Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-09 00:00:00

26 вересня 2007 року позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із цим позовом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що у притулку для неповнолітніх «Росток» перебуває [PERSON], [INFO]народження. Мати дитини померла, а батько, [PERSON], з 2000 року з дитиною не проживає, не цікавиться нею, матеріально не допомагає, ухиляється від виконання батьківських обов'язків. Вказані обставини явилися причиною звернення до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав відносно дочки, стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу) (а.с.а.с. 2, 3). 03 грудня 2007 року ухвалою ленінського районного суду м. Дніпропетровська справу було передано за підсудністю Самарському районному суду м. Дніпропетровська (а.с. 27). Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином, про що свідчить оголошення в газеті «Вісті Придніпров'я» № 38(930) від 15.05.2008 р. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності зі вказаною вище обставиною дає судові підстави для застосування положень ч. 4 ст. 169, ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Представник третьої особи наполягала на задоволенні позовних вимог. Суд, вислухавши пояснення представників позивача, третьої особи, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом було встановлено, що [INFO] у відповідача та [PERSON] народилася дочка, [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 25.05.1993 р. відділом ЗАГС Самарського району м. Дніпропетровська (актовий запис № 252) (а.с. 5). [INFO] [PERSON]. померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого у жовтні 2007 року Жовтневим відділом РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції (актовий запис № 660) (а.с. 40). 19 листопада 2004 року відповідач звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про відмову від [PERSON], відсутність заперечень проти удочеріння чи встановлення опіки над нею. Заява була посвідчена приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Камеко Т.П. та зареєстрована у реєстрі за № 3102 (а.с. 7). 30 липня 2007 року Комунальний заклад освіти середня загальноосвітня школа № 77, в якому навчається [PERSON] звернувся до голови ради опіки та піклування з клопотанням, згідно з яким відповідач не допомагає у вихованні дитини, матеріально не підтримує, не цікавиться її розвитком і станом здоров'я, письмово відмовився від дочки, позбавлення батьківських прав є доцільним (а.с. 6). Відповідно до висновку позивача № 1/14-444 від 18.09.2007 р. відповідач з дитиною не проживає з 2000 року, не допомагає у вихованні дитини, матеріально не підтримує, не цікавиться її розвитком і станом здоров'я, позбавлення батьківських прав є доцільним (а.с. 4). Теперішнього часу [PERSON] успішно навчається, має добрий, чутливий характер, є відповідальною, соціально забезпечена недостатньо, перебуває у притулку для неповнолітніх «Росток» на повному державному забезпеченні, про що свідчать характеристика Комунального закладу освіти середньої загальноосвітньої школи № 77 від 30.07.2007 р., довідка притулку для неповнолітніх «Росток» № 400 від 30.11.2007 р. (а.с.а.с. 9, 20). З 2000 року відповідач не спілкувався з дочкою, не брав участі в її вихованні, утриманні, духовному розвитку, що підтверджується усією сукупністю матеріалів справи (а.с.а.с. 4, 6, 7, 9, 20). Вказані вище спірні правовідносини регулюються Сімейним кодексом України. В силу п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 6 ст. 3 ЦК України одними з загальних засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Виходячи з засад розумності й справедливості при вирішенні судових спорів, закріплених у цивільному законодавстві України, ураховуючи встановлені судом обставини та виключно інтереси дитини, суд доходить висновку про те, що вимоги позивача слід задовольнити. Таке вирішення цивільної справи не позбавляє відповідача в майбутньому просити суд поновити його в батьківських правах. Згідно з ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. У відповідності зі ст. 180, ч. 3 ст. 181, ст. 182, ч. 2 ст. 183, ч. 1 ст. 184, ч. 1 ст. 191 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я і матеріальне становище дитини, стан здоров'я і матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, жінки, батьків, доньки, сина, інші обставини, які мають суттєве значення. Розмір аліментів на одну дитину за будь-яких обставин не може бути меншим за 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня подання позову. Зважаючи на необхідність соціально забезпечити та захистити інтереси неповнолітньої [PERSON], суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу). В силу ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць до негайного виконання.

Outcome: approved