Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-12 00:00:00

Позивачка 15 квітня 2008 року звернулась до суду з позовом, у якому просить визнати за нею у порядку спадкування за заповітом матері [PERSON], померлої [INFO], право власності на належне їй право на земельну частку (пай) та вклади у банку. При цьому, позивачка вказує на те, що спадкодавець заповідала їй вказаний пай і вона прийняла спадщину шляхом фактичного вступу у володіння спадковим майном, а відповідачі як спадкоємці за законом першої черги спадщину матері не приймали. Оформити свої спадкові права на майно спадкодавця шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом та законом вона не може через відсутність документального підтвердження факту прийняття нею спадщини. У судовому засіданні позивача позовні вимоги підтримала і уточнила їх щодо вкладів у банку, якими є вклади за рахунками [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] у Фрунзівському відділенні № 3180 відкритого акціонерного товариства „Державний ощадний банк України”. Відповідачка [PERSON]., яка за довіреністю також є представником відповідачки [PERSON]., позов визнала повністю і просить суд його задовольнити, зазначивши, що спадщину своєї матері вона і сестра [PERSON]. не приймали і своїх прав на неї не заявляють. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для такого законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін у справі, вивчивши матеріали справи, суд находить позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини, які не заперечуються сторонами і підтверджуються наявними у справі доказами. Згідно свідоцтва про смерть відділу реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Одеси, [INFO] в м. Одеса померла [PERSON]. Відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) [NUMBER], виданого 6 вересня 1999 року Фрунзівською районною державною адміністрацією Одеської області і зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 172, спадкодавцю належало вказане право в землі колективного сільгосппідприємства „Радіалка” с. Ново-Шибка Фрунзівського району Одеської області розміром 7,1 в умовних кадастрових гектарах. За довідками відділу земельних ресурсів у Фрунзівському районі, за вказаним сертифікатом земельна ділянка в натурі не виділялась і документи на одержання державного акту на право власності не виготовлялись, сервітути, обмеження та обтяження відсутні. Згідно ощадних книжок та довідки Фрунзівського відділення № 3180 ВАТ „Державний ощадний банк України”, на ім'я спадкодавця відкриті рахунки [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], 9155107115, по яким заповіту немає. Відповідно до заповіту, посвідченого 24 вересня 2001 року за реєстром № 1208 Фрунзівської державної нотаріальної контори Одеської області, спадкодавець вказане право на земельну частку (пай) заповідала позивачці, як своїй дочці. За довідкою Карабанівської сільської ради спадкодавець в період 1996-2001 року і до дня смерті мешкала одна в с. Новомиколаївка Фрунзівського району. За довідкою управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси, спадкодавець перебувала на обліку і отримувала пенсію за віком по день смерті [INFO] за адресою [ADDRESS]. Згідно свідоцтв про народження та укладення шлюбу, спадкодавець є матір'ю [PERSON]., яка 8 жовтня 1977 року уклала шлюб з [PERSON]. та прийняла його прізвище. За паспортом позивачки вона зареєстрована за місцем проживання у [ADDRESS]. Відповідно до свідоцтва про смерть, чоловік спадкодавця [PERSON]. помер [INFO] За відомостями Великомихайлівської державної нотаріальної контори, спадкова справа після смерті [PERSON]. не відкривалась, щодо її майна був посвідчений вказаний вище заповіт. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з положеннями ст. 549 п. 1 ЦК УРСР і п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерством юстиції України від 18 червня 1994 року № 18/5, які були чинні на день відкриття спадщини, доказом прийняття спадщини була наявність у спадкоємця документів на майно або довідка виконкому місцевої ради про проживання спадкоємця безпосередньо перед смертю спадкодавця разом з ним. Суд вважає доведеним факт прийняття позивачкою спадщини матері шляхом фактичного вступу у володіння спадковим майном, оскільки нею надані суду оригінали вказаного вище сертифікату та ощадних книжок спадкодавця. Крім цього, постійне проживання позивачки разом зі спадкодавцем на день її смерті підтверджене відміткою місця проживання у паспорті позивачки та вказаною вище довідкою управління Пенсійного фонду України у Приморському районі м. Одеси. Згідно положень ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Оскільки, відповідачі вказану спадщину не приймали, то згідно положень чинних на час відкриття спадщини ст.ст. 553 ч. 2 і 554 ч. 2 ЦК УРСР, їхні частки переходять до спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними в рівних частках. З урахуванням наведених вище обставин, позивачці, як спадкоємцю за заповітом щодо права на земельну частку (пай) і спадкоємцю за законом першої черги щодо вкладів у банку, яка прийняла спадщину, належить все майно спадкодавця і визнання позову відповідачами не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved