Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про відшкодування відповідачем моральної шкоди, завданої пошкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків. Позовні вимоги мотивовані тим, що з 1966 року позивач, працюючи на підприємствах вугільної промисловості, при виконанні трудових обов'язків отримав професійне захворювання:„хронічний обструктивний бронхіт пилової етіології”, яке встановлено йому згідно акту розслідування професійного захворювання від 02.02.2004 р. 24 лютого 2004 р. рішенням Медико-соціальної експертної комісії, позивач був визнаний інвалідом 3 групи через стійку втрату професійної працездатності на 50% по сукупності (20% - травма 1966 р., 30% - професійне захворювання) з 24.02.2004 р. - безстроково. Просить суд стягнути з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворюваннях України в м. Вугледар моральну шкоду у сумі 30 000 грн. Представник відповідача позов не визнав, вважаючи, що у позивача відсутнє право на відшкодування моральної шкоди тому що МСЕК не встановлена моральна шкода, а також в зв'язку з тим, що згідно Закону України „Про внесення змін до Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” від 23.02.2007 р. норму закону про виплату моральної шкоди виключено. В судовому засіданні представник позивача підтвердив позов, суду пояснив, що позивач 26 років працював на підприємствах вугільної промисловості, останнім часом - на шахті «Південнодонбаська № 1». Крім того, позивач, працюючи на підприємствах вугільної промисловості, при виконанні трудових обов'язків отримав професійне захворювання - антракосілікатоз, яке встановлено йому згідно висновку МСЕК від 24.02.2004 р. 24 лютого 2004 р. рішенням Медико-соціальної експертної комісії, позивач був визнаний інвалідом 3 групи через трудове каліцтво зі стійкою втратою професійної працездатності на 50% по сукупності (20% - травма 1966 р., 30% - професійне захворювання) з 24.02.2004 р. - безстроково. Відповідач визначив йому відшкодування матеріальної шкоди, але питання про відшкодування моральної шкоди не вирішив. Пошкодженням здоров'я внаслідок професійного захворювання позивачу завдано моральну шкоду, оскільки погіршився стан його здоров'я, що призвело до моральних та психічних переживань, порушення його нормальних життєвих зв'язків, неможливості продовження активного особистого життя, та потребує додаткових зусиль для організації свого життя. Моральну шкоду позивач оцінює у розмірі 30 000 грн. та просить її стягнути з відповідача. Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України згідно внесених змін до Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” від 23.02.2007 р. не відшкодовує моральну шкоду, заподіяну умовами виробництва, тому просив відмовити позивачеві у задоволенні позову. Суд, вислухавши думку сторін та їх представників, дослідивши докази, надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні відповідними документами встановлено, що позивач, працюючи на підприємствах вугільної промисловості, при виконанні трудових обов'язків отримав професійне захворювання, яке виявлено у нього 02.02.2004 р. Висновком МСЕК від 24.02.2004 р. позивач був визнаний інвалідом 3 групи через стійку втрату професійної працездатності на 50% по сукупності (20% - травма 1966 р., 30% - професійне захворювання) з 24.02.2004 р. - безстроково. У відповідності зі ст. 21 Закону “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я, виплачуючи йому, зокрема, грошову суму за моральну шкоду за наявності факту заподіяння цієї шкоди потерпілому. Відповідач у відповідності з діючим законодавством відшкодовує позивачеві матеріальну шкоду, завдану пошкодженням здоров'я, але відшкодувати моральну шкоду відмовився, що є порушенням прав позивача на відшкодування шкоди з огляду на наступне. В судовому засіданні встановлено, що внаслідок пошкодження здоров'я, викликаного професійним захворюванням від 02.02.2004 року, позивачеві завдано моральну шкоду, яка обумовлена моральними та фізичними стражданнями з приводу пошкодження здоров'я, погіршення життєвих умов, що потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Викладене є підставою для відшкодування позивачеві моральної шкоди відповідачем у відповідності зі ст. 21 Закону “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”. Згідно з п.4.1 Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 р. №1-рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров'я тощо. У випадку втрати потерпілим працездатності він зазнає значно більше моральної шкоди, ніж яка заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 20 000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди. Задовольнити вимоги позивача про стягнення з відповідача 30 000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди суд не находить можливим, оскільки така сума є завищеною та не відповідає глибині моральних та фізичних страждань позивача, ступеню втрати ним професійної працездатності. Прийняти до уваги заперечення представника відповідача про неможливість відшкодування позивачеві моральної шкоди в зв'язку з тим, що згідно Закону України „Про внесення змін до Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” від 23.02.2007 р. норму закону про виплату моральної шкоди виключено, суд не може, оскільки страховий випадок з позивачем настав 24.02.2004 року, коли йому було встановлено втрату професійної працездатності в зв'язку з професійним захворюванням і з цього часу у нього виникло право на відшкодування моральної шкоди, тому дія Закону України „Про внесення змін до Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” від 23.02.2007 р. на правовідносини сторін не поширюється, оскільки закон не має зворотної дії у часі. На підставі викладеного,

Outcome: partial