Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-31 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що їй на праві власності належить будинок [ADDRESS]. В даному житловому приміщенні зареєстрована відповідачка [PERSON], яка фактично не проживає в даному будинку з 2004 року. На неодноразові звернення позивачки до [PERSON] з проханням змінити реєстрацію, остання у добровільному порядку не погоджується, а також відмовилася вказати місце свого проживання в даний час Оскільки відповідачка тривалий час без поважних причин не проживає в зазначеному будинку, не приймає участі в його утриманні, внаслідок чого ускладнюється матеріальне становище позивачки, яка крім того не має можливості вільно, на свій розсуд, розпорядитися своїм житлом, остання і просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги в повному обсязі. В судове засідання відповідачака [PERSON] не з”явилася з невідомих для суду причин, хоча згідно наданих суду доказів вбачається, що в газеті “Урядовий кур”єр ” в розділі “Виклики до суду” було поміщено оголошення про день, час та місце розгляду даної справи, а також роз”яснені наслідки її неявки в судове засідання. А тому на думку суду, [PERSON] вважається належно повідомленою відповідачкою від якої не надійшло повідомлення про причини неявки в судове засідання і дана обставина дає можливість суду розглянути справу у її відсутність. Позивачка не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв”язку з цим, суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: В судовому засіданні достовірно встановлено, що [PERSON] являється власницею будинку [ADDRESS] (а.с.6-8). Згідно актів обстеження комітету самоорганізації населення мікрорайону № 3 від 20 грудня 2007 року, 1 лютого та8 травня 2008 року вбачається, що [PERSON] являється зареєстрованою за адресою [ADDRESS], проте фактично там не проживає (а.с. 10-12). Згідно довідки № 14-г від 28 травня 2008 року Прилуцького МВ УМВС вбачається, що [PERSON] по блікам Прилуцького МВ УМВС в розшуку не занчиться (а.с.13). Згідно положень ст. 386 Цивільного кодексу України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (квартиру), користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Згідно положень ч.1 ст. 71 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім”ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. За таких обставин, оцінюючи у сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає достовірно встановленим, що [PERSON] дійсно понад 6-ти місяців без поважних причин не проживає в жилому приміщенні за адресою [ADDRESS], також даний факт підтвердили свідки в судовому засіданні [PERSON], [PERSON], [PERSON], а тому за вимогою позивачки може бути визнана в судовому порядку такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. На підставі викладеного та ст.ст. 71, 72 ЖК України та

Outcome: approved