Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачів [PERSON], яка також є законним представником свого неповнолітнього сина [PERSON], 1993 року народження, [PERSON] і [PERSON] про визнання дійсним договору № 11949 купівлі-продажу нерухомого майна від 25 грудня 1995 року, зареєстрованого на Одеській товарній біржі та зареєстрованого Одеським МБТІ 29.12.1995р. під р.№ 259 на стор.180 в книзі 157пр., за яким [PERSON], діючи від свого імені та від імені свого неповнолітнього сина [PERSON], 1993 року народження, [PERSON] і [PERSON] продали, а [PERSON] купив трьохкімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 76,10 кв.м., житловою площею 51,1 кв.м. В обґрунтування позову [PERSON] вказує, що між ним і відповідачами була досягнута згода щодо усіх істотних умов вказаного вище біржового договору купівлі-продажу нерухомого майна та вони повністю виконали цей договір, але не оформили його нотаріально, що, у свою чергу, зумовлено тим, що працівники Одеської товарної біржі переконали їх в тому, що укладений між ними біржовий договір не підлягає подальшому нотаріальному посвідченню, що також відображено в тексті цього договору. В передньому судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позов свого довірителя, підтвердила викладені вище обставини, а також просила суд поновити її довірителю строк звернення до суду з даним позовом, вказуючи, що цей строк ним пропущено з поважних причин, оскільки він лише на початку 2008 року довідався, що укладений між ним і відповідачами біржовий договір підлягав обов'язковому нотаріальному посвідченню, коли, бажаючи відчужити придбане за цим договором майно, звернувся до нотаріуса з метою укладення відповідного правочину. Відповідачі визнали позов та просили розглянути справу за їх відсутністю, про що надали суду спільну письмову заяву, яка приєднана до матеріалів справи. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у даній справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст.638 ЦК України договір є укладеним з моменту, коли сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч.2 ст.47 ЦК УРСР в редакції 1963 року і ч.2 ст.220 ЦК України в редакції 2003 року, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Судом установлено, що [PERSON], її неповнолітній син [PERSON], 1993 року народження, [PERSON] і [PERSON] набули право власності на трьохкімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 76.10 кв.м., житловою площею 51,1 кв.м., в рівних частках на підставі Свідоцтва про право власності на житло № 8-5566, виданого УЖКГ м.Одеси 30.11.1995 року, зареєстрованого Одеським МБТІ 01.12.1995 року під р.№ 259 на стор. 175 в книзі 71пр. В подальшому відповідач [PERSON], діючи від свого імені та від імені свого неповнолітнього сина [PERSON], 1993 року народження, на підставі рішення Приморського РВК м.Одеси від 20.12.1995р. за № 1083, та відповідачі [PERSON] і [PERSON] відчужили трьохкімнатну квартиру [ADDRESS], на користь позивача [PERSON] за біржовим договором № 11949 купівлі-продажу нерухомого майна від 25 грудня 1995 року, зареєстрованим на Одеській товарній біржі, зареєстрованим Одеським МБТІ 29.12.1995р. під р.№ 259 на стор.180 в книзі 157пр. Продаж зазначеного майна за вказаним біржовим договором вчинено за 1 160 449 000,00 крб., які отримані відповідачами від позивача до підписання ними договору. Таким чином, при укладенні зазначеного правочину купівлі-продажу нерухомого майна сторони досягли згоди з усіх його істотних умов, встановлених Цивільним Кодексом УРСР, який діяв на час вчинення цього правочину. Також судом установлено, що після вчинення вказаного вище біржового договору купівлі-продажу нерухомого майна, усі відповідачі разом з неповнолітнім [PERSON] звільнили відчужену за цим договором квартиру [ADDRESS], передавши її у власність [PERSON], який дотепер володіє, користується і розпоряджається цією квартирою та утримує її за свій рахунок. Таким чином, сторонами були виконані усі умови укладеного між ними біржового договору в повному обсязі, але сторони не оформили цей договір нотаріально, як цього вимагає закон, що, в свою чергу, зумовлено тим, що працівники Одеської товарної біржі запевнили їх в тому, що договір не підлягає подальшому нотаріальному посвідченню, що також відображено в тексті договору. Виходячи з наведеного та ураховуючи, що лише на початку 2008 року позивач довідався, що укладений між ним і відповідачами біржовий договір купівлі-продажу нерухомого майна підлягав обов'язковому нотаріальному посвідченню, а тому суд доходить висновку, що, по-перше, позивачем пропущено строк звернення до суду з даним позовом з поважної причини, отже цей строк підлягає поновленню, і, по-друге, порушене право позивача підлягає судовому захисту на підставі ч.2 ст.47 ЦК УРСР (1963р.) та ч.2 ст.220, ч.1 ст.328 і ст.638 ЦК України (2004р.) шляхом визнання укладеного між сторонами біржового договору № 11949 купівлі-продажу нерухомого майна від 25 грудня 1995 року дійсним. На підставі викладеного і

Outcome: approved