Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-31 00:00:00

22.05.2007р. [PERSON] звернувся до суду з позовом (а.с.2-9), в якому просив поновити термін звернення з позовом, скасувати наказ відповідача від 04.05.2006р. щодо скорочення посади, яку він займав, а також винести рішення про стягнення компенсації у відшкодування моральної шкоди у розмірі 30000 грн. Під час судового розгляду позивач підтримав зазначені вимоги та надав 03.07.2008р. додаткову позовну заяву (а.с. 158-161) та уточнення до неї (а.с.166, 175), в яких просить поновити його на роботі, стягнути оплату за час вимушеного прогулу у розмірі 35457 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на ті обставини, що посада головного інженера, яку він займав, була скорочена незаконно, колишній керівник [PERSON] із-за конфліктної ситуації щодо відмови виконувати незаконні розпорядження фактично усунув його від роботи, що на звільнення не отримано згоду профспілки, при звільненні не враховано його дані та не надано переважне право на залишення на роботі, в т.ч. шляхом переведення на посаду головного механіка, яку займав [PERSON]. Крім того, позивач пояснив, що не звернувся своєчасно до суду в зв*язку з хворобою, встановленням інвалідності П групи, які він пов*язує з неправомірною ситуацією на роботі, а також, що йому були невідомі терміни звернення з позовом, що він звертався за допомогою до прокуратури та керівника органу місцевого самоврядування. Позивач вважає, що зазначені дії та несвоєчасна видача довідки про зарплату завдали йому моральної шкоди, яку він оцінює у розмірі 30000 грн. Позивач також посилався на те, що йому не надано право поворотного прийняття на роботу. 2. Із письмових заперечень представників відповідача Процика Д.В. та Сємєнєня І.М. (а.с. 57-58, 59-60), пояснень цих представників, діючих на підставі довіреностей (а.с.55, 71, 135, 145, 56, 125), у судовому засіданні вбачається, що підприємство скористалось своїм правом щодо встановлення чисельності працівників та штатного розпису та провело скорочення штату з дотриманням вимог діючого законодавства, що позивач був своєчасно повідомлений про звільнення, не отримувалась згода на розірвання договору у профспілки, т.я. позивач не був членом первинної організації, що позивач відмовився від посади слюсаря, але він не має вищої освіти, на підприємстві не було вакансій, рівноцінних посаді головного інженера, підстав для застосування переважного права на залишення на роботі, поворотного прийняття на роботу не було. Крім того, позивачу не завдавалась моральна шкода, він звернувся до центру зайнятості, отримував допомогу, пройшов навчання та займався підприємницькою діяльністю, були відсутні поважні причини несвоєчасного звернення до суду. Ухвалою суду до участі у справі було притягнуто у якості третьої особи керівника, який видав наказ про звільнення - [PERSON] який повідомлявся про розгляд справи, але до суду не з*явився, на час розгляду справи не є головою правління ВАТ «Іллічівськавтотранс-15121» (а.с. 62 об., 93, 132, 141-144 та інш.). Судом винесена ухвала про розгляд справи у відсутності [PERSON]. Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, з*ясувавши обставини справи та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. 04.05.2006р. відповідачем було видано наказ №30, яким була скорочена посада головного інженера, на якій працював позивач. З цим наказом [PERSON] був ознайомлений 04.05.2006р. Наказом №54-к від 01.08.2006р. позивач звільнений за скороченням штату на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. Ці факти підтверджуються доказами на а.с. 11, 12, 99. Згідно п.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Звільнення з цієї підстави допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу допускається лише за попередньою згодою профспілкового органу, крім випадків, передбачених ст.ст. 43, 43-1 КЗпП України. Відповідно до ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників в зв*язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Ст. 42-1 КЗпП України передбачено, що працівники, з якими трудовий договір розірвано з передбачених п.1ст.40 3. КзпП України, підстав, протягом одного року користуються правом на укладення трудового договору в разі поворотного прийняття на роботу, якщо у цей період є набір на роботу працівників аналогічної кваліфікації. Як вбачається із копії статуту (а.