overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-23 00:00:00

[PERSON]., звернувся до суду з позовом про визнання права власності на самовільно збудовані будівлі, мотивуючи тим, що на праві приватної власності йому належить 31/100 частина житлового будинку з господарчими будівлями, що розташований по вул. [ADDRESS]. Дане майно зареєстровано за ним на праві приватної власності Комунальним підприємством Тульчинським міжрайонним бюро технічної інвентаризації 24 травня 2000 року. За період з 2000 року по 2008 рік [PERSON]., з власних будівельних матеріалів добудовано веранду та ганок. В приміщенні веранди облаштовано кухню, ванну, прихожу. Так як оформлення дозволів та технічної документації на прибудову та переобладнання потребує значних фінансових затрат та часу то будівництво він здійснив самовільно, без отримання відповідних документів. Рішенням 7 сесії 5 скликання Ковалівської сільської ради від 19 січня 2007 року йому передано у приватну власність земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, площею 0.12 га. В судовому засіданні позивач [PERSON]., позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити, і визнати за ним право власності на самовільно збудовані будівлі. Представник відповідача Ковалівської сільської ради, в судове засідання не з'явився, однак на адресу суду направив заяву в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнає. Оцінивши зібрані по справі матеріали, вислухавши в судовому засіданні пояснення сторони, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, так як позовні вимоги визнаються представником відповідача, а також підтверджується копією довідки -характеристики, копією договору дарування, копією довідки, копією технічного паспорта. Відповідно до ст.331 ЦК України право власності на нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст.376 ч. 3 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-23 00:00:00

[PERSON]звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з [PERSON] В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала та пояснила, що 10 січня 2001 року Дашівській селищній раді Іллінецького району Вінницької області зареєстровано шлюб між нею і відповідачем, актовий запис № 1. Від спільного проживання дітей немає. Вже п»ять років з відповідачем припинили шлюбно-сімейні відносини і їх не підтримують і не бажають їх відновити. Несумісність характерів, приводили до частих сварок, внаслідок чого між ними виникли неприязні стосунки і сім»я фактично розпалась, вони проживають окремо. [PERSON] на даний час проживає в смт.Оратів і перебуває на обліку в Оратівському УПСЗН з 01.05.2007 року та одержує допомогу по догляду за дитиною віком до 3-х років на онука [PERSON], 2007 року народження, тому подальше збереження сім»ї вважає неможливим та недоцільним та просить шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи в суді, причини своєї неявки суд не повідомив. Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, зокрема, свідоцтво про одруження І-АМ № [NUMBER], згідно із яким 10 січня 2001 року виконавчим комітетом Дашівської селищної ради Іллінецького району Вінницької області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], прізвище дружини змінено на [PERSON], довідку №980 від 09.06.2008 року Оратівської селищної ради, згідно якої [PERSON], 1962 року народження на території селищної ради не зареєстрований і не проживає, довідку Оратівського УПСЗН №359 від 24.03.2008 року, згідно якої [PERSON] перебуває на обліку в Оратівському УПСЗН з 01.05.2007 року та одержує допомогу по догляду за дитиною віком до 3-х років на онука [PERSON], 2007 року народження вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного: Відповідно до вимог ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу було пред'явлено одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд, з'ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, які виразились в тому, що між подружжям виникали постійні непорозуміння, сім'я розпалась, вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя. На підставі викладеного, ст.110, 112, СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-23 00:00:00

4.06.2008 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем посилаючись на те, що між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб 07 липня 1988 відділом реєстрації актів громадянського стану міськвиконкому Роменського міськвиконкому Сумської області, актовий запис № 205. Одруження з відповідачем виявилося невдалим, спільне життя не склалося. З 1996 вони проживають окремо, позивачка проживає з іншим чоловіком і зберегти шлюб неможливо. Позивач в попередньому судовому засіданні підтримав позовні вимоги . Відповідач позов визнала повністю. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленого ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст. 110 Сімейного Кодексу, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам інших дітей, що мають істотне значення. Вбачається, що сторони зареєстрували шлюб 07 липня 1988 відділом реєстрації актів громадянського стану міськвиконкому Роменського міськвиконкому Сумської області, актовий запис № 205. Сімейне життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини і проживають окремо, позивач проживає з іншим чоловіком , тому збереження сім'ї стало неможливим. Спору про розподіл майна у сторін не має. Збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, та відповідача що має істотне значення. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи, чи інтереси інших осіб. Суд вважає, що необхідно розірвати шлюб між позивачем і відповідачем. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-23 00:00:00

14 травня 2008 р. ВАТ «Маріупольський завод важкого машинобудування» звернулося до суду з позовом до [PERSON]. про визнання його особою, що втратила право користування житловим приміщенням. Представник позивача ВАТ «МЗВМ» у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та в обґрунтування позовних вимог пояснив, що у грудні 1989 року за спільним рішенням адміністрації підприємства та профспілкового комітету [PERSON]. було виділено приміщення у гуртожитку [ADDRESS]. На підставі вказаного рішенням від 19.12.1989 року відповідач був прописаний у гуртожитку, але в надане житлове приміщення так і не вселився. На теперішній час фактичне місце перебування відповідача невідоме, але з реєстрації за адресою: м. Маріуполь, [ADDRESS], він не знятий. [PERSON]. не проживає в житловому приміщенні з серпня 1989 року і по теперішній час, його майно та особисті речі у гуртожитку [ADDRESS] не зберігаються. На підставі викладеного представник позивача просив суд визнати [PERSON]. таким, що втратив право користування жилим приміщенням у будинку [ADDRESS]. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час місце та день слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, у зв`язку з чим, суд ухвалив розглядати справу у порядку, передбаченому ст. 224 ЦПК України. Свідок [PERSON]. у судовому засіданні пояснила, що вона працює сестрою-господаркою у гуртожитку [ADDRESS], з 2000 року. Періодично, вона працює у гуртожитку № 8, тобто міняється змінами з іншими сестрами-господарками, у зв'язку з чим, знає всіх проживаючих в гуртожитку. З того часу як працює у гуртожитку, вона не бачила [PERSON]. і достовірно знає, що він не проживає у гуртожитку. Перевірка осіб, які проживають фактично у гуртожитку проводиться кожний місяць, свідок приймає у перевірці участь. Особистих речей відповідача на зберіганні у гуртожитку не має. Свідок [PERSON]. у судовому засіданні дала аналогічні пояснення. Суд вислухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню оскільки в судовому засіданні достовірно було встановлено, що [PERSON]. з грудня 1989 року в спірному житловому приміщенні не проживає більше 6 місяців, що підтверджується актом від 14.04.2008 р. Згідно положень ст.ст.71,72 ЖК України, особа може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням, у разі її відсутності більше шести місяців за місцем проживання, без поважних причин. У зв'язку з чим, суд вважає, що відповідач [PERSON]. втратив право користування житловим приміщенням у гуртожитку [ADDRESS], у м.Маріуполі. Згідно з ст. 88 ЦПК України, судові витрати, понесені по справі позивачем слід стягнути з відповідача, а саме держмито у розмірі 8,50 гривень та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 7,50 гривень на користь ВАТ «МЗВМ».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-23 00:00:00

21.05.2008 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення суми боргу за надані комунальні послуги, мотивуючи позовні вимоги тим, що його структурний підрозділ ПО "Ясинувататепломережа" виробляє і поставляє теплову енергію та гаряче водопостачання для населення м.Ясинуватої і Ясинуватського району. Відповідач і члени його сім»ї є споживачами виробленої продукції і зобов'язані вчасно сплачувати її вартість, однак, внаслідок невиконання ними своїх зобов'язань утворилася заборгованість на 01.05.2008 року в сумі 4815,39 грн., яку позивач просив стягнути в судовому порядку. В судовому засіданні представник позивача Єрмак О.В . позовні вимоги підтримала в повному обсязі і просила стягнути суму боргу 4815 грн. 39 коп., а також сплачені ними витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчать судові повістки з відміткою про вручення, але в судові засідання неодноразово не з»являвся, причину неявки суду не повідомляв. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно зі ст.68 ЖК України наймач зобов'язаний вчасно вносити плату за комунальні послуги, а згідно зі ст.64 ЖК України, повнолітні члени сім»ї наймача несуть солідарну з ним відповідальність. Судом установлено, що відповідач мешкає за адресою: м.Ясинувата, [ADDRESS], складом сім»ї 1 особа (а.с.6), за період з червня 2004 року йому нараховано оплату за послуги тепломережі на суму 4815,39 грн., оплата відповідачем не проводилась взагалі, тому заборгованість складає 4815,39 грн., яка підлягає стягненню (а.с.3-4). Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати (а.с.1). Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача на користь держави (а.с.7) На підставі викладеного і ст.ст.64,67,68 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-23 00:00:00

22.05.2008 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення з нього заборгованості за спожиту електроенергію в сумі 3278,47 грн. Свою заяву він обґрунтував тим, що відповідач проживає за адресою: [ADDRESS], і є споживачем електроенергії від мереж Ясинуватського РЕМ Донецьких Західних електричних мереж ВАТ "Донецькобленерго". Згідно Закону України «Про електроенергетику» та п.20 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року №1357, споживач електроенергії повинен оплачувати електроенергію щомісяця згідно показників приладів обліку, не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. Відповідач не дотримувався своїх зобов»язань, в результаті чого на момент проведення контрольного огляду 07.10.2007 року має заборгованість за спожиту електроенергію в розмірі 19814 кВт/год., що складає по встановленим тарифам з урахуванням їх підвищення 3278,47 грн. У судовому засіданні представник позивача Писаревська О.Л. підтримала позовні вимоги, в повному обсязі. і просила стягнути заборгованість в сумі 3278,47 грн. та сплачені ними витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи у судове засідання не з'явилася, про причини неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розглядв справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 67,68 Житлового кодексу України, плата за комунальні послуги береться по затвердженим у встановленому законом порядку тарифам, і вноситься щомісяця у встановлений термін. Судом установлено, що відповідач проживає в будинку за адресою: [ADDRESS], і є споживачем електроенергії від мереж Ясинуватського РЕМ Донецьких Західних електричних мереж ВАТ "Донецькобленерго". При перевірці приладів обліку 07.10.2007 року контролерами Ясинуватського РЕС було встановлено, що відповідачем спожито 19814 кВт електроенергії, яка дотепер не сплачена і підлягає стягненню. Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати (а.с.1). Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача на користь держави (а.с.3 ). На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-23 00:00:00

[PERSON] звернувся з заявою в Шишацький районний суд про встановлення факту родинних відносин , в заяві вказав , що він являється спадкоємцем за заповітом після померлого [INFO] громадянина [PERSON], який проживав в смт. Шишаки Полтавської області . Для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого [PERSON] заявник звернувся в Шишацьку державну нотаріальну контору , але державний нотаріус відмовив йому у видачі даного свідоцтва , так як він не зміг надати документи, що підтверджують родинний зв'язок між померлим спадкодавцем та померлою [INFO] його матір'ю - [PERSON], яка проживала з ним разом і її спадкове майно перейшло у власність померлого [PERSON] Поскільки свідоцтво про народження спадкодавця [PERSON] не збереглося і первинні актові записи про народження за період до 1945 року по Шишацькому району Полтавської області не збереглися, заявник просив суд встановити факт, що померлий [INFO] громадянин [PERSON] , [INFO] є рідним сином померлої [INFO] громадянки [PERSON],[INFO], які проживали в [ADDRESS] . В судовому засіданні представник заявника підтримав заяву, просив суд задовольнити позовні вимоги заявника . Заслухавши пояснення представника заявника , свідків , ознайомившись з матеріалами справи, перевіривши та оцінивши наявні докази , суд вважає, що вимоги заявника про встановлення факту родинних відносин обґрунтовані і підлягають задоволенню . На підставі ст.ст.256,257,259 ЦПК України ,суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-23 00:00:00

21 травня 2008 року до суду звернувся позивач з позовом до відповідача про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, посилаючись на наступні обставини. [INFO] померла мати позивача - [PERSON] Після її смерті залишилась спадщина у вигляді квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Крім позивача інших спадкоємців за законом немає. Однак у встановлений законом шестимісячний строк він не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у зв'язку з тим, що відбував покарання за вироком суду у вигляді чотирьох років позбавлення волі. В судовому засіданні представник позивачки уточнив позовні вимоги, просив встановити додатковий строк - 3 місяці для звернення до державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, звернувся до суду з заявою про визнання позову та про розгляд справи в його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюються судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З матеріалів справи вбачається, що позивач є сином [PERSON] (а.с.6), яка померла 19.08.2000 р. (а.с.7). Строк пропустив з поважних причин. Згідно з ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може встановити йому додатковий строк, достатній для подання їм заяви про прийняття спадщини. Суд вважає, що позовні вимоги законні та обосновані і підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому зазначає, що з відповідачем він знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 12 жовтня 2002 року у РАЦС м. Свердловська, Луганської області, актовий запис № 426. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей, сина [PERSON], [INFO], сина, [PERSON], [INFO]. Сторони припинили підтримувати шлюбні відносини й проживають окремо. Причиною припинення шлюбних відносин в тім, що сторони психологічно несумісні люди, різні погляди на сімейне життя, на ґрунті цього в родині виникали сварки, у результаті чого вони втратили інтерес друг до друга й повагу. У зв'язку з чим, позивач вважає, що шлюб зберегти не має можливості. Шлюб у позивача,відповідача - перший. Майновий спір відсутній. Діти будуть проживати з позивачем. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та наполягав на розірвання шлюбу з відповідачем. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти розірвання шлюбу з позивачем. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 12 жовтня 2002 року у РАЦС м. Свердловська, Луганської області, актовий запис № 426 (а.с.8). На підставі ст. ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-23 00:00:00

Позивачка звернулася до Свердловського міського суду з позовом до відповідача і в обґрунтування своїх вимог пояснила, що 03.06.2006 року вступила у зареєстрований шлюб з відповідачем [PERSON]. Від цього шлюбу є дочка, [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає кошти на утримання дочки. Він працює та має достатні заробіток. Позивач у теперішній час не працює, так як знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку. Розмір допомоги, яка була отримана позивачем по догляду за дитиною є недостатнім, як для утримання дитини, та і для проживання позивача. Крім того позивач є інвалідом 2 групи з дитинства та отримує незначну пенсію у розмірі 481 грн. Відповідач згідно із законом повинен надавати кошти на утримання позивача на час догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку. На користь інших осіб відповідач аліментів не платить, інших утриманців у нього нема. Позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки,[PERSON], [INFO] у розмірі &frac14; частини всіх його доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття та на утримання дружини також 1/4 частину з усіх видів заробітку. Позивач в судове засідання не з'явилась, але надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивачки аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), що відповідач одержує, тому що судом вірогідно встановлено, що відповідач є працездатним, у зв'язку з чим може надавати позивачці матеріальну допомогу, довідкою про те, що позивачка на момент звертання до суду не працює, за віком дитини відповідно до вимог законодавства про працю здійснює відповідний за дитиною догляд до досягнення нею трирічного віку, копією свідоцтва про народження дитини. При визначенні розміру аліментів згідно зі ст.182 Сімейного кодексу України суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, яка проживає з позивачкою, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, той факт, що відповідач є працездатним, відсутність у відповідача інших неповнолітніх дітей, на утримання яких він сплачує аліменти, у зв'язку з чим суд вважає за можливе стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини до досягнення нею повноліття в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), що відповідач одержує, але не менш неоподатковуваного податком мінімуму доходів громадян. Згідно зі ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в доход держави. У зв'язку з чим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача держмито в доход держави у сумі 51 гривень. На підставі ст.ст.180-183 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-23 00:00:00

Сторони зареєстрували шлюб 03 червня 2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по м.Каневу Канівського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, актовий запис №78, свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER]. Від спільного проживання мають сина [PERSON] [INFO]. Шлюбні відносини припинили в серпні 2007 року. Причиною припинення шлюбних відносин стало те, що при вирішенні сімейних питань не приходили до спільної згоди, на підставі чого виникали часті сварки, непорозуміння. З багатьох спроб на примирення, жодна себе не виправдала. Проживають окремо. Позивач просить розірвати шлюб. Позивач в судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що з відповідачем зареєстрували шлюб 03 червня 2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по м.Каневу Канівського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, актовий запис №78. Від спільного проживання мають сина [PERSON] [INFO]. Шлюбні відносини припинили в серпні 2007 року. Причиною припинення шлюбних відносин стало те, що при вирішенні сімейних питань не приходили до спільної згоди, на підставі чого виникали часті сварки, непорозуміння. З багатьох спроб на примирення, жодна себе не виправдала. Проживають окремо. Просить розірвати шлюб. Відповідач в судовому засіданні позов визнала, проти розірвання шлюбу не заперечує. Суд, вислухавши думку сторін вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Так, сторони втратили повагу один до одного, миритися категорично не бажають, проживають окремо, а тому подальше збереження сім'ї та примирення не можливі.

Outcome: approved