Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-15 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об'єднання» в особі Краснодонської філії звернулось з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що відповідач [PERSON], який мешкає в будинку [ADDRESS], користувався електричною енергією, але оплату здійснював несвоєчасно, що призвело до виникнення заборгованості. Так, 01.04.2005 року при контрольному знятті показань приладу обліку за місцем проживання відповідача було встановлено, що показання приладу обліку - 6747 кВт, тоді як 01.07.2007 р. - 8012 кВт. За період з 01.04.2005 р. по 01.07.2007 р. використано 1265 кВТ. Вартість одно кВТ з 01.05.2006 р. складає 0.195 грн, а з 01.09.2006 р. вартість 1 кВТ скошлає 0.243 грн. Згідно звірки з відповідачем заборгованість за спожиту електричну енергію складає 230 грн. 60 коп., а також позивач просив стягнути з відповідача державне мито у сумі - 51,00 грн, витрати на інформаційно-технічне забезпечення а розгляд справи сумі 30 грн В судовому засідання представник позивача - Піганова Н.А.., чиї повноваження по справі підтверджені довіреністю, змінила позовні вимоги та просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 167 грн. 19 коп та державне мито у усім 51,00 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення за розгляд справи у сумі 30 грн. Пояснила, що 01.09.2005 року при контрольному знятті показань приладу обліку за місцем проживання відповідача було встановлено, що показання приладу обліку - 7191 кВт, тоді як 21.12.2007 року - 8036 кВт, за період з 01.09.2005 р. по 29.12.07 р. використано 845 кВТ, вартість одного кВт з 01.04.1999 р. складає 0,156 грн.,з 01.05.2006 р. складає 0.195 грн, а з 01.09.2006 р. вартість 1 кВТ складає 0.243 грн, заборгованість відповідача складає 167,19 грн. Відповідач [PERSON] з позовом не згодний, суду пояснив, що він працює на «Шахта М.П. Баракова» ВАТ «Краснодонвугілля» з 1986 року, умови праці пов'язані з підземними умовами. Згідно зі ст. 43 «Гірничого Закону України» він має пільги, та у зв'язку з чим звільнений у розрахунках за комунальні послуги, від сплати за електроенергію та газ на підставі ч. 8 ст. 43 «Гірничого Закону України», яка встановлює, що особи, що мають право на безоплатне отримання вугілля на побутові потреби, але які проживають в будинках з центральним опаленням, у рахунках за комунальні послуги та електроенергію і газ звільняються за рахунок коштів підприємства по переробки вугілля, які перераховують кошти на ці потреби до місцевого бюджету. У зв'язку з чим у задоволенні позову просить відмовити. Представник відповідача [PERSON] у судовому засідання проти задоволення позову заперечує, підтримав заперечення відповідача. Відповідно до ст. 36 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) до справи долучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на боці відповідача. Представник третьої особи - Труфманов В.М., чиї повноваження по справі підтверджені довіреністю, уточнені позивачем позовні вимоги підтримує та вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні Труфманов В.М. пояснив, що дійсно ст. 43 “Гірничого закону України ” передбачено звільнення від сплати відповідної категорії осіб за електричну енергію, і вугільні підприємства повинні перераховувати кошти за спожиту ними енергію до місцевого бюджету. Однак, на даний час єдиний механізм реалізації положень ст.. 43 Закону виконавчою владою не розроблено. Також до участі по справі було залучено третю особу ,яка не заявляє самостійних вимог на боці відповідача, Краснодонську міську раду. Представник Красно донської міської ради - Тертичний А.О. в судовому засіданні пояснив, що дійсно прийнятий «Гірничий Закон України», який встановлює, що особи, що мають право на безоплатне отримання вугілля на побутові потреби, але які проживають в будинках з центральним опаленням, у рахунках за комунальні послуги та електроенергію і газ звільняються за рахунок коштів підприємства по переробки вугілля, які перераховують кошти на ці потреби до місцевого бюджету. Однак, в зв»язку з відсутністю механізму реалізації норм закону перерахунок коштів з місцевого бюджету здійснювати неможливо. Таким чином, вважає, що позов заявлено обґрунтовано та підстав для відмови у ньому не вбачається. Суд, вислухавши пояснення сторін,третіх осіб, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов зі зміненими позовними вимогами заявлений обґрунтовано і підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 15 ЦПК України розгляд даної справи належить до компетенції суду. Судом встановлено, що згідно з довіреністю № 154 від 23.01.2007 р. ТОВ «Луганське енергетичне об'єднання» уповноважило директора Краснодонської філії від імені довірителя здійснювати повноваження, передбачені цією довіреністю. Відповідач [PERSON], який мешкає в будинку [ADDRESS] являється споживачем електричної енергії, а ТОВ «Луганське енергетичне об'єднання» в особі Краснодонської філії згідно з ліцензією, виданої Національною комісією регулювання електроенергетики України 05.12.2001 р. ПСр №1042 здійснює постачання електричної енергії населенню з 01.04.2002 року. Таким чином, слід зазначити, що згідно п. 7 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 №1023 договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами. Таким чином, договір на постачання електричної енергії вважається укладеним між позивачем та відповідачем і останній повинен виконувати вимоги «Правил користування електричної енергії для населення». Відповідно до ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» споживач електричної енергії зобов`язаний додержуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії, ст. 48 Правил - несе відповідальність відповідно до положень законодавства за порушення правил користування електричною енергією. Згідно зі ст. 27 Закону Країни «Про електроенергетику» правопорушенням в електроенергетиці є: крадіжка електричної енергії, самовільне підключення до об'єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку, порушення правил користування електричною енергією. Відповідно до п. 20 Правил користування електричної енергією для населення затверджених Постановою КМУ від 26.07.1999р. 1357 (далі - Правила) оплата за спожиту електричну енергію проводиться не пізніше 10 числа місяця наступного за звітним. Однак, відповідачем були порушені терміни оплати за споживання електроенергії, у зв'язку з чим станом на 29.12.2007 року утворилась заборгованість у сумі 167 грн. 19 коп., що підтверджується розрахунками позивача, які додані до матеріалів справи. Так, ч. 8 ст. 43 «Гірничого закону України» передбачає «Особи, які мають право на безоплатне отримання вугілля на побутові потреби, але проживають у будинках, що мають центральне опалення, у розрахунках за комунальні послуги звільняються від сплати за електричну енергію та газ за рахунок коштів підприємств з видобутку вугілля, які перераховують кошти на ці потреби до місцевого бюджету». Частина 7 названої статті встановлює яким категоріям осіб вугільні підприємства безоплатно надають вугілля. Таким чином, саме вугільні підприємства визначають осіб, які мають право безоплатно отримувати вугілля або, згідно ч. 8 ст. 43, бути звільненими від сплати за електричну енергію і саме вугільні підприємства перераховують кошти за спожиту названими особами електроенергію. Тобто, існує законодавчо визначений порядок встановлення кола осіб, на яких розповсюджуються соціальні гарантії, передбачені ст. 43 Гірничого закону та порядок надання цих гарантій. Ні Гірничий закон, ні Закон України «Про електроенергетику», згідно якого здійснюється постачання електроенергії, ні інші закони не передбачають права та обов'язки енергопостачальника виконувати вищевказані дії замість вугільних підприємств. Однак, аналізуючи зміст та дію ст. 43 зазначеного закону встановлено, що по даний час виконавчою владою - Кабінетом міністрів України не розроблений єдиний механізм, що поширюється на всю територію України, реалізації положень ст.. 43 Закону, а саме відсутній порядок звільнення робітників гірничих підприємств від сплати послуг за електро- та газопостачання. Разом з цим суд приймає до уваги п. 1 ст. 119 Конституції України та п. 1 ст. 2 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», згідно яких місцеві державні адміністрації на відповідній території забезпечують виконання Конституції України та Законів України, отже і «Гірничого закону України». Так, судом встановлено, що галузева угода між Міністерством палива та енергетики України і всеукраїнським галузевими профспілками вугільної промисловості України, у п. 12.10 передбачає порядок забезпечення паливом на побутові потреби і компенсації витрат за спожиті електроенергію та газ працівникам і пенсіонерам підприємств вугільної промисловості. Згідно із зазначеною Угодою працівникам підприємств з видобутку (переробки) вугілля, шахтобудівельних підприємств, іншим особам, що мають право на безоплатне отримання вугілля, але живуть у будинках з центральним або іншим не пічним опаленням, компенсуються витрати з оплати за комунальні послуги (за газ і електроенергію) за фактичними витратами на один будинок або квартиру, але не більш ніж на суму вартості установленої норми відпуску вугілля на побутові потреби на рік. Така ж форма реалізації ст. 43 Гірничого Закону України передбачена й у Колективному договорі між адміністрацією та трудовим колективом ВАТ «Краснодонвугілля» на 2006 рік. Так, п.12.6 Колективного договору встановлює, що робітникам підприємства, що мають право на отримання безоплатного палива, але які проживають у будинках з центральним або іншим опаленням, компенсуються витрати по оплаті комунальних послуг (газ і електроенергія) по фактичним витратам на один будинок або квартиру: але не більш ніж на суму 360грн. в рік при наданні у бухгалтерію довідки про оплату комунальних послуг. Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що при відсутності на даний час єдиного для всій території України механізму реалізації ст..43 Гірничого Закону України, необхідно брати до уваги перелічені Галузеву Угоду та Колективний договір, положення яких не суперечать нормам Конституції та Законам України, у тому числи і Гірничому Закону, та які укладені на їх виконання. Порядок реалізації ст. 43 Гірничого Закону, що передбачений даними нормативними актами є узгоджений безпосередньо з трудовим колективом підприємства вугільної промисловості (ВАТ «Краснодонвугілля») та був відомий й відповідачу по справі, який мав та має право на отримання пільг згідно зі встановленим порядком. Однак, з огляду на вищевикладене, в зв»зку з відсутністю механізму реалізації положень «Гірничого Закону України», ВАТ «Краснодонвугілля» позбавлено можливості перераховувати кошти у місцевий бюджет для погашення заборгованості відповідача. На підставі викладеного суд вважає за необхідне стягнути с [PERSON] на користь позивача заборгованість за спожиту електроенергію, яка станом на 29.12.2007 року складає: 167 грн. 19 коп. Відповідно до ст.. 88 ЦПК судові витрати покласти на відповідача.

Outcome: approved