Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-02 00:00:00

У квітні 2008 року позивач звернувся до суду зі вказаним позовом до відповідачів, в якому просить стягнути на його користь із відповідача Верховного Суду України 100 грн. матеріальних збитків з урахуванням індексу інфляції, 16 грн. судових витрат та зобов'язати Управління Державного казначейства України у м. Києві списати кошти з рахунку Верховного Суду України, посилаючись на те, що він знаходиться з Верховним Судом України у цивільно-правових відносинах, оскільки 19.04.07р. ухвалою судді Верховного суду України йому відмовлено у відкритті касаційного провадження на рішення Дарницького районного суду м.Києва від 13.04.06р. та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду м.Києва від 14.12.06р. (№ 6-3590 ск 07), 25.06.07р. ухвалою колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду позивачу відмовлено у відкритті провадження у зв'язку з винятковими обставинами та витребуванні справи (№ 6-13688 сво 07.), 26.07.07р. він подав заяву до Верховного суду України про повернення судом коштів позивача на оплату витрат по інформаційно-технічному забезпеченню розгляду справ у Верховному Суді України у ц/справах за № 6-3590 ск 07 та за № 6-13688 сво 07. 10.09.07р. відповідач в особі судді Верховного Суду України Костенко А.В. ухвалою від 10.09.07р. відмовив у поверненні згаданих судових витрат позивача. За таких обставин вважає, що відповідач привласнив внесені кошти на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справ, які підлягають поверненню у разі відмови у відкритті провадження у цивільних справах згідно зі п.3 ч.2 ст.83 ЦПК України, чим спричинив матеріальні збитки. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити посилаючись на викладені в ньому обставини. Представники відповідачів проти задоволення позовних вимог заперечують посилаючись на їх безпідставність. Суд вислухавши пояснення учасників судового процесу, оголосивши та дослідивши матеріали, прийшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають виходячи з наступного. Судом встановлено, що 19.04.07р. ухвалою судді Верховного суду України позивачу відмовлено у відкритті касаційного провадження на рішення Дарницького районного суду м.Києва від 13.04.06р. та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду м.Києва від 14.12.06р. (№ 6-3590 ск 07). 25.06.07р. ухвалою колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду позивачу відмовлено у відкритті провадження у зв'язку з винятковими обставинами та витребуванні справи (№ 6-13688 сво 07.). Ухвалою Верховного Суду України від 10.09.07р. відмовлено позивачу у поверненні судових витрат на оплату витрат по інформаційно-технічному забезпеченню розгляду справ (№ 6-3590 ск 07, № 6-13688 сво 07). Згідно із ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Предметом позовних вимог є матеріальні збитки, які позивач зазначає виникли в наслідок винесення ухвали про відмову у задоволенні заяви про повернення витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Тобто суму, яка є предметом позовних вимог, позивач класифікує як завдані йому збитки. Правилами встановленими п.п.1.2 ч.2 ст. 22 ЦК України встановлено поняття збитків. Аналізуючи останні зазначені норми, суд приходить до висновку, що можливість використання відшкодування збитків як засобу захисту порушених прав виникає у громадян і юридичних осіб із самого факту невиконання обов'язку, порушення цивільних прав, а саме незалежно від того, це є вказівка в тій чи іншій нормі Цивільного Кодексу про таке право. Зазначеною ухвалою судді Верховного Суду України від 10.09.2007 року вирішувалось питання про повернення судових витрат в порядку передбаченим ст. 83 ЦПК України. У випадку відмови у повернені витрат на інформаційне-технічне забезпечення розгляду справи, за своїм характером ця сума не підпадає під ознаки збитків. У відповідності до ст.ст. 10 та 60 ЦПК України на сторін покладене зобов'язання довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Отже, враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є безпідставними та такими що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed