 року, є власником нежитлового приміщення № 73 (в літ. А), яке знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Згідно розпорядження Печерської районної в м. Києві державної адміністрації від 26.07.2005 року № 893, колишньому власнику нежитлових приміщень № 69, 73 було надано дозвіл на виконання ремонту фасаду, влаштування навісу, заміну вікон. Відповідачем [PERSON] було укладено договір з приватним будівельним підприємством «Снага-М» на проектування та виконання робіт щодо ремонту існуючої вхідної групи до під'їзду та нежитлових приміщень № 69, 73 з влаштуванням захисного козирка у будинку [ADDRESS]. Роботи виконувалися підрядною організацією згідно будівельних норм і правил. Крім того, ремонт навісу над входом в під'їзд № 4 зроблено в інтересах мешканців будинку для гарантування безпеки пересування підчас великих опадів. Відповідно до висновку № 19/07 комісійного експертного будівельно-технічного дослідження від 12.03.2007 року, конструкція вхідної групи до під'їзду та нежитлових приміщень №№ 69 та 73 з влаштуванням вхідного козирка у будинку [ADDRESS] виконана відповідно до проекту та відповідає вимогам норм ДБН В.1.2-2:2006 «Навантаження і впливи. Норми проектування. Система забезпечення надійності та безпеки будівельних об'єктів», ДБН В.2.2-15-2005 «Будинки і споруди, Житлові будинки. Основні положення», ДБН В.2.2-9-99 «Будинки і споруди, Житлові будинки. Основні положення», СниП 2.02.01-83 «Основания зданий и сооружений», СниП ІІ-22-81 «Каменные и аркокаменные конструкции», СниП 2.03.01-84 «Бетонные и железобетонные конструкции» і є достатньою для сприйняття проектних навантажень. Подальша безпечна експлуатація вхідної групи до під`їзду та нежитлових приміщень № 69 та № 73 з влаштуванням захисного козирка у будинку[ADDRESS] можлива. Крім того, виконана вхідна група з влаштуванням захисного козирка поліпшує вид фасаду житлового будинку. Відповідно до висновку № 19/07 - Д додаткового комісійного експертного будівельно-технічного дослідження від 22.03.2007 року, влаштування захисного козирка над входом до під`їзду № 4 житлового будинку [ADDRESS] і входом до вбудованих нежитлових приміщень № 69, 73 в цій же будинок є мірою забезпечення захисту людей від падіння полої в зимовий період і повністю відповідає вимогам передбачених ДБН В.2.2-15-2005 «Будинки і споруди, Житлові будинки. Основні положення», ДБН В.2.2-9-99 «Будинки і споруди, Житлові будинки. Основні положення». Крім цього, слід зазначити, що в матеріалах справи міститься лист начальнику ЖЕО № 601 Лавренюку Л.І. від мешканців під`їзду № 4 житлового будинку [ADDRESS], які повідомляють, що вони не заперечують проти влаштування навісу за адресою: [ADDRESS] над парадним № 4 та входами офісів №№ 73А, 69 та ремонту фасаду і вхідної групи парадного згідно проекту. Означене свідчить про дотримання відповідачами вимог ст. ст. 5, 16 Закону України „Про основи містобудування” та ст. 23 Закону України „Про планування і забудову територій”, згідно яких реконструкція об'єктів повинна проводитися відповідно розроблених проектів з дотриманням державних стандартів, норм і правил, які встановлюють комплекс якісних та кількісних показників і вимог щодо розробки те реалізації проектів конкретних об'єктів з урахуванням соціальних, природно - кліматичних, гідрогеологічних, екологічних та інших умов і спрямованих на забезпечення формування повноцінного життєвого середовища. Отже, суд приходить до висновку, що влаштування захисного козирка над входом до під`їзду № 4 житлового будинку [ADDRESS] і входом до вбудованих нежитлових приміщень № 69, 73 в цей же будинок виконане з метою поліпшення благоустрою, із застосуванням високоякісних матеріалів, відповідає архітектурно-будівельному рішенню забудови та проведене за погодженням з відповідним уповноваженим органом, що підтверджується вищенаведеними висновками експертних досліджень. Водночас, слід зазначити, що ст. 41 Конституції України, гарантує власнику право володіння, користування і розпорядження своє власністю, та встановлює, що право приватної власності є непорушним. Статтею 319 ЦК України також встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Відповідно до ч. 4 ст. 357 ЦК України співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Як встановлено під час розгляду справи права мешканців будинку влаштуванням захисного козирка над входом до під`їзду № 4 житлового будинку [ADDRESS] і входом до вбудованих нежитлових приміщень № 69, 73 в цей же будинок, порушені не були, більш того, не були жодним чином порушені й права позивача, оскільки останній не надав суду належних доказів на підтвердження порушення відповідачами його прав. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Частина 1 ст. 11 ЦПК України встановлює, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно із ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, викладені позивачем в позовній заяві обставини, на які останній посилається як на підстави правомірності заявлених вимог, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, а тому в задоволенні позову слід відмовити. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed