overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-30 00:00:00

Позивачка [PERSON]. звернулася до суду з позовом до відповідача[PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свій позовом тим, що 24 квітня 1999 року вона вступила в законний шлюб з [PERSON]( відповідачем ), про те що в Відділі ЗАГС м. Лубни Полтавської області в книзі реєстрації актів зроблено запис за [NUMBER] В шлюбі мають неповнолітню дитину сина [PERSON][INFO], який проживає разом з ними. Спільне життя з відповідачем не склалося у зв”язку з тим, що на протязі тривалого часу відповідач систематично грубив, часто ображав, навіть в присутності інших людей, чим принижував гідність відповідачки. Вони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільне господарство. Відповідач достатньо не забезпечує матеріально сім”ю, вважає, що шлюб має лише формальний характер, тому позивачка прохає суд задовольнити її позов, та розірвати між ними шлюб, між сторонами досягнуто угоди про утримання дитини - вона буде проживати зі мною. В судовому засіданні позовні вимоги підтримала, прохала їх задовольнити. Відповідач [PERSON]позовні вимоги підтримав, також наполягає на розірванні шлюбу. Суд заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, не ведуть спільне господарство через постійні сварки, непорозуміння, різні погляди на життя. Сумісне життя суперечить інтересам подружжя . На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-30 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до суду, мотивуючи тим, перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем з 2006 року по березень 2008 року, від сумісного життя мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою. Відповідач добровільно не надає допомоги на утримання дитини, тому позивач змушена звернутися до суду про стягнення аліментів на утримання сина, а також на її утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку. В судовому засіданні позивач позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з”явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про одержання ним судової повістки, причину своєї неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, заслухавши позивача, дослідивши документи справи, вважає, що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав. В судовому засіданні встановлено, що за час спільного проживання сторін з березня 2006 року по березень 2008 року в них народився син - [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні позивачки. Позивачка на даний час не працює, так як доглядає за сином до досягнення ним трьохрічного віку. В свідоцтві про народження дитини серії[NUMBER], виданого 20 березня 2007 року, батьком дитини вказано [PERSON](а.с.5). Відповідач, являючись батьком дитини, добровільно не надає допомоги на утримання сина та на утримання співмешканки, яка на даний час є непрацездатною і потребує матеріальної допомоги, тому суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на користь позивачки в розмірі 1/4 частини його заробітку(доходу) щомісячно, на утримання сина, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до повноліття дитини, а також аліменти на утримання позивачки до досягнення дитиною трьох років в розмірі 1/4 частини його заробітку(доходу), щомісячно. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов”язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.91 Сімейного кодексу України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої-четвертої ст.84, ст.86, ст.88 Сімейного кодексу України. Вказані правовідносини регулюються ст.ст.84, 91, 180, 182, 183, 191 Сімейного Кодексу України. На підставі ст.ст.84, 91, 180, 182, 183, 191 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-30 00:00:00

28 травня 2008 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що сторони від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей; неповнолітні діти перебуваються на її утриманні; відповідач належної матеріальної допомоги на дітей не надає. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів враховуються обставини за ст.182 СК України. Судом встановлено, що відповідач дійсно записаний батьком неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] ( а.с.7-8) Діти перебувають на утриманні позивача ( а.с.11) Розмір аліментів, який заявлено позивачем по справі, відповідає обставинам за ст.182 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та розподіл сумісно нажитого майна , а саме квартири [ADDRESS], та визнання за нею права власності на &frac12; частку зазначеної квартири. