Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про матеріальної шкоди завданоъ пыдприэмству. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON], будучи призначеним, згідно наказу №229-1 від 04.11.2002 року на посаду старшого майстра БМУ по газифікації ВАТ "Кіровоградгаз" та являючись матеріально-відповідальною особою, починаючи з 04.11.2002 року по 19.04.2004 року, виконував обов'язки старшого майстра монтажної дільниці БМУ по газифікації ВАТ „Кіровоградгаз". Згідно п.п. 2.1-2.10. посадової інструкції старшого майстра монтажної дільниці БМУ по газифікації ВАТ „Кіровоградгаз", в обов'язки старшого майстра, відповідно входить: забезпечення виконання виробничих завдань відповідно із затвердженими планами і графіками; прийняття участі в розробленні планових завдань дільниць; видача виробничих завдань персоналу дільниці; здійснення контролю за їх виконанням; безпосереднє здійснення контролю за їх виконанням; безпосереднє здійснення керівництва земляними, ізоляційними, газозварювальними роботами із додержанням вимог охорони праці; здача замовнику газифікованих об'єктів з оформленою виконавчою документацією на даний об'єкт: контроль відповідністю будівельно-монтажних робіт проектним рішенням передача замовнику для узгодження з проектними організаціями зміни в проектах, .яі виникли в ході виконання робіт, усунення дефектів у виявлених по ходу технічної нагляд за будівництвом, забезпечення відповідності актів (форми №2) про прийоми виконаних робіт фактично виконаним роботам: забезпечення виконання роботи необхідними матеріалами, засобами, спецодягом, засобами індивідуального захист) забезпечення дотримання трудової та виробничої дисципліни; забезпечення своєчасної! представлення звітів підрозділу, нарядів-замовлень на матеріали та інше. Тобто в сил займаної посади, [PERSON] перебуваючи з 04.11.2002 року на посаді старшої! майстра монтажної дільниці БМУ по газифікації ВАТ «Кіровоградга» виконува організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські обов'язки щодо здійснена керівництва виробничою діяльністю підлеглої монтажної дільниці, а також управління у розпорядження майном ввіреного йому під матеріальну відповідальність. В позові йде посилання на те, що [PERSON] за період своєї діяльності на посаді старшого майстра монтажні дільниці БМУ по газифікації ВАТ «Кіровоградгаз». шо пов'язана із проведенням будівельно-монтажних робіт по газифікації підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, будучи службовою особою в період з 04.11.2002 року по 19.04.2004 року внаслідок неналежного виконання своїх службових с о: в'жягів через несумлінне ставлена до них, що виявилось у відсутності належного ко холом виконання виробничі: завдань підлеглим персоналом монтажної дільниці, контролю за відповідністю будівельно монтажних робіт проектним рішенням, відсутності належного контролю за усунення! дефектів, що виявлені в ході технічного наго а будівництвом; незабезпеченн відповідності актів (форми № 2) про прийомну виконаних робіт фактично виконаню роботам; незабезпеченні дотримання трудової та виробничої дисципліни за підлеглго персоналом; незабезпечення своєчасного представлення підрозділу звітів, наряд замовлень на матеріали: ненаданні відповідної документації на списання товарно матеріальних цінностей (ТМЦ), призвели до незабезпечення зберігання ввірених йом* товарно-матеріальних цінностей отриманих ним для проведення будівельно-монтажнк робіт по газифікації, внаслідок чого виникла нестача товарно-матеріальних цінностей н; загальну суму 21122,89 грн., чим завдало БМУ по газифікації ВАТ „Кіровоградг матеріальної шкоди на вказану суму, яка утворилася у період: нестача ТМЦ в сумі 8158 грн. 83 коп. у період з 01.11.2003 р. по 02.02.2004 р.; нестача ТМЦ в сумі 12964 грн. 06 коп. утворилася у період з 02.02.2004 р. 29.07.2004р. Даний факт підтверджений висновком експерта № 2 від 30 травня 2006 року, який бу зроблений по результатам тематичної перевірки Будівельно-монтажного управління газифікації ВАТ „Кіровоградгаз" від 13.01.2005 року: акту тематичної аудиторське перевірки Будівельно-монтажного управління від 15.04.2005 року. Стягнути з відповідача [PERSON]., який мешкає за адресою : [ADDRESS], на користь ВАТ і4Кіровоградгаз" (р/р МУ.ЗМ 2600030011492 в КОФ УСБ м. Кіровограда МФО 323293 код 23688944) дл відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 21122,89 грн. та судові витрати в розмір 242 грн. (з них 212 грн. - держмито, ЗО грн. - інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи). Представник відповідача надав заперечення на позовну заяву у відповідності до яких вважає, що позивачем не доведено наявність визначених законодавством підстав і умов при притягненні до матеріальної відповідальності за шкоду, заподіяну ВАТ "Кіровоградгаз", що є обов”язком саме позивача. На думку представника як єдиний доказ своїх позовних вимог позивачем до заяви додано висновок бухгалтерської експертизи від 30.05.2006 р., зміст якої і спростовує його вимоги, зокрема: - обставини, за якими було призначено проведення даної експертизи, викладені на 1 стор. висновку - зловживання службових осіб БМУ ВАТ “Кіровоградгаз”, внаслідок яких завдано матеріальних збитків, в період з липня по серпень 2004 р., в той час як я ще 19.04.2004р був звільнений з посади старшого майстра, а отже не мав та не міг мати жодного відношення до вказаних зловживань; експертом неодноразово вимагалось надання документів, які були необхідні для належного проведення дослідження, що в повному обсязі не було виконано, при цьому вбачається, що подані первинні документи (накладні на переміщення ТМЦ) мною не підписувались (стор. 2, 3 експертизи); на стор. 5-6 експертного дослідженя приведена хронологія подій виявлення нестач ТМЦ на основі поданих документів, які суперечать один одному. Так нестача ТМЦ виявлена у мене інвентаризаційними комісіями 02.02.2004 р. та 29.07.2004 р. за період з 01.11.03 р. по 29.07.2004 р., в той час як річними інвентаризаціями за 2003 та за 2004 р.р. нестач та лишків ТМЦ у мене не виявлено; висновком експерта по першому питанню (стор. 9, 10) не встановлювалась нестача ТМЦ, заподіяна моїми діями, а лише підтверджено факт виявлення інвентаризаційними комісіями 02.02.2004 р. та 29.07.2004 р. нестач та лишків ТМЦ, що по даним бухгалтерського обліку БМУ ВАТ “Кіровоградгаз” обліковувались за відповідачем та слюсарем [PERSON] При цьому по даному питанню експертом також вказано про порушення законодавства при проведенні інвентаризацій ТМЦ. Вказаний висновок підтверджено експертом по другому питанню (стор. 10), яким не надано відповідь щодо наявності прямої дійсної шкоди, заподіяної діями відповідача; з висновку експерта по 3-4 питанню (стор. 10) вбачається, що нестача ТМЦ, виявлена інвентаризаційними комісіями 02.02.2004 р. та 29.07.2004 р. за період з 01.11.03 р. по 29.07.2004р., в той час як договір про матеріальну відповідальність був укладений зі мною 05.01.2004 р., а з посади старшого майстра я був звільнений 19.04.2004 р.; в додатку (Таблиця 2) до висновку експерта на основі наданих документів експертом встановлено рух (помісячне одержання та використання (встановлення на об”єкти - списання)) ТМЦ, з якого вбачається, що в період з листопада 2003 р. по липень 2004р. мною одержано ТМЦ на суму 146560,47 грн., а використано 190048,94 грн. Тобто сума використаних (списаних) ТМЦ у 2 рази перевищує розмір нестачі, виявленої інвентаризаційними комісіями 02.02.2004 р. та 29.07.2004 р. При цьому, експерту на дослідженя надавались документи про одержання та використання ТМЦ, що обліковувались за мною, які складались вже після мого звільнення у квітні 2004 р. з посади старшого майстра. З урахуванням викладеного аналізу змісту висновку бухгалтерської експертизи від 30.05.2006 р. вважає, що з даного дослідження вбачається дійсна наявнсть протиправних зловживань з боку службових осіб ВАТ “Кіровоградгаз”, та намагання з їх боку перекласти передбачену законом відповідальність на працівників БМУ (майстра та слюсаря). При цьому вказаний висновок не є належним та допустимим доказом у даній справі в силу статей 58-59 ЦПК України, так як вказує на інформацію, отриману з порушенням установленого порядку, та не містить даних щодо предмета доказування по даній справі. Відповідно до викладених у позові обставин, позивач вважає, що я повинен нести відповідальність не за пряму дійсну шкоду заподіяну позивачу безпосередньо моїми винними протиправними діями (бездіяльністю), що є