Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-04 00:00:00

Позивач [PERSON], звернувшись із даним позовом до суду, просить визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку, який розташований [ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений секретарем виконавчого комітету Біївецької сільської ради Богуславського району Київської області 31.07.1989 року за реєстровим номером 24; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок, який розташований [ADDRESS], видане на ім'я [PERSON] 12 грудня 2007 року державним нотаріусом Богуславської районної державної нотаріальної контори за реєстровим номером 2375; та скасувати державну реєстрацію права власності на нерухоме майно житловий будинок [ADDRESS], проведену Білоцерківським МБТІ 23.02.2008 року. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що в 1949 році його матір'ю [PERSON] було придбано житловий будинок з господарськими спорудами, який розташований [ADDRESS]. Приблизно з 1965 року з його матір'ю без реєстрації шлюбу став проживати житель с. Біївці, Богуславського району [PERSON]. В 1981 році [PERSON] померла і в будинку залишився проживати [PERSON], який помер [INFO]. Після його смерті він (позивач) звернувся в Біївецьку сільську раду, а саме до секретаря [PERSON] з проханням роз'яснити, яким чином йому з братом оформити спадщину на будинок, що залишився після смерті матері, але [PERSON] повідомив, що [PERSON] ще за свого життя відчужив шляхом укладення договору купівлі-продажу цей будинок мешканцю м. Києва [PERSON]. На його прохання показати документи, які б підтверджували право власності на цей житловий будинок на ім'я [PERSON], а також договір купівлі- продажу цього житлового будинку, секретарем сільської ради [PERSON] було повідомлено, що таких документів сільська рада не складала, їх в сільській раді не має, а якщо вони і оформлялися то через відповідну нотаріальну контору. В послідуючому [PERSON], покористувавшись будинком декілька років, на початку 90-х років виїхав до м. Києва і більше в селі не з'являвся. Так як орна земля, яка була біля будинку, близько десяти років не оброблялася, а була розсадником бур'янів, сільська рада своїм рішенням від 19.06.2003 р. №34 вилучила цю землю та передала її йому ([PERSON]) в користування. В листопаді 2006 року при розгляді поданої ним до Біївецької сільської ради скарги з приводу прийняття сільською радою незаконного рішення щодо вилучення земельної ділянки (аналогічна скарга подавалася і до прокуратури Богуславського району Київської області і по ній було внесено протест прокурора), нинішнім головою сільської ради Васильєвою І.О. йому в якості доказів щодо законності прийнятого сільською радою рішення було представлено документи, які зберігалися в архіві Біївецької сільської ради, а саме: довідку Біївецької сільської ради від 31.07.1989 N9134 про те, що будинок належить[PERSON], договір купівлі-продажу будинку від 31 липня 1989 року укладений між [PERSON] та [PERSON]. Обидва ці документи було складено та посвідчено [PERSON], який на той час був секретарем сільської ради, який раніше стверджував, що жодних документів в сільській раді не має, і вони сільською радою не складалися. Ознайомившись з цими двома документами та рядом інших, в нього виникла підозра щодо дати їх складання - 31 липня 1989 року, і він припустив, що вони фіктивні по тій причині, що [PERSON] на дату складання цих документів не було живого, так як він помер [INFO] і підписувати договір купівлі-продажу не міг. Щоб переконатися в своїх здогадах, на його прохання, нинішнім секретарем сільської ради Павленком В.О. його було ознайомлено із записами того періоду в книзі актів громадського стану, яка ведеться у сільській раді, і він з'ясував, що запис про смерть жителя села [PERSON] в ній відсутній. Як потім стало йому відомо, такий запис відсутній також в відділі РАГСу Богуславського районного управління юстиції, дані про факт та дату смерті [PERSON] туди від Біївецької сільської Ради не надходили. Перевіряючи законність укладеного договору купівлі-продажу будинку [ADDRESS] від 31.07.1989 року він з'ясував те, що запис про фактичну дату смерті [PERSON] міститься в його особовій справі по нарахуванню та виплаті пенсії, яка знаходяться в управлінні пенсійного фонду України в Богуславському районі. В ній зазначено причину припинення нарахування та виплати пенсії, а саме смерть [PERSON] [INFO]. Після звернення до прокурора Богуславського