Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-22 00:00:00

позивачка просить суд визнати житловими (квартирою) належні їй на праві приватної власності апартаменти за адресою: [ADDRESS] , що складається з приміщень: 10-1 площею 27,5 кв.м.; 10-2 площею 6,4 кв.м.; 10-3 площею 6,3 кв.м.; 10-4 площею 29.1 кв.м.; 10-5 площею 10,0 кв.м.; 10-6 площею 4.8 кв.м.; 10-7 площею 14,8 кв.м., та зареєструвати в комунальному підприємстві «Ялтинське бюро технічної інвентаризації» вказані приміщення в якості житлових приміщень (квартири). Одночасно вона просить стягнути з відповідача на її користь судові витрати в сумі 1 538 гривень 50 копійок, що складаються з судового збору - 8 гривень 50 копійок, інформаційно - технічного забезпечення розгляду справи в суді - 30 гривень; витрат на юридичну допомогу - 1 500 гривень. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач пропонував та продав їй вказані приміщення , як окрему квартиру. При огляді приміщень вона бачила , що це саме окрема ізольована квартира. Призначення приміщень в придбаних нею апартаментах свідчать про належність їх до житлової квартири. З технічної точки зору приміщення відповідає всім вимогам житлового фонду. Однак в самому договорі купівлі - продажу від 20 березня 2006 року вказано, що вона купила 161\ 10 000 частину фітнес - центру літер «А» які є нежитловими приміщеннями - апартаментами № 10 загальною площею 98,9 кв.м., з прилеглими балконами літер «а8», «а9» . Після отримання нею в 2007 році свідоцтва про право власності на придбані приміщення - апартаменти виявилось, що її права як покупця були суттєво порушені . Вона та члени її сім'ї не можуть зареєструватись за адресою придбаних апартаментів. Вона не може самостійно укласти договори з підприємствами на водопостачання , енерго та теплозабезпечення, послуги зв'язку та інше. До того ж оплата за надання цих послуг для житла набагато нижча ніж для нежитлових приміщень - апартаментів, що впливає на її сімейний бюджет. Вказане нерухоме майно вона не може використовувати як заставу для укладення кредитного договору. Переведення апартаментів в житло не порушує нічиїх інтересів , а лише відновлює її права. Відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі та підтвердив, що придбані позивачкою у власність апартаменти повністю відповідають вимогам житлового фонду і є фактично окремою - ізольованою квартирою. Дослідивши докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини (Рим 04 листопада 1950 року) ратифікованої Верховною радою України 17 липня 1997 року, кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов'язків або встановлення обґрунтованості будь якого кримінального обвинувачення , висунутого проти нього , має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Складовою частиною справедливого судочинства є доступ до процедури з усіма атрибутами контролю, тобто право на судовий контроль. Конвенція про захист прав і основних свобод являється складовою частиною загальнонаціонального законодавства України. Згідно ст. 55 Конституції України права та свободи громадян захищаються судом. Це означає, що суд не може відмовити у правосудді , якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають , що їхні права і свободи порушені або порушаються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації, або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Ці положення Конвенції та Конституції України відтворені в ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України про захист судом прав, свобод і інтересів фізичних та юридичних осіб у спосіб , визначений законодавством України. Судом встановлено, що позивачка по договору купівлі - продажу від 20 березня 2006 року придбала у спільного підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Центрінвест» - відповідача по справі, 161\10 000 частину будівлі, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Будівля зареєстрована в бюро технічної інвентаризації м. Ялти як «фітнес - центр». Придбані у власність позивачем приміщення в договорі купівлі - продажу вказані як апартаменти № 10 загальною площею 98,9 кв.м., та складаються з приміщень 10-1 площею 27,5 кв.м.; 10-2 площею 6,4 кв.м.; 10-3 площею 6,3 кв.м.; 10-4 площею 29.1 кв.м.; 10-5 площею 10,0 кв.м.; 10-6 площею 4.8 кв.м.; 10-7 площею 14,8 кв.