обов”язковою умовою матеріальної відповідальності працівників, а за шкоду заподіяну внаслідок порушення покладених на мене трудових обов'язків у якості “службової особи (керівника)” БМУ по газифікації ВАТ “Кіровоградгаз”, внаслідок неправильної постановки обліку і зберігання матеріальних цінностей при проведенні будівельно-монтажних робіт по газифікації, без зазначення на безпосередніх заподіювачів шкоди, та наслідків притягнення їх до матеріальної відповідальності. В той-же час, відповідно до п. 2 ст. 133 КЗпП України, за вказаною підставою для службових осіб (керівників) підприємств, установ, організацій передбачена лише обмежена матеріальна відповідальність, крім цього відповідач не був службовою особою (керівником) ВАТ “Кіровоградгаз” виконуючи обов”язки старшого майстра БМУ по газифікації. Просить суд відмовити позивачу у задоволенні його вимог повністю. Найбільш важливим з не сформульованих принципів п.1 ст.6 Конвенції є принцип рівних можливостей, згідно з яким кожна зі сторін під час розгляду справи повинна мати рівні можливості і жодна зі сторін не повинна мати будь-яких істотних переваг над протилежною стороною. Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено[PERSON], будучи призначеним, згідно наказу №229-1 від 04.11.2002 року на посаду старшого майстра БМУ по газифікації ВАТ "Кіровоградгаз" та являючись матеріально-відповідальною особою, починаючи з 04.11.2002 року по 19.04.2004 року, виконував обов'язки старшого майстра монтажної дільниці БМУ по газифікації ВАТ „Кіровоградгаз". Згідно п.п. 2.1-2.10. посадової інструкції старшого майстра монтажної дільниці БМУ по газифікації ВАТ „Кіровоградгаз", в обов'язки старшого майстра, відповідно входить: забезпечення виконання виробничих завдань відповідно із затвердженими планами і графіками; прийняття участі в розробленні планових завдань дільниць; видача виробничих завдань персоналу дільниці; здійснення контролю за їх виконанням; безпосереднє здійснення контролю за їх виконанням; безпосереднє здійснення керівництва земляними, ізоляційними, газозварювальними роботами із додержанням вимог охорони праці; здача замовнику газифікованих об'єктів з оформленою виконавчою документацією на даний об'єкт: контроль відповідністю будівельно-монтажних робіт проектним рішенням передача замовнику для узгодження з проектними організаціями зміни в проектах, .яі виникли в ході виконання робіт, усунення дефектів у виявлених по ходу технічної нагляд за будівництвом, забезпечення відповідності актів (форми №2) про прийоми виконаних робіт фактично виконаним роботам: забезпечення виконання роботи необхідними матеріалами, засобами, спецодягом, засобами індивідуального захист) забезпечення дотримання трудової та виробничої дисципліни; забезпечення своєчасної! представлення звітів підрозділу, нарядів-замовлень на матеріали та інше. Тобто в сил займаної посади, [PERSON] перебуваючи з 04.11.2002 року на посаді старшої! майстра монтажної дільниці БМУ по газифікації ВАТ «Кіровоградга» виконував організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські обов'язки щодо здійснена керівництва виробничою діяльністю підлеглої монтажної дільниці, а також управління у розпорядження майном ввіреного йому під матеріальну відповідальність. У відповідності до роз”яснень Верховного Суду України у п. 6 Постанови Пленуму “Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками” (зі змінами), на підставі п.2 ст.133 КЗпП матеріальну відповідальність в межах прямої дійсної шкоди, але не більше середнього місячного заробітку, несуть винні в цьому директори, начальники і інші керівники підприємств, установ, організацій та їх заступники; керівники та їх заступники будь-яких структурних підрозділів, передбачених статутом підприємства, установи, організації чи іншим відповідним положенням. Зазначені вище службові особи в цих випадках несуть матеріальну відповідальність в межах свого середньомісячного заробітку за ту частину шкоди, що не відшкодована безпосередніми заподіювачами її. Вичерпні підстави притягнення до повної матеріальної відповідальності службових осіб (керівників) передбачені п.п.8,9 ст.134 КЗпП України, при цьому матеріальна відповідальність на підставі договору про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за п. 1 даної статті, передбачена виключно щодо працівників за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Відповідно до ст.135-1 КЗпП України, договори про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності (п.1 ст.134 КЗпП), можуть бути укладені з працівниками, які займають посади або виконують роботи, безпосередньо пов'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей, і які передбачені спеціальним переліком посад і робіт. Відповідно до переліку затверджений Додатком № 1 до постанови Держкомітету Ради Міністрів СРСР з праці і соціальних питань та Секретаріата ВЦСПС від 28.12.1977 р. N 447/24, до якого посада старшого майстра не віднесена. Згідно ч. 2 ст.130 КЗпП України та ч. 2 п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України “Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками”, права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, наявність якої підлягає обов”язковому та першочерговому доказуванню. Наданими доказами позивача не підтверджується факт наявної прямої дійсної шкоди та хто є її безпосереднім заподіювачем, чи виявлення нестач інвентаризаційними комісіями 02.02.2004 р. та 29.07.2004 р. пов”язане лише з неналежним оформленням документів щодо руху (списання) ТМЦ. Відповідно до ч.3 ст. 233 КЗпП України, для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України “Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками” (зі змінами), судам необхідно перевіряти, чи додержаний власником або уповноваженим ним органом встановлений ст. 233 КЗпП річний строк з дня виявлення заподіяної працівником шкоди для звернення в суд з позовом про її відшкодування. Днем виявлення шкоди слід вважати день, коли власнику або уповноваженому ним органу стало відомо про наявність шкоди, заподіяної працівником. Днем виявлення шкоди, встановленої в результаті інвентаризації матеріальних цінностей, при ревізії або перевірці фінансово-господарської діяльності підприємства, установи, організації, слід вважати день підписання відповідного акта або висновку. Строк звернення в суд з позовом про відшкодування шкоди для позивача по факту виявлення нестачі ТМЦ за результатами інвентаризації від 02.02.2004 р. в розмірі 8158,83 грн. закінчився 02.02.05 р., а по факту виявлення нестачі ТМЦ за результатами інвентаризації від 29.07.2004 р. в розмірі 12964,06 грн., відповідно-29.07.2005 року. Позивачем подане клопотання щодо поважності пропуску вказаного строку в зв”язку з розглядом справи за позовом прокуратури, яка розглядалась з моменту порушення щодо відповідача кримінальної справи 20.06.2006 р., і саме цей факт не дав можливості позивачу звернутися до суду. В даному клопотанні відсутні обставини (поважні причини), визначені законодавством (ст.ст. 263-264 ЦК України), які б зупинняли чи переривали спеціальний строк позовної давності, що закінчився в даному випадку 29.07.2005 р., тобто за рік до порушення щодо відповідача кримінальної справи. У відповідності зі ст.130 КЗпП відшкодування шкоди провадиться незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності за дії (бездіяльність), якими заподіяна шкода підприємству, а отже факт порушення щодо відповідача кримінальної справи 20.06.2006 р. не є поважною причиною пропуску ВАТ “Кіровоградгаз” строку звернення до суду з даним позовом. Ухвалою Кіровського райсуду від 08.11.07 р. по цивільній справі № 2-3004-07 незаконний позов прокуратури про відшкодування відповідачем шкоди був залишений без розгляду, як поданий з перевищенням повноважень, в порушення ч. 4 ст. 136 КЗпП України. До того ж даним рішенням було встановлено, що відповідач не був керівником ВАТ “Кіровоградгаз”. На підставі викладеного суд дійшов висновку, що у позивача не було жодних перешкод для притягнення відповідача до матеріальної відповідальності у порядку та строки, передбачених законодавством, а отже підстави для поновлення судом пропущеного позивачем строку (визнання причин поважними) відсутні. Дослідивши всі надані матеріали в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позивачем було порушено вимоги ст. 257ЦК України, та безпідставно порушено строки позовної давності, а тому позна заява повинна бути залишена без задоволення.

Outcome: dismissed