Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-30 00:00:00

Позивач [PERSON]. звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON]. про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, мотивуючи свої вимоги тим, що з 10 жовтня 1987 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. 8 жовтня 2004 року шлюб між ними був розірваний. В період шлюбу ними була придбана квартира[ADDRESS]. На придбання цієї квартири як його батьки, так і родичі відповідачки давали гроші. Відповідно до договору міни від 17.07.1991 року вони з відповідачкою обміняли цю однокімнатну квартиру, розташовану за вище вказаною адресою, на 2-х кімнатну квартиру батьків відповідачки, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Він вважає, що у цій квартирі йому належить &frac14; її частини, так як був проведений родинний обмін квартир, в результаті якого батьки відповідачки обмінялися з ними 2-х кімнатною квартирою на однокімнатну. У добровільному порядку відповідачка не бажає поділити вказане майно і визнати його право власності на частину квартири, у зв”язку з чим він вимушений звернутися до суду. У судовому засіданні позивач [PERSON]. підтримав свої уточнені позовні вимоги і суду пояснив, що в період знаходження у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою , у 1990 році ними спочатку була придбана однокімнатна квартира , яка фактично придбана за гроші його батьків та родичів відповідачки. Квартира була оформлена на ім.”я відповідачки . В подальшому у 1991 році вони обмінялись квартирами з батьками відповідачки згідно договору міни, а саме : вони з відповідачкою вселилися у 2-х кімнатну квартиру [ADDRESS], а батьки відповідачки поселилися в їх 1-кімнатну квартиру № 17, розташовану у цьому ж будинку. Договір міни був укладений на ім.”я відповідачки. Вважає, що у квартирі, яку вони з відповідачкою обміняли з її батьками, &frac14; її частина належить йому, оскільки 1-кімнатна квартира була придбана ними в період зареєстрована шлюбу і фактично за кошти їх батьків, тобто він мав права на &frac12; частину цієї квартири і оскільки в подальшому був проведений споріднений обмін , він також має частку у цій квартирі і вважає, що вона складає &frac14; частину. Просить суд поділити вказану двохкімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], як таку, що є спільною сумісною власністю подружжя, визнати його частку в цій квартирі у розмірі &frac14; та визнати за ним право власності на цю частку. Відповідачка [PERSON]. у судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі та суду пояснила, що шлюб з позивачем був зареєстрований у 1987 році. На весілля їм подарували гроші і вони зібрали ще грошей та придбали будинок за 4000 рублів в сел. Берестівка, а також обладнали його. Зараз позивач проживає у цьому будинку. Через рік у них з”явилася можливість придбати 1-кімнатну квартиру в будинку, де мешкали її батьки, і вони купили цю квартиру. На придбання квартири гроші давали її батьки та бабуся і повністю виплатили пай в кооперативному будинку , а батьки позивача нічим не допомагали і грошів на придбання цієї квартири взагалі не давали, в зв”язку з чим квартира була оформлена на її ім.”я. В подальшому , оскільки вона вдруге завагітніла , у 1991 році її батьки вирішили провести з ними споріднений обмін квартирами . Був укладений договір міни , відповідно до якого вони з позивачем вселилися в 2-х кімнатну квартиру її батьків, яка розташована за адресою : [ADDRESS], а її батьки зайняли їх 1-кітнатну квартиру [ADDRESS]. Цей обмін був здійснений без доплати. Вважає квартиру її особистою власністю, оскільки 1-кімнатна квартира була придбана її родичами , без участі позивача та його родичів і в подальшому ця квартира , яка була її власністю обмінена на 2-х кімнатну квартиру з її батьками, які погодилися на споріднений обмін і завдяки ним вона стала власником цієї квартири, а тому просить в задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні , сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 10.10.1987 року. Згідно свідоцтву про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , шлюб між позивачем [PERSON]. та відповідачкою [PERSON]. розірвано 08.10.2004 року, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено запис № 423/а.с.11/ З довідки № 22 від 27.07.1990 року вбачається, що за [PERSON]. рішенням виконкому міської ради № 224 від 25.07.1990 року закріплена однокімнатна квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , і їй дозволено внести пайові внески в сумі 2333руб. на розрахунковий рахунок ЖБК № 2 «Першотравневий». /а.с.98/ З протоколу зборів членів ЖБК № 2 «Першотравневий» від 23.06.1990 року вбачається, що було прийнято рішення про прийняття до членів ЖСК [PERSON]. та виключення з членів ЖСК [PERSON] ./а.с.99/ Відповідно до ордеру на жиле приміщення № 102 від 27.07.1990 року [PERSON]. було надано право зайняття жилого приміщення, що складається з однієї кімнати в ізольованій квартирі [ADDRESS] , на склад сім”ї з трьох осіб: [PERSON]. - квартиронаймач, [PERSON]. - чоловік, [PERSON] . - син. /а.