Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства “Чисті метали” ( далі - ВАТ “ЧМ”) та просить ухвалити рішення, яким скасувати наказ ВАТ “ЧМ” № 238 - к від 01 жовтня 2007 року “Про зміну в організації виробництва і праці ( скорочення чисельності)”, поновити її на роботі на посаді апаратника на установках деонізації Відкритого акціонерного товариства “Чисті метали” з 01 жовтня 2007 року, стягнути на її користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу та 20000 грн на відшкодування моральної шкоди, а також відмінити рішення керуючого санацією про реорганізацію ВАТ “ЧМ” від 24 січня 2007 року та наказ № 14 від 14 лютого 2007 року “Про послідовність та терміни реорганізації ВАТ “ЧМ”. В судовому засіданні позивач та її представник заявлені вимоги підтримали, просять позов задовольнити мотивуючи тим, що в порушення вимог законодавства про працю звільнення [PERSON] було проведено без попередньої згоди профспілкового органу первинної профспілкової організації, членом якої вона є. Представник відповідача в судовому засіданні заявлені вимоги не визнав, обґрунтовуючи свої заперечення тим, що на момент звільнення позивачки з роботи на ВАТ “ЧМ” профспілкова організація створена не була, а відтак згода правомірно не запитувалась. Представник третьої особи первинної профспілкової організації профспілки металургів і гірників України “Завод чистих металів” вважає, що вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що мають бути задоволені, оскільки після реорганізації ДП “ЗЧМ” шляхом приєднання до ВАТ “ЧМ” первинна організація профспілки металургів і гірників України “Завод чистих металів”, що діяла на ДП та членом якої є позивач, була легалізована на ВАТ “ЧМ” та продовжує діяти. Вислухавши пояснення сторін, представника третьої особи, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог [PERSON]., виходячи з наступних встановлених судом обставин. З копії трудової книжки [PERSON] вбачається, що вона перебувала з відповідачем у трудових відносинах. Наказом № 238-к від 01 жовтня 2007 року “Про зміну в організації виробництва і праці ( скорочення чисельності)” позивач була звільнена з роботи з посади апаратника на установках деонізації з 01 жовтня 2007 року у зв”язку з скороченням чисельності працівників підприємства, з підстав п. 1 ст. 40 КЗпП України. (а.с.5,6,15, т.1) У відповідності до ч. 1 ст. 43 КЗпП України, розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу , може бути проведено лише за попередньою згодою профспілкового органу, первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. На момент звільнення позивачки профспілкова організація на ВАТ “ЧМ” створена не була і , як вбачається з пояснень представника відповідача в судовому засіданні, з цих підстав згода профспілки на звільнення позивачки не запитувалась. Разом з тим, до реорганізації ДП “Завод чисті метали” , працівником якого була позивач, шляхом приєднання до ВАТ “ЧМ” на ДП діяла і до цього часу не ліквідована первинна організація профспілки металургів і гірників України “Завод чистих металів”. Документально підтверджено, що [PERSON] була і на теперішній час є членом вказаної первинної профспілкової організації. З довідки Центрального комітету профспілки трудящих металургійної і гірничодобувної промисловості України № 05/524 від 06 вересня 2007 року вбачається, що на ВАТ “ЧМ” продовжує діяти первинна профспілкова організація профспілки металургів і гірників України, керівним органом якої є профком “Завод чистих металів” , очолюваний головою профкому [PERSON] (а.с. 16) На підставі викладеного суд робить висновок, що позивач, як член вказаного профспілкового органу могла бути звільнена з роботи лише за згодою профкому первинної організації профспілки металургів і гірників України “Завод чистих металів”, у відповідності до положень ст. 43 КЗпП України. У відповідності до ч. 10 ст. 43 КЗпП України, якщо розірвання трудового договору з працівником проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до профспілкового органу, суд зупиняє провадження у справі, запитує згоду профспілкового органу і після її одержання або відмови профспілкового органу в дачі згоди на звільнення працівника розглядає спір по суті. Ухвалою Світловодського міськрайонного суду від 17 березня 2008 року запитувалась згода первинної профспілкової організації профспілки металургів і гірників України “Завод чистих металів” на розірвання трудового договору з ініціативи власника ВАТ “ЧМ” з [PERSON]. з підстав п.1 ст. 40 КЗпП України. На виконання даної ухвали до матеріалів справи надійшла виписка із засідання профспілкового комітету первинної профспілкової організації профспілки металургів і гірників України “Завод чистих металів” згідно протоколу № 52 від 24 березня 2008 року , з якої вбачається, що на засіданні було прийнято рішення не давати згоди на звільнення [PERSON]. (а.с.22-24, т.2) За відсутності згоди профспілкового органу позивач була звільнена з роботи без законної підстави. У відповідності до положень ч. 1 ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. На підставі викладеного суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON] в частині скасування наказу ВАТ “ЧМ” № 238 - к від 01 жовтня 2007 року “Про зміну в організації виробництва і праці ( скорочення чисельності)”, яким позивачку було звільнено з роботи та поновлення її на роботі на посаді апаратника на установках деонізації Відкритого акціонерного товариства “Чисті метали” з 01 жовтня 2007 року. Ч. 2 ст. 235 КЗпП України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Розмір заробітку за час вимушеного прогулу обчислюється згідно положень Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ № 100 від 08 лютого 1995 року, виходячи з виплат за останні два місяці роботи. З довідки про доходи [PERSON] № 324 від 04 жовтня 2007 вбачається, що її середній заробіток обчислений за останні два місяці роботи склав 707 грн 20 коп. (а.с. 31 т. 1) Вимушений прогул позивачки має місце з 01 жовтня 2007 року, що складає 5 місяців 17 днів, а відтак на її користь підлягає стягненню 4108 грн 47 коп середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. (( 5 місяців х 707, 20 грн середньомісячного заробітку )+( 17 днів х 33, 676 грн середньоденного заробітку) = 4108 грн 47 коп) Ст. 237-1 КЗпП України передбачене право працівника на відшкодування моральної шкоди в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв”язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Судом встановлено наявність порушень з боку відповідача прав позивача , що полягають у незаконному звільненні, суд визнає доведеним факт наявності моральної шкоди , яка виражається у душевних стражданнях та переживаннях в зв”язку з втратою роботи та , відповідно , заробітку, порушенні життєвих планів, застосуванні додаткових зусиль для організації свого життя, проте, виходячи з принципу розумності та справедливості, вважає за необхідне зменшити заявлений позивачкою розмір грошового еквіваленту моральної шкоди до 500 грн. В частині позовних вимог [PERSON] щодо відміни рішення керуючого санацією про реорганізацію ВАТ “ЧМ” від 24 січня 2007 року та наказу № 14 від 14 лютого 2007 року “Про послідовність та терміни реорганізації ВАТ “ЧМ” суд вважає за необхідне відмовити, оскільки зміни в організації виробництва і праці, в тому числі реорганізації підприємства, визначення штату, чисельності працівників є правом власника або уповноваженого ним органу. Згідно п.2, п.4 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць та про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника. На підставі вказаної норми закону в частині поновлення [PERSON] на роботі та стягнення на її користь середньомісячної заробітної плати у сумі 707 грн 20 коп. рішення підлягає негайному виконанню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України судові витрати у справі підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: partial