Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-21 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулась [PERSON], посилаючись на те, що 3 травня 1998 року між нею та відповідачем укладено шлюб. Із відповідачем вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] народження, який проживає разом із позивачкою та перебуває на її утриманні. Позивачка з відповідачем припинили шлюбні стосунки та не дійшли згоди щодо порядку та розміру виплати коштів на утримання дитини. Домовленості про добровільне виконання відповідачем обов'язку утримувати дитину ними не досягнуто. Договору про сплату аліментів на утримування дитини не укладено. Інших дітей у відповідача немає. Дитина будь-яких доходів чи майна не має, та є інвалідом дитинства. Позивачка працює поваром в ДНЗ „Журавлик”. Проживає в будинку, який є спільною власністю подружжя, земельної частки (паю) у власності не має. Відповідач є працездатним. Його місце роботи позивачці невідоме. Позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] народження, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття сина з дня подачі заяви в суд. Позивачка в попередньому судовому засіданні свої вимоги підтримала, підтвердила обставини, на які посилається в позовній заяві. Відповідач в попередньому судовому засіданні позовні вимоги визнав. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки, розглянувши заяву відповідача про визнання позову та перевіривши письмові докази, вважає, що визнання відповідачем вказаного позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватись, як аліменти на дитину, відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України визначається судом, але розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин у відповідності з ч. 2 ст. 182 цього Кодексу не може бути менший ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 3 п. 4 ст. 81, ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справ на користь територіального управління державної судової адміністрації в Київській області та державне мито на користь органу місцевого самоврядування. Суд вважає, що оскільки відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, з нього слід стягнути на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] народження, аліменти у частці від його доходу в розмірі &frac14; частини доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд вважає, що відповідача слід звільнити від сплати державного мита на підставі п. 18 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито”. У відповідності з п. 1 ст. 367 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає обов'язковому негайному виконанню.

Outcome: approved