Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-21 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із вказаними вище позовами. В судовому засіданні свої вимоги неодноразово змінювали і уточнювали і, остаточно визначившись з ними, [PERSON] просить визнати незаконним рішення виконавчого комітету Нетішинської селищної ради Славутського району Хмельницької області №46 від 21.09.1981 року, на підставі якого видане свідоцтво про право приватної власності на будинок [ADDRESS] на ім'я [PERSON](в даний час це будинок [ADDRESS]) та визнати за нею право власності на спірний будинок. В обгрунтування позову пояснила, що в 1955 році уклала шлюб з [PERSON]. В шлюбі народилось трое дітей: дочка [PERSON],1958 р.н., син [PERSON],1963 р.н. та син [PERSON], 1964 р.н. 14.01.1974 року, за особисті кошти, у [PERSON] купила будинок в с. Солов'є, в теперішній час це будинок [ADDRESS], однак виконком Нетішинської селищної ради видав свідоцтво про право власності на будинок на [PERSON], як на голову колгоспного двору, який не приймав участі у його придбані, про що дізналась лише після його смерті. Не заперечує, що будинок належав до колгоспного двору і в ньому до 2001 року проживав син [PERSON] зі своєю сім'єю, а потім перейшов в нову будівлю, збудовану в тому ж дворі. Донька [PERSON] тривалий час проживала в м. Острозі Рівненської області, там працювала, зараз проживає разом з нею в спірному будинку, іншого житла у неї не має. Син [PERSON] проживає в м.Острозі Рівненської області. [INFO] чоловік помер, син [PERSON] подав у нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини, після чого дізналась про свідоцтво про право власності на будинок. В зустрічних позовах про розподіл будинку просить відмовити. [PERSON] діюча в своїх інтересах та в інтересах дітей просить визнати: За [PERSON], як за бувшим членом колгоспного двору та спадкоємцем [PERSON] право власності на 19/60 будинковолодіння, яке знаходиться [ADDRESS], вартістю 5883,35грн. За [PERSON], як за спадкоємцем [PERSON], право власності на 4/60 цього будинковолодіння, вартістю 1238,60 грн. За [PERSON], як за спадкоємцем [PERSON], право власності на 4/60 будинковолодіння, вартістю 1238,60 грн. За нею, як за спадкоємцем [PERSON], право власності на 4/60 будинковолодіння, вартістю 1238,60 грн. Всього, визнати за нею, [PERSON], [PERSON], [PERSON] право спільної часткової власності на 31/60 будинковолодіння, вартістю 9599,15грн. та поділити його в натурі, з виділенням їм 43/100 частини будинку відповідно до висновку будівельно-технічної експертизи від 03.10.2005 року. В задоволенні позовних вимог [PERSON] та [PERSON] просить відмовити. В обгрунтування позовних вимог [PERSON] пояснила, що її покійний чоловік, будучи неповнолітнім проживав в будинку, який придбали його батьки і був членом колгоспного двору. До 2001 року в цьому будинку проживала вона та їх малолітня дочка, [PERSON], [INFO]. Вважає, що вона та її діти мають право на частину спірного будинку, зокрема дочка [PERSON] як член колгоспного двору і всі вони, як спадкоємці після смерті [PERSON], члена колгоспного двору. [PERSON] просить визнати за нею права власності на 1/5 частину будинковолодіння, яке знаходиться [ADDRESS], як за бувшим членом колгоспного двору та на 1/15 частину будинку прийняту у порядку спадкування, посилаючись на те, що вона, з дня придбання будинку батьками, постійно проживала в ньому, вела спільне господарство, крім того після смерті батька має право на спадщину. Позови [PERSON] та [PERSON] не визнає. Відповідач [PERSON] пояснив, що на спірний будинок не претендує, просить задовольнити позови його матері та сестри, [PERSON] і [PERSON]. Представник відповідача -виконавчого комітету Нетішинської міської ради та треті особи, які не заявляють самостійних вимог- [PERSON], [PERSON], будучи належним чином повідомлені, в судове засідання не з'явились. Заслухавши сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов [PERSON] та [PERSON]. підлягає задоволенню частково, в позові [PERSON] слід відмовити. Суд вважає, що будинковолодіння, яке є предметом спору на час його придбання і до 15 квітня 1991 року являлось колгоспним двором, оскільки [PERSON] та її покійний чоловік [PERSON], який помер [INFO], працювали постійно в місцевому колгоспі «Нове життя». Будинок вони купили, перебуваючи в шлюбі, тому не має підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання рішення виконавчого комітету Нетішинської селищної ради Славутського району Хмельницької області №46 від 21.09.1981 року незаконним, на підставі якого видане свідоцтво про право приватної власності на будинок [ADDRESS] на ім'я [PERSON], так як така суспільна група господарства відносилась до типу колгоспних дворів. 15 квітня 1991 року набрав чинності Закону України «Про власність». На цей час членами колгоспного двору були, і залишились в подальшому, [PERSON], [PERSON], їх син [PERSON], невістка [PERSON], яка не претендує на частку в колгоспному дворі та внучка [PERSON],1988 р.н., що підтверджується погосподарською книгою. поквартальною карточкою форми №17, довідкою міської ради №1525 від 12.07.2002 року і кожний з них має право, відповідно до ч.2 ст.123 ЦК України 1963 року, на рівну частку в колгоспному дворі, на 1/5 частину в будинковолодінні. [PERSON] та [PERSON]втратили право на частку в майні колгоспного двору, так як [PERSON] вибула з двору в 1980 році, [PERSON]в 1985 році, на той час мали житло в іншій місцевості та місце роботи, тому не приймали участі своєю працею та засобами у веденні господарства колгоспного двору. Відповідно до рішення Острозького районного суду Рівненської області від 29.01.2004 року [PERSON] лише в 2004 році визнано втратившою право на житло, яке знаходиться [ADDRESS], оскільки вона з 2003 року в даній квартирі не проживає, чим спростовуються її доводи про те, що вона постійно була членом колгоспного двору і проживала з батьками в м.Нетішин. Судом встановлено, що в даний час [PERSON] проживає в спірному будинковолодінні і іншого житла не має. Враховуючи наведене, суд вважає, що вимоги [PERSON] про визнання права власності на частину колгоспного двору є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. [INFO] [PERSON] помер і відповідно до ч.1 ст.529 ЦК України 1963 року спадкоємцями в рівних частках стали дружина та троє дітей померлого. Із пояснень [PERSON] слідує, що він на спадщину не претендує, відповідно право на неї мають [PERSON], [PERSON] та [PERSON], а оскільки останній помер [INFO], то згідно ст.1276 ЦК України від 16.01.2003 року право на спадщину мають його спадкоємці по спадковй трансмісії. Суд вважає, що вимоги позивачки [PERSON] в частині поділу спірного будинку в натурі не підлягають задоволенню, оскільки варіант розподілу житлового будинку, запропонований [PERSON], діючою в своїх інтересах та в інтересах недієздатної [PERSON] та неповнолітніх [PERSON], [PERSON] порушує законні права та охоронювані законом інтереси недієздатної [PERSON] та неповнолітніх синів, так як [PERSON] просила виділити в натурі менше, належної їм на праві спільної часткової власності частини житлового будинку. Крім того, як вказано вище, право на спадщину, на частину спірного будинковолодіння, після смерті [PERSON], має його донька [PERSON], яка іншого житла не має, тому буде порушенням її законних прав стягнення на її користь компенсації за частку в спільній сумісній власності на житловий будинок. Оцінюючи наведені обставини в їх сукупності, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог [PERSON], та повністю позовних вимог [PERSON] і [PERSON], діючої в своїх інтересах та в інтересах дітей. Позовні вимоги останніх підлягають до задоволення частково. Пропорційно до задоволення позовних вимог суд стягує із сторін судові витрати та витрати за інформаційне забезпечення розгляду справи в суді.

Outcome: partial