Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-04 00:00:00

31.03.2008 року позивач з вищезазначеним позовом звернулася в суд. Позовні вимоги обгрунтовувала тим, що вона з 28 вересня 2001 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу подружжя має сина [PERSON], [INFO]. Позивач покликається на те, що їхнє спільне подружнє життя не склалось. Чоловік не піклується про створення нормальних сімейних стосунків та взаємовідносини один до одного, постійно влаштовує сімейні скандали, обража її. Внаслідок чого подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачем стало суперечити її інтересам. З січня 2008 року відповідач перейшов проживати до своїх батьків, з цього часу шлюбних відносин подружжя не підтримують. Просить позов задовольнити, шлюб розірвати, сина залишити проживати із нею. В судове засідання позивач не з»явилась, проте подала на адресу суду письмову заяву в якій просила справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав. Суду пояснив, що подружжя фактично проживають окремо, позивач уже тривалий час проживає за кордоном , шлюб існує формально, зберегти його не бажають, з приводу проживання неповнолітнього сина із матір»ю, не заперечує. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно із ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред”явлений одним із подружжя. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 28 вересня 2001 року Пульмівською сільською радою Шацького району Волинської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження за 2001 рік зроблено запис за № 6 та видано Свідоцтво про шлюб, [NUMBER] від 28 вересня 2001 року /ар.сп. 4/. Судом встановлено, що сімейні відносини, які склались та існують між подружжям свідчать про те, що сім”я розпалась, зберегти її сторони не бажають. Шлюб існує формально, сторони подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо. Примиритись та підтримувати шлюбні стосунки позивач та відповідач не бажають. Заява про розірванння шлюбу відповідає волі позивача і після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права подружжя. При таких обставинах та внаслідок таких взаємовідносин, подружжя втратили почуття любові та поваги один до одного, надії на збереження сім”ї немає, а тому, суд приходить до висновку, що в інтересах сторін шлюб слід розірвати. Враховуючи те, що позивач є матір'ю малолітньої дитини, має постійне місце проживання, суд приходить до висновку, що сина [PERSON], [INFO] /ар.сп. 5/ , слід залишити проживати із позивачем. Згідно із ст. 112 СК України, при розгляді справ про розірвання шлюбу, суд з”ясовує взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Згідно із ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, які слід стягнути в користь позивача з відповідача а також, покласти на відповідача витрати за сплату дерджавного мита при отриманні свідоцтва про розірвання шлюбу в органах РАЦС. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved