Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-09 00:00:00

В травні 2008 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] . про визнання необґрунтованою відмови на виїзд неповнолітньої дитини за кордон, надання дозволу на виїзд. Свої вимоги мотивує тим, що з [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з [INFO] року. Від шлюбу з відповідачем є неповнолітня дочка [PERSON] а, [INFO] року народження. Вказує на те, що у зв”язку із скрутним матеріальним становищем вона виїхала за межі України на заробітки. Неповнолітня дочка [PERSON] на даний час проживає біля її мами, яка піклується про неї. Вона проживає в Італії, де перебуває на легальних умовах, має дозвіл на проживання, житло з усіма зручностями, за час проживання вона постійно працює і має стабільний дохід. З метою оздоровлення дитини та його відпочинку вона бажає, щоб дочка змогла з нею виїхати до Італії, і вважає, що така поїздка відповідає інтересам неповнолітньої дитини. Для оформлення проїзних документів дитини потрібна письмова згода батька, проте він відмовляється надати таку згоду. Вважає дану відмову безпідставною, а тому просила позов задовольнити. Відповідач своєчасно і належним чином повідомлений про час та місце слухання справи в судове засідання не явився без поважних причин і не повідомив суд про причини неявки. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши докази по справі, суд знаходить, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 150, ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України батьки зобов”язані поважати дитину, піклуватися про її здоров”я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, а мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з [INFO] року. Від шлюбу у них є неповнолітня дочка [PERSON] , [INFO] року народження, яка на даний час проживає біля мами позивачки. Позивачка проживає в Італії, де перебуває на легальних умовах, має дозвіл на проживання, житло з усіма зручностями, за час проживання вона постійно працює і має стабільний дохід. Наведені обставини підтверджуються поясненнями позивачки в судовому засіданні, свідоцтвом про народження [PERSON] серії І-МИ № [NUMBER] від [INFO] року, свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-МИ № [NUMBER] від [INFO] року, контрактом для перебування і роботи, трудовим контрактом, довідкою про присвоєння податкового коду. Згідно ст. 7 Закону України „Про порядок виїзду з України і в”їзду в Україну громадян України”, п.п. 16, 18 „ Правил оформлення і видачі паспортів громадянина України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення” самостійний виїзд за кордон дітей, які не досягли 18-річного віку, здійснюється за нотаріально засвідченою згодою батьків, за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Суд вважає, що відмова відповідача у дачі згоди позивачці на виїзд неповнолітньої дочки разом з матір”ю за межі України для оздоровлення не має ніякого правового підґрунтя, є безпідставною і такою, що суперечить вимогам ст. 155 СК України, ст. ст. 11, 12 Закону України „Про охорону дитинства”, так як предметом основної турботи та основним обов”язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини і батьківське право не може здійснюватись всупереч цим інтересам. Також його дії протирічать ст.ст. 3, 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року, у відповідності до якої держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. З огляду на викладене, оскільки відповідачем не надано доказів про наявність обставин, що обмежують право виїзду за кордон неповнолітньої дитини , суд приходить до висновку, що слід надати дозвіл позивачці на виїзд разом з нею за межі України її дочки [PERSON] , [INFO] року народження. Враховуючи наведене, ст.ст. 150, 155 Сімейного кодексу України, ст.ст. 11, 12 Закону України від 26 квітня 2001 року „Про охорону дитинства”, п. 2 ст. 4 Закону України від 21 січня 1994 року „Про порядок виїзду з України та в”їзду в Україну громадян України”, п.п. 16, 18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянина України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231, ст. ст. 3, 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року,

Outcome: approved