Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-22 00:00:00

У Любомльський районний суд з позовом звернулася [PERSON] яка просить виселити [PERSON] із належного їй на праві приватної власності житлового будинку в [ADDRESS] Любомльського району Волинської області. Вимоги обгрунтувала тим, що відповідач протягом останніх кількох років веде себе в побуті негативно, зловживає спиртними напоями, влаштовує сварки, наносить їй побої. Спільне проживання з ним не можливе, так як [PERSON], постійно викрадає з господарства продукти харчування, металолом, продає для того щоб придбати спиртні напої, систематично руйнує житло, повибивав двері, спалив лінолеум на підлозі, побив стільці, постійно погрожує їй та дітям вбивством, що зірве хату з допомогою газового балону. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Відповідач проти позову заперечив. Позивачка в судовому засіданні пояснила, що відповідач зловживає спиртними напоями, через, що постійно ініціює сварки, конфлікти, наносить образи, застосовує фізичну силу, до неї та дітей. Через таку поведінку відповідача спільне проживання з ним неможливе. Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини. Будинок, де проживають сторони, знаходиться в [ADDRESS] Любомльського району Волинської області належить на праві приватної власності позивачці і за нею 1 - ша інстанція код суду -0310 2 зареєстрований у встановленому порядку. Відповідно рішення Любомльського районного суду від [INFO] шлюб між [PERSON], та [PERSON], розірвано. Протягом п»яти років відповідач порушує правила співжиття, два рази вчиняв насильство в сім»ї, відносно позивачки та дітей, за що притягувався до відповідальності за ст. 173-2 КУпАП, тобто відповідач систематично порушує правила співжиття. Вказані обставини судом встановлено на підставі пояснень сторін, копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно, постанов Любомльського районного суду від 6.09.2007, 28.01.2008 року про притягнення [PERSON], до відповідальності за ст. 173-2 КУпАП, характеристики відповідача з місця проживання. Згідно із ст.ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок ( частину будинку ), користуються ним ( нею )для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати,дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно із ст. 156 ЖК України члени сім»ї власника жилого будинку ( квартири )які проживають разом з ним в будинку ( квартирі ), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку ( квартири ), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім»ї власника будинку ( квартири ) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Згідно із ст. ЖК України членів сім»ї влансника жилого будинку ( квартири ) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Згідно із ст.116 ЖК України якщо наймач, члени його сім»ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Таким чином, дослідженими доказами встановлено, що відповідач як член сім»ї позивачки, систематично порушує правила співжиття в належному останній будинку, що робить спільне життя з ним неможливим. При цьому неоднаразово вжиті заходи за побігання та адміністративного впливу не дають позитивних результатів. Отже, по справі встановлено, що відповідач не дотримав покладеник на нього як члена сім»ї позивачки обов»язків, порушив правила позивачки як власника житла, через що ці права підлягають охороні і поновленню шляхом виселення відповідача з житлового будинку. Згідно зі ст. 88 ЦПК України , стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Так як, позивачем понесені судові витрати по справі у формі судового збору в сумі 51 (п'ятдесят одна) гривня, та 30 гривень витрат за інформаційно - технічне 3 забезпечення при поданні позовної заяви, ці кошти підлягають поверненню відповідачами в користь позивача. Зважаючи на викладене, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню.

Outcome: approved