Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-18 00:00:00

На земельній ділянці військової частини А-4558, яка розташована в м. Ніжині, по [ADDRESS], розміщений автогаражний кооператив “Автомобіліст-63”. В цьому кооперативі земельною ділянкою площею 4х6,5 метрів, яка має порядковий номер 6 і на якій побудований фундамент під гараж та знаходяться будівельні матеріали, з 1992 року користується позивачка. Документів, які б надавали їй право користування земельною ділянкою вона не має. [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою в якій просить визнати за нею право на земельну ділянку площею 5х7 метрів в кооперативі “Автомобіліст-63”, яка розміщена на землях військової частини, за набувальною давністю. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, уточнивши їх, що площа земельної ділянки, якою вона користується має розміри 4х6,5 метрів і значиться в кооперативі під [NUMBER]. [PERSON] пояснила суду, що у 1992 році вона придбала гараж у свого родича, який працював у військовій частині відповідача і з дозволу командування отримав місце для встановлення гаража. Документів у нього на гараж не було, а тому договір купівлі-продажу не оформлявся і вона не має ніяких правоустановчих документів на землю та гараж. В даний час вона демонтувала металевий гараж і будує з цегли. Для цього вже зроблений фундамент та завезена цегла. Дозволу на будівництво гаража з цегли вона також не має. Позивачка вважає, що оскільки користується земельною ділянкою з 1992 року то набула право на земельну ділянку за давністю користування. Представник Ніжинської міської ради позовні вимоги позивачки не визнав, пояснивши, що земельна ділянка, якою користується позивачка передана у користування військовій частині, відповідачу по справі. Вилучати у відповідача землю 4х6,5 метрів міська рада не має підстав оскільки вона є державною власністю і знаходиться в оперативному управлінні військової частини. Крім цього представник відповідача вважає, що закон про набуття права на земельну ділянку за давністю користування має застосовуватися через 15 років з дня набрання чинності Земельним Кодексом України , а не зараз, як цього вимагає позивачка. Представник військової частини також не визнав вимоги позивачки, пояснивши, що дійсно [PERSON] з 1992 року користується земельною ділянкою на землях військової частини, використовуючи її під гараж. Військова частина жодного рішення щодо надання земельної ділянки для встановлення гаражів не давала ні позивачці, ні будь-кому. Представник вважає, що позивачка користується землею та гаражем на ній незаконно, а тому її вимоги не можуть бути задоволені. Ні військова частина ні Міністерство оборони згоди на вилучення землі та передачу її у користування позивачці не дає. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні вимог позивачки на підставі наступного. Згідно зі ст. 119 Земельного Кодексу України громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу державної влади, або до органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання у користування. Позивачка не отримала від відповідачів такої згоди. Суд вважає, що вимоги про право на землю за набувальною давністю відносить до нового правового інституту в земельному праві, який до прийняття ЗК України в редакції 2001 року взагалі не діяв. Тому, незважаючи на те, що позивачка користується земельною ділянкою понад 15 років зазначена норма закону застосовуватися має тільки з 2016 року.

Outcome: dismissed