Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-28 00:00:00

У грудні 2007 року [PERSON]. звернувся до суду з зазначеною позовною заявою до відповідачів, посилаючись на те, що 13.12.2001 року між нею і відповідачкою [PERSON]. укладався договір позики грошей в сумі 15000 доларів США, що складає 75000,00 грн.. Вона віддала відповідачці [PERSON]. цю суму коштів, а відповідачка [PERSON]. власноруч написала їй розписку про отримання грошей у борг. Відповідачі на той час перебували у шлюбі з [PERSON], на її вимоги добровільно не повернули грошові кошти за договором позики, посилаючись на відсутність грошей. В період розгляду справи [PERSON]. доповнила позовні вимоги до відповідачів про стягнення моральної шкоди в сумі 7000 грн.. У зв'язку з наведеним позивач просить позов задовольнити в сумі 75000 грн. та 7000 грн. і стягнути на її користь судові витрати. Відповідачка [PERSON]. позовні вимоги визнала у повному обсязі, просить суд позов задовольнити, посилаючись, що дійсно вона перебувала у шлюбі з [PERSON]. з 1987 року до 9 лютого 2007 року, у шлюбі, з метою придбання і ремонту магазина по[ADDRESS], вони з чоловіком 13.12.2001 року взяли у борг у [PERSON]. кошти в сумі 15000 доларів США, що було еквівалентній сумі 75000 грн., на строк до вимоги [PERSON].. При цьому вони обидва зверталися до [PERSON]. за грошима, [PERSON]. знаходився на дворі, а їй [PERSON]. надала кошти, вона написала про це письмову розписку. Потім з чоловіком виникли сварки, у лютому 2007 року він подав позови на розлучення та поділ майна з нею до суду. У липні 2007 року [PERSON]. звернулася до них з вимогами повернути борги за договором позики, а потім до суду. Відповідач [PERSON]. позовні вимоги не визнав, просить суд у задоволенні позову відмовити, посилаючись, що він взагалі не був присутній при договорі позики, що договору позики взагалі не було, [PERSON]. гроші [PERSON]. не передавала взагалі. Підтвердив, що він дійсно перебував з [PERSON]. у шлюбі з 1987 року по лютий 2007 року, він подав позов до суду про поділ майна подружжя, тому [PERSON]. бажає отримати з нього кошти. Представник відповідача [PERSON] . підтримав [PERSON]. і теж просить суд у задоволені позову відмовити. Вислухавши сторони і представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову. Судом установлені факти і відповідні їм правовідносини. З 17 жовтня 1987 року відповідачі [PERSON]. і [PERSON]. перебували у зареєстрованому шлюбі до 22 травня 2007 року (а.с. 36-37). Сімейний Кодекс, яким регулюються майнові відносини, осіб, що перебувають у сімейних правовідносинах у реєстрованому шлюбі, вступив у дію з 01.01.2004 року і до цього такі відносини регулювалися Кодексом про шлюб та сім'ю України 1969 року, відповідно до яких якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, та договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї (статті 61 ч.4, 65 ч.4 СК України, стаття 23 ч.2 КпШС України). Під час шлюбу [PERSON]. 13.12.2001 року взяла позику у [PERSON]. на суму 15000 доларів США, про що нею була написана письмова розписка (а.с. 5,93). Згідно зі ст. 374 ЦК Української РСР 1963 року, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надана позивачкою [PERSON]. письмова розписка не є письмовою формою договору позики, але є підтвердженням факту укладання у грудні 2001 року між [PERSON]. і [PERSON]. договору позики, за яким позивачка передала відповідачці 15000 доларів США, а та зобов'язалася повернути таку ж саму суму за вимогою [PERSON]., однак свого зобов'язання у липні 2007 року не виконала. Відповідачі [PERSON] підтвердили суду, що вони у шлюбі в інтересах сім'ї придбали майно: автомобіль “Фіат-Дукато” держ.номер [NUMBER], вартістю 30426 грн. 25 коп.; житловий будинок по[ADDRESS] , вартістю 75000 грн.; магазин промислових товарів по [ADDRESS], вартістю140000 грн.; холодильні вітрини 3 штуки, вартістю 15300 грн. (а.с. 38-72). Відповідно до ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає необґрунтованими заперечення відповідача [PERSON]., так як його пояснення є безпідставними, а факти, викладені в запереченнях, не відповідають дійсним обставинам справи. Спірні кошти в сумі 15000 доларів США були набуті відповідачами [PERSON] на праві спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, відповідачкою [PERSON]., у відповідності з вимогами ст.ст. 10,11,60 ЦПК України, надано доказів які б підтверджували ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх пояснень, що договір позики між нею і [PERSON]. від 13.12.2001 року був укладений в інтересах сім'ї. Тому суд вважає, що цей договір позики створює обов'язки для другого подружжя - відповідача [PERSON].. Відповідно до змісту ст. 169 ЦК Української РСР 1963 року, який був чинний на час виникнення спірних правовідносин, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті. сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу. Згідно № 134 “Урядового кур'єра” від 24.07.2008 року офіційний курс Національного Банку України за 100 доларів США дорівнює 484,0000 гривні. За таких обставин суд вважає, що підлягає задоволенню позовні вимоги [PERSON]. про стягнення суми позики - 15000 доларів США х 4,8400 грн. = 72600 грн., а у задоволенні інших грошових вимог в цій частині позову [PERSON]. необхідно відмовити. Діями відповідачів були порушені законні права позивачки [PERSON]. і у винних діях відповідачів [PERSON]. і [PERSON]. є|наявний| причинний зв'язок з|із| тим, що наступили|настали| для позивачки вказані наслідки|результатів|. Частиною 1 статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановленою частиною другою цієї статті. Суд приходить до висновку, що моральну шкоду необхідно стягнути з відповідачів, з осіб, винними діями яких її заподіяно. При вирішенні питання щодо розміру відшкодування моральної шкоди позивачки [PERSON]., з урахуванням положень п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року та у відповідності ст. 1167 ЦК України: розмір моральної шкоди суд визначає з урахуванням характеру, обсягу та тривалості страждань [PERSON]., можливості відновлення її майнових втрат, стану її як власника, істотності вимушених змін в її життєвих стосунках, - суд виходить із засад розумності, виваженості і справедливості. Розмір моральної шкоди суд зменшує до суми 1000 грн. на користь позивачки. Судові витрати суд стягає з відповідачів на користь позивачки в порядку вимог ст. 88 ЦПК України у частковому відношенні.

Outcome: partial