с.104-112) відповідач є юридичною особою від дня його державної реєстрації в 2001р., здійснює свою діяльність відповідно до чинного законодавства України та цього статуту. Ст. 64 ГК України надано підприємствам право самостійно визначати структуру, штатний розпис. Тобто відповідач мав право проводити скорочення чисельності, штату працівників з дотриманням законодавства, що регулює вивільнення працівника, в т.ч. на підставі аналізу звітів про фінансові результати діяльності підприємства (а.с. 154-157). Докази на а.с. 11, 12, 48-51, 99 підтверджують скорочення посади головного інженера, яку займав позивач. Із штатних розписів на 01.01.2006р., 01.12.2006р., на 01.04.2008р. вбачається, що у подальшому ця посада не поновлювалась у розписі, було проведено додаткове скорочення штату працівників (а.с.100 - 103). Копія наказу від 01.08.2006р. (а.с.99) підтверджує, що позивач був ознайомлений з наказом про звільнення, відмовився від роботи на посаді слюсара. Із довідок на а.с. 162, 163 вбачається, що профспілкова організація ВАТ «Іллічівськавтотранс - 15121» була зареєстрована 21.11.2002р. та діяла до травня 2007р., профспілкові внески збирались та перераховувались профспілці, обкому профспілки по квітень 2007р. Із виписки щодо нарахувань позивачу зарплати та проведених утримань вбачається, що з нього внески профспілці не утримувались, т.я. він в 2005р. подав заяву щодо виходу із членів профспілки (а.с. 153). Позивач не надав доказів, які б спростовували цю інформацію та підтвердили те, що на час звільнення він був членом первинної профспілкової організації. Згідно ст. 43-1 КЗпП України допускається розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації, якщо звільняється працівник, який не є членом первинної профспілкової організації, що діє на підприємстві. Із доказів на а.с. 48-51 вбачається, що [PERSON] знаходився на обліку в Іллічівськом міському центрі зайнятості з 30.08.2006р., що він отримав статус безробітного 06.09.2006р., в зв*язку з відсутністю підходящої роботи та за його бажанням пройшов навчання, виявив бажання відкрити власну справу та отримав допомогу для організації підприємницької діяльності. Позивач не надав докази того чи є він підприємцем на час розгляду справи. Згідно копіям медичних документів (а.с.14-47, 164) [PERSON] встановлена П група інвалідності з загального захворювання. Позивач не надав жодного доказу, який би підтверджував його доводи щодо того, що погіршення його стану здоров*я пов*язано з умовами праці, виникненням трудового спору. 4. Суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, т.я. дійсно у відповідача мало місце скорочення чисельності, штату працівників, були дотримані норми законодавства, що регулюють вивільнення працівника, позивач попереджений за 2 місяці про наступне вивільнення, була відсутня можливість переведення його на рівноцінну роботу, а без згоди позивача перевести його на іншу роботу було неможливо. Крім того, не встановлено та не доведено, що скорочення було створено штучно з метою усунення небажаної особи. Доводи позивача про можливість його працевлаштування на посаду головного механіка суд не бере до уваги. Ця посада не була вакантною. Із п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992р.«Про практику розгляду судами трудових спорів» вбачається, що при проведенні вивільнення власник або уповноважений ним орган вправі в межах однорідних професій і посад провести перестановку (перегрупування) працівників і перевести більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, з його згоди на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника, та якщо це право не використовувалось, суд не повинен обговорювати питання про доцільність такої перестановки (перегрупування). В зв*язку з відсутністю підстав для скасування наказу про скорочення посади позивача, для поновлення його на роботі, не підлягають задоволенню і вимоги щодо оплати зарплати за час прогулу та відшкодування моральної шкоди. Крім того, відсутні підстави для висновку про те, що будь-які дії відповідача завдали позивачу моральної шкоди. Не підлягає задоволенню клопотання про поновлення процесуальних строків на звернення до суду, які передбачені ст. 233 КЗпП України, т.я. позов не обґрунтований, наявність поважних причин пропуску строків не доведена. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed