Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду і просить виселити відповідачів [PERSON]. та [PERSON] з кімнат [NUMBER],[NUMBER], розташованого в [ADDRESS] без надання іншого житла, стягнути з відповідача [PERSON]. грошові кошти в сумі 8 320гр. -борг за фактичне користування приміщенням в АПК, зобов'язати Печерське РУГУ МВС України в м. Києві зняти з реєстрації відповідачів [PERSON]. та [PERSON] зареєстрованих за вищевказаною адресою, відшкодувати за рахунок відповідача [PERSON]. судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач набув право власності на адміністративно-побутовий корпус, що знаходиться в [ADDRESS] На підставі договору найму на житлову площу у вказаному приміщенні в 1981 році був поселений працівник Інституту електрозварювання ім.. Є.О. Патона НАН України . Тобто між сторонами було укладено договір найму (оренди)житла на невизначений строк. В серпні 2007 року позивач надіслав відповідачу повідомлення про необхідність звільнення займаного приміщення . Звільняти кімнати відповідачі в добровільному порядку відмовляються , крім того мають заборгованість за користування житлом в сумі 8 320гр. З урахуванням того, що відповідачі підлягають звільненню з займаного ними приміщення, вони мають бути зняти з реєстрації за вищевказаною адресою. Відповідач [PERSON], представник відповідачів [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, посилаючись на те, що в гуртожиток відповідачі були вселені в 1981 році в зв'язку з роботою в Інституті електрозварювання ім.. Є.О. Патона НАН України , і на момент поселення ДП «ДЗЗУ Інституту електрозварювання ім.. Є.РО. Патона» було структурним підрозділом Інституту електрозварювання ім.. Є.О. Патона НАН України. Оплату за проживання в гуртожитку відповідачі добросовісно оплачували. Отже відповідачі не можуть біти виселені без надання їм іншого житла, оскільки відповідач [PERSON]. має 32 роки стражу роботи , родина має неповнолітню дитину. Представник відповідачів звертав увагу на те, що вимога про зняття з реєстраційного обліку віднесена діючим законодавством до адміністративних відносин і не може бути розглянута в порядку цивільного провадження. Печерська районна в м. Києві державна адміністрація , залучена як орган опіки та піклування , свого представника на розгляд справи не направила, заперечень по суті спору між сторонами не подала. Суд вислухавши пояснення представника позивача Завгородню Н.С., відповідача [PERSON], представника відповідачів [PERSON], дослідивши докази надані сторонами , прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст.127 ЖК Української РСР для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки . Відповідно до ст. 129 цього ж кодексу на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер , який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Відповідно до ст. 132 цього ж кодексу осіб, які припинили роботу з інших підстав, ніж ті, що зазначені в частині другій цієї статті, а також осіб, перелічених у статті 125 цього Кодексу, може бути виселено лише з наданням їм іншого жилого приміщення. Відповідно до ст. 125 цього Кодексу без надання іншого жилого приміщення у випадках , зазначених у статті 124 цього Кодексу, не може бути виселено осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менше як десять років. Під час судового розгляду встановлено, що відповідач [PERSON]. , як працівник Інституту електрозварювання ім.. Є.О. Патона був поселений в гуртожиток , розташований в [ADDRESS] 26 лютого 1981 року. На період надання житлового приміщення в гуртожитку за вищевказаною адресою, Дослідний завод Інституту електрозварювання ім.. Є.О. Патона знаходився в безпосередньому відданні Інституту та являвся його структурним госпрозрахунковим підрозділом . В усій своїй виробничій діяльності Дослідний завод керувався планами та завданнями, затвердженими директором Інституту електрозварювання ім.. Є.О. Патона, що випливали із спільних цілей та завдань, поставлених перед Інститутом по розробці наукових проблем зварювання та впровадження в народне господарство СРСР нової зварювальної техніки. Із трудової книжки відповідача [PERSON]. та довідки виданої йому 22 травня 2008 року №330 видно, що відповідач з 1976 року працював в експериментальному виробництві Інституту електрозварювання ім.. Є.О. Патона, а в подальшому в 1988 році був переведений до Інституту електрозварювання НАН України. В 2001 році на прохання відповідача позивачем була надана кімната [NUMBER] гуртожитку, що в [ADDRESS] у зв'язку з збільшенням складу родини на одну особу. 19.06.2002р. було створено та зареєстровано Закрите акціонерне товариство «ДЗЗУ ІЕЗ ім.. Є.О. Патона», до статутного фонду якого увійшов цілісний майновий комплекс , в тому числі адміністративно-побутовий корпус , розташований в [ADDRESS]. Товариство є правонаступником усіх прав та обов'язків Державного підприємства « ДЗЗУ ІЕЗ ім.. Є.О. Патона». Оцінюючи вищенаведені обставини, суд вважає, що відповідач був поселений у гуртожиток з наданням житлового приміщення за згодою позивача на період його роботи в Інституті електрозварювання НАН України. Діючим на даний час Примірним положенням про гуртожитки , затвердженого постановою ради Міністрів УРСР від 03.06.1986 року №208, встановлено порядок надання житлового приміщення, користування ним та виселення. Так, відповідно до вказаного положення та вимог ЖК Української СРСР вселення в гуртожиток робітників, службовців, студентів, учнів та інших громадян провадиться в установленому порядку завідуючим (директором) гуртожитком або працівником, який його заступає, на підставі виданого адміністрацією підприємства, установи, організації ордера. Плата за користування жилою площею в приміщеннях, що знаходяться в спільному користуванні кількох осіб, які не перебувають у сімейних стосунках, провадиться за встановленими ставками. Витрати на комунальні послуги входять до ставки плати за користування жилою площею і окремо плата за них не стягується. Виселення провадиться у разі припинення роботи та з інших підстав визначених ЖК Української РСР. Суд не може погодитись з посиланням позивача на те, що між ЗАТ «ДЗЗУ ІЕЗ ім.. Є.О. Патона» та [PERSON]. склались договірні відносини пов'язані з наймом (орендою) житла. В даному випадку суд виходить з того, що відповідачу було надано житлове приміщення в гуртожитку на період його роботи, він був зареєстрований ( на період вселення прописаний ) за вказаною адресою, сплачував витрати за користування приміщенням, а отже між сторонами склались відносини відповідно до глави 4 ЖК Української РСР та Примірного положення про гуртожитки. На час вселення відповідача будинок [ADDRESS] мав статус гуртожитку. Під час судового розгляду позивач не подав відомостей про зміну статусу будинку на інший. Позивач не оспорює тієї обставини, що відповідач та члени його сім'ї були вселені в гуртожиток за згодою і відома адміністрації Дослідного заводу Інституту електрозварювання ім.. Є.О. Патона на період його роботи в Інституті електрозварювання НАН України. Та обставина , що позивачу не було видано ордер на право зайняття житлового приміщення в гуртожитку, не може бути підставою застосування норм ЦК України, що регулюють відносини пов'язані з наймом (орендою) житла. Отже відповідач набув право користування житловим приміщенням в гуртожитку , оскільки був вселений за згодою позивача, користується безперешкодно наданим йому житлом в гуртожитку з 1981 року, сплачує витрати за користування ним. Вимоги позивача про стягнення з відповідача боргу в сумі 8320гр. за фактичне користування приміщенням не підлягають задоволенню, виходячи з того, що останні під час судового розгляду не були доведені відповідними доказами. Так, в обґрунтування вимог в частині сплати боргу позивач надав суду довідку від 07.04.2008р. №265/464 , відповідно до якої заборгованість становить 8 320гр. При цьому позивач не навів переконливих доводів в обґрунтування правильності нарахованих сум, виходячи з того, що до 2006 року відповідачами проводилась оплата відповідно до нарахованих сум, а в подальшому при збільшенні поточних платежів оплачувалась частина. Суд звертає увагу на те, що Державною інспекцією з контролю за цінами в м. Києві здійснювалась перевірка, за наслідками якої було встановлено нарахування ЗАТ «ДЗЗУ ІЕЗ ім.. Є.О. Патона» плати за проживання в гуртожитку в розмірах, які фактично перевищують встановлені відповідно до діючих розпоряджень тарифів. Вимоги позивача до Печерського РУГУ МВС України в м. Києві про зняття з реєстраційного обліку відповідачів за вказаною адресою не можуть бути розглянуті в порядку цивільного судочинства , оскільки рішення суду про виселення особи з займаного приміщення є самостійною підставою для зняття особи з реєстрації і є адміністративною дією. Вищевикладені обставини переконують суд в необґрунтованості поданого позову. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed