Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаною позовною заявою мотивуючи тим, що відповідачка, яка була на той час його дружиною, скориставшись його хворобливим станом, так як він є інвалідом 2-ї групи, тим, що він не усвідомлював значення своїх дій, принудила його 03.05.2006 року подарувати їй належний йому будинку в [ADDRESS] В судовому засіданні позивач та його представник змінили підстави позову, уточнили їх і вважають, що підставою визнання недійсним договору дарування вказаного житлового будинку є укладення його із-за збігу і впливу тяжких обставин, які виразилися в його хворобі і негараздами у відношеннях із близькими йому людьми, в погрозах відповідачки розірвати шлюб, якщо він не зробить її власницею майна, а саме - належного йому житлового будинку, тобто з підстав, передбачених ст.233 ЦК України. Просять суд визнати недійсним договір дарування вказаного житлового будинку, вчинений під впливом тяжких обставин та стягнути з відповідачки моральну шкоду в сумі 1500 грн. Відповідачка позов не визнала і суду пояснила, що 03.05.06 року позивач під час шлюбу з нею подарував належний йому будинок з метою в подальшому забезпечення їх дитини житлом. Він хотів подарувати будинок синові, але через його малолітній вік вирішив подарувати їй. Крім того, позивач сам займався приватизацією земельної ділянки на неї. Цей будинок старий і в ньому ніхто не жив, так як позивач забезпечений житлом в іншому місці. Майже через рік - в червні 2007 року вона вимушена була виїхати до іншого населеного пункту, так як позивач вигнав її з будинку, а у вересні 2007 року позивач почав вимагати повернути йому будинок. Зараз вона мешкає із сином у своїх родичів в с.Насташка Рокитнянського району. Вважає, що ніякого впливу на позивача вона не вчиняла, він сам за взаємною згодою подарував їй будинок, який дістався йому у спадщину від батьків. Третя особа до суду не з”явилася, подала до суду заяву, в якій позов не підтримує, так як при укладанні договору дарування позивачеві були роз”яснені наслідки даної угоди, але він настоював саме на договорі дарування. Заслухавши сторони, представника позивача, свідків, дослідивши докази по справі, суд вважає, що підстав для задоволення позову не вбачається зважаючи на такі обставини. В судовому засіданні встановлено, що позивач під час щлюбу із відповідачкою подарував їй належний йому будинок в[ADDRESS]. Угода була посвідчена приватним нотаріусом, який роз»яснив сторонам наслідки учинюваної угоди. З червня 2007 року відповідачка та її син не проживають із позивачем і з грудня цього ж року шлюб між ними розірваний. У вересні 2007 року позивач почав вимагати у відповідачки повернення будинку, потім подав до суду заяву, вимагаючи визнання недійсним договору дарування житлового будинку, мотивуючи тим, що в момент учинення угоди він не усвідомлював значення своїх дій, так як є інвалідом 2-ї групи і хворіє на розсіяний склероз. В судовому засіданні позивач та його представник уточнили позовні вимоги і просять суд вважати підставою для визнання недійсною угоди вчиненною під впливом тяжких для позивача обставин. Відповідно до ст.233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може буди визнаний судом недійсним. В п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» №3 від 28.04.1978 року вказано, що при вирішенні позовів про визнання угоди недійсною суди повинні мати на увазі, що такі вимоги можуть бутит задоволені при доведеності фактів обману, насильства, погрози, зловмисної угоди представника однієї сторони з другою стороною або збігу тяжких обставин і наявності їх безпосереднього зв»язку з волевиявленням сторони укласти угоду на вкрай невигідних для неї умовах. Збігом тяжких обставин слід вважати такий майновий або особистий стан громадянина чи його близьких, які примусили укласти угоду на вкрай невигідних для нього умовах. Тобто в даному випадку передбачається не будь-яке несприятливе матеріальне, соціальне чи інше становище, а його крайні форми, для усунення яких необхідне термінове укладення правочину. Суд вважає, що позивачем не доведено, що в даному випадку мали місце тяжкі обставини, так як погроза розірвати шлюб не є тяжкою обставиною, а тільки погрозою і намагання, як стверджує позивач, даже шляхом дарування старого будинку зберігти шлюб не є вчиненою під впливом тяжких обставин. Крім того, сторони після укладання угоди тривалий час проживали разом, вели спільне господарство і позивач не виказував думки ні в сім»ї, ні допитаним в судовому засіданні свідкам, що договір дарування є для нього кабальним чи вчиненим на край невигідних умовах, тим паче, як пояснили сторони, вказаний будинок знаходиться в аварійному стані і непридатний для проживання, що підтверджує відсутність кабальної умови. Це ж підтверджено в судовому засіданні пропозицією позивача відповідачці уклати мирову угоду при умові дарування будинку синові сторін. Суд вважає, що позовна заява подана до суду не з підстав визнання недійсності договору дарування, а з причини неприязних відносин, які склалися між сторонами і які були виказані неодноразово під час судового засідання у відношенні побачень із сином та з інших підстав. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] . підтвердив, що позивач радився з ним про можливість збереження шлюбу із відповідачкою. Аналізуючи пояснення сторін, показання свідків, надані докази по справі, суд прийшов до висновку, що позивачем не доведено вчинення договору дарування під впливом тяжких обставин і тому підстав для визнання його недійсним суд не вбачає.

Outcome: dismissed