Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання правочину укладеним та визнання права власності на нерухоме майно. У судовому засіданні представник [PERSON] позов підтримала, пояснивши, що 20.03.2008 р. між [PERSON] та [PERSON] відбулася домовленість і було досягнуто згоди по істотним умовам правочину - договору мін, укладення якого призначено до 2.04.08 р. відповідно до якого [PERSON] передасть у власність [PERSON] ј частину спадкового майна що складається з 5/100 частин об'єктів нерухомого майна об'єднання громадян „Тілець”, яка знаходиться [ADDRESS], а [PERSON] у свою чергу передасть у власність [PERSON] Ѕ квартири [ADDRESS], що позбавить необхідності укладення двох окремих договорів купівлі-продажу об'єктів нерухомості які на праві власності належать сторонам по справі, а саме Договору купівлі-продажу, згідно якого [PERSON] продасть, а [PERSON] придбає у власність ј частину спадкового майна що складається з 5/100 частин об'єктів нерухомого майна об'єднання громадян „Тілець”, яке знаходиться [ADDRESS] та Договору купівлі-продажу, згідно якого [PERSON] продасть, а [PERSON] придбає Ѕ квартири [ADDRESS]. На час затвердження загальних положень зазначеної домовленості сторони дійшли згоди щодо необхідності її реєстрації у нотаріуса у запланований термін. У подальшому відповідач стала ухилятися від посвідчення угоди, що змусило позивача звернутися з позовом до суду для захисту своїх прав та законних інтересів. Просить позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позов визнала, не заперечувала проти його задоволення, підтвердила про існування домовленості між сторонами 20.03.2007 р. на передачу [PERSON] у власність [PERSON] ј частину спадкового майна що складається з 5/100 частин об'єктів нерухомого майна об'єднання громадян „Тілець”, яка знаходиться [ADDRESS] та передачу [PERSON] у власність [PERSON] Ѕ квартири [ADDRESS], про висловлену згоду і необхідність укладання договору міни як реалізацією цієї домовленості у термін до 2.04.08 р. і ухилення від нотаріального посвідчення такого правочину з боку відповідача. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна № Н/98-00474 від 11.09.1998 р. [PERSON] належить Ѕ частина квартири [ADDRESS], а відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом (ВКІ № 840852, реєстр № 5-1000) від 20.03.2008 р., виданого Шостою Одеською державною нотаріальною конторою [PERSON] належить ј частка спадкового майна що складається з 5/100 частин об'єктів нерухомого майна об'єднання громадян „Тілець” що знаходиться [ADDRESS]. 20.03.2008 р. між [PERSON] та [PERSON] досягнуто згоди, щодо укладення до 02.04.08 р. угоди міни за яким [PERSON] передасть у власність [PERSON] ј частину спадкового майна що складається з 5/100 частин об'єктів нерухомого майна об'єднання громадян „Тілець”, яка знаходиться [ADDRESS], а [PERSON] передасть у власність [PERSON] Ѕ квартири [ADDRESS]. Судом також встановлено що між позивачем та відповідачем 20.03.2008 р. досягнуто згоди за усіма істотними умовами правочину - договору міни та визначено необхідність у подальшому його реєстрації у нотаріуса у термін до 2.04.08 р. Проти існування такого факту не заперечували сторони по справі. При цьому відповідач став ухилятися від нотаріального посвідчення угоди, що змусило позивача звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. У відповідності до ст. 369 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона реалізує відповідно до закону за власною волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується , розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право виконувати відносно свого майна будь які дії, що не протиречать закону. Відповідно до ст. 715 ЦК України за договором міни (бартеру) кожна із сторін зобов'язується передати другій стороні у власність один товар в обмін на інший товар. Кожна зі сторін договору міни є продавцем того товару, який він передає в обмін, і покупцем товару який він одержує взамін. Якщо предметом обміну є товари (речі), то право власності на обмінюваний товар переходить до сторін одночасно після виконання зобов'язань щодо передання майна обома сторонами, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно до частини другої ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. З огляду на наведені норми закону [PERSON] та [PERSON] володіючи на праві власності належним їм нерухомим майном мали право на свій розсуд вирішити подальшу долю вказаних об'єктів нерухомого майна, зокрема дійти згоди щодо укладення угоди міни нерухомого майна, що належить на праві власності [PERSON] - Ѕ квартири [ADDRESS], та нерухомого майна, що належить на праві власності [PERSON] - ј частки спадкового майна [PERSON], яка складається з 5/100 частин об'єктів нерухомого майна об'єднання громадян „Тілець”, яке знаходиться [ADDRESS].

Outcome: approved