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує на те, що він полягає в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. З грудня 2006 року сімейно-шлюбні відносини з нею були припинені, у зв'язку з не сумісністю характерів, відсутністю взаєморозуміння. В період шлюбу вони - сторони по справі, придбали за сумісні грошові кошти, спірну квартиру, яка була оформлена на ім'я відповідачки по справі, тому він вважає , що має право на половину сумі сер нажитого майна. В судовому засіданні позивач свої вимоги уточнив, просив розірвати шлюб між ним та відповідачкою по справі, визнати за останньої право власності на спірну квартиру в цілому та зобов'язати [PERSON] сплатити йому грошову компенсацію за &frac12; частки квартири [ADDRESS] еквівалентну 20000 доларів США. Представник відповідачки в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнав в повному об'ємі, пояснив, що зазначена позиція позивача є обоюдним волевиявленням сторін. Вислухав сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони по справі полягають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданим Будинком Одруження м. Сімферополя від 12 жовтня 1992 року, актовий запис № 1018. Від сумісного життя мають сина - [PERSON], [INFO]. В період шлюбу [PERSON], за сумісні кошти, що не було оскаржено жодною з сторін по справі, придбали квартиру [ADDRESS], яка була зареєстрована на ім'я відповідачки, що підтверджується договором купівлі-продажу від 27.12.2002 року, засвідченого приватним нотаріусом Сімферопольського міського округу, реєстровий № 4692. З грудня 2006 року сімейно-шлюбні відносини були припиненні, у зв'язку з втратою взаєморозуміння, подружжя по рідному дивляться на життя, що призвело до розпаду сім'ї остаточно, примирення не можливе. Шлюб у обох з подружжя перший, останні домовилися щодо місця мешкання дитини - із матір'ю. Крім того, в ході судового розгляду справи, сторони домовилися також і відносно сумісно нажитого майна - спірної квартири, а саме позивач визнає за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] в цілому, а остання в рахунок належної [PERSON] &frac12; частки зазначеної квартири сплачує останньому компенсацію за неї в розмірі 20000 доларів США. У відповідності до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Таким чином судом достовірно встановлено, що сім'я [PERSON] розпалась повністю, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Шлюб необхідно розірвати. На підставі викладеного, ст. ст. 60.69,70, 110-112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер [PERSON], після його смерті відкрилася спадщина на &frac12; частку квартири [ADDRESS]. Останній 30.07.1999р. склав заповіт , у відповідності до якого належну йому частку зазначеної квартири заповідає [PERSON] Він - позивач по справі, своєчасно до нотаріальної контори не звернувся , оскільки вважав, що наявність заповіту автоматично дає йому право власності на спадкове майно, але при звернення до СМБРТІ йому було відмовлено в прийнятті документів, оскільки в нього не було свідоцтва про право на спадщину, тому просить надати йому додатковий термін для подачі заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному об'ємі. Відповідачка проти позову не заперечувала, пояснила, що вона - мати позивача по справі, володіє іншою &frac12; часткою спірної квартири яку вона також заповіла[PERSON] Проти задоволення позову не заперечувала. Представник третьої особи в судове засідання не явився, про дату та місце слухання справи повідомлені належно, надав до суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності. Суд вважає можливим розглянути справу за його відсутності. Вислухав сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судовим розглядом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, актовий запис №2104 від.10.05.2007 року. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляд &frac12; частки квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 29.11.1995 року. Згідно до заповіту [PERSON] складеного 30 липня 1999 року, останній після своєї смерті належну йому &frac12; частку квартири заповідав [PERSON]. Але у зв'язку з тим, що останній не знав, про необхідність подати заяву до нотаріальної контори пропустив встановлений законом строк на звернення із заявою про прийняття спадщини. На сьогодні при зверненні до СМБРТІ для оформлення права власності , йому було відмовлено в прийнятті документів у зв'язку з відсутністю свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Відповідно до ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадку встановлюється термін шість місяців, який починається з моменту відкриття спадку. Враховуючи, що[PERSON] не знав про необхідність звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, не звернутися своєчасно в нотаріальну контор, у зв'язку з чим йому було відмовлено в оформленні документів. Згідно ст. 1272 ЦК України, суд за заявою спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадку, може визначити йому додатковий строк, достатній для подачі їм заяви про прийняття спадку. Відповідно до викладеного, на підставі ст. 1272 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить солідарно стягнути з відповідачів на свою користь 5317 грн. 60 коп. заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення В обґрунтування вимог зазначив, що КП “Кіровоградводоканал” надав відповідачам послуги по забезпеченню питною водою та водовідведенню за місцем їх проживання: [ADDRESS], проте, відповідачі не проводили належну оплату цих послуг, а тому мають борг в сумі 5317 грн. 60 коп, який позивач просить стягнути на свою користь на підставі угоди про поступку права на вимогу № 7/30 від 3 квітня 2006 року, укладеного між ним та КП “Кіровоградводоканала“. Відповідачі до суду не з'явились, про дату, час, місце розгляду справи вони були повідомлені, проте від них не надійшло повідомлення про причини неявки. За згодою представника позивача суд вважає за можливе розглянути справу по суті заочно без участі відповідача на підставі наявних доказів у справі. Судом встановлено факти. Відповідачі зареєстровані в [ADDRESS]. / л.с 4/. На відповідача [PERSON] Комунальним підприємством “Кіровоградводоканал“ відкрито особовий рахунок[NUMBER] і видана розрахункова книжка по оплаті за водопостачання та водовідведення, яка є безпосередньо договором користування послугами, що надав КП “ Кіровоградводоканал “. Згідно відкритому рахунку відповідач [PERSON], взяла на себе зобов'язання оплачувати КП “Кіровоградводоканал“ за користування нею та членами її сім'ї - відповідачами [PERSON], [PERSON] послугами з водопостачання та водовідведення. Проте відповідач [PERSON] та члени її сім'ї - відповідачі [PERSON], [PERSON] оплату наданих їм послуг не здійснювали, а тому за період з 01 жовтня 2004 року по 1 жовтня 2007 року мають борг в сумі 5317 грн. 60 коп. ( а.с. 5 ). Згідно угоди про поступку прав на вимогу № 7/30 від 3 квітня 2006 року, укладеного між позивачем та КП “Кіровоградводоканал“, КП “Кіровоградводоканал“ передав позивачу право вимагати від відповідачів належного виконання зобов'язань з оплати послуг з водопостачання та водовідведення / л.с 6/. Вказані факти відповідають правовідносинам сторін, що регулюються цивільним та житловим законодавствами та дають підстави для задоволення позову. Судом прийнято до уваги, що згідно ст 509 ЦК України сторони зобов'язані вчасно та належним чином виконувати взяті на себе зобов'язання, а відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов'язань недопустима. У відповідності до ст.64 ЖК УРСР члени сім'ї наймача, проживаючі разом із ним, користуються нарівні із наймачем усіма правами та несуть всі зобов'язання, які витікають із договору найму житлового приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну відповідальність по зобов'язанням, що витікають із вказаного договору. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача необхідно солідарно стягнути всі понесені ним судові витрати: 51 грн. сплаченого судового збору, 30 грн. витрат з інформаційно - технічного забезпечення. При вирішенні справи суд керується ст. ст. 66, 67, 68 ЖК України, ст.509, ст.525 ЦК України, ст. 88, ст.213 - ст. 215, ст.225, ст.226 ЦПК України. Суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-30 00:00:00

29.01.2008 року ВАТ «Укртелеком» в особі начальника Центру телекомунікаційних послуг Кримської філії ВАТ «Укртелеком» Сестріцин В.А. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості з послуг електрозв'язку, зазначивши, що відповідач є споживачем послуг електрозв'язку, які надає позивач на підставі договору. У наслідок невиконання відповідачем договірних зобов'язань щодо своєчасної сплати послуг електрозв'язку за телефоном [NUMBER], за період з жовтня 2006 року по жовтень 2007 року виникла заборгованість у розмірі 609,18 грн. (станом на 01.11.2007 року). Згідно ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, за вимогою кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення платежу та 3% річних від суми заборгованості. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість зі сплати послуг електрозв'язку у розмірі 676,20 грн. та судові витрати у розмірі 81 гривні. У судовому засіданні представник позивача Крольман О.М. підтримав позов з вищенаведених підстав. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином і своєчасно. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у попередньому судовому засіданні з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що між ВАТ „Укртелеком” та [PERSON] 01.08.2006 року укладено договір про надання послуг електрозв'язку з наданням споживачу у користування номер телефону [NUMBER]. Відповідно ст. 903 ЦК України , якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язується оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно до п. 2.1.1 підприємство зв'язку забезпечує безперебійне та якісне надання послуг телефонного зв'язку. Зазначене зобов'язання позивачем виконується у повному обсязі, що не спростовувалось сторонами. Відповідно до п. 3.2.8 договору від 01.08.2006 року споживач [PERSON] зобов'язалася своєчасно вносити плату за послуги електрозв'язку, що надаються. Однак, вищевказані умови договору відповідач належним чином не виконує, а тому за отриманні послуги за період жовтень 2006 року - жовтень 2007 року у неї виникла заборгованість у розмірі 609,18 гривень. Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. За таких обставин, у межах позовних вимог, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню борг з урахуванням індексу інфляції та процентів за прострочення у розмірі 676,20 гривень. В порядку ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 81 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-30 00:00:00

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 09 жовтня 2006 року ухваленого у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, між позивачем та відповідачем, було розірвано шлюб. У заяві [PERSON]. ставиться питання про ухвалення додаткового рішення суду, оскільки в резолютивній частині рішення суду від 09 жовтня 2006 року не зазначено суму державного мита, яку позивач та відповідач повинен сплатити при реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС, у зв'язку з чим у нього виникли перешкоди під час реєстрації розірвання шлюбу. В своїй заяві позивач вказав, що шлюб з відповідачем у нього перший. В судове засідання, призначене на 31 липня 2008 року, [PERSON], не з&acute;явився, про причини своєї неявки суду не повідомив і заяв про слухання справи за його відсутності, до суду не подав. Відповідач у судове засідання також не з&acute;явилася і про причини своєї неявки суду не повідомила та не подала заяв про слухання справи за її відсутності. Відповідно до ч.3 ст.220 ЦПК України, суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання на судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов»язковою. Відповідно до ч.2 ст.220 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Згідно до п.1 ч.1 ст.220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Вивчивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що заява [PERSON]. про ухвалення додаткового рішення по справі підлягає задоволенню, оскільки дійсно, 09 жовтня 2006 року Лозівським міськрайонний судом Харківської області, було ухвалено Заочне рішення про розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем (а.с.№28). В резолютивній частині рішення від 09 жовтня 2006 року, судом вказано: «Витрати по реєстрації в органах РАГС при розірванні шлюбу, покласти на [PERSON], а [PERSON] - звільнити». Тобто, суд не вказав розмір державного мита, який потрібно стягнути з позивача, при отриманні останнім, свідоцтва про розірвання шлюбу. Судом було з&acute;ясовано, що у сторін даний шлюб - перший.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що їх сімейні стосунки не склалися, разом вони не проживають тривалий час, тому що відповідач втратив до неї почуття кохання і поваги. Примірення між ними не можливе. Позивачка у судовому засіданні свої вимоги підтримала у повному обсязі, на їх задоволенні наполягала. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, проти розірвання шлюбу не заперечував (а.с.9). Вислухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 29.08.1992 року у Будинку одруження м. Сімферополя між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, актовий запис № 1108. У теперішній час сімейні стосунки не склалися, зберегти сім'ю неможливо, бажання для примірення сторони не вказали. Від даного шлюбу народилася дитина - [PERSON], [INFO], який проживає і буде проживати разом із позивачкою. З'ясувавши фактичні відносини подружжя (окреме проживання), дійсні причини і мотиви позову про розірвання шлюбу, а саме: неможливість подальшого сумісного життя, відсутність відчуття любові і взаєморозуміння між сторонами, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить їхнім інтересам, які мають істотне значення. Підстав для вживання заходів для примирення подружжя не встановлено. З урахуванням думки сторін, суд вважає за необхідне витрати, пов'язані з реєстрацією розірвання шлюбу, покласти на позивача. На підставі вищевказаного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 11.09.1980 року, стверджуючи, що шлюбні відносини були припинені з 2003 року із-за несумісності характерів, проживає відділено. Від шлюбу мають повнолітніх дітей. Позивач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи сповіщений належним чином. Від позивача у судове засідання надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. На позові наполягає, на примирення не згоден. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи сповіщена належним чином. Від відповідачки у судове засідання надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. З позовом згодна, на примирення не згодна. Вивчив пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного, що сім'я фактично розпалася. Сторони припинили шлюбні відносини з 2003 року. Позивач з відповідачкою не спілкується, з відповідачкою не проживає. При таких обставинах суд приходить до висновків, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу не відповідало б інтересам позивача, у зв'язку з цим в силу ст. 110, 112 СК України, позов підлягає задоволенню. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Державне мито при реєстрації розірвання шлюбу в органах РАГС стягнути з позивача, за його клопотанням.

Outcome: approved