Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-16 00:00:00

24.03.2008 року [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до КРП «СМБРТІ», виконавчого комітету Сімферопольської міської ради, Сімферопольської міської ради АР Крим про визнання права власності на об'єкт нерухомого майна. Свої вимоги мотивували тим, що вони за договором про спільну участь у будівництві магазину по [ADDRESS] від 15.03.2007 року взяли на себе зобов'язання будівництва магазину за вищевказаною адресою з подальшим оформленням його у власність. Згідно до акту звірки від 27.10.2007 року, позивачі взяті на себе зобов'язання виконали у повному обсязі. Однак відповідачі прийняти в експлуатацію та зареєструвати за ними право власності на цей об'єкт нерухомого майна відмовляються. Просять визнати за [PERSON] право власності на 10/100 часток, а за [PERSON] право власності на 90/100 часток об'єкту (магазина та магазину-салону по продажу автотранспорту по [ADDRESS]), що представляє собою двоповерховий магазин літер «Ф», загальною площею 351,4 кв.м. і магазин-автосалон літер «Ц», загальною площею 423,6 кв.м. Зобов'язати виконавчий комітет Сімферопольської міської ради прийняти об'єкт в експлуатацію, а КРП «СМ БРТІ» зареєструвати за ними право на цей об'єкт. Представник позивачів в період розгляду справи у суді представив заяву про вточнення позовних вимог, згідно до якої позивачі просять: визнати за [PERSON] право власності на 10/100 часток, а за [PERSON] право власності на 90/100 часток об'єкту (магазина та магазину-автосалону по [ADDRESS]), що представляє собою двоповерховий магазин літер «Ф», загальною площею 351,4 кв.м. і магазин-автосалон літер «Ч», загальною площею 423,6 кв.м. Визнати вищевказаний об'єкт введеним до експлуатації. Зобов'язати КРП «СМ БРТІ» зареєструвати за ними право на цей об'єкт. Представник позивачів у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представники відповідачів в судове засідання вдруге не з'явилися, про час і місце слухання справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди предстаника позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши представника позивачів, дослідивши матеріали справи та докази, надані на підставі ст. 60 ЦПК України, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав. Судовим розглядом встановлено, що згідно Договору оренди земельної ділянки, посвідченим 25.12.2002 року державним нотаріусом Першої Сімферопольської державної нотаріальної контори АР Крим [PERSON] (зареєстрованого в реєстрі за [NUMBER]) та згідно Договору про внесення змін до договору оренди, посвідченим 27.03.2006 року державним нотаріусом Першої Сімферопольської державної нотаріальної контори АР Крим [PERSON] (зареєстрованого в реєстрі за [NUMBER]), позивачу - ФО-П [PERSON] надана на умовах оренди строком на 49 років земельна ділянка, загальною площею 0,9419 га. Під експлуатацію існуючого ринку та автостоянки з торгівлі автотранспортом, під будівництво та експлуатацію комплексу об'єктів авто-технічного обслуговування. Згідно з рішенням виконавчого комітету Сімферопольської міської ради від 25.06.2004 року № 1291 ФО-П [PERSON] дозволено будівництво тимчасових споруд - магазину і салону з продажу автотранспорту на земельної ділянці площею 950 м.кв. Згідно з рішенням виконавчого комітету Сімферопольської міської ради від 24.02.2006 року № 395 продовжено термін дії строку будівництва до 01.03.2007 року. Згідно з Постановою Господарського суду АР Крим від 18.12.2006 року по справі №2-19/17789-2006А рішення № 1291 і № 395 були визнані нечинними в частині встановлення строків на будівництво. Таким чином, строк на будівництво визнаний не обмеженим. Позивачем ФО-П [PERSON] була розроблена і погоджена проектна документація і 05.03.2007 року отримано від інспекції ДАБК Сімферопольської міської ради дозвіл №149 на виконання будівельних робіт по будівництву тимчасових споруд - магазину і салону з продажу автотранспорту. 15.03.2007 року між позивачем ФО-П [PERSON] і позивачем [PERSON] був підписан договір про сумісну участь у будівництві магазину і магазину-салону з продажу автотранспорту по [ADDRESS]. Згідно з вказаним договором, сторони повинні виконати будівництво об'єкту нерухомості і зареєструвати право власності на нього в слідуючих співвідношеннях: ФО-П [PERSON] - 10/100 часток об'єкту, а [PERSON] - 90/100 часток об'єкту. Будівництво об'єкту завершено згідно з умовами вищезгаданого договору, що підтверджується актом-звірки від 27.11.2007 року. Також, об'єкт був заінвентарізован в СМБРТІ як двоповерховий магазин літер «Ф», загальною площею 351,4 м.кв., та магазин-автосалон літер «Ч», загальною площею 423,6 м.кв. Зареєструвати позивачам право власності на побудований об'єкт не є можливим, у зв'язку з тим, що він не прийнятий до експлуатації, а здати його в експлуатацію також неможливо, тому, що рішенням на будівництво і дозволом на виконання будівельних робіт передбачено будівництво тимчасових споруд - магазину і салону з продажу автотранспорту. Діючим законодавством України передбачена наступна термінологія для поняття споруда: 1) «Про Регіональні правила забудови і використання територій в АР Крим» N 241-3/02, 18.09.2002, Постанова, Верховна Рада АР Крим: «споруда тимчасова - споруда з юридично встановленим строком експлуатації, включаючи і споруди, виконані з довговічних матеріалів, придатних тривало (більш 100 років) зберігати свої властивості»; 2) «Про затвердження типових правил будівництва або розміщення тимчасових об'єктів торгівлі, обслуговування, автосервісу і реклами, утримування зданій і споруд на території АР Крим» N 119, 14.04.1998, Постанова, Рада Міністрів АР Крим: «споруда - об'ємна, пласкістна або лінійна будівельна система, складена з несущих, а в окремих випадках з огорожуючих конструкцій і призначена для виконання інженерних і технічних процесів різноманітного виду, зберігання матеріалів, виробів, обладнання, для тимчасового находження людей, переміщення і зберігання вантажу и т.п.»; 3) «Про затвердження Національного стандарту N 2 "Оцінка нерухомого майна" N 1442, 28 жовтня 2004 р., Постанова, Кабінет Міністрів України: «споруди - земельні поліпшення, котрі не належать до будов і приміщень, призначені для виконання спеціальних технічних функцій». З урахуванням того, що рішеннями виконкому не зазначений строк експлуатації об'єкту будівництва і об'єкт не відповідає терміну «тимчасовий», й таким чином не відповідає дозвільній документації, суд прийшов до висновку, що об'єкт є самовільно побудованим, однак розміщення самовільно побудованого об'єкту нерухомості не суперечить Державним будівельним нормам - 360-92. Будівництво об'єкту велось на підставі узгодженої проектної документації і в результаті самовільного будівництва права інших осіб не порушені. Згідно ч.2 ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч.1 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Відповідно до ч.5 ст.376 ЦК України на вимогу користувача земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Враховуючи вищезазначене, а такожте, що відсутність встановленого законом порядку вводу в експлуатацію самовільно збудованих об'єктів нерухомості, що робить неможливим прийняття в експлуатацію побудованого об'єкту нерухомості інакше ніж за рішенням суду, а сам ввід в експлуатацію є суттєвим моментом для використання власником своїх прав в подальшому розпорядженні своєю власністю, суд вважає позовні вимоги ФО-П [PERSON] і [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст.41 Конституції України, ст.ст.331, 376 ЦК України,

Outcome: approved