Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-19 00:00:00

В травні 2008 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою про визначення часток у спільній сумісній власності, посилаючись на те, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 20 травня 1998 року їй, [PERSON], [PERSON]та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS]. Право власності зареєстровано в МБТІ. [PERSON]помер [INFO]. Шоста державна нотаріальна контора відмовилася видати свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки в свідоцтві про право власності на житло, яке видане 20 травня 1998 року виконкомом Дніпропетровської міської ради право власності на квартиру визначено, як спільна сумісна власність. Просила припинити право спільної сумісної власності та визначити частки в спільному майні квартирі [ADDRESS]: за нею - 1\4 частину квартири, за померлим [PERSON] - 1\4 частини квартири, за [PERSON] - 1\4 частини квартири та за [PERSON]- 1\4 частини квартири. Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився. Відповідно до листа просили розглядати справу в їх відсутності. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 20 травня 1998 року, виданого виконкомом Дніпропетровської міської ради, квартира [ADDRESS], загальною площею 62,2 кв.м. належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON]та [PERSON]. Згідно до ст. 368 ЦК України , спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного із них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно до ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ст.372 ЦК України майно, що є спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. [PERSON]помер [INFO] і здійснити виділ частки не можливо. Як показала в судовому засіданні позивачка після смерті батька вона звернулася в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, однак Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора відмовила в видачі свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування за законом, оскільки в свідоцтві про право власності на житло право власності на квартиру [ADDRESS] визначено, як спільна сумісна власність. Відповідно до п.224 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті одного із учасників спільної сумісної власності лише після виділення ( визначення) частки померлого у спільному майні. Відповідно до ч.1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. При таких обставинах суд вважає за можливе припинити спільну сумісну власність в квартирі [ADDRESS], між [PERSON], [PERSON] (померлим), [PERSON] та [PERSON]; встановити спільну часткову власність і визначити частки в спільному майні в квартирі [ADDRESS]: за [PERSON] - 1/4 частини квартири, за померлим [INFO] [PERSON] - 1/4 частини квартири, за [PERSON] - 1/4 частини квартири та за [PERSON] - 1/4 частини квартири. Згідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін.

Outcome: approved