м. Вказані апартаменти розташовані на першому поверсі багатоповерхового будинку. Окрім позивачці власниками аналогічних нежилих приміщень - апартаментів є багато інших фізичних осіб. Сам фітнес - центр є власністю відповідача. Будівля розташована на земельній ділянці , яка знаходиться в оренді відповідача строком на 50 років по договору оренди з Ялтинською міською радою від 22 лютого 2002 року. Право власності позиваці на придбане нею приміщення - апартаменти ніхто не оспорював. Згідно реклами, розповсюдженої відповідачем через своє рекламне агентство «Нерухомість в Криму» , позивачці , як і іншим власникам пропонувалось для придбання у власність елітне житло в конкретному будинку. Саме в якості житла відповідач запропонував позивачці для придбання у власність апартаменти № 10 у будинку № 4 в парку ім. Гагаріна в м. Ялті. В акті державної приймальної комісії по прийому в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкту від 17 листопада 2005 року, зареєстрованого в інспекції Державного архітектурного будівельного контролю м. Ялти 25 листопада 2005 року та затвердженого рішенням виконкому Ялтинської міської ради 24 листопада 2005 року за № 1708 вказано, що для прийняття в експлуатацію було пред'явлено саме житловий будинок. В цьому же акті в таблиці № 2 йдеться про типи квартир в будинку, про наявність комунікацій необхідних для експлуатації саме житлового будинку ( гаряче та холодне водозабезпечення, каналізація, теплозабезпечення, газо - та енергозабезпечення, зв'язок). З цим актом позивачку, як покупця ознайомили представники відповідача ще на стадії переговорів про придбання нею квартири - апартаментів. Призначення придбаних позивачкою приміщень свідчить, що це не що інше, як звичайна квартира. До її складу входять зала , спальня , туалет, ванна, коридор, балкон, тобто приміщення які, характеризують їх належність саме до житлового приміщення - квартири. Приміщення повністю ізольовано від інших апартаментів, має свій окремий індивідуальний вхід. З технічної точки зору воно відповідає всім встановленим вимогам житлового фонду. Відповідно до висновку Ялтинського бюро технічної інвентаризації про видачу свідоцтва власності та рішення виконавчого комітету Ялтинської міської ради № 1388 від 12 липня 2007 року позивачці, як і іншим набувачам права власності в будинку [ADDRESS] видані свідоцтва про право власності на нежитлові приміщення апартаменти. В 2007 році позивачці було видано свідоцтво про право власності на придбані нею приміщення як на апартаменти. Згідно ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю. Це положення Конституції України закріплено і в ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України. Відповідно до цієї норми зміст права власності складається з трьох правомочностей власника: 1) права володіння; 2) права користування; 3) права розпорядження; Право розпорядження полягає в юридичній можливості власника визначати фактичну і юридичну долю речі. Власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст. 391 Цивільного кодексу України), в тому числі і шляхом звернення з відповідним позовом про захист права власності. Судом встановлено, що продажею позивачці апартаментів як нежилих приміщень були порушені суттєво її права як власника. У відповідності до ст. 4 Житлового кодексу України житловий фонд включає: житлові будинки (частини будинків), квартири , які належать громадянам на праві приватної власності (приватний житловий фонд). В діючому законодавстві України відсутнє таке поняття як апартаменти. Позивачка та члені її сім'ї не можуть бути зареєстровані за адресою придбаних приміщень - апартаментів . Вона не може самостійно укласти договори з підприємствами про надання побутових послуг (водопостачання, та водовідведення , енерго - та теплозабезпечення, послуги зв'язку та інше. Тарифи оплати цих послуг для житлових приміщень набагато нижчі ніж тарифи на ці послуги для нежитлових приміщень. Позивачка не може в повному обсязі розпоряджатись своєю власністю , в тому числі оформити кредитні договори, використовувати свою власність як заставу. Переведення нежитлових приміщень - апартаментів в житлові приміщення - квартиру не порушує прав і інтересів відповідача та інших співвласників будівлі. При цьому не змінюється і призначення землі, переданій в оренду відповідачу , оскільки відповідач залишається власником фітнес - центру , для функціонування якого йому була передана в оренду земельна ділянка. Підлягає задоволенню і вимога позивачці про стягнення на її користь з відповідача судових витрат у сумі 1538 гривень 50 копійок, які складаються : з судового збору у сумі - 8 гривень 50 копійок, витрат на інфомаційно - технічне забезпечення розгляду справи - 30 гривень, витрат на юридичну допомогу - 1 500 гривень. Ці вимоги позивачкою підтверджені відповідними платіжними документами та визнані відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved