Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання договору непосвідченого нотаріально дійсним та взнання права власності. Посилався в позові на те, що на початку червня 2006 р. йому стало відомо від знайомого про те, що на Калинівському ринку продається автомобіль, який, як йому було попередньо відомо, представляє для нього інтерес як для покупця. Дійсно, для продажу було виставлено автомобіль "Фольксваген - Пассат", 1993 р. випуску, чорного кольору, реєстраційний номер [NUMBER]. Продавцем був його власник, відповідач [PERSON]. Він зв"язався з [PERSON]. по телефону і 14 червня 2006 р. вони зустрілись з метою купівлі-продажу даного автомобіля. Вони сторгувались на продажній ціні 5 500 доларів США, після чого в той же день я передав йому 27 775 грн., що дорівнювало 5 500 доларам. При цьому в присутності свідків було складено письмовий документ (розписку), зміст і мета якого полягали у засвідченні факту передачі згаданого автомобіля у власність покупцеві із одночасною оплатою мною продавцеві його вартості. На реалізацію засвідченої цим документом угоди купівлі-продажу йому було передано цей автомобіль, для правомірності володіння яким і його експлуатації тоді ж було оформлено довіреність від 14.06.2006 р., посвідчену державним нотаріусом 2-ї Чернівецької державної нотаріальної контори. Сам зміст довіреності і строк, на який вона видана, в сукупності із вищенаведеними обставинами свідчать на користь навмисного й цілеспрямованого відчуження транспортного засобу його попереднім власником. Адже в довіреності позивач наділений правами експлуатувати, керувати, обміняти, продати за ціну та на умовах за своїм розсудом автомашину, що є предметом угоди, укласти щодо неї договір позички, оренди тощо. Тобто довіреністю засвідчено права, які становлять зміст права власності відповідно до ст.317 ЦК України, а всі дії сторін, зафіксовані документально і при свідках, були спрямовані на реалізацію власником належного йому майна і набуття права власності на це майно покупцем, яким являється він. В довершення документального оформлення за купленої автомашини в ДАІ УМВС вона була зареєстрована за ним і видано реєстраційний талон, де [PERSON]., зазначений як власник даного авто. Цей транспортний засіб є також забезпечений полісом обов'язкового страхування внаслідок укладеного ним як його власником договору зі страховою компанією. За час користування цим авто він поміняв колеса на нові диски і шини (вартість заміни 4 скатів - 500 доларів і 4 дисків - 240 доларів (розміром 195 X 65 К15), замінив на новий бензонасос (250 доларів), відремонтував ходову частину - всі 4 сайлент-блоки, 2 передні шарові опори, передній лівий "кулак", а також куліси коробки передач, - все це обійшлось у 800 доларів. А всього в поліпшення автомобіля було вкладено близько 1 800 доларів США. Він надає авто на техогляд і сплачує податок з власників транспортних засобів, тобто відноситься до цього авто як до своєї власності. Таким чином, безперечною метою сторін було вчинення правочину щодо його предмету - автомашини, і результати цього правочину відповідали положенням ст.ст.202,203,655,664 ЦК України. В судовому засіданні позивач [PERSON]. та його представник [PERSON]. позов підтримали повністю, надали пояснення аналогічні змісту позовної заяви. Просии позов задовольнити. Відповідач [PERSON]. та його представник [PERSON]. позов визнали повністю, не заперечували проти його задоволення. Відповідачка [PERSON]. та її представник [PERSON]. позов не визнали. Вказали, що відповідачка як жружина [PERSON]. не давала згоди на продаж автомобіля. Просили в позові відмовити. Заслухавши позивача, його представник, відповідачів, їх представників, дослідивши письмові докази, які були у справі, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що початку червня 2006 р. йому стало відомо від знайомого про те, що на Калинівському ринку продається автомобіль, який, як йому було попередньо відомо, представляє для нього інтерес як для покупця. Дійсно, для продажу було виставлено автомобіль "Фольксваген - Пассат", 1993 р. випуску, чорного кольору, реєстраційний номер [NUMBER]. Продавцем був його власник, відповідач [PERSON]. Він зв"язався з [PERSON]. по телефону і 14 червня 2006 р. вони зустрілись з метою купівлі-продажу даного автомобіля. Вони сторгувались на продажній ціні 5 500 доларів США, після чого в той же день я передав йому 27 775 грн., що дорівнювало 5 500 доларам. При цьому в присутності свідків було складено письмовий документ (розписку), зміст і мета якого полягали у засвідченні факту передачі згаданого автомобіля у власність покупцеві із одночасною оплатою мною продавцеві його вартості. На реалізацію засвідченої цим документом угоди купівлі-продажу йому було передано цей автомобіль, для правомірності володіння яким і його експлуатації тоді ж було оформлено довіреність від 14.06.2006 р., посвідчену державним нотаріусом 2-ї Чернівецької державної нотаріальної контори. Сам зміст довіреності і строк, на який вона видана, в сукупності із вищенаведеними обставинами свідчать на користь навмисного й цілеспрямованого відчуження транспортного засобу його попереднім власником. Адже в довіреності позивач наділений правами експлуатувати, керувати, обміняти, продати за ціну та на умовах за своїм розсудом автомашину, що є предметом угоди, укласти щодо неї договір позички, оренди тощо. Тобто довіреністю засвідчено права, які становлять зміст права власності відповідно до ст.317 ЦК України, а всі дії сторін, зафіксовані документально і при свідках, були спрямовані на реалізацію власником належного йому майна і набуття права власності на це майно покупцем, яким являється він. В довершення документального оформлення за купленої автомашини в ДАІ УМВС вона була зареєстрована за ним і видано реєстраційний талон, де [PERSON]., зазначений як власник даного авто. Цей транспортний засіб є також забезпечений полісом обов'язкового страхування внаслідок укладеного ним як його власником договору зі страховою компанією. За час користування цим авто він поміняв колеса на нові диски і шини (вартість заміни 4 скатів - 500 доларів і 4 дисків - 240 доларів (розміром 195 X 65 К15), замінив на новий бензонасос (250 доларів), відремонтував ходову частину - всі 4 сайлент-блоки, 2 передні шарові опори, передній лівий "кулак", а також куліси коробки передач, - все це обійшлось у 800 доларів. А всього в поліпшення автомобіля було вкладено близько 1 800 доларів США. Він надає авто на техогляд і сплачує податок з власників транспортних засобів, тобто відноситься до цього авто як до своєї власності. Таким чином, безперечною метою сторін було вчинення правочину щодо його предмету - автомашини, і результати цього правочину відповідали положенням ст.ст.202,203,655,664 ЦК України. Під час продажу автомобіля відповідач завірив позивача в тому, що його дружина обізнана щодо угоди і не заперечує цьому. Доказами всіх вищенаведених обставин зазначено довіреність від 14.06.2006 р., розписку від 14.06.2006 р., свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, реєстраційний талон на автомашину, талон техогляду, страховий поліс. Також допитані як свідки [PERSON]. та [PERSON]. в залі судового засідання підтвердили той факт, що [PERSON]. придбав у [PERSON]. вказаний автомобіль за суму еквівалентну 5500 доларів США. Разом з тим до тверджень відповідачки [PERSON]. щодо необізнаності її у продажі даного автомобіля слід відлетить критично. Судом встановлено, що на момент фактичного продажу автомобіля [PERSON]. та [PERSON]. перебували у шлюбних стосунках, вели спільне господарство, сумісні кошти витрачали на потреби сім”ї. . Відповідач [PERSON]. фактично діяв при укладені договору купівлі-продажу автомобіля як від свого імені так і від імені дружини. На підставі наведеного та

Outcome: approved