Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним вище позовом до відповідача. Посилався на те, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності йому (позивачу), його матері - [PERSON], яка померла [INFO], та його дядькові - [PERSON], який помер [INFO]. Після смерті матері та дядька він (позивач), як єдиний спадкоємець відповідно першої та другої черги за законом майна померлих, прийняв спадщину, подавши відповідні заяви до державних нотаріальних контор. Разом з тим, він (позивач) не має можливості оформити спадщину після смерті своєї матері та дядька, оскільки не визначена частка померлих у спільному сумісному майні. Оскільки частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, вважає, що кожному із співвласників квартири [ADDRESS] належить по 1/3 частці вказаної квартири. Просив визначити, що частки у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] у нього та померлих [PERSON] та [PERSON] є рівними - по 1/3 частці, а також визнати за ним право власності на вказану квартиру у зв′язку із прийняттям спадщини. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав і підтвердив обставини, викладені в позовній заяві. Справа слухалась у відсутність відповідача, представник якого в судове засідання не з′явився, незважаючи на те, що належним чином був повідомлений судом про час і місце розгляду справи. Причини своєї неявки суду не повідомив та не подав заяви про відкладення розгляду справи. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки позивач не заперечує проти розгляду даної цивільної справи у відсутність представника відповідача, суд вважає, що по справі слід постановити заочне рішення. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, вважає, що позов є обгрунтованим і підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності позивачу [PERSON], його матері - [PERSON], яка померла [INFO] та його дядькові [PERSON], який помер [INFO]. Наведені обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами (а.с.4-10). Після смерті дядька позивача - [PERSON] та його матері - [PERSON] відкрилась спадщина на належне останнім на праві власності майно, в тому числі на належну кожному із них частку в квартирі [ADDRESS]. Разом з тим, позивач [PERSON], який у відповідності до ст.1261 ЦК України являється спадкоємцем першої черги за законом майна [PERSON] та, у відповідності до ст.ст.1262, 1276 ЦК України, являється спадкоємцем майна [PERSON] в порядку спадкової трансмісії, оформити спадщину після смерті своїх родичів не має можливості, оскільки відповідно до п.224 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після визначення частки померлого у спільному майні. Відповідно до ст.ст.370 ч.2, 372 ч.2 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності або поділу такого майна, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. Таким чином, виходячи із принципу рівності часток кожного із співвласників спільного сумісного майна, суд вважає, що частка кожного із них складає 1/3 частку квартири [ADDRESS]. Згідно ст.372 ч.3 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Враховуючи наведені вище вимоги закону, суд вважає, що право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] слід припинити. Як було зазначено вище, [PERSON] помер [INFO]. Після його смерті матір позивача [PERSON] - [PERSON], являючись на той час єдиною спадкоємицею за законом майна [PERSON], не встигла прийняти спадщину, яка відкрилась після смерті останнього, оскільки [INFO] вона померла. Відповідно до ч.1 ст.1276 ЦК України якщо спадкоємець за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов′язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Таким чином, враховуючи зазначені вище вимоги закону, суд вважає, що право [PERSON], як спадкоємця другої черги за законом, на прийняття спадщини після смерті [PERSON] у вигляді 1/3 частки квартири [ADDRESS] перейшло до позивача [PERSON], як єдиного її спадкоємця першої черги за законом. Суд вважає, що позивач [PERSON], як спадкоємець майна померлого [PERSON] в порядку спадкової трансмісії, та, як спадкоємець першої черги за законом майна померлої [PERSON], прийняв спадщину, що залишилась після смерті останніх, оскільки з дотриманням вимог ст.ст.1269 ч.1, 1270 ч.1, 1276 ч.2 ЦК України звернувся до державної нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини. Наведені обставини, окрім зазначених вище письмових доказів, підтверджуються також дослідженими в судовому засіданні копіями спадкових справ до майна померлих [PERSON] та [PERSON] (а.с.34-61). Таким чином, із урахуванням прийняття позивачем [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] та [PERSON], за ним (позивачем) слід визнати право власності в цілому на квартиру [ADDRESS].

Outcome: approved