Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-22 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернувся [PERSON], посилаючись на те, що як видно із погосподарських книг Юрківської сільської ради за 1986-1990, 1991-1995 роки будинок [ADDRESS] відносився до майна колгоспного двору. На час припинення колгоспного двору 15 квітня 1991 року в ньому проживав та не втратив права на частку в його майні [PERSON], який згідно діючих на той час ст. ст. 120,123 ЦК УРСР (1963 р.) та Закону України “Про власність” набув права власності на житловий будинок, як на майно колгоспного двору. [INFO] помер [PERSON], спадщину після смерті якого позивач, його спадкоємець за заповітом, відповідно до ст.ст. 524, 530, 548, 549, ЦК України (1963 р.) фактично прийняв, оскільки вступив в управління та володіння спадковим майном. Позивач вважає, що [PERSON] за життя набув права власності на житловий будинок [ADDRESS] як на майно колгоспного двору і право власності на вказаний житловий будинок увійшло до складу його спадщин, яка відкрилася [INFO] внаслідок смерті останнього. Вартість вищевказаного житлового будинку становить відповідно до технічного паспорта 33033 гривень. Земельна ділянка на якій розташований вказаний будинок не приватизована. Позивач просить визнати, за ним, [PERSON] право на спадщину за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS], вартістю 33033 гривень. В судовому засіданні позивач підтримав позов про визнання права на спадщину за заповітом, підтвердив обставини, на які посилається в позовній заяві. Представник відповідача Савчук Є.К. в попередньому судовому засіданні позов визнала, зробивши про це усну заяву. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, усну заяву про визнання вказаного позову представником Юрківської сільської ради Савчук Є.К. яка діє відповідно до довіреності і має повноваження на вчинення такої дії та перевіривши письмові докази, вважає, що визнання відповідачем вказаного позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відносини власності на нерухоме майно в Україні регулюються Цивільним Кодексом України, Законом України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень” та іншими актами законодавства України. Матеріалами справи встановлено встановлено, що як видно із погосподарських книг Юрківської сільської ради за 1986-1990, 1991-1995 роки будинок [ADDRESS] відносився до майна колгоспного двору. На час припинення колгоспного двору 15 квітня 1991 року в ньому проживав та не втратив права на частку в його майні [PERSON], який згідно діючих на той час ст. ст. 120,123 ЦК УРСР (1963 р.) та Закону України “Про власність” набув права власності на житловий будинок, як на майно колгоспного двору. [INFO] помер [PERSON], спадщину після смерті якого позивач, його спадкоємець за заповітом, відповідно до ст.ст. 524, 530, 548, 549, ЦК України (1963 р.) фактично прийняв, оскільки вступив в управління та володіння спадковим майном. Позивач вважає, що [PERSON] за життя набув права власності на житловий будинок [ADDRESS] як на майно колгоспного двору і право власності на вказаний житловий будинок увійшло до складу його спадщин, яка відкрилася [INFO] внаслідок смерті останнього. Вартість вищевказаного житлового будинку становить відповідно до технічного паспорта 33033 гривень. Земельна ділянка на якій розташований вказаний будинок не приватизована. Згідно статті 120 ЦК УРСР (1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли був відповідно до Постанови Верховної Ради Української РСР від 26 березня 1991 року №885-ХІІ введений в дію Закон “Про власність”. Жоден з членів двору не втратив на той час права на частку в майні цього двору. Відповідно до вимог статті 123 ЦК УРСР (1963 року) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Як видно із ч.5 статті 3 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень” право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Як вбачається з пункту 6.1. Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно (затвердженого наказом Мінюсту України №7/5 від 07.02.2002 року) оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування. Проте Юрківська сільська рада свідоцтва про право власності на ім'я померлого не видала. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що необхідно: визнати, за ним, [PERSON] право на спадщину за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS], вартістю 33033 гривень. Оскільки відповідач Юрківська сільська рада до пред'явлення позову про визнання права на спадщину на житловий будинок і в судовому засіданні не оспорювала цього права, а тому відповідно до змісту ст. 88 ЦПК України на відповідача не може бути покладений обов'язок по відшкодуванню судових витрат.

Outcome: approved