Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної злочином, а саме просила суд: - стягнути з відповідачки на її користь майнову шкоду у сумі 2197,67 грн.; - стягнути з відповідачки на її користь моральну шкоду у сумі 5000 грн.; - стягнути з відповідачки на її користь витрати на правову допомогу у сумі 200 грн. В обгрунтування позову позивачка посилається на те, що вироком Широківського районного суду Дніпропетровської області від 23.01.2008 року [PERSON]. визнано винною в тому, що вона за період роботи продавцем в магазині „Жасмин” з 05.07.2006 року по 22.07.2006 року привласнила товар, який був в її віданні, на загальну суму 2197,67 грн. Вона зазнала страждань через втрату майна, через вимушене звернення до прокуратури з цього приводу, відвідування слідчого, суду. Вона пережила стрес, душевне хвилювання, підняття тиску. Через це її було відірвано від повсякденних обов”язків, через що також відчула страждання. Виступаючи в судовому засіданні, позивачка свої позовні вимоги та їх обгрунтування, викладені в позовній заяві, підтримала повністю. Відповідач та його представник позов визнали в частині відшкодування майнової шкоди, судових витрат та просять суд відмовити позивачці в задоволенні її позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди, оскільки вважають, що позивачці моральної шкоди не заподіяно діями відповідачки. Суд, вислухавши пояснення сторін, представника відповідачки, показання свідків, дослідивши матеріали справи в сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню, оскільки відповідно до ст. 61 ч. 4 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Як встановлено судом, вироком Широківського районного суду Дніпропетровської області від 23.01.2008 року (а.с. 14-18), який набув законної сили, [PERSON]. визнано винною в тому, що вона за період роботи продавцем в магазині „Жасмин” з 05.07.2006 року по 22.07.2006 року привласнила товар, який був в її віданні, на загальну суму 2197,67 грн. Відповідачку визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ст. 191 ч. 1 КК України. На підставі п. „б” ст. 1 Закону України „Про амністію” від 19.04.2007 року відповідачку було звільнено від призначеного цим вироком покарання. Відповідно до ст. 1 Закону України „Про застосування амністії в Україні” амністія є повне або часткове звільнення від кримінальної відповідальності і покарання певної категорії осіб, винних у вчиненні злочинів. Згідно з ч. 2 ст. 5 зазначеного Закону амністія не звільняє від обов”язку відшкодувати заподіяну злочином шкоду, покладеного на винну особу вироком або рішенням суду. Таким чином, виходячи із змісту вказаних статей застосування амністії передбачає наявність вини особи в інкримінованому їй злочині і не є реабілітуючою підставою при її звільненні від покарання. Згідно зі ст. 1166 ч. 1 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Позивачка просить суд стягнути з відповідачки на її користь майнову шкоду у сумі 2197,67 грн. Відповідачка, представник відповідачки дану позовну вимогу визнали, згодні, що відповідачкою позивачці було заподіяно майнову шкоду в сумі 2197,67 грн., яка не відшкодована позивачці. Суд зважуючи на викладене,

Outcome: partial