Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зобов‘язати відповідача надавати йому можливість спілкуватися з сином. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 16 листопада 2003 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб. В шлюбі народилась дитина - син [PERSON] , [INFO] року народження. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з відповідачкою. Рішенням опікунської ради Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації від 18.07.2007 року було встановлено порядок спілкування батька з малолітнім сином. Відповідач рішення опікунської ради не виконує, перешкоджає позивачу спілкуватися з дитиною. Позивач просить позов задовольнити в повному обсязі, зобов’язати відповідача надавати йому можливість спілкування з сином безперервно кожної суботи 10.00 до 15.00 неділі, влітку один місяць на відпочинок, стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 3000 грн. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги змінила, просила зобов‘язати відповідача надавати можливість спілкуватися з дитиною з суботи з 10-00 год. до 15-00 год. неділі безперервно, влітку 1 місяць на відпочинок та стягнути моральну шкоду в розмірі 3 000 грн. Відповідач [PERSON] проти позову заперечує посилаючись на хворобливість дитини. Пояснила, що батько з дитиною бачиться, хоча на дитині погано відображаються ці зустрічі. Зауважила, що на її прохання приїхати та доглянути дитину, батько відмовляє, а хоче брати дитину саме тоді, коли це треба йому. Вважає, що позов надуманий. Представник Органу опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації позов підтримав, та наполягав на виконанні рішення опікунської ради. Свідок [PERSON] , друг позивача, в судовому засіданні пояснив, що був присутній, коли складалися акти про неможливість взяти дитину на прогулянку, підтвердив, що це неодноразові явища. Також був присутній і під час зустріч батька з дитиною, а проти заявлених відповідачем стверджень про неналежний нагляд за дитиною з боку батька заперечив. Свідок [PERSON] , хрещений батько дитини, в судовому засіданні підтвердив, що виникали конфлікти, коли відповідач не хотіла давати дитину батьку. Стверджує, що батько піклується здоров‘ям дитини. Йому відомо, що позивач їздить з сином до стоматології. Про випадки налаштування дитини проти матері, про які каже відповідач, йому невідоме. Свідок [PERSON] , підтвердила, що батько забирає сина з дитячого садочку та приймає участь у його вихованні. Свідок [PERSON] , батько відповідача, в судовому засіданні пояснив, що випадків, коли відповідач перешкоджала у спілкуванні сина з батьком, він не пам’ятає. А сам свідок вважає, що позивач не повинен брати участь у вихованні дитини. Свідок [PERSON] , подруга відповідача, в судовому засіданні пояснила, що їй невідомі випадки, коли відповідач перешкоджала спілкуванню дитини з батьком. Свідок [PERSON] , пояснив, що зі слів відповідача йому відомо, що батько відмовився побути з дитиною, коли це треба було відповідачу. Свідок доглядав дитину, коли про це просила відповідач. Суд заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно ст. 141 Сімейного кодексу мати, батько мають рівні права та обов’язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно ст. 153 Сімейного кодексу мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування. Відповідно ст. 157 Сімейного кодексу той з батьків, з ким проживає дитина не має права перешкоджати тому з батьків хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні. Відповідно ст. 158 СК України орган опіки та піклування за заявою матері, батька дитини визначає способи участі у вихованні дитини та спілкування з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення органу опіки та піклування є обов’язковим до виконання. Судом встановлено, 16 листопада 2003 року між сторонами було укладено шлюб. В шлюбі народилась дитина - син [PERSON] , [INFO] року народження. 11.10.2007 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва даний шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з відповідачем. Рішенням опікунської ради Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації від 18.07.2007 року було встановлено порядок спілкування позивача з малолітнім сином. З матеріалів справи вбачається, що відповідач не виконує рішення органу опіки та піклування та перешкоджає позивачу спілкуватися з дитиною у час встановлений в даному рішенні. Відповідно ст.159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживаю дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення перешкод. Таким чином, суд приходить до висновку, що задоволенню підлягають позовні вимоги, щодо надання можливості спілкуватися з дитиною в порядку, визначеному рішенням засідання опікунської ради Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації від 18.07.2007 року. Відповідно до вимог ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Проаналізувавши надані докази, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено моральну шкоду, що була йому завдана з вини відповідача. Таким чином, в частині стягнення моральної шкоди на користь позивача належить відмовити. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial