Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-20 00:00:00

В квітні 2008 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив постановити рішення, яким стягнути з відповідача матеріальну шкоду в сумі 6 653 грн. 23 коп., а також судовий збір за подачу позову в сумі 67 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що 25 жовтня 2007 року о 09.30 годині водій [PERSON], у стані алкогольного сп'яніння, керував автомобілем «Москвич», державний номер [NUMBER], на вул. Радянській у м. Новомосковську і скоїв зіткнення з автомобілем «Деу», державний номер [NUMBER], після чого залишив місце пригоди. Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12.03.2008 року [PERSON] був визнаний винним у скоєні правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП. Він порушив пункти 2.9 (а), 2.10 (а-д), 13.1 Правил дорожнього руху України. Внаслідок ДТП автомобіль «Деу», який належить позивачу, був пошкоджений, розмір матеріальної шкоди складає 6 653 грн. 23 коп. За таких обставин, позивач вимушений звернутися до суду для захисту своїх порушених прав. У судове засідання позивач не з'явився, але надав суду заяву, в якій підтримав свої позовні вимоги та просив розглядати справу за його відсутності, а у разі неявки у судове засідання відповідача, не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню по наступним підставам. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно - правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. У відповідності до абз. 2 п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Крім того, в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року є роз'яснення, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. У судовому засіданні встановлено, що згідно постанови Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12.03.2008 року по справі № 3-3077/2008 [PERSON] визнаний винним у скоєнні правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП. (а.с. 27). Даною постановою суду встановлено, що 25.10.2007 року о 09.30 годині [PERSON], у стані алкогольного сп'яніння, керував автомобілем «Москвич», державний номер [NUMBER], на вул. Радянській у м. Новомосковську і скоїв зіткнення з автомобілем «Деу», державний номер [NUMBER], після чого залишив місце пригоди. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. [PERSON] порушив пункти 2.9 (а), 2.10 (а-д), 13.1 Правил дорожнього руху України. Згідно п. 13.1 Правил дорожнього руху України, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що вказана вище дорожньо-транспортна пригода сталася з вини [PERSON]., внаслідок якої автомобіль «Деу», державний номер [NUMBER], отримав механічні пошкодження. Як встановлено у судовому засіданні, на час скоєння ДТП [PERSON] був володільцем автомобіля «Москвич», державний номер [NUMBER]. Автомобіль «Деу», державний номер [NUMBER], зареєстрований за [PERSON], що підтверджено копією свідоцтва про реєстрацію цього автомобіля серії [NUMBER], виданого 23.03.2004 року (а.с. 4). З оглянутої у судовому засіданні адміністративної справи № 3-3077/2008 на водія [PERSON] слідує, що згідно протоколу огляду перевірки технічного стану транспорту від 25.10.2007 року, автомобіль «Деу», державний номер [NUMBER], у зв'язку з ДТП, отримав наступні механічні пошкодження: деформацію заднього бамперу, правого та лівого крила, кришки багажника, здерті лако красочні покриття на бампері, правому і лівому крилі, кришці багажника. З матеріалів справи вбачається, що 02.11.2007 року ТОВ «Ратекс» був складений звіт про оцінку відновлювального ремонту ТЗ та матеріальної шкоди, завданої володільцю автомобіля «Деу», державний номер [NUMBER]. ТОВ «Ратекс» має сертифікат суб'єкта оціночної діяльності № 3025/05 від 16.02.2005 року, виданий Фондом державного майна України. Вказаний звіт склав оцінювач [PERSON], який має свідоцтво [NUMBER] та посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача [NUMBER] від 21.02.2007 року (а.с. 25, 26). [PERSON] має кваліфікацію оцінювача за напрямом оцінки майна: «Оцінка об'єктів у матеріальній формі» із спеціалізації оцінка дорожніх транспортних засобів. Оцінка проведена у відповідності до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні» № 2658-ІІІ від 12.07.2001 року, згідно методики, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003 року, та Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав». Так, згідно вказаного вище звіту від 02.11.2007 року, який затверджено директором ТОВ «Ратекс» Разуваєвим С.Н., ринкова вартість матеріальної шкоди, завданої володільцю автомобіля «Деу», державний номер [NUMBER], складає: 6 653 грн. 23 коп. Таким чином, оскільки відповідач [PERSON] на час скоєння ДТП був володільцем автомобіля «Москвич» та у зв'язку з його неправомірними діями була скоєна ДТП, то на нього слід покласти обов'язок по відшкодуванню матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля «Деу» - позивачу [PERSON], в сумі 6 653 грн. 23 коп. Відповідно до ст. 79, ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід також стягнути судовий збір сплачений за матеріальну шкоду в сумі 66 грн. 53 коп. та сплачені витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн., а всього 96 грн. 53 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved