Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на земельні ділянки. Позивач в заяві вказала, що 1.02.2007 року між нею і відповідачем була укладена усна угода про купівлю-продаж будинку [ADDRESS] і земельних ділянок. На виконання умови позивач передала відповідачу гроші за будинок і земельні ділянки, а відповідач передала оригінали документів на це майно. 11.06.2008 року був укладений договір купівлі-продажу будинку, однак оформити договір на відчуження земельних ділянок відповідач відмовляється, так як не бажає оформлювати на себе правову документацію на земельні ділянки після смерті батька - [PERSON] В судовому засіданні позивач підтримала позов і просила суд його задовольнити. Представник відповідача за довіреністю [PERSON] проти позову не заперечувала. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд рахує, що позов підлягає задоволенню повністю, як такий, що знайшов своє повне підтвердження в ході судового розгляду з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 11.06.2008 року між сторонами було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, згідно якого відповідач продала, а позивач придбала жилий будинок [ADDRESS] ( а.с. 18 ). Згідно усного договору між сторонами, відповідач зобов'язалася продати, а позивач купити і земельні ділянки за вищевказаною адресою, які належать батьку відповідача - [PERSON] ( нині померлому ) на підставі : ділянка площею 0,0393 га - державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 564774, виданого 3 серпня 2005 року Введенською селищною радою на підставі рішення Х1 сесії ХХ1У скликання від 26.12.2003 року та зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010568200043; ділянка площею 0,2500 га - державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 564773, виданого 3 серпня 2005 року Введенською селищною радою на підставі рішення Х1 сесії ХХ1У скликання від 26.12.2003 року та зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010568200042. ( а.с. 13-15 ). Позивач свою частину угоди виконала в повному обсязі, оскільки передала відповідачу гроші за спірні земельні ділянки, про що свідчать оригінали розписок відповідача ( а.с. 11,12 ) Після смерті батька відповідач отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом в Чугуївський державній нотаріальній конторі Харківської області 30.01.2007 року на спірні земельні ділянки ( а.с. 16,17 ), однак ухиляється від подальшого оформлення своїх прав на земельні ділянки, чим не виконує свою частку угоди и порушує права позивача. Згідно ч.1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю. Відповідно ч.2 ст.220 ЦК України «якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами. І відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається». Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved