Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-02 00:00:00

Позивачка 09 квітня 2008 року звернулась до суду з позовом, у якому просить визнати за нею у порядку спадкування після брата [PERSON], померлого [INFO], право власності на належне йому право на земельну частку (пай) та вклади у банку. При цьому, позивачка вказує на те, що вона прийняла спадщину шляхом фактичного вступу у володіння спадковим майном, оскільки у неї з дня видачі знаходиться відповідний сертифікат, а спадкоємці за законом першої та другої черги відсутні, спадщину не приймали і своїх прав на неї не заявляли. Оформити свої спадкові права на майно спадкодавця шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за законом вона не може через відсутність документального підтвердження прийняття нею спадщини та родинних відносин зі спадкодавцем, а також через те, що сертифікат на право на земельну частку (пай) був виданий після смерті спадкодавця. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала і уточнила їх щодо вкладів у банку, якими є вклади за рахунками [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER]у Фрунзівському відділенні № 3180 відкритого акціонерного товариства „Державний ощадний банк України”. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, позов відповідач визнав повністю і просить суд його задовольнити розглянувши справу за відсутності його представника, про що позивачкою надана письмова заява відповідача від 27 червня 2008 року. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для такого законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, суд находить позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини, які не заперечуються сторонами і підтверджуються наявними у справі доказами. Згідно свідоцтва про смерть Фрунзівського відділу ЗАГС Одеської області, [INFO] у смт. Фрунзівка помер [PERSON]. Відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого 28 лютого 1997 року Фрунзівською районною державною адміністрацією Одеської області на підставі власного розпорядження від 12 вересня 1998 року № 364/96 і зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 380, спадкодавцю належало вказане право в землі колективного сільгосппідприємства „Авангард” с. Стоянове Фрунзівського району Одеської області розміром 11,2 в умовних кадастрових гектарах. За довідкою відділу земельних ресурсів у Фрунзівському районі, за вказаним сертифікатом земельна ділянка в натурі не виділялась і документи на одержання державного акту на право власності не виготовлялись, сервітути, обмеження та обтяження відсутні. Згідно довідки Фрунзівського відділення № 3180 ВАТ „Державний ощадний банк України”, на ім'я спадкодавця відкриті рахунки [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], 06226, по яким заповіту немає. Згідно свідоцтва про народження спадкодавця, його батьками були [PERSON]та [PERSON]. Відповідно до заяв ф. № 1 про видачу позивачці паспорту у 1980 та 1997 роках, її батьками вказані зазначені вище особи, а після укладення 21 червня 1963 року шлюбу з [PERSON]. її дошлюбне прізвище [PERSON] було змінене на [PERSON]. За відомостями Великомихайлівської державної нотаріальної контори, спадкодавець заповіт щодо свого майна не залишав, спадкоємці з заявами про прийняття спадщини або відмову від неї не звертались, свідоцтва про право на спадщину не видавались. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Положення чинного на час відкриття спадщини розділу VII „Спадкове право” Цивільного кодексу Української РСР передбачали наступне: спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінене заповітом (ст. 524); часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (ст. 525); при спадкоємству за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого (ст. 529); при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (ст. 530); для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (ст. 548); визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (ст. 549); порядок розпорядження на випадок смерті вкладами в державних ощадних касах і Державному банку СРСР за спеціальними вказівками вкладників визначається статутами названих кредитних установ і виданими в установленому порядку правилами. Якщо вкладник не зробив розпорядження ощадній касі або банку, то в разі смерті вкладника його вклад переходить до спадкоємців на загальних підставах за правилами цього розділу (ст. 564). Виходячи з встановлених судом обставин справи та наведених вище положень законодавства, оскільки спадкодавець не залишив заповіт щодо свого майна та розпорядження щодо вкладів у банку, то спадкоємство здійснюється за законом. Щодо видачі сертифіката після смерті спадкодавця, то це не має правового значення, оскільки за довідкою відділу земельних ресурсів право на земельну частку (пай) він набув на підставі членства у КСП „Авангард” і це право не припилось внаслідок його смерті. Оскільки, спадкоємці за законом першої та другої черг не звертались із заявами про прийняття його спадщини і не одержували свідоцтв про право на спадщину, то право на спадкування одержала позивачка як спадкоємець за законом другої черги, яка прийняла спадщину у встановлений законом строк. Родинні відносини позивачки зі спадкодавцем підтверджені наведеними вище свідоцтвом про народження спадкодавця та заявами ф. № 1 про видачу паспорта позивачці, у яких вказані спільні батьки. Щодо прийняття позивачкою спадщини, то сертифікат на ім'я спадкодавця був виданий протягом шести місяців з дня відкриття спадщини і позивачка надала суду його оригінал, що підтверджує факт прийняття нею спадщини протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця шляхом фактичного вступу у володіння спадковим майном. Згідно з наведеним, прийнята позивачкою спадщина визнається належної їй з дня смерті спадкодавця. Виходячи з цього, визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, оскільки в результаті розгляду справи не було встановлено інших, крім позтвачка, спадкоємців.

Outcome: approved