Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-18 00:00:00

[PERSON] подав заяву в якій просить стягнути з [PERSON] на його користь неустойку (штрафу) у розмірі - 16100 грн. Стягнути з [PERSON] на його користь суму позики в розмірі 16100 грн. Стягнути з відповідача по справі на його користь судовий збір в сумі 322 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 30 грн. Свої вимоги [PERSON] мотивує тим, що 05 вересня 2007 року між сторонами по справі був укладений договір позики, яким вони засвідчили факт отримання [PERSON] від [PERSON] позику в сумі - 18100 грн. та встановили порядок і умови повернення відповідачем по справі отриманої позики, а в разі не виконання умов договору - дійшли згоди до застосування штрафних санкцій за порушення зобов'язання. Відповідно до п.4 договору сторони по справі встановили порядок виконання відповідачем по справі зобов'язання, а саме: відповідач повертатиме позику щомісяця рівними частинами в розмірі 2000 грн. до першого числа місяця. Перша частина позики має бути повернена до 20 вересня 2007 року. Виходячи зі змісту п.4 договору - друга частина позики має бути повернена до 01 жовтня 2007 року. Однак [PERSON] не здійснив повернення другої частини позики, оскільки прострочив термін повернення чергової частини позики. 08 жовтня 2007 року [PERSON] направив відповідачу по справі вимогу про повернення заборгованості, але дана вимога залишена [PERSON] поза увагою. Оскільки [PERSON] порушив умови зобов'язання, які встановлені договором, то відповідач по справі повинен сплатити на користь позивача по справі штраф у розмірі 16100 грн., тобто згідно п.5 договору - 100% від суми заборгованості із розрахунку: (18100 грн. сума позики - 2000 грн. повернута частина позики = 16100 грн. заборгованість) та, (достроково за вимогою [PERSON], повернення частини позики. що залишилася, а саме: - 16100 грн. В судовому засіданні відповідач не визнавши позовні вимоги, надав суду зустрічний позов в якому просить визнати договір позики між [PERSON] та [PERSON] від 05 вересня 2007 року - фіктивним. Вислухавши думку учасників судового процесу, допитавши свідків та ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення із наступних підстав: - 05 вересня 2007 року між позикодавцем - [PERSON] та позичальником - [PERSON] був укладений договір позики в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] відповідно до якого [PERSON] передав, а [PERSON] прийняв грошові кошти в сумі 18100 грн. Позика надавалася [PERSON] [PERSON] готівкою безпосередньо при написані сторонами даного договору. Сторони по справі домовилися, що [PERSON] повертатиме позику щомісяця рівними частинами в розмірі 2000 грн. до першого числа місяця. Перша частина позики має бути повернена до 20 вересня 2007 року. В разі прострочення повернення частини позики [PERSON] сплачує [PERSON] штраф в розмірі 100% від суми заборгованості. Підписання договору позичальником підтверджує факт одержання ним від позикодавця позики. Підписаний договір є доказом передання грошей від Позикодавця до Позичальника. Укладення договору відповідає їх інтересам, волевиявлення є вільним, усвідомленим і відповідає їх внутрішній волі, договір не приховує іншого правочину і спрямований на реальне настання наслідків, які обумовлені у ньому; - відповідно до вимоги про повернення заборгованості за договором позики від 05 вересня 2007 року, вбачається, що [PERSON] надіслав 08 жовтня 2007 року вимогу [PERSON] про повернення частини позики в розмірі визначеному п.4 договору та вимогою сплатити штраф у розмірі - 16100 грн. із розрахунку: (18100 грн. сума позики -2000 грн. повернута частина позики = 16100 грн. заборгованості); - в судовому засіданні відповідач підтвердив факт повернення ним до 20 вересня 2007 року позивачу двох тисяч гривен від загальної суми 18100 грн., цим самим визнав як позику ним грошей у позивача відповідно до умов договору від 05 вересня 2007 року в цілому , так і виконання ним п. 4 вищезазначеного договору вчасності ; - як вбачається з наказу №36-к виданої ВАТ “Будівельник” від 23 жовтня 2006 року, [PERSON] прийнятий на посаду заступника директора з виробництва з 09 жовтня 2006 року з посадовим окладом згідно штатного розкладу, з місячним випробним терміном з 09 жовтня 2006 року по 09 листопада 2006 року; - згідно наказу №40 виданої ВАТ “Будівельник” від 31 жовтня 2006 року, вбачається, що [PERSON] прийнятий на посаду заступника директора з виробництва з 27 жовтня 2006 року по сумісництву, з посадовим окладом згідно штатного розкладу з місячним випробним терміном з 27 жовтня 2006 року по 27 листопада 2006 року; - з наказу №25/1 к від 05 липня 2007 року виданої ВАТ “Будівельник” [PERSON] звільнено з посади заступника директора з виробництва за прогули без поважних причин ст. 40п.4 КЗпП України та з наказу №18/1 к від 05 липня 2007 року [PERSON] звільнено з посади заступника директора з виробництва, сумісника на 0,5 ставки за прогули без поважних причин ст. 40 п.4 КЗпП України; Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту, а відповідно до п.4 договору відповідач по справі повинен повертати позику щомісяця рівними частинами в розмірі 2000 грн. до першого числа місця. В разі прострочення повернення частини позики відповідно до умов договору [PERSON] повинен сплатити [PERSON] штраф в розмірі 100% від суми заборгованості, але беручи до уваги те, що [PERSON] не надав суду стверджуючих документів , які підтверджували наявність у нього ліцензії на проведення ним фінансових операцій з метою отримання відсотків , суд вважає, що в даному випадку необхідно застосувати ст. 625 ЦК України, в якій зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також 3% річних від простроченої суми. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Отже виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що відповідачем по справі [PERSON] порушені вимоги договору, оскільки боржник не виплатив [PERSON] суму боргу та порушив порядок і умови договору, хоча позивач по справі неодноразово направляв [PERSON] вимогу про повернення заборгованості, копії яких маються в матеріалах цивільної справи, але вищевказані вимоги залишені відповідачем без належного реагування, а тому в суда є всі підстави до стягнення з відповідача неповернуту суму позики в розмірі 16100 грн. та трьох процентів річних від простроченої суми, що становить 3380 грн. з [PERSON] на користь [PERSON] Відповідно до ст. 625, 1050 ЦК України,

Outcome: approved