Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Одеської міської ради про визнання права земельну ділянку, мотивуючи свій позов тим, що на підставі договору купівлі-продажу № 19 від 31 січня 2002р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Кот Д.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 119, позивач [PERSON] купив у відповідача гараж - нежитлове приміщення першого поверху, загальною площею 17,9 кв.м., яке розташоване на першому поверсі одноповерхового будинку [ADDRESS]. 20 грудня 2006 року [PERSON] звернувся до Одеської міської ради з заявою про безоплатну передачу земельної ділянки для будівництва індивідуального гаражу, але дану заяву не було розглянуто. Також в позові зазначено, що відповідно до ч.6 ст.118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель комунальної власності для будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки, у якій зазначаються бажані розміри та мета її використання. Позов мотивований тим, що відповідно до п. д ч.1 ст.121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель комунальної власності для будівництва індивідуальних гаражів - в розмірі не більше 0,01 гектара. Порушення свого права позивач вбачає в тому, що на порушення ч.7 ст.118 Земельного кодексу України протягом одного місяця відповідачем не було надано ні згоди, ні відмови на передачу земельної ділянки у власність, також позивачу не було надано дозволу на розробку проекту її відведення. Згідно п.2.1 і 2.2. Статуту Центру Державного земельного кадастру при Державному Комітеті України по земельних ресурсах, «Центр» здійснює свою діяльність з метою створення та функціонування автоматизованої системи ведення державного земельного кадастру України та системи реєстрації земель. Таким чином, до повноважень Одеської регіональної філії Державного підприємства „Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах” належить внесення даних про земельні ділянки до автоматизованої системи ведення державного земельного кадастру України, виготовлення проектів державних актів на право власності на землю, присвоєння кадастрових номерів земельним ділянкам. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав, посилаючись на те, що позивач є громадянином України, і відповідно до законодавства має право на безоплатну передачу земельної ділянки у власність, раніше йому безоплатно не надавалась земельна ділянка у власність, тому позивач скористався своїм законним правом - правом на безоплатне одержання земельної ділянки. Земельна ділянка відноситься до земель комунальної власності і знаходиться на території земель територіальної громади міста Одеси, від імені якої здійснює повноваження Одеська міська рада. Позивач виконав умови ч. 6 ст. 118 ЗК України, а саме - 20 грудня 2006 року подав заяву до Виконавчих органів Одеської міської ради, в своїй заяві просив безоплатно передати йому у власність (приватизувати) із земель комунальної власності Одеської територіальної громади для будівництва індивідуального гаражу земельну ділянку, зайняту нежитловим приміщенням гаражу першого поверху одноповерхового будинку [ADDRESS], загальною площею 17,9 кв.м., яке розташоване на першому поверсі, та частини земельної ділянки, яка є необхідною для його обслуговування. Представник відповідача - Одеської міської ради в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи відповідач повідомлений належним чином у відповідності до ч. 9 ст. 74 ЦПК України, про причини неявки до суду не повідомив. Представник третьої особи Одеської регіональної філії Державного підприємства „Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах” в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, перевіривши їх в сукупності з вимогами чинного законодавства, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу № 19 від 31 січня 2002р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Кот Д.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 119, позивач [PERSON] набув у відповідача право власності на гараж - нежитлове приміщення першого поверху, загальною площею 17,9 кв.м., яке розташоване на першому поверсі одноповерхового будинку [ADDRESS]. Відповідно до ч.6 ст.118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель комунальної власності для будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання. Відповідно п. д ч.1 ст.121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель комунальної власності в таких розмірах: для будівництва індивідуальних гаражів - не більше 0,01 гектара. 20 грудня 2006р. позивачем [PERSON] було подано у Виконавчий комітет Одеської міської ради заяву про передачу у власність земельної ділянки, на якій розташований зазначений вище об'єкт нерухомості. Ця заява відповідачем не розглянута по суті. На порушення ч.7 ст.118 Земельного кодексу України протягом одного місяця відповідачем не було надано ні згоди, ні відмови на передачу земельної ділянки у власність, також позивачу не було надано дозволу на розробку проекту її відведення. Відповідно до ст. 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування Відповідно до ч.11 ст.118 Земельного кодексу України у разі залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Outcome: partial