с.100/. З квитанції від 27.08.1990 року вбачається, що [PERSON]. було сплачено за кооперативну квартиру 2333рублів/а.с.83/. В судовому засіданні було встановлено , що підпис на цій квитанції не є підписом відповідачки [PERSON]. і остання цього не заперечувала , суду пояснила, що гроші для внесення оплати вона давала своєму чоловікові [PERSON]., який і провів оплату, а тому підпис на квитанції не її , хоча ці гроші на придбання квартири давала її бабуся [PERSON]. Відповідно до корінцю чека [PERSON]. 10.08.1990 року отримала 2333руб., в якості повернення пайового внеску за квартиру. /а.с.97/ Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що в період знаходження у зареєстрованому шлюбі у 1990 році сторонами була придбана 1-кімнатна квартира [ADDRESS] З договору міни, посвідченого в нотаріальному порядку 17 липня 1991 року вбачається, що відповідачка [PERSON]. обміняла належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS], яка складається з 1 кімнати, на квартиру [ADDRESS], яка складається з 2-х кімнат і належить на праві власності [PERSON].. Обмін проведено без доплати./а.с.10/. Квартира № 17, розташована за вище вказаною адресою належить [PERSON]. на підставі довідки ЖСК № 2 «Першотравневий» м. Макіївка від 09.07.1991 року № 16, згідно якої внески за квартиру виплачені повністю у 1990 році. Договір міни на теперішній час є дійсним. З інформації, наданої КП «Бюро технічної інвентаризації м. Макіївки» вбачається, що квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS], зареєстрована за [PERSON]. на підставі договору міни від 17.07.1991 року. /а.с.39/ Відповідно повідомлення КП «БТІ м. Макіївки», користувачем домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS], є [PERSON]. Відомостей про реєстрацію правовстановлюючих документів в КП «БТІ м. Макіївки» не мається. /а.с.40,41/ Факт спорідненого обміну квартирами між відповідачкою [PERSON]., з одного боку, та її батьком [PERSON]., з іншого боку, знайшов своє повне підтвердження в судовому засіданні як поясненнями сторін, поясненнями свідків, так і письмовими доказами і сторонами взагалі не оспорюється. Після укладення шлюбу сторони за гроші, які були їм подаровані на весілля, придбали будинок[ADDRESS], але юридично цей правочин не оформлений і сторони не заявили його в спільне сумісне майно подружжя. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON]. суду пояснила, що вона є матір”ю позивача [PERSON].. Після укладення шлюбу між її сином та відповідачкою [PERSON]. була придбана 1-кімнатна квартира[ADDRESS]. на придбання цієї кооперативної квартири давали кошти вони з чоловіком , а також бабуся її колишньої невістки і квартира була придбана ними спільно для проживання сім”ї [PERSON]. Коли відповідачка завагітніла 2-ю дитиною, був проведений споріднений обмін . Вказана 1-кімнатна квартира була обмінена на 2-х кімнатну квартиру батьків відповідачки за їх бажанням . Будинок , що розташований у с. Берестовка не купували , цей будинок вони зняли , а потім хазяїн будинку помер. Свідок [PERSON]. в судовому засіданні пояснив, що позивач [PERSON]. є його рідним братом . Після весілля брата його батьки давали гроші для придбання квартири . Родичі відповідачки також давали гроші на квартиру. Після чого його брат зі своєї дружиною придбали 1-кімнатну квартиру , яка в подальшому була обмінена на 2 кімнатну квартиру батьків відповідачки [PERSON]. Допитана в якості свідка [PERSON]. суду пояснила, що відповідачка [PERSON]. є її дочкою. Після весілля дочки та позивач [PERSON]. проживали в квартирі її свекрові , тобто бабусі відповідачки. Потім у їх кооперативному будинку звільнилася 1 кімнатна квартира і вони її придбали за гроші , яки їм дала бабуся відповідачки у розмірі 2500рублів . Потім вони з чоловіком вирішили обміняти свою 2-х кімнатну квартиру, розташовану у цьому ж будинку на їх однокімнатну і був укладений споріднений обмін. На придбання 1 кімнатної квартири батьки позивача гроші не давали , вони давали гроші на придбання будинку в сел. Берестівка. Свідок [PERSON]. в судовому засіданні пояснила, що відповідачка є племінницею її чоловіка. Після весілля відповідачка і позивач жили разом з бабусею відповідачки і в цей період всі разом їм придбали будинок в с. Берестівка. Через деякий час, приблизно у 1990 році, звільнилася однокімнатна квартира в кооперативному будинку і вони її купили. Гроші на придбання цієї квартира давала бабуся відповідачки у розмірі 2500 рублів. Батьки позивача грошей на придбання квартири не давали. Бабуся відповідачки позичала у її чоловіка гроші у сумі 2500 рублів , які потім дала сім”ї [PERSON] для придбання квартири. Спільних коштів подружжя [PERSON] в придбання цієї квартири вкладено не було. Потім був проведений споріднений обмін і вони обміняли цю квартиру на двохкімнатну квартиру батьків відповідачки без доплати. Свідок [PERSON] . суду пояснила, що 1-кімнатну квартиру № 17 для сім”ї [PERSON] придбала бабуся відповідачки, оскільки вона позичала гроші у її сестри [PERSON]. у розмірі 2500рублів. Сім”я позивача [PERSON]. не давала гроші на придбання цієї квартири. Коли в сім”ї [PERSON] народилася друга дитини, батьки відповідачки зробили споріднений обмін без доплати та дали їм свою двохкімнатну квартиру, а самі переїхали до їх однокімнатної квартири. Відповідачка [PERSON]. в судовому засіданні заперечувала проти того, що на придбання 1-кімнатної квартири давали гроші як її родичі, так і батьки позивача і в підтвердження своїх доводів посилалася також на пояснення свідків [PERSON]., [PERSON]. та [PERSON]. , які також підтвердили суду цей факт. Але суд приходить до висновку, що ці пояснення відповідачки , як і пояснення вказаних свідків не можуть бути прийняти до уваги, оскільки з пояснень відповідачки [PERSON]. даних нею раніше в судовому засіданні 18.07.2007 року /а.с.23/, вбачається, що в придбання однокімнатної квартири були вкладені як їх спільні кошти з відповідачем , так і кошти їх батьків. При цьому уточнила, що батьки позивача надали 1700рублів для придбання квартири. В подальшому в судовому засіданні відповідачка відмовилася від цих пояснень і змінила їх , стверджуючи , що квартира була придбана лише за гроші, які надала їм її бабуся . Причину зміни своїх пояснень мотивувала тим, що раніше позивач залякував її , а тому вона вимушена була дати суду такі пояснення. Суд оцінює зміну своїх пояснень відповідачкою і не може прийняти її доводи до уваги, так як вважає її ствердження про те, що вона побоювалася позивача, а тому раніше давала такі пояснення, надуманими і ні якими доказами не підтвердженими . Разом з тим , суд вважає за можливе взяти до уваги як пояснення позивача [PERSON]., так і пояснення свідків [PERSON] . та [PERSON]. в тій частині, що на придбання однокімнатної квартири № 17 для сім”ї [PERSON] гроші давалися як батьками позивача , так і родичами відповідачки , оскільки ці їх пояснення були підтверджені насамперед поясненнями відповідачки [PERSON]., даних нею в судовому засіданні 18.07.2007року , а також іншими доказами по справі . При вирішенні спору, суд враховує, що правовідносини між сторонами виникли в період дії Кодексу про шлюб та сім”ю України (в редакції 1969 року, введеному в дію 01.01.1970р), тому спір між сторонами підлягає вирішенню відповідно вказаного кодексу. Згідно ст. 22 КпШС України, майно, набуте подружжям за час шлюбу , є їх спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування та розпорядження цим майном. Особистою власністю подружжя , відповідно до вимог ч.1 ст. 24 КпШС України є лише майно, що належало кожному з подружжя до укладення шлюбу , а також отримане ним під час шлюбу в дар або в порядку спадкування. Таким чином, оскільки судом встановлено, що в придбання квартири [ADDRESS] були вкладені кошти як сім”ї [PERSON], так і їх батьків і ця квартира була придбана під час знаходження сторін у зареєстрованому шлюбі і придбана саме для проживання і користування нею сім”ї [PERSON], яка на той час складалася з позивача, відповідачки та їх дитини , то цю квартиру слід вважати спільною сумісною власністю сторін, з урахуванням також того, що будь-яких доказів, що квартира була отримана під час шлюбу відповідачкою в дар , суду не було надано . В подальшому в зв”язку з тим, що відповідачка вдруге знаходилася у стані вагітності, у 1991 році за сумісним бажанням був оформлений договір міни між відповідачкою та її батьками, за яким сім”я [PERSON] переїхала у двохкімнатну квартиру батьків відповідачки , а її батьки у вище вказану однокімнатну квартиру , тобто спірна квартира також є спільної сумісною власністю сторін . Відповідно до ч. 2 ст. 29 КпШС України поділ спільного майна подружжя може бути проведений як за час перебування у шлюбі, так і після розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 28 КпШС України в разі поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках , суд може відступити від равенства часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або таки, що заслуговують уваги інтереси одного з подружжя. Оскільки позивач [PERSON]. в судовому засіданні уточнив свої позовні вимоги і просив визначити його частку в 2-х кімнатній квартирі у розмірі &frac14; її частини, враховуючи ту обставину, що спочатку їм належала 1- кімнатна квартира , а в подальшому був проведений споріднений обмін з батьками відповідачки , він вважає , що його частка в цій квартирі є меншою і повинна складати лише &frac14; частину. Враховуючи , що згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичним чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України , в межах заявлених ними вимог , суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача [PERSON]. та визначити його частку у спільній сумісній власності у розмірі &frac14; частини спірної квартири , в межах заявлених ним в позові вимог.

Outcome: approved