Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-07 00:00:00

02.06.2008 року прокурор звернувся до суду з даним позовом про визнання недійсним трудового договору укладеного відповідачами 02.10.2007 року. В обґрунтування позову зазначив, що укладаючи трудовий договір сторони не мали наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися ним. У судовому засіданні прокурор і представник позивача заявлені вимоги підтримали і наполягали на задоволенні. Представник відповідачів позов не визнала. Вважає, що прокурор і позивач не надали суду доказів фіктивності оскаржуваного договору. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Співвідповідачка перебувала у трудових відносинах з ЧМП "БиТ лайн" і знаходилася у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. 30.09.2007 року вона звільнилася з посади спеціаліста з комп'ютерної техніки ЧМП "БиТ лайн" за власним бажанням, а 02.10.2007 року уклала з відповідачкою трудовий договір, який зареєстровано у Чернігівському міському центрі зайнятості 05.10.2007 року. Відповідно до умов трудового договору співвідповідачка зобов'язалася виконувати роботу маркетолога, а відповідачка - сплачувати за це заробітну плату в розмірі 600 грн і премію. Пунктом 3 договору передбачено створення співвідповідачці безпечних умов праці та обладнання робочого місця (а.с. 17). Наказом відповідачки від 10.10.2007 року № 3 співвідповідачку премійовано за фактично відпрацьований час в розмірі 2400 грн. На підставі листка непрацездатності з 11.10.2007 року співвідповідачці надано відпустку по вагітності і пологах. У зв'язку з виходом у відпуску відповідачка здійснила розрахунок допомоги по вагітності та пологах до якого включено заробітну плату за фактично відпрацьований час в розмірі 182 грн 61 коп. та премію в розмірі 2400 грн. Таким чином (а.с. 28, 31) середньоденний заробіток співвідповідачки склав 368 грн 94 коп., а розмір допомоги, яка підлягає виплаті позивачем - 368.94 х 88 = 32466 грн 72 коп. Відповідно до статті 21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідачка здійснює підприємницьку діяльність з наданням послуг у сфері права, дослідження кон"юктури ринку та вивчення суспільної думки (маркетингові послуги), і до прийняття співвідповідачки на роботу ніколи найману працю не використовувала (а.с. 5). Як убачається з пояснень її представника, відповідачка співвідповідачку робочим місцем не забезпечувала. Її робота полягала у вивченні громадської думки щодо попиту на юридичні послуги; з'ясуванні переліку юридичних послуг, які надаються юридичними компаніями та їхньої вартості; розробці плану проведення рекламної компанії. Виконувати вказану роботу співвідповідачка повинна була за місцем свого проживання. У зв'язку з виконанням дорученої роботи їй було нараховано заробітну плату і премію за фактично відпрацьований час. Проте, представник відповідачів не змогла пояснити яким чином співвідповідачка перебуваючи вдома вивчала громадську думку щодо попиту на юридичні послуги, і не вказала, які-саме юридичні компанії або фізичні особи, що спеціалізуються на наданні юридичних послуг погодилися розкрити комерційну інформацію та повідомити перелік своїх послуг та їхню вартість, а також яким чином співвідповідачка добувала вказану інформацію. Представник відповідачів не надала письмовий звіт про проведену співвідповідачкою роботу, що стало підставою для нарахування їй за сім робочих днів премії в розмірі 2400 грн, яка більше ніж у 13 разів перевищує нараховану при цьому заробітну плату (2400/182.61 = 13.14). До матеріалів справи приєднано пояснення відповідачки (а.с. 40), в яких на питання прокурора вона повідомила про те, що після виконання дорученої співвідповідачці роботи вона більше не потребує послуг найманих працівників. Оцінюючи зазначені обставини в їх сукупності, суд доходить до висновку, що відповідачі фактично не мали наміру вступати між собою у трудові правовідносини, і не вчиняли ніяких дій на виконання трудового договору, оскільки відповідачка не забезпечила співвідповідачку робочим місцем, а остання не виконувала роботи передбаченої трудовим договором. Нарахування співвідповідачці у вигляді заробітної плати і премії за сім робочих днів 2582 грн 61 коп. здійснено з метою значного збільшення розміру допомоги по вагітності та пологах, яка сплачується за рахунок державних коштів. Згідно статті 234 ЦК України, фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Виходячи з положень частини 5 статті 203 цього Кодексу, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Оскільки укладаючи 02.10.2007 року трудовий договір відповідачі не мали наміру створення наслідків, які ним обумовлювалися, такий договір є фіктивним, що є підставою для задоволення позову та визнання трудового договору недійсним.

Outcome: approved