Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь 141732,57 грн. страхового відшкодування; 4417,39 грн. пені за несвоєчасну виплату страхового відшкодування; 1188,22 грн. три відсотки річних за прострочення виконання грошового зобов`язання; 10288,21 грн. індекс інфляції за весь час прострочення та судові витрати з яких 7000,00 грн. витрати на правову допомогу. В обгрутування заявлених вимог зазначив, що 26.07.2007 року між позивачем та відповідачем був укладений договір № 001/07/113 страхування наземного транспорту, за яким відповідач взяв на себе зобов'язання в разі настання страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування в межах страхової суми (150000 грн.) позивачу, а позивач зобов'язувався сплачувати страхові платежі в визначені Договором терміни та виконувати інші умови Договору. Об'єктом страхування був автомобіль Сканія R114 LA4X2LA 380 державний номер [NUMBER], кузов № [NUMBER], який належить позивачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER]. 28.07.2007 року о 23.00 сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок чого застрахований автомобіль отримав механічні пошкодження. Про настання страхового випадку позивач повідомив відповідача у відповідності до п. 6.1.6 Договору. Згідно звіту № 1201 від 01.08.2007 року, складеного на замовлення відповідача СПД [PERSON], матеріальний збиток, завданий позивачу - власникові автомобіля Сканія R114 LA4X2LA 380 державний номер [NUMBER], в результаті його пошкодження при ДТП складає 132473,68 грн. Всі документи, необхідні для виплати страхового відшкодування позивачем були надані до 24.10.2007 року, однак така виплата, в порушення абзацу 2 п. 6.2.2 Договору не проводилася до 03.12.2007 року, у зв'язку з чим позивач звернувся з письмовою претензією до відповідача для надання роз'яснення з приводу затримки виплати. В лютому 2008 року позивачем було отримане повідомлення про відмову у виплаті страхового відшкодування, датоване 13.11.2007 роком за № 856. Відмова мотивована тим, що відповідно до фотокарток та заключення експерта було встановлено, що особою допущеною до керування ТЗ були порушені норми використання ТЗ, а саме автошини заднього лівого зовнішнього колеса мали пошкодження протектора із зовнішньої та внутрішньої сторони більше допустимої норми (1,0мм). Автошина заднього лівого внутрішнього колеса мала повний знос та розриви протектора. Підставою для відмови вказано п.п. 6.1.3 Правил страхування та п.п. 5.1.7, 8.12, 8.13 Договору страхування, тобто випадок не визнаний страховим. Відмова у виплаті страхового відшкодування, на думку позивача, є невмотивованою, не ґрунтується на вимогах закону та Договору, а тому з відповідача підлягає стягненню сума страхового відшкодування визначена експертом з урахуванням зміни курсу євро до гривні, а також з урахуванням трьох відсотків річних від простроченої суми, індексу інфляції та пені за несвоєчасну виплату страхового відшкодування. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов з викладених в ньому підстав та просив суд позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав в задоволенні позову просив відмовити, обгрунтовуючи це тим, що відповідач правомірно відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування, оскільки після отримання всіх необхідних документів та розгляду справи було встановлено, що особою допущеною до керування транспортним засобом були порушені норми використання транспортного засобу, а саме автошини заднього лівого зовнішнього колеса мали пошкодження протектора із зовнішньої та внутрішньої сторони більше допустимої норми, а отже якби страхувальник належним чином слідкував за технічним станом та дотримувався всіх вимог експлуатації свого транспортного засобу, то в даному випадку можливо було б запобігти зіткненню. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 26.07.2007 року між позивачем та відповідачем був укладений договір № 001/07/113 страхування наземного транспорту, за яким відповідач взяв на себе зобов'язання в разі настання страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування в межах страхової суми (150000 грн.) позивачу, а позивач зобов'язувався сплачувати страхові платежі в визначені Договором терміни та виконувати інші умови Договору. Об'єктом страхування був автомобіль Сканія R114 LA4X2LA 380 державний номер [NUMBER], кузов № [NUMBER], який належить позивачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER]. 28.07.2007 року о 23.00 сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок чого застрахований автомобіль отримав механічні пошкодження. Про настання страхового випадку позивач повідомив відповідача у відповідності до п. 6.1.6 Договору. Згідно звіту № 1201 від 01.08.2007 року, складеного на замовлення відповідача СПД [PERSON], матеріальний збиток, завданий позивачу - власникові автомобіля Сканія R114 LA4X2LA 380 державний номер [NUMBER], в результаті його пошкодження при ДТП складає 132473,68 грн. Всі документи, необхідні для виплати страхового відшкодування позивачем були надані до 24.10.2007 року, однак така виплата, в порушення абзацу 2 п. 6.2.2 Договору не проводилася до 03.12.2007 року, у зв'язку з чим позивач звернувся з письмовою претензією до відповідача для надання роз'яснення з приводу затримки виплати. В лютому 2008 року позивачем було отримане повідомлення про відмову у виплаті страхового відшкодування, датоване 13.11.2007 роком за № 856. Відмова мотивована тим, що відповідно до фотокарток та заключення експерта було встановлено, що особою допущеною до керування ТЗ були порушені норми використання ТЗ, а саме автошини заднього лівого зовнішнього колеса мали пошкодження протектора із зовнішньої та внутрішньої сторони більше допустимої норми (1,0мм). Автошина заднього лівого внутрішнього колеса мала повний знос та розриви протектора. Підставою для відмови вказано п.п. 6.1.3 Правил страхування та п.п. 5.1.7, 8.12, 8.13 Договору страхування, тобто випадок не визнаний страховим. Відповідно до ст. 9 Закону України "Про страхування" страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі". Згідно із п. 3 ст. 20 вказаного Закону страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Стаття 979 ЦК України також встановлює, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання страхового випадку виплатити страхувальнику грошову суму (страхову виплату). Стаття 988 ЦК України встановлює, що у випадку настання страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Пункт 5.1.7 ст. 5 Договору визначає, що страховими випадками не є, і виплати страхового відшкодування не здійснюються при пошкодження, повній загибелі або втраті застрахованого транспортного засобу внаслідок порушення Страхувальником або особою, допущеною до керування застрахованим транспортним засобом правил експлуатації транспортних засобів, у тому числі використання транспортного засобу, що не пройшов технічний огляд у встановленому порядку, а також порушення правил пожежної безпеки, правил перевезення і збереження вогненебезпечних і вибухонебезпечних речовин і предметів, вимог безпеки під час перевезення вантажів (відповідно до чинного законодавства). Пунктами 8.12 та 8.13 Договору передбачено, що підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування є недотримання Страхувальником або порушення ними законів, постанов, відомчих чи виробничих правил, інструкцій та інших нормативних документів, дотримання яких необхідне для забезпечення безпеки та збереження застрахованого транспортного заходу, і невиконання, неналежне виконання умов Договору та Правил страхування. З матеріалів справи вбачається, що 20.07.2007 року автомобіль проходив технічний огляд в Державтоінспекції, всі його вузли та агрегати, в тому числі і шини, були технічно справні. 26 липня, при укладанні договору страхування, уповноважений представник відповідача, у відповідності до п. 6.1.4 Договору, здійснив огляд транспортного засобу і будь-яких зауважень щодо його технічного стану, в тому числі і шин, не заявляв. Отже, ні працівники Державтоінспекції при огляді автомобіля при проходженні технічного огляду та на місці ДТП, ні оцінювач [PERSON]., яким складено звіт про оцінку транспортного засобу не зазначали, що шини автомобіля мають залишкову висоту малюнка протектора менше встановленої норми. Більш того, не зазначено й це в постанові Голосіївського районного суду м. Києва від 20.08.2007 року, якою визнано винним [PERSON]. у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Так, судом, при розгляді зазначеної адміністративної справи було встановлено, що [PERSON] керуючи автомобілем марки “Сканія” д.н. [NUMBER] з напівпричепом д.н. [NUMBER], не вибрав безпечної швидкості руху, при виникненні перешкоди, не впорався з керуванням, внаслідок чого здійснив наїзд на дерева та металевий забор, що призвело до пошкодження транспортного засобу, чим порушив п.п. 2.3. (б), 12.3 ПДР. Таким чином, твердження відповідача щодо пошкодження протектора автошини заднього лівого зовнішнього колеса із зовнішньої та внутрішньої сторони більше допустимої норми (1,0мм) та повного зносу та розривів протектора автошина заднього лівого внутрішнього колеса, що і було причиною ДТП, є надуманими та не підтвердженими жодними доказами. Отже, в судовому засіданні підстав визначених законом або договором страхування для відмови від здійснення страхової виплати, не встановлено. Таким чином, аналіз вищенаведеного дає підстави для висновку про те, що відповідач безпідставно не здійснив виплату позивачу страхового відшкодування, чим порушив взяті на себе, згідно договору, зобов`язання, а від так з відповідача слід стягнути на користь позивача суму страхового відшкодування в розмірі 132473,68 грн. визначену звітом № 1201 від 01.08.2007 року, який складений на замовлення відповідача. При цьому, суд не вбачає законних підстав для задоволення вимоги позивача про стягнення суми страхового відшкодування з урахуванням зміни курсу євро до гривні, станом на день розгляду справи. Відповідно до ст. 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі встановленому в договорі. Договір страхування укладений між сторонами встановлює, що при порушенні термінів виплати страхового відшкодування страховик зобов`язаний сплатити страхувальнику пеню в розмірі в розмірі 120% від облікової ставки НБУ від проспореної суми виплати за кожен день прострочення виплати. Отже, оскільки відповідач просторочив виплату позивачу страхового відшкодування він, в силу закону та умов договору, повинен сплатити останньому пеню за несвоєчасну виплату страхового відшкодування, за період з 25.11.2007 року по 06.03.2008 року в розмірі 4128,83 грн.: - з 25.11.07р. по 31.12.07р. - 132473,68:100х(8х120%):365х36=1254,33 грн.; - з 01.01.08р. по 06.03.08р. - 132473,68:100х(10х120%):365х66=2874,50 нрн. Однак, слід зазначити, що вимоги позивача про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування з індексом інфляції та 3% річних задоволенню не підлягають, тому що вони не грунтуються на вимогах закону, оскільки не можуть бути застосовані до даних правовідносин. Крім того, оскільки суд частково задовольняє позов, то згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2091,02 грн. у відшкодування судових витрат з яких: 1366,02 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору, 30,00 грн. у відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та 695,00 грн. у відшкодування витрат на правову допомогу у відповідності з постановою КМУ від 27.04.2006 року № 590 “Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних та кримінальних справ і порядок їх компенсації за рахунок держави”. Так, враховуючи вимоги вказаної постанови та розмір мінімальної заробітної плати (515,00 грн. з 01.01.08р. до 31.03.08р. та 525,00 грн. з 01.04.08р. по 30.09.08р.) компенсація по даній справі становить: 515,00 грн. х 50% = 257,50 грн. компенсація за підготовку позовних матеріалів та вчинення інших дій необхідних для розгляду справи; 525,00 грн. х 40% = 210,00 грн./год. (з 01.04.08р.) ------------------------------------------------------------------------------------- 210,00 грн./год. х 2 год. 05 хв.(згідно журналу с/з) = 437,50 грн., а всього 257,50 грн. + 437,50 грн. = 695,00 грн. За таких підстав, коли судом встановлено, що позивач добросовісно виконував взяті на себе зобов`язання, зокрема, сплатив страховий платіж; після настання страхового випадку повідомив відповідачу відому йому інформацію про обставини настання страхового випадку; надав наявні у нього документи, видані компетентними органами, тощо, то у відповідача не було достатніх підстав, визначених законом та договором страхування, для не визнання даної події страховим випадком і не виплати страхового відшкодування, а від так останній зобов`язаний, відповідно до умов договору та чинного законодавства, виплатити позивачу суму страхового відшкодування та пеню за несвоєчасну виплату. Враховуючи викладене,

Outcome: partial