Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-16 00:00:00

14 березня 2008 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на Ѕ частину майна подружжя. В обґрунтування заявлених вимог посилалась на те, що з 07 вересня 2002 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем - [PERSON]. На даний час шлюб між ними юридично не розірвано, але нею вже подана до суду позовна заява про розірвання шлюбу. Вони не проживають разом, не ведуть спільне господарство. В спірній квартирі відповідач замінив замки, тому вона з дитиною не може там проживати. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Під час шлюбу на підставі договору купівлі-продажу від 22 березня 2006 року ними була придбана квартира [ADDRESS], який було оформлено на ім я чоловіка. Вказаний договір зареєстровано в БТІ міста Маріуполя 23 березня 2006 року. Вважає, що спірна квартира належить їй та [PERSON] на праві спільної сумісної власності, оскільки придбана під час шлюбу, тому вона має право на Ѕ частину вищевказаного майна. У судовому засіданні позивачка [PERSON], посилаючись на те, що у придбання спірної квартири були вкладені гроші відповідача, отримані за продаж належної йому квартири, змінила позовні вимоги. Вони з відповідачем досягли домовленості щодо визначення часток, просила визнати за нею право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] змінені позовні вимоги визнав повністю, проти задоволення позову не заперечував. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що згідно свідоцтва про одруження [NUMBER] виданого Маріупольським міським відділом РАГС Донецького обласного управління юстиції, 07 вересня 2002 року був укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 590, після чого дружині присвоєно прізвище - [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER], виданого відділом РАГС Орджонікідзевського районного управління юстиції міста Маріуполя Донецької області,[PERSON] народився [INFO], в графі батьки зазначені: батько - [PERSON] та мати - [PERSON]. На підставі договору купівлі-продажу від 22 березня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Никоненко Т.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 1311, квартира [ADDRESS] належить [PERSON]. Як вбачається з витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Маріупольського БТІ від 23 березня 2006 року, квартира [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON]. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності і частки їх визначаються рівними. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, відповідно до ст. 70 СК України, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Позивачка, посилаючись на вирішення спору мирним шляхом, вказувала на домовленість з відповідачем про відступ від рівності права спільної сумісної власності подружжя та просила визнати за нею право власності на 1/3 частину спірної квартири. Той факт, що право власності на спірну квартиру згідно правовстановлюючих документів належить [PERSON], не перешкоджає визнанню за позивачкою права власності на 1/3 частину цієї квартири, оскільки вона була придбана у шлюбі і є предметом спільної сумісної власності подружжя. Сторони в судовому засіданні досягли домовленості про добровільний розподіл сумісного майна. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved