Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-22 00:00:00

Позивачі 23.06.08 р. звернулись до суду з позовом до відділу освіти Городянської районної державної адміністрації про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати за період з 01.07.1997 р. по 31.08.2002 р. З позову виходить, що позивачі працюють вчителями Великодирчинської ЗОШ І-ІІ ст. і на підставі рішення Городнянського районного суду Чернігівської області отримали заборгованість по заробітній платі у вигляді своєчасно не виплаченої надбавки за вислугу років. Згідно ПКМУ №159 від 21.02.01 р. повинна нараховуватись та виплачуватись компенсація втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати. Просять стягнути з відділу освіти компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати. У судовому засіданні представник позивачів заявлений позов підтримав, наполягає на його задоволенні і просить стягнути з відповідача на користь позивачів компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушення строків її виплати, а саме [PERSON]. 505.95 грн., [PERSON]. 1397.85 грн., [PERSON] 746.38 грн., [PERSON]. 863.04 грн. У зв'язку з неявкою у судове засідання належним чином повідомленого про час та місце судового засідання відповідача, заявив клопотання про проведення заочного розгляду справи і винесення рішення. Представник відповідача по справі у судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, про час та місце засідання повідомлений належним чином. /а.с.19/ Представник третьої особи на боці відповідача, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, у судове засідання не з'явився. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд заслухавши пояснення представника позивачів, перевіривши матеріали справи і дослідивши надані сторонами докази до і під час попереднього судового засідання, встановив наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини. З довідок директора Великодирчинської ЗОШ І-ІІ ст. встановлено, що позивачі дійсно працюють в школі на посадах вчителів. /а.с.21-22/ Відповідно до довідок державного виконавця ВДВС Городнянського РУЮ Чернігівської області позивачам за рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області виплачено заборгованість по заробітній платі. /а.с.6-9/ Дослідженням довідок відділу освіти без номеру та дати встановлено, що компенсація втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати становить [PERSON]. 505.95 грн. за період з 01.12.1999 р. по 31.08.02 р. /а.с.2/; [PERSON]. 1397.85 грн. за період з 01.05.1999 р. по 31.08.2002 р. /а.с.3/; [PERSON] 746.38 грн. за період з 01.03.2003 р. по 31.08.02 р. /а.с.4/; [PERSON]. 863.04 грн. за період з 01.04.2000 р. по 31.08.02 р. /а.с.5/ Відповідно положень ст. 233 КЗПП України в редакції статті до 11.07.2001 року, працівник мав право звернутися з заявою про вирішення трудового спору до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. 11.07.2001 року з прйняттям Закону України №2620-ІІІ, згідно якого ст.233 КЗПП доповнено частиною другою, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Суд, з'ясувавши причини пропущення позивачами тримісячного строку звернення до суду, що того вимагала стаття 233 КЗПП України в редакції до 11.07.2001 року, прийшов до висновку, що він не пропущений оскільки тільки у 2007 році позивачі отримали заборгованість по заробітній платі, і за таких обставин, суд вважає, що позивачами недопущено порушення строків зверення до суду за захистиом свого трудового права. Статтею 55 Конституції України зазначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Стаття 22 Конституції України наголошує, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Стаття 43 Конституції України проголошує, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. В статті 57 Закону України „Про освіту”, якою визначені гарантії держави педагогічним, науково-педагогічним працівникам та іншим категоріям працівників навчальних закладів, визначено, що держава забезпечує вказаній категорії працівників виплату надбавок за вислугу років щомісячно у відсотках до посадового окладу (ставки заробітної плати) залежно від стажу педагогічної роботи та виплату допомоги на оздоровлення у розмірі місячного посадового окладу (ставки заробітної плати ) при наданні щорічної відпустки. Таким чином, суд прийшов до висновку, що позивачам неправомірно своєчасно не виплачувалась надбавка за вислугу років, яка є частиною їх заробітної плати, чим порушено їх конституційне право на своєчасне одержання винагороди за працю. Згідно положень ст.34 Закону України „Про оплату праці”, компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Цей порядок врегульовано законодавством, зокрема Законом України „Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати” від 19 жовтня 2000 року N2050-III, Постановою КМУ від 20 грудня 1997 р. N1427 „Про затвердження Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати”, Постановою КМУ від 21 лютого 2001 р. N159 „Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати”. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів підлягають задоволенню у повному обсязі та підлягає стягненню з відділу освіти Городнянської районної державної адміністрації нарахована їм компенсація втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відділу освіти Городнянської райдержадміністрації слід стягнути судові витрати по справі. На підставі викладеного й у відповідності до положень ст.ст. 22, 43, 55, 58 Конституції України, ст.57 Закону України „Про освіту”, ст.2, ст.34 Закону України „Про оплату праці”, ст.233 КЗПП України, ст.1227 ЦК України, ЗУ „Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати” від 19 жовтня 2000 року N 2050-III, Постанови КМУ від 20 грудня 1997 р. N 1427 „Про затвердження Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати”, Постанови КМУ від 21 лютого 2001 р. N159 „Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати”,

Outcome: approved