Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з указаним позовом, свої вимоги мотивував тим, що йому на підставі договору купівлі-продажу від 16 вересня 2005 року належить квартира [ADDRESS]. Відповідачка є власницею квартири №5, того ж будинку. За належною йому квартирою закріплений сарай під номером 4, який є частиною нерухомого майна, позначеного літерою Б-1 на генеральному плані домоволодіння №4, отже він є власником також і сараю. При придбанні квартири попередня власниця [PERSON] повідомила його про закріплення за квартирою сараю, і що даним сараєм тимчасово користується [PERSON], яка за його вимогою повинна звільнити сарай. У серпні 2006 року він звернувся до відповідачки з вимогою про звільнення сараю. Але остання в задоволенні такої вимоги відмовила. Вважає, що його права, як власника, порушені. Тому він змушений був звернутись до суду з позовом. Неправомірними діями відповідачки йому заподіяна моральна шкода, яка полягає у психологічних стражданнях через усвідомлення факту порушення його прав через неможливість користування належним йому сараєм. Тому прохає стягнути з відповідачки на його користь 1000 грн моральної шкоди. У судовому засіданні позивач свій позов підтримав і просив його задоволити. Відповідачка [PERSON] позов не визнала і суду пояснила, що є власницею квартири [ADDRESS]. З 2005 року, ще до купівлі квартири позивачем, вона користується сараєм [ADDRESS]. Ключі від даного сараю передавала їй [PERSON]. Але остання не говорила їй, що дозволяє користуватись сараєм тимчасово. Коли [PERSON] купив квартиру, то ні попередня власниця квартири №4, ні позивач не вимагали від неї звільнити сарай. [PERSON] користується двома сараями, які позначені на генеральному плані земельної ділянки під літ. Н. [PERSON] купив тільки квартиру, документів, які підтверджують його право власності на спірний сарай, у нього немає. Крім того, вона користується сараєм, якщо рахувати з ліва на право - №3, якщо з права на ліво №5, а не №4, як зазначає позивач. Тому просила в позові відмовити. Представник ПП «Марс» при винесенні рішення покладалась на розсуд суду. В судовому засіданні пояснила, що з 2002 року і по грудень 2007 року будинок [ADDRESS] знаходився на обслуговуванні у ПП «Марс». Відповідно до інвентарної справи на даний будинок на генеральному плані земельної ділянки сараї під літ Б-1 і Б-2 були позначені, та на балансі підприємства не перебували, оскільки не були капітальною спорудою, а зроблені з досок. Даних про те, що за кожною квартирою закріплений сарай під відповідним номером, у них не було. Довідка про те, що за квартирою [ADDRESS] закріплений сарай №4 була видана зі слів [PERSON] та [PERSON], який не є мешканцем будинку №4. Заслухавши осіб, які брали участь у справі, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Між сторонами виник спір з приводу усунення перешкод у користуванні сараєм. Судовим розглядом справи встановлено, що позивачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 16 вересня 2005 року приватним нотаріусом Роменського міського нотаріального округу [PERSON] належить на праві власності квартира №4 у будинку [ADDRESS]. Відповідачка [PERSON] є власницею квартири №5 вищевказаного будинку на підставі договору міни, посвідченого приватним нотаріусом Роменського міського нотаріального округу 28.05.1998 року, р/н 993. З матеріалів інвентарної справи, оглянутої в судовому засіданні вбачається, що будинок [ADDRESS] раніше належав тютюновій фабриці. Сараї під літ. Б-1 і Б-2 використовувались як складські приміщення. У 1974 даний будинок був переданий Роменському заводу АТС під гуртожиток, сараї Б-1 і Б-2 стали використовуватись мешканцями гуртожитку. З 1992 року квартири в будинку [ADDRESS] почали поступово передаватись у приватну власність. Але ні в матеріальних інвентарної справи, витребуваної судом з ДКП «Роменське МБТІ», ні в ПП «Марс» даних про те, що за кожною квартирою був закріплений сарай, який передавався разом з квартирою у приватну власність. У 1998 році відповідачка [PERSON] стала власницею квартири [ADDRESS]. На той момент вільних сараїв не було. Квартира [ADDRESS] раніше належала [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 25.06.1992 року, р. №3178. сарай не був предметом договору купівлі-продажу. 18.08.2005 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину по заповіту на квартиру [ADDRESS] після смерті свого батька [PERSON]. А 16 вересня 2005 року остання продала вищевказану квартиру позивачу [PERSON] Як вбачається з копії договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] предметом купівлі була тільки квартира. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 334 ч.1 право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, що підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту його посвідчення. Ст. 391 ч.1 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Позивач у своєму позові, у поясненнях суду зазначає, що право власності на сарай набув разом з квартирою. Це, на його думку, підтверджується довідкою ПП «Марс» від 25.01.2008 року, довідкою ВЖРЕУ від 16.04.1992 року про те, що за квартирою №4 рахується сарай та розрахунками ідеальних долей, які маються в інвентарній справі Роменського МБТІ. Проте, такі доводи позивача не заслуговують на увагу, оскільки ним не доведено, що спірний сарай перебував у його власності чи у постійному користуванні. Як встановлено судом, попередні власники квартири №4 не мали права власності на спірний сарай. З договору купівлі-продажу квартири від 16 вересня 2005 року вбачається, що позивач купив квартиру [ADDRESS]. При продажу квартири [PERSON] передала позивачу у користування два сараї, позначені на генеральному плані., під літ. Н, якими останній користується з 2005 року. Що ж стосується сараю, яким користується [PERSON], то як пояснила свідок [PERSON], даним сараєм вона не користувалась, у неї були лише ключі від нього . На прохання [PERSON] вона передала їй ключі, мови про те, що вона дозволяє їй користуватись тимчасово даним сараєм, не було. [PERSON] вона не говорила при оформленні договору купівлі-продажу квартири, що [PERSON] користується сараєм тимчасово і на його вимогу повинна звільнити сарай. Позивач [PERSON] жодного дня даним сараєм не користувався, тобто не набув права на його користування. Як вбачається з довідки ПП «Марс» від 21.05.2008 року, жодних документів про те, що за квартирою №4 закріплений сарай №4 у підприємства не має. Довідка від 25.01.2008 видана зі слів [PERSON] Таким чином, судом встановлено, що права позивача не були порушені відповідачкою, тому в задоволенні позову йому необхідно відмовити.

Outcome: dismissed