Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказує, що згідно усної домовленості з відповідачем в березні 2008 року була досягнута домовленість про пофарбування відповідачем його автомобіля марки ВАЗ 2101, держномер [NUMBER], вартість роботи при цьому склала 500 гр. Для виконання вказаних робіт він поставив відповідачу автомобіль та придбав по 4 літри розчинника і фарби. Через обумовлений час відповідач почав ховатися від нього, а потім з'ясувалося, що робота були виконана неякісно, внаслідок чого він змушений був перефарбовувати автомобіль у іншого майстра, що викликало ще більші витрати. Відповідач в добровільному порядку відмовляється відшкодувати завдану йому шкоду, тому просить постановити рішення, яким стягнути на його користь матеріальну шкоду в розмірі 2500 гр., які він вимушений був витрати для повторного фарбування автомобіля та проведення попередніх робіт для цього, а також моральну шкоду в розмірі 1000 гр., яка виразилася в тому, що він переніс моральні страждання, психологічний стрес, викликаний неякісною роботою, оскільки автомобіль для нього є засобом до існування. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги, дав аналогічні пояснення. При цьому уточнив, що йому не було відомо чи має відповідач необхідний фах з виконання вказаних робіт і останній його не попереджував про це. Які розчинник та фарбу він придбав і за скільки він конкретно пояснити не може, квитанцій про понесені витрати він не має. Матеріальну шкоду просить стягнути в розмірі 2500 гр., оскільки він придбав необхідні матеріали для фарбування автомобіля на 943 гр. Згідно з довідкою станції технічного обслуговування автомобілів вартість повного пофарбування автомобіля коштує 2610 гр., але він просить стягнути з урахуванням вартості придбаних ним матеріалів та роботи лише в розмірі 2500 гр. На цей час автомобіль вже пофарбували, але доказів понесених витрат в зв'язку з цим він не має. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, та пояснив, що він дійсно виконував роботи з фарбування зазначеного автомобіля відповідача. Необхідного фаху для цього він не має, але раніше виконував такі роботи. Причиною неякісного фарбування автомобіля відповідача стала неякісна фарба, придбана останнім. В задоволенні позову просить відмовити. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями… майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно зі ст. ст. 1209, 1210 ЦК України … виконавець робіт \послуг\ зобов'язаний відшкодувати шкоду, завдану фізичній особі внаслідок … недоліків робіт \послуг\, а також недостовірної або недостатньої інформації про них. Відшкодування не залежить від їхньої вини, а також від того, чи перебував потерпілий з ними у договірних відносинах. Виконавець робіт \послуг\ звільняється від відшкодування шкоди, якщо вони доведуть, що шкода виникла внаслідок непереборної сили або порушення потерпілим правил користування або зберігання товару \результатів робіт, послуг\. Шкода, завдана внаслідок недоліків робіт \послуг\, підлягає відшкодуванню їх виконавцем. В судовому засіданні встановлено, що відповідач був виконавцем робіт по фарбуванню автомобіля позивача з використанням матеріалів останнього, та вказані роботи ним були виконані з недоліками. При цьому останній стверджує, що це виникло внаслідок того, що позивач надав йому фарбу неналежної якості, але доказів своїх стверджень, як того передбачають ст. ст. 11, 60 ЦПК України - суду не надав. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов”язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Таким чином, суд приходить до висновку, що робота по фарбуванню автомобіля позивача була виконана відповідачем з недоліками, в зв'язку з чим останній зобов'язаний відшкодувати позивачеві завдану матеріальну шкоду. Разом з тим, позивач зобов'язаний довести суду розмір причиненої йому матеріальної шкоди. На підтвердження цього останній надав суду копію чека від 21.04.2008 року про придбання ним у ПП [PERSON] матеріалів на 943 гр. для повторного фарбування автомобіля, а також довідку філії «Свердловськ-авто» ВАТ «Луганськ-авто» розрахунку вартості робіт з фарбування автомобіля ВАЗ-2101, згідно з яким вартість фарбування кузову складає 2610 гр. Вказані документи, як і висновок автотоварознавчої експертизи № 7\РВР від 11.03.2008 року, не містять доказів причиненої позивачеві шкоди, оскільки висновок експерта був даний по іншій справі за позовом позивача до [PERSON], при цьому іншим судом перед експертом ставилися питання які пошкодження мали капот та дах автомобіля, та яка вартість ремонтно-відновлювальних робіт цих пошкоджень, що не пов'язано з даним позовом. Зазначений вище чек підтверджує вартість придбаних позивачем матеріалів вже після подій з відповідачем, а довідка філії «Свердловськ-авто» - вартість робіт з фарбування кузову автомобіля, а не понесені відповідачем витрати. Доказів розміру причиненої відповідачем матеріальної шкоди, як і фактичних витрат понесених ним при повторному фарбуванні автомобіля позивач суду не надав. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач зобов'язаний відшкодувати шкоду, заподіяну позивачеві, розмір якої позивач суду не довів, тому в задоволенні позову в частині стягнення матеріальної шкоди слід відмовити за недоведеністю. Відповідно до ст. ст. 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, передбачених ч. 2 ст. 1167 ЦК України. Моральна шкода, завдана внаслідок виконання договору, може бути лише у випадках, передбачених законом або договором. Оскільки вказані вище норми матеріального права не передбачають відшкодування моральної шкоди та сторони не укладали письмовий договір з даного приводу, яким би передбачалось відшкодування моральної шкоди, то у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. На підставі ст.. 23, 1167, 1166, 1209, 1210 ЦК України,

Outcome: dismissed