Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-17 00:00:00

Представники відповідачки [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] позов не визнали повністю. Представник позивача Соловей М.М. пояснив суду, що відповідно до ст. 127 ЖК України для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнанні для цієї мети житлові будинки. Стаття 129 ЖК України визначає, що єдиною підставою для вселення на надану житлову площу є ордер, який видається на підставі рішення про надання житлової площі в гуртожитку адміністрацією підприємства, установи, організації. Порядок надання житлової площі в гуртожитках підприємства, установи, організації, користування встановлюється Примірним положенням про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів Української РСР від 3 червня 1986 р. № 208. Згідно п.2 Положення гуртожитки призначаються для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання. Житлова площа в гуртожитку, наголошує п.9 Положення, надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету. На підставі такого рішення власник гуртожитку видає громадянинові спеціальний ордер, який є підставою для вселення на надану житлову площу, що передбачено п.10 Положення. Згідно П.11 Положення зазначає жила площа в гуртожитках надається в порядку черговості, що визначається адміністрацією підприємства, установи, організації та профспілковим комітетом. Будучи забезпеченою житловою площею, [PERSON], яка проживала разом зі своєю сім'єю в [ADDRESS] у 2002 р., зайняла кім. [ADDRESS]-[ADDRESS] гуртожитку «В». Сім'я позивачки на квартирному обліку, як така, що потребує поліпшення житлових умов, не значилася. Члени сім'ї на зазначеному підприємстві не працювали. Рішення адміністрації та профспілкового комітету про надання жилої площі в гуртожитку не приймалося. На підставі звернення голови ліквідаційної комісії ВАТ «Дністрогесбуд» рішенням міської ради від 01.11.2002 р. № 54 гуртожиток «В» був прийнятий у комунальну власність територіальної громади міста. Статус гуртожитку не був змінений. Не змінений цей статус і на даний час, оскільки реконструйоване приміщення гуртожитку не прийняте в експлуатацію, як житловий будинок у встановленому порядку. Рішення виконавчого комітету Новодністровської міської ради від 18.02.2004 року № 37/2 про переведення гуртожитків «Б» та «В» до житлового фонду є передчасним і не ґрунтується на відповідній технічній документації. Тому, по суті статус гуртожитку не змінився на житловий будинок. Даний гуртожиток, який є об'єктом комунальної власності і був переданий в оперативне управління ВУЖКГ, діяльність якого визначена його статутом. Повноважень самостійного надання громадянам житлової площі, видання їм ордерів на її зайняття підприємство не мало. Згідно п.8 п. б ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно до відання виконавчих органів міських рад належать повноваження видачі ордерів на заселення жилої площі в будинках державних та комунальних організацій. З 2002 по 2004 рр. [PERSON] в гуртожитку не проживала, знаходилася за межами міста. У серпні 2004 р. вона звернулася до бувшого начальника ВУЖКГ з проханням, щоб останній ініціював перед виконкомом міської ради питання щодо надання дозволу на проведення реконструкції в кім. [ADDRESS]-[ADDRESS] гуртожитку «В», яка їй у встановленому законом порядку не надавалася. Виконком не видав ордер на вселення, а дав дозвіл тільки на проведення ремонтних робіт, пов'язаних з реконструкцією приміщення. Але бувший заступник начальника ВУЖКГ, не маючи повноважень на видання ордерів та при відсутності будь якого рішення про надання відповідачці житла, протиправно в порушення чинного законодавства видав [PERSON] ордер на вселення в кімнату № 41 гуртожитку «В». Враховуючи зазначені обставини, даний ордер має бути визнаний недійсним. Рішення виконавчого комітету міської ради про надання позивачці дозволу на проведення ремонтних робіт скасовано сесією міської ради як незаконні. Представник відповідачки [PERSON] позов не визнала повністю та пояснила, що позов безпідставний. Відповідачка є її дочкою і вона не стояла на обліку як така, що потребує поліпшення житлових умов, оскільки вийшла заміж в 17 років і народила двоє дітей. Одна дитина хворіє, тому вона змушена заробляти гроші. ВАТ «Дністрогесбуд» надало приміщення гуртожитку її дочці на підставі її заяви, оскільки приміщення не було придатне для проживання і практично руйнувалось. Дочка витратила значні кошти на реконструкцію приміщення, і після отримання ордеру проводила в наданих їй кімнатах ремонт, а ці кімнати в неї відібрав позивач. Представник відповідачки [PERSON] пояснив, що позов є безпідставний. Представник позивача стверджує, що при видачі вказаного ордеру відповідачці були порушені вимоги ст.ст. 127, 129 ЖК України, які регулюють порядок надання житлової площі в гуртожитках та п.п. 2, 10,11 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою КМ Української РСР від 03.06.1986 № 208. Спірний ордер [NUMBER] від 10.11.2004, виданий на квартиру в жилому будинку коридорного типу і ним відповідачці було дозволено зайняти квартиру [ADDRESS]. Таким чином ордер був виданий відповідачці для вселення якраз в квартиру житлового будинку, а не в кімнати в гуртожитку. А представник позивача замовчує, той факт, що згідно рішення виконавчого комітету Новодністровської міської ради від 18.02.2004 року № 37/2 гуртожиток «В» був переведений у житловий фонд міста Новодністровська. Безпідставним також є посилання представника позивача на те, що [PERSON] в гуртожитку не проживала, знаходилась за межами міста, так як позивач всупереч вимогам ст. 60 ЦПК України не надав ніяких доказів щодо цього, так як відповідачка переїхала проживати в наданих їй кімнатах гуртожитку блок "В" зразу ж після її надання, тобто в 2002 році, про що свідчать факт прописки її по вказаній адресі 16.10.2002 року та 16.11.2004 року на підставі рішення міськвиконкому про закріплення за нею кімнат [ADDRESS]-[ADDRESS] та надання дозволу на проведення в них реконструкції. Відповідачка витратила значні кошти на проведення дозволеної їй міськвиконкомом реконструкції, а позивач незаконно скасував дане рішення про надання дозволу позивачці на зайняття кімнат [ADDRESS]-[ADDRESS] та проведення в них ремонтних робіт. Відповідачка оскаржила дане рішення в суді, але провадження в справі зупинено до вирішення даної справи. Вини відповідачки [PERSON] в тому, що їй ніби - то неправильно було видано ордер немає, а колишній працівник ВУЖКГ [PERSON] був уповноважений міськрадою на підписання ордерів, оскільки в самому рішенні про закріплення за відповідачкою кімнат на нього покладався контроль за виконанням даного рішення. Тому відповідачка вселилася на підставі дійсного ордера, а позивач фактично виселив відповідачку без рішення суду, що є порушенням її конституційних прав. Судом досліджено такі інші докази: копія ордеру [NUMBER] на квартиру в жилому будинку коридорного типу від 10.11.2004 року, довідка Новоністровського ВУЖКГ від 21.10.2007 року № 845, довідка Новодністровської міської ради від 01.10.2007 року № 1280, копія рішення виконавчого комітету Новодністровської міської ради від 17.09.2004 року № 237/9, копія рішення п'ятої сесії двадцять четвертого скликання Новодністровської міської ради від 01.11.2002 року № 54, копія рішення виконавчого комітету Новодністровської міської ради від 15.01.2003 року № 4/1,копія 1,2,12 та 13 сторінок паспорта громадянки України [PERSON], копія свідоцтва про право власності на житло від 14.01.1994 року, копія свідоцтва про народження серії [NUMBER], копія свідоцтва про народження серії [NUMBER], довідка Новодністровської міської ради від 12.11.2007 року № 1479, заява [PERSON] на ім'я начальника ВУЖКГ від 07.09.2004 року, копія статуту Новодністровського виробничого госпрозрахункового управління житлово - комунального господарства та доповненя до нього, копія рішення сьомої сесії п'ятого скликання Новодністровської міської ради від 30.11.2006 року № 172, довідка Новодністровської міської ради від 21.04.2008 року № 510, копія рішення виконавчого комітету Новодністровської міської ради від 18.02.2004 року № 37/2, копія рішення Сокирянського районного суду від 12.02.2008 року по справі № 2-о-18/08, копія статуту ДП «Жилсервіс» ВАТ «Дністрогесбуд». Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] 16.10.2002 року була зареєстрована в кімнатах [ADDRESS]-613 будівлі гуртожитку «В» в м. Новодністровськ Чернівецької області. Реєстрація та вселення відповідачки відбулися на підставі її усного звернення до представника власника гуртожитку - ВАТ «Дністрогесбуд». Згідно рішення Новодністровської міської ради від 01.11.2002 року зазначений вище гуртожиток був прийнятий в комунальну власність територіальної громади м. Новодністровськ та передано його в оперативне управління виробничому управлінню житлово - комунального господарства. 15.01.2003 року згідно рішення виконкому Новодністровської міської ради №4/1 виконком схвалив пропозицію про переведення гуртожитку «В» у житловий фонд, а 18.02.2004 року згідно рішення виконкому Новодністровської міської ради гуртожиток «В» був переведений у житловий фонд міста Новодністровськ. Згідно рішення виконкому Новодністровської міської ради від 17.09.2004 року № 237/9 за відповідачкою [PERSON] залишено кімнати [ADDRESS],[ADDRESS] в гуртожитку «В» та надано згоду їй на проведення ремонтних робіт пов'язаних з реконструкцією належних їй кімнат під житловий фонд квартирного типу. На підставі даного рішення заступник начальника ВУЖКГ м. Новодністровськ 10.11.2004 року видав відповідачці [PERSON] ордер [NUMBER] на квартиру в жилому будинку коридорного типу на [ADDRESS] не вповноважене видавати ордери в жилих приміщення, які знаходяться в його оперативному управлінні, що стверджується копіями статуту даного підприємства та змін до нього. Згідно рішення сьомої сесії п'ятого скликання Новодністровської міської ради від 30.11.2006 року №172 рішення про закріплення за відповідачкою [PERSON] кімнат [ADDRESS]-[ADDRESS] в гуртожитку «В» та надання їй дозволу на реконструкцію даних кімнат скасовано з тих підстав, що відповідачка не проводить реконструкцію та не проживає в даному приміщенні більше одного року. Згідно ст.128 Житлового кодексу Української РСР порядок надання жилої площі в гуртожитках визначається законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету і комітету комсомолу. Згідно ст. 51 Житлового кодексу УРСР жилі приміщення в будинках житлового фонду місцевих Рад народних депутатів надаються громадянам виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради народних депутатів за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті з депутатів. В спірному ордері [NUMBER] зазначено, що підставою для його видачі було рішення виконкому Новодністровської міської ради від 17.09.2004 року № 237/9, згідно якого відповідачці не надавалося жиле приміщення, а закріплювалися за нею кімнати, в яких їй дозволялось проводити реконструкцію, а також дане рішення скасоване згідно рішення сьомої сесії п'ятого скликання Новодністровської міської ради від 30.11.2006 року №172. Отже, жиле приміщення відповідачці [PERSON] не надавалося позивачем - Новодністровською міською радою ні в порядку ст.51 Житлового кодексу УРСР, яка регламентує порядок надання жилих приміщень у будинках житлового фонду місцевих Рад народних депутатів, ні в порядку ст.128 Житлового кодексу УРСР, яка регламентує надання жилої площі в гуртожитках Згідно ч.1 ст.58 Житлового кодексу Української РСР на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Отже ордер - це не є рішення про надання житла, а лише підстава для вселення в надане у встановленому порядку житло, а відповідачка [PERSON] на підставі спірного ордеру не вселялась в приміщення будівлі «В», а лише змінила 10.11.2004 року реєстрацію на підстав даного ордеру, зареєструвавшись та вселившись раніше - 16.10.2002 року - за усною згодою представників ДП «Жилсервіс» ВАТ «Дністрогесбуд» і даний факт вселення відповідачки 16.10.2002 року в такому порядку сторонами не оспорюється. Крім того, колишній власник приміщення гуртожитку «В» - ВАТ «Дністрогесбуд» не оспорював законність реєстрації відповідачки в приміщенні гуртожитку, не висловлював претензій щодо законності реєстрації відповідачки [PERSON] та не вимагав її виселення. Даний факт також сторонами не оспорювався і не потребував доведення. Крім того, судом встановлено, що кімната [ADDRESS], в якій зареєстрована відповідачка, на момент видачі спірного ордеру не мала статусу жилого приміщення, оскільки ця кімната не відповідала вимогам, що ставляться згідно ст. 50 Житлового кодексу Української РСР до жилих приміщень, тобто не відповідала встановленим санітарним та технічним вимогам. Той факт, що приміщення, в будівлі «В», де зареєстрована відповідачка [PERSON], не відповідала санітарним і технічним вимогам на момент видачі ордеру сторонами не оспорювався, тобто не потребував доведення. Вказані вище обставини стверджуються взаємним зв'язком доказів, досліджених судом у їх сукупності. Дані докази є належними та допустимими. Відповідно до ст.59 Житлового кодексу УРСР ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень. Так як судом встановлено, що позивачем - Новодністровською міською радою не надавалося в установленому порядку відповідачці [PERSON] жиле приміщення - [ADDRESS] 10.11.2004 року видав відповідачці [PERSON] спірний ордер [NUMBER], відповідачка [PERSON] на підставі спірного ордера не вселялась в приміщення будівлі «В», а лише змінила 10.11.2004 року реєстрацію на підстав даного ордеру, зареєструвавшись та вселившись раніше - 16.10.2002 року - за усною згодою представників ДП «Жилсервіс» ВАТ «Дністрогесбуд», відповідачка [PERSON] не подавала не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, не порушувалися права інших громадян та організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, не встановлено неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, тому відсутні підстави, передбачені ст.59 Житлового кодексу УРСР, для визнання ордеру недійсним у судовому порядку. Представник позивача стверджував, що ордер має бути визнаний недійсним з тих підстав, що жиле приміщення відповідачці у встановленому законом порядку не надавалося, виконком не видавав ордер на вселення, а бувший заступник начальника ВУЖКГ, протиправно в порушення чинного законодавства видав відповідачці [PERSON] ордер на вселення в [ADDRESS]. Згідно ст. 59 Житлового кодексу УРСР підставою для визнання у судовому порядку ордеру недійсним є порушення порядку і умов надання жилих приміщень. Оскільки судом встановлено, що жиле приміщення відповідачці не надавалося позивачем, то відсутнє порушення порядку і умов надання жилих приміщень. Суд відхиляє доводи представник позивача, про те, що спірний ордер має бути визнаний недійсним, так як виданий не уповноваженою особою, оскільки це не є неправомірною дією службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а є стадією виконання прийнятого рішення про надання житла. Крім того, видача ордеру на жиле приміщення не уповноваженою особою не є згідно ст.59 Житлового кодексу УРСР підставою для визнання ордеру недійсним в судовому порядку. Сторонами не оспорювався той факт, що спірний ордер був виданий на приміщення, яке не було жилим на момент видачі ордеру, оскільки в приміщенні були відсутні санітарні та технічні вимоги, передбачені ст.50 Житлового кодексу УРСР, а ст.59 Житлового кодексу УРСР передбачає визнання у судовому порядку недійсним ордера, виданого на жиле приміщення. Таким чином, підстави для визнання ордеру недійсним у судовому порядку відсутні. Враховуючи наведені вище обставини суд вважає, що позовна заява Новодністровської міської ради до [PERSON] про визнання ордеру недійсним не підлягає задоволенню і в позові слід відмовити повністю за безпідставністю, так як відповідачка [PERSON] не порушувала права, свободи та інтереси Новодністровської міської ради. На підставі ст.50,51,58,59,128 Житлового кодексу УРСР,

Outcome: dismissed