району Київської області з заявою про проведення перевірки в порядку ст. 97 КПК України щодо наявності в діях посадових осіб Біївецької сільської Ради Богуславського району Київської області складу злочину, передбаченого ст.172 КК України (в редакції Закону 1960 року) йому було повідомлено про те, що прокуратурою Богуславського району проведено перевірку, в ході якої було встановлено, що при посвідчені договору купівлі - продажу житлового будинку (господарських будівель та споруд), який розташований [ADDRESS], укладеного між [PERSON] та [PERSON]., секретарем виконавчого комітету Біївецької сільської Ради [PERSON] було внесено до цього договору завідомо неправдиві відомості про особу продавця та про підписання договору в його присутності [PERSON] Таким чином, стає очевидним той факт, що при укладенні договору купівлі-продажу вказаного житлового будинку продавець [PERSON] не мав відповідних повноважень і не був власником, а також на момент укладення договору станом на 31.07.1989 року помер, тобто він об'єктивно не міг підписати договір, а тому цей правочин повинен бути визнаний судом недійсним. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав, обґрунтувавши вимоги позивача вищевикладеними фактами. Представник Біївецької сільської ради Богуславського району Васільєва І.О. в судовому засіданні позов не визнала і пояснила, що в сільській раді в архіві зберігається договір купівлі - продажу житлового будинку (господарських будівель та споруд), який розташований [ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON]. Відомості про реєстрацію смерті [PERSON] відсутні. Тому вона не має достовірної інформації про те, чи був живий на момент укладання договору купівлі-продажу будинку [PERSON] Вважає, що [PERSON] мав право відчужувати будинок. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала і пояснила, що вона набула право на спірний будинок як спадкоємець померлого [PERSON] і отримала 12 грудня 2007 року в Богуславській районній державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом. Вона вважає, що [PERSON] мав право відчужувати житловий будинок [ADDRESS] і тому [PERSON] на законних підставах набув право власності на будинок згідно укладеного 31.07.1989 року договору купівлі-продажу. В той же час вона звертає увагу суду на те, що позивач достовірно знав про продаж спірного будинку в липні 1989 року, а тому він пропустив строк звернення до суду. Суд, заслухавши представника позивача, представника Біївецької сільської ради, відповідачку, свідків та дослідивши письмові матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] являється сином [PERSON], яка померла [INFO]. Згідно записів погосподарських книг Біївецької сільської ради за 1974-1990 роки [PERSON] була головою двору [ADDRESS], в період з 1974 року по 1976 рік, після чого головою двору з 1977 року значиться [PERSON], з 1982 року після смерті [PERSON] головою двору залишався [PERSON] Із інформації наданої Біївецькою сільською радою та відділом реєстрації актів цивільного стану Богуславського районного управління юстиції вбачається, що факт смерті [PERSON], жителя с. Біївці, Богуславського району не був зареєстрований. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він являється сином померлого [PERSON]. Він стверджує, що його батько на момент укладення договору купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] 31 липня 1989 року був живий. В той час його батько тяжко захворів і помер [INFO]. Оскільки про купівлю-продаж будинку його батько домовився із [PERSON]. і останнім було сплачено завдаток, то він особисто замість свого батька в присутності секретаря Біївецької сільської ради [PERSON] підписав договір купівлі-продажу будинку, так як батько лежав тяжко хворий. Належним чином оформленої довіреності від батька він не брав, хоч волевиявлення батька на продаж будинку було. З об'єктивних причин факт смерті батька не був зареєстрований в Біївецькій сільській раді. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він дійсно 31 липня 1989 року реєстрував договір купівлі-продажу будинку [ADDRESS], так як на той час був секретарем Біївецької сільської ради. Від імені [PERSON] договір підписав його син [PERSON]. Він не знає точної дати смерті [PERSON], але на момент укладення договору йому було достовірно відомо про те, що [PERSON] продав [PERSON] будинок і отримав завдаток. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на момент відчуження будинку [ADDRESS] був головою двору та був живий, оскільки інших об'єктивних даних про його смерть до вказаної дати не надано суду сторонами. Також встановлено, що він не підписував договору купівлі-продажу спірного будинку, а за нього підписав даний договір його син [PERSON] без відповідної довіреності. Відповідно до ст. 41 ЦК України в редакції 1963 року, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, угодами визнавалися дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків, тобто дана норма закону вимагала вільного волевиявлення учасника укладення угоди. Згідно ст. 44 ЦК України в редакції 1963 року у письмовій формі повинні укладатися угоди громадян між собою на суму понад 100 крб. і ці угоди повинні бути підписані особами, які їх укладають. Також в цій статті зазначено, що в разі якщо громадянин внаслідок фізичної вади або з будь-яких інших причин не може власноручно підписатися, то за його дорученням угоду може підписати інший громадянин. Підпис останнього повинен бути засвідчений органом чи службовою особою, що вчиняють нотаріальні дії. Відповідно до ст. 63 ЦК України в редакції 1963 року угода, укладена від імені другої особи особою, не уповноваженою на укладення угоди або з перевищенням повноважень, створює, змінює і припиняє цивільні права для особи, яку представляють, лише в разі дальшого схвалення угоди цією особою. Право продажу майна згідно ст. 225 ЦК України в редакції 1963 року належало власникові. Доказів про те, що [PERSON] схвалив укладення договору купівлі-продажу вищевказаного будинку, після 31 липня 1989 року відповідачами не надано. Відповідно до ст. 227 ЦК України в редакції 1963 року договір купівлі-продажу житлового будинку підлягав обов'язковому нотаріальному посвідченню, якщо хоча б однією із сторін був громадянин. В той же час встановлено в судовому засіданні, що особа, яка проводила нотаріальну дію - посвідчення договору купівлі-продажу спірного будинку, секретар Біївецької сільської ради [PERSON], допустив грубе порушення при посвідченні зазначеної угоди без присутності продавця будинку та без належно оформленого довіреності на ім'я особи, яка в дійсності підписала угоду. За змістом ч.1 ст. 48 ЦК України в редакції 1963 року недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону. Оскільки [PERSON] не підписував вищевказаного договору купівлі-продажу житлового будинку і його волевиявлення на укладення цього договору не було, то відповідно не можна вважати, що цей договір був вчинений, так як недотримано вимогу закону про власноручне підписання стороною угоди, а тому за вказаних обставин договір купівлі-продажу житлового будинку, який розташований [ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений секретарем виконавчого комітету Біївецької сільської ради Богуславського району Київської області 31.07.1989 року за реєстровим номером 24 необхідно визнати невчиненим. Встановлено при розгляді даної справи, що відповідачка [PERSON] після смерті [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок, який розташований [ADDRESS], яке їй було видане 12 грудня 2007 року державним нотаріусом Богуславської районної державної нотаріальної контори. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки укладений між [PERSON] і [PERSON]. договір купівлі-продажу спірного будинку визнається судом не вчиненим, то відповідно [PERSON] не набув право власності на будинок [ADDRESS] і як наслідок цей будинок не входить до складу спадщини. Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видано, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Таким чином зважаючи на те, що відповідачка [PERSON] не мала права на спадкування спірного будинку, то свідоцтво про право на спадщину за законом видане на цей будинок на її ім'я необхідно визнати недійсним. Як наслідок державна реєстрація права власності на нерухоме майно - житловий будинок [ADDRESS], проведена Білоцерківським МБТІ 23.02.2008 року підлягає скасуванню. Суд не вбачає підстав для відмови в задоволенні позову з підстав пропуску строку позовної давності, оскільки позивач [PERSON] дізнався про порушення оспорюваного права в листопаді 2006 року, коли звернувся до Біївецької сільської з приводу законності вилучення земельної ділянки, та отримав інформацію про існуючий договір купівлі-продажу будинку [ADDRESS], після чого звернувся за захистом своїх прав до прокуратури Богуславського району. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved