Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-14 00:00:00

Представник відповідача після перерви в судове засідання не прибула, хоч про день та час слухання справи судом була повідомлена, причину неявки перебування у відпустці ( що вказала у поданому суду клопотанні ) суд вважає неповажною причиною неявки оскільки у відповідача як вбачається з наданих суду документів є юридичний відділ, а також є відділ кадрів, працівники цих структурних підрозділів повинні були прибути до суду. При оголошенні перерви суд на клопотання предстаника не призначати на даний день слухання справи оскільки вона перебуватиме у відпустці, роз”яснив що з 07 серпня 2008 року суддя піде у відпустку на 50 днів, а трудовий спір не повинен відкладатися на такий тривалий час ( в даному випадку на жовтень 2008 року ) і що спір не представляє особливих труднощів і представляти інтереси відповідача може і інший представник. Проте пропозиція суду була ігнорована. Тому суд повважав за можливе, знаючи позицію висловлену представником відповідача в попередніх судових засіданнях, завершити розгляд спору без участі представника відповідача. Вислухавши сторін та їх представників, вивчивши матеріали справи суд вважає, що заявлені позовні вимоги слід задовольнити частково, а саме : в частині стягнення з Івано-Франківського Державного медичного університету у користь [PERSON]у відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок порушень допущених при оплаті листків непрацездатності частково, а у задоволенні всіх інших вимог відмовити виходячи з наступного. Витяг з наказу відповідача № 108-0 від 11 вересня 2007 року підтверджує, що позивача звільнено з роботи з 11 вересня 2007 року по ст. 40 п. 5 КзпП України ( нез”явлення на роботу протягом більше як чотири місяці підряд внаслідок тимчасового листка непрацездатності ) ( а.с. 33 ). Аналогічне підтверджує і витяг з трудової книжки позивача ( а.с. 143-144 ). Той факт, що позивач дійсно перебував на стаціонарному лікуванні у період з 04 квітня 2007 року і день звільнення з роботи підтверджують і копії листків непрацездатності за вказаний період ( а.с. 35-40 ). Що це було саме так не заперечує і позивач. Тобто позивач перебував на лікарняному більше п”яти місяців. Питання про дачу згоди на звільнення позивача з робти за вказаною підставою тиричі розглядав профспілковий комітет установи : 18 жовтня 2007 року ( а.с. 43 ), 11 жовтня 2007 року ( а.с. 44-45 ), 06 вересня 2007 року ( а.с. 45зворот ). Підстав вважати три з постанов профкому незаконними суд не вбачає. Про день та час розгляду його питання на профкомі позивач повідомлявся тричі ( а.с. 46-54 ), чого не заперечив в суді і сам позивач. В той же час ст. 40 п. 5 КзпП України прямо передбачає, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, може бути розірвано в тому числі і у випадку нез”явлення працівника на роботу протягом більш як чотирьоїх місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності, не рахуючи відпустки по вагітності і родах,, якщо законодавством не встановлений триваліший строк збереження місяця роботи при певному захворюванні. В цій же статті зазначено, що звільнення з цих підстав може бути проведено і в період тимчасової непрацездатності працівника ( на відміну від інших випадків звільнення ). Закон не передбачає при цьому жодних гарантій для такого працівника. Тому позиція позивача про те, що його звільнили неправомірно в омоу числі і виходячи з того, що він на час звільнення перебував на лікарняному не грунтується на законі. Дійсно заслуговують на увагу заперечення позивача про те, що йому повинні були після завершення відпустки яку він брав у період з 19 березня по 16 квітня 2007 року, продовжити відпустку по його заяві від 16 квітня 2007 року на 13 днів. Але навіть при продовженні відпустки на вказані дні позивач і після цього перебував на лікарняному в загальному більше чотирьох місяців. Тому в частині вимог про визнання незаконним та скасування п. 10 наказу № 108-о від 11 вересня 2007 року щодо звільнення [PERSON]. з посади прибиральника сміттєпроводу гуртожитку № 7, поновлення його на посаді прибиральника сміттєпроводу гуртожитку № 7, стягненні з відповідача на його користь середного заробітку за час вимушеного прогулу з 11 вересня 2007 року по 11 липня 2008 року в розмірі 6095 гривень 98 копійок слід відмовити. Вирішуючи спір в частині стягнення моральної шкоди завданої внаслідок порушень допущених при оплаті листків непрацездатності суд враховує наступне. Позивач звертався у зв”язку з неправильним та несвоєчасним нарахуванням йому оплати по литсках непрацездатності у різні державні органи. Зокрема, довідкою від 19 жовтня 2007 року підтверджується факт нарахування та несвоєчасної виплати позивачу сум по листках непрацездатності за квітень-вересень 2007 року ( а.с. 56 ), лист територіальної державної інспекції праці в Івано-Франківській області від 29 листопада 2007 року № 01-4/891 підтверджує, що провівши відповідну пеервірку по зверненню позивача працівники інспекції установили, що допомога по тимчасовій непрацездатності виплачувалась позивачу з порушенням п. 2 ст. 52 Закону України “Про загальнообов”язкове державне соціальне страхування у зв”язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народжнням та похованням”, так лист непрацездатності від 10 липня 2007 року заповнений університетом 21 серпня 2007 року, однак виплата проведена 28 вересня 2007 року ( платіжне доручення від 28 вересня 2007 року № 1919 ), лист непрацездатності від 16 серпня 2007 року заповнений університетом 28 вересня 2007 року, а виплата допомоги з тимчасової непрацездатності проведена частинами : 31 жовтня 2007 року ( платіжне доручення від 31 жовтня 2007 року № 2139 ) та 15 листопада 2007 року ( платіжне доручення від 15 листопада 2007 року № 2217 ), що згідно пояснення працівника бухгалтерії при нарахуванні листка непрацездатності від 16 серпня 2007 року була допущена механічна помилка при обчисленні середньої зарплати, і після 13 листопада 2007 року було проведено перерахунок даного листа непрацездатності і перведено відповідну суму на картковий рахунок ( платіжне доручення від 15 листопада 2007 року № 2217 ), що листки непрацездатності в порушення вимог ч. 1 ст. 2 Закону України “Про розмір внесків на деякі види загальногообов”язкового державного соціального страхування” після звільнення позивача з роботи не приймалися універститетом до опдати і у зв”язку з такими порушеннями працівниками вказаної інспекції було складено акт, а на посадових осіб універститету які допустили порушення вимог трудового законодавства складено протокол про адмінправопорушення за ч. 1 ст. 41 КУпАП України ( а.с. 74-76, 91-94 ), факти порушення зазначених норм Законів при нарахуванні допомоги по тичасовій непрацездатності позивачу за вказаний вище період встановлено і по результатах перевірки проведеної працівниками управління праці та соціального захисту населення виконкому Івано-Франківської містької ради, що підтверджується листом від 14 грудня 2007 року № р/1174 ( а.с. 80-81 ), перевіркою проведеною Фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності Івано-Франківська міська виконавча дирекція, лист від 21 листопада 2007 року № 879/01-01-05, підтверджується, що при нарахуванні допомоги по лікарняному листку № 901146 та по інших листках була допущена помилка, встановлено ряд інших порушень при нарахуванні та виплаті позивачу допомоги по тимчасовій непрацездатності, недонараховано допомогу в загальній сумі 438 гривень, які були виплачені у листопаді 2007 року по наслідках пеервірки ( а.с. 83-84 ), лист ДПІ в місті Івано-Франківську від 03 липня 2007 року підтверджує, що позивачу дійсно неправильно було утримано податок з нарахованої у жовтні-листопаді компенсації за лікарняними листами в сумі 152 гривні 40 коп.. Що підтверджує той факт, що при нарахуванні та виплаті позивачу лікарняних дійсно мали місце порушення вимог Закону. І при тому, що позивач у той період не працював, не працювала і його дружина, що є інвалідом першої групи, лежача хвора, з ним проживає також син та донька, що є одинока мати, і ті хоч і незначні порівняно суми недоплат по тимчасовй непрацездатності у певній мірі негативно відобразились на матеріальному становищі сім”ї позивача, чим йому дійсно було завдано певної моральної шкоди яку з врахуванням всіх обставин з цього приводу суд оцінює в сумі 500 гривень. На підставі викладеного, ст.ст. 3.4,10,11,60 ЦПК України, ст. 40 п. 5 КЗпП України, Закону України “Про загальнообов”язкове державне соціальне страхування у зв”язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народжнням та похованням”, Закону України “Про розмір внесків на деякі види загальногообов”язкового державного соціального страхування”,

Outcome: partial