Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-23 00:00:00

Представник відповідача - Ренійської міськради позовні вимоги визнав, не заперечує, щоб судом за позивачкою було визнане право власності на самочинно побудоване майно. Судом в ході розгляду справи були досліджені наступні докази: копія акту про відведення земельної ділянки; копія плану земельної ділянки; копія генерального плану земельної ділянки; копія домової книги; копія договору про надання безстроково земельної ділянки під забудову; копія договору від 14.02.2008р. про виконання проектно-вишукувальних робіт; висновок експерта від 17.03.2008р.; копія рішення Ренійської міської ради від 11.09.1975р. [NUMBER]про відвід земельної ділянки під будівництво. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачці [PERSON] на підставі договору забудови від 10.11.1975р. належить на праві приватної власності домоволодіння [ADDRESS]. Вищевказане домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 600 кв.м., яку було відведено під житлове індивідуальне будівництво. Після укладення договору забудови позивачка на території виділеної їй земельної ділянки збудувала житловий будинок. Оскільки він був побудований без належного дозволу Ренійської міської ради та затвердженого проекту, він вважається самочинно побудованим. При зверненні до Ренійської міської ради з питанням про узаконювання вищезазначеного нерухомого майна, здачі його до експлуатації, позивачці було в цьому відмовлено, роз'яснено обов'язок оформити право власності (чи користування) на земельну ділянку, після чого рекомендовано звернутися до суду. 14.02.2008р. з метою розробки технічної документації зі складання державного акту на земельну ділянку позивачка уклала договір із ПП на виконання проектно-вишукувальних робіт. У зв'язку із тим, що нею була розпочата процедура виготовлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку, на якій розташований побудований нею житловий будинок, позивачка вважає, що згідно ч. 5 ст. 376 ЦК України вона має право на визнання за нею права власності на побудоване нерухоме майно. Заслухавши пояснення позивачки, її представника, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до вимог ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Однак, ч. 3, 5 цієї статті передбачено, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Як виходить з матеріалів справи, позивачка поки що є користувачем земельної ділянки, на якій розташоване належне їй домоволодіння, право користування підтверджується рішенням виконкому Ренійської міськради [NUMBER]від 11.09.1975р. про відвід земельної ділянки під індивідуальне житлове будівництво. Як стверджує позивачка, житловий будинок має позитивні конструктивні характеристики, ця споруда може бути збережена для подальшої експлуатації за призначенням. Згідно із висновком експертизи від 17.03.2008р. всі житлові кімнати будинку за всіма показниками (розмірами, конструктивному рішенню, використаними будівельними матеріалами та ін.) відповідають вимогам, що пред'являються до житлових приміщень, сама житлова будівля - державним будівельним нормам. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності виникає на підставах, не заборонених законом. Самочинно збудований об'єкт не може бути у встановленому законом порядку введений в експлуатацію та відповідно зареєстрований. Положення ч.3, 5 ст. 376 ЦК України спрямовані на захист прав та інтересів особи-забудовника, який самочинно збудованим майном не порушує права інших осіб. Як виходить з письмових пояснень сусідів позивача, самочинно зведена споруда не створює для них будь-яких перешкод, незручностей, не порушує їх прав, як землекористувачів та власників своїх домоволодінь. З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на самочинно побудований житловий будинок. У зв'язку із тим, що призначеною судом експертизою була встановлена дійсна вартість житлового домоволодіння (39230 грн.), суд стягує з позивачки на користь держави різницю в оплаті судового збору (392,30 грн. - 130 грн.) в розмірі 262 грн. 30 коп.

Outcome: approved