Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-25 00:00:00

22 червня 2007 року [PERSON]. та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON]. про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що внаслідок ДТП, що сталась 29 серпня 2003 року на автодорозі Чернігів-Грем”яч, в результаті зіткнення автомобіля ВАЗ 2103, державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON]. з автомобілем Ніссан Санні, державний номер [NUMBER] з причепом під керуванням [PERSON]., автомобіль, що належить [PERSON]., отримав механічні пошкодження. Тілесні ушкодження отримали водій [PERSON]. та пасажири його автомобіля [PERSON], [PERSON]., [PERSON]. Позивачі просили стягнути з [PERSON]. на користь [PERSON]. 8 482 грн. 75 коп. майнової шкоди за пошкоджений автомобіль, на користь [PERSON].- 2020 грн. майнової шкоди (витрати за послуги адвоката у кримінальній справі) та 10000 грн. моральної шкоди, спричиненої отриманими внаслідок ДТП тілесними ушкодженнями та фізичними стражданнями внаслідок цього, душевними стражданнями, тривалим досудовим та судовим розглядом кримінальної справи, небажанням відповідача добровільно відшкодувати завдану шкоду. Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 06 березня 2008 року позов [PERSON]. та [PERSON]. задоволено частково. Стягнуто з [PERSON]. на користь [PERSON]. 1500 грн. у відшкодування моральної шкоди, на користь [PERSON]. 8482 грн. 75 коп. у відшкодування майнової шкоди, а також 59 грн.50 коп. судового збору та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи на користь держави. В апеляційній скарзі [PERSON]. просить змінити рішення суду першої інстанції та стягнути з [PERSON]. на свою користь 2020 грн. майнової шкоди та 10000 грн. моральної шкоди, 1010 грн. судових витрат, посилаючись на неповне з”ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права. Апелянт вказує, що розмір заподіяної майнової шкоди 2020 грн. - це витрати на юридичні послуги адвоката в кримінальній справі, що підтверджені відповідними документами, а тому повинні бути відшкодовані. [PERSON]. не погоджується з розміром морального відшкодування, який стягнутий з відповідача, оскільки він не відповідає глибині і тривалості його страждань. Також, апелянт просить стягнути з відповідача на свою користь 1010 грн. як оплату юридичних послуг по цивільній справі, оскільки такі витрати підтверджені належними документами. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на неповне з”ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи. Апелянт наполягає на тому, що його вини у скоєнні ДПТ нема, оскільки є всі докази того, що [PERSON]. мав технічну можливість уникнути зіткнення автомобілів, своєчасно застосувавши екстренне гальмування. Апелянт вказує, що суд безпідставно прийняв як доказ розміру заподіяння матеріальної шкоди акт автотоварознавчої експертизи від 21 жовтня 2003 року, оскільки пошкодження автомобіля, перераховані у первинному протоколі огляду транспортного засобу, складеному працівниками ВДАІ не відповідають пошкодженням, перерахованим у висновку товарознавчого дослідження. При проведенні вказаного автотоварознавчого дослідження він присутній не був, про місце та час його проведення не повідомлявся, а отже висновок дослідження є невірним. Крім того, наявний в справі висновок дослідження не може бути визнаний належним доказом, оскільки експерт, що його проводив, не попереджався про кримінальну відповідальність. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до наступного висновку. Постановою Новозаводського районного суду м.Чернігова від 19 лютого 2007 року по кримінальній справі по обвинуваченню [PERSON]. за ст.286 ч.1 КК України встановлено, що 29 серпня 2003 року біля 21-ї години на 154 км автодороги Чернігів-Грем”яч [PERSON], керуючи складом транспортних засобів, що складався із автомобіля Ніссан та автомобільного причепа, на якому перевозився автомобіль Форд Скорпіо в порушення вимог п.23.11 ПДР України не справився з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху, де зіткнувся з автомобілем ВАЗ-2103 під керуванням [PERSON]. Автомобіль, власником якого є позивач [PERSON], отримав механічні пошкодження, водій [PERSON]. легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров”я, інші пасажири, що перебували в автомобілі ВАЗ-2103, отримали тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості. [PERSON]. визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України, проте провадження по даній кримінальній справі зазначеною постановою було закрито, а [PERSON]. звільнено від кримінальної відповідальності в зв”язку з закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності. Заявлений цивільний позов [PERSON]. про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишено без розгляду. Задовольняючи позовні вимоги [PERSON]. та [PERSON]., суд першої інстанції врахував положення ст.ст.1166, 1167, 1168 ЦК України. Стягуючи матеріальну шкоду, суд першої інстанції виходив з суми завданої власнику автомобіля матеріальної шкоди, визначеної актом автотоварознавчої експертизи від 21 жовтня 2003 року. Щодо морального відшкодування, суд вважав доведеним спричинення [PERSON]моральної шкоди, а розмір визначив, виходячи із характеру та обсягу душевних страждань позивача. Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції. Визначаючи розмір заподіяної матеріальної шкоди, суд обгрунтовано виходив з акту автотоварознавчої експертизи транспортного засобу №В-760 від 21.10.2003 року, згідно якого матеріальні збитки, завдані [PERSON]., як власнику автомобіля ВАЗ -2103, д.н. [NUMBER], внаслідок ДТП становлять 8482 грн. 75 коп. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов”язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами , які беруть участь у справі. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування - ч.1 ст.60 ЦПК України. Доводи апеляційної скарги [PERSON]. про те, що акт автотоварознавчої експертизи не є належним доказом розміру заподіяної позивачу шкоди не можуть бути взяті до уваги, бо є необґрунтованими, крім того, відповідачем інші належні докази на спростування висновків суду в даній частині позовних вимог не надані. Доводи апеляційної скарги [PERSON]. про те, що він не вважає себе винним у скоєнні ДТП та зазначення щодо можливості водія [PERSON]. уникнути зіткнення автомобілів спростовуються постановою Новозаводського районного суду м.Чернігова від 19 лютого 2007 року, з якої вбачається, що саме [PERSON], керуючи составом транспортних засобів у складі автомобіля та автомобільного причепу, не впорався з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху і це призвело до зіткнення автомобілів та ДТП. Також апеляційний суд враховує положення ч.4 ст.61 ЦПК України, згідно якої вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов”язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Закриття провадження у кримінальній справі відносно [PERSON]. у зв”язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності не є реабілітуючою обставиною, тому постанова суду від 19 лютого 2007 року вірно врахована судом при вирішенні даного спору. Доводи апеляційної скарги [PERSON]. щодо незначного розміру, визначеного судом на відшкодування моральної шкоди, не можуть бути підставою для скасування судового рішення, оскільки суд першої інстанції визначив розмір відшкодування моральної шкоди з врахуванням обсягу страждань, яких зазнав [PERSON]., характеру його немайнових втрат та всіх обставин справи, виходячи при цьому із засад розумності, виваженості та справедливості. Не є юридично обґрунтованими доводи апелянта про те, що втрата документів на придбання ліків має бути компенсована сумою морального відшкодування. Проте апеляційний суд вважає, що підлягають частковому задоволенню вимоги [PERSON]. в частині відшкодування понесених витрат на юридичні послуги адвоката в кримінальній справі. При цьому виходить зі змісту положень ст.ст.22,1166 ЦК України - відшкодування майнової шкоди являється одним із способів захисту цивільних прав та інтересів особи - потерпілого по кримінальній справі. Згідно квитанцій про оплату (а.с.18-19) та договору про надання юридичних послуг [PERSON] сплачено 2020 грн. Проте з самого договору вбачається, що виконавець - адвокат [PERSON]прийняв на себе надання юридичних послуг не лише позивачу, а і іншим потерпілим по кримінальній справі - [PERSON], [PERSON].,[PERSON]., і, як пояснив позивач в судовому засіданні апеляційного суду, гонорар адвокату в сумі 2020 грн. сплачував він, проте кошти давали і інші потерпілі, яку конкретно суму сплатив він особисто сказати не міг. Тому враховуючи зазначене, апеляційний суд вважає на необхідне стягнути на користь позивача з відповідача 505 грн.(2020 грн. :4). Також за надані юридичні послуги адвоката по цивільній справі позивач сплатив 1010 грн., що підтверджується квитанцією на а.с.37. З врахуванням вимог постанови Кабінету Міністрів України №590 від 27 квітня 2006 року „Про граничні розміри компенсації витрат, пов”язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави”, пояснень адвоката [PERSON] щодо затраченого ним часу на підготовку та участь по даній справі, даних протоколів та журналу судових засідань ( а.с.32,40-41,50-52) до відшкодування належить 400грн. Також належить стягнути з [PERSON]. на користь держави 4грн.25 коп. судового збору та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Outcome: partial