overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-09 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду в інтересах позивача з вищеназваним позовом, в якому просив усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS], оскільки останній, після продажу квартири позивачу, не мешкає у квартирі, не сплачує за комунальні послуги, а тому перешкоджає у здійснені права власності. Представник позивача у судове засідання не з'явився, у письмовій заяві просив розглянути справу за його відсутності, позов підтримав, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, клопотань про розгляд справи за його відсутності не надав, про причину неявки суд не повідомив, тому суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Судом досліджені наступні докази: довідка ЛКП „Паспортна служба” про реєстрацію позивача та відповідача за вказаною у позові адресою; довідка ЛКП „ЖЕК № 2” про не проживання відповідача в спірній квартирі; копія договору купівлі-продажу квартири; копія витягу з державного реєстру правочинів; копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно; копія технічного паспорту; копія свідоцтва про шлюб; копія паспорту позивача; оголошення про виклик відповідача в судове засідання. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У судовому засіданні встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS](а.с. 7-11). В спірній квартирі після її продажу окрім позивача залишився зареєстрований (а.с. 5), але не мешкає (а.с. 6) відповідач [PERSON], чим перешкоджає позивачу у здійснені права власності. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 346 ЦК України право власності відповідача на зазначену квартиру припинилося при її відчуженні. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Отже, відчуживши квартиру, відповідач припинив своє право володіти, користуватися та розпоряджатися нею, а тому його реєстрація у квартирі не ґрунтується на законі. Інші підстави наявності права користування відповідача даним житлом (сервітут, оренда, тощо) відсутні. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Суд вважає докази надані позивачем достатніми та переконливими. Таким чином, суд прийшов до висновку, що існують підстави, передбачені ст. 391 ЦК України, для усунення перешкод у користуванні власністю, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та ст. ст. 317, 321, 346, 391 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-09 00:00:00

Позивач [PERSON] просить задовольнити позовні вимоги, посилаючись на таке: згідно наказу № 129 від 19.05.1986 року вона була прийнята на роботу до Первомайського ДП „Хімпром”. Наказом № 352-к від 20.09.2007 року була звільнена з підприємства на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України. За цей час відповідач не виплатив позивачці заробітну плату в сумі 7629 грн. 72 коп. Позивачка до судового засідання не з'явилася, проте надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, наполягає на стягненні заробітної плати. Представник відповідача до судового засідання не прибув, проте від ДП «Хімпром» надано заяву про розгляд справи у відсутності представника підприємства, позовні вимоги визнаються в повному обсязі. Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази, встановив такі факти і відповідні до них правовідносини: дійсно, позивачка працювала згідно наказу № 129 від 19.05.1986 року на Первомайському ДП „Хімпром”. Наказом № 352-к від 20.09.2007 року була звільнена з підприємства на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України, що вбачається з копії трудової книжки (а.с.4-6). За цей час відповідач не виплатив позивачці заробітну плату в сумі 7629 грн. 72 коп., що підтверджується довідкою (а.с.7). Оскільки відповідач проти задоволення позову не заперечує, а згідно ст. 116 КЗпП України підприємство зобов'язано при звільненні працівника виплатити всі суми, що належать йому від нього, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у сумі 7629 грн. 72 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-09 00:00:00

Позивач [PERSON] просить задовольнити позовні вимоги, посилаючись на таке: згідно наказу № 340 від 29.10.2003 року вона була прийнята на роботу до Первомайського ДП „Хімпром”. Наказом № 212-к від 31.07.2007 року була звільнена з підприємства на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України. За цей час відповідач не виплатив позивачці заробітну плату в сумі 3807 грн. 33 коп. Позивачка до судового засідання не з'явилася, проте надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, наполягає на стягненні заробітної плати. Представник відповідача до судового засідання не прибув, проте від ДП «Хімпром» надано заяву про розгляд справи у відсутності представника підприємства, позовні вимоги визнаються в повному обсязі. Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази, встановив такі факти і відповідні до них правовідносини: дійсно, позивачка працювала згідно наказу № 340 від 29.10.2003 року на Первомайському ДП „Хімпром”. Наказом № 212-к від 31.07.2007 року була звільнена з підприємства на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України, що вбачається з копії трудової книжки (а.с.4). За цей час відповідач не виплатив позивачці заробітну плату в сумі 3807 грн. 33 коп., що підтверджується довідкою (а.с.2). Оскільки відповідач проти задоволення позову не заперечує, а згідно ст. 116 КЗпП України підприємство зобов'язано при звільненні працівника виплатити всі суми, що належать йому від нього, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у сумі 3807 грн. 33 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-09 00:00:00

Позивач [PERSON] просить задовольнити позовні вимоги, посилаючись на таке: згідно наказу № 369 від 21.11.2005 року він був прийнятий на роботу до Первомайського ДП „Хімпром”. Наказом № 115 від 01.06.2006 року був звільнений з підприємства на підставі ст. 38 КЗпП України. За цей час відповідач не виплатив позивачу заробітну плату в сумі 913 грн. 84 коп. Позивач до судового засідання не з'явився, проте надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, наполягає на стягненні заробітної плати. Представник відповідача до судового засідання не прибув, проте від ДП «Хімпром» надано заяву про розгляд справи у відсутності представника підприємства, позовні вимоги визнаються в повному обсязі. Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази, встановив такі факти і відповідні до них правовідносини: дійсно, позивач працював згідно наказу № 369 від 21.11.2005 року на Первомайському ДП „Хімпром”. Наказом № 115 від 01.06.2006 року був звільнений з підприємства на підставі ст. 38 КЗпП України, що вбачається з копії трудової книжки (а.с.4-5). За цей час відповідач не виплатив позивачу заробітну плату в сумі 913 грн. 84 коп.., що підтверджується довідкою (а.с.6). Оскільки відповідач проти задоволення позову не заперечує, а згідно ст. 116 КЗпП України підприємство зобов'язано при звільненні працівника виплатити всі суми, що належать йому від нього, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у сумі 913 грн. 84 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-09 00:00:00

Позивач [PERSON] просить задовольнити позовні вимоги, посилаючись на таке: згідно наказу № 445 від 16.11.1995 року він був прийнятий на роботу до Первомайського ДП „Хімпром”. Наказом № 312 від 19.10.2006 року був звільнений з підприємства на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України. За цей час відповідач не виплатив позивачу заробітну плату в сумі 2631 грн. 21 коп. Позивач до судового засідання не з'явився, проте надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, наполягає на стягненні заробітної плати. Представник відповідача до судового засідання не прибув, проте від ДП «Хімпром» надано заяву про розгляд справи у відсутності представника підприємства, позовні вимоги визнаються в повному обсязі. Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази, встановив такі факти і відповідні до них правовідносини: дійсно, позивач працював згідно наказу № 445 від 16.11.1995 року на Первомайському ДП „Хімпром”. Наказом № 312 від 19.10.2006 року був звільнений з підприємства на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України, що вбачається з копії трудової книжки (а.с.4-5). За цей час відповідач не виплатив позивачу заробітну плату в сумі 2631 грн. 21 коп., що підтверджується довідкою (а.с.2). Оскільки відповідач проти задоволення позову не заперечує, а згідно ст. 116 КЗпП України підприємство зобов'язано при звільненні працівника виплатити всі суми, що належать йому від нього, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у сумі 2631 грн. 21 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, посилаючись на те, що в липні 1990 року разом з батьком приїхав на постійне місце проживання з республіки Азербайджан в Україну, а саме в с. Червоний Маяк Бериславського району Батько працював на полі, а він школу не відвідував, навчався вдома. В 1996 році він виїхав до Азербайджану, де навчався в інституті та отримав диплом спеціаліста. У зв'язку з переоформленням батьківського будинку був змушений обміняти паспорт громадянина СРСР на паспорт гр-на Азербайджану. Потім знову приїхав до с. Ч.Маяк, де проживає до цього часу. Має законне джерело існування. Вважає себе громадянином України, так як на момент набуття чинності Закону України «Про громадянство» він постійно мешкав на території України. В паспортному відділенні Бериславського РВ УМВС йому рекомендували звернутися до суду для встановлення факту проживання. Даний факт підтверджує довідкою виконкому Червономаяцької сільської ради. Просить встановити факт його проживання на території України, який необхідний для набуття громадянства У судовому засіданні заявник наполягав на задоволенні свого прохання з підстав, зазначених у заяві. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні із заявою погодилася, проти встановлення факту не заперечує. Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву підлягаючою задоволенню. Відповідно до ст. З ч. 1, п. 1 Закону України "Про громадянство України", усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24.08.1991р.) постійно проживали на території України, є громадянами України. Ст. 9 Закону України "Про громадянство", передбачено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути за їх клопотанням прийнятті до громадянства України за умов: визнання і дотримання Конституції України та законів України, не перебування в іноземному громадянстві, безперервного проживання на законних підставах на території України протягом останніх п'яти років. Судом встановлено: відповідно до довідки виконкому Червономаяцької сільської ради (а.с. 5) заявник постійно проживав на території Червономаяцької сільської ради з липня 1990 року по лютий 1996 року. Визнає та дотримується Конституції України та законів України, та безперервно проживає на території України протягом останніх п'яти років. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили факт, що заявник в 1990 році приїхав в с. Ч.Маяк разом з батьком. Потім виїжджав на навчання в Азербайджан, після знову повернувся в село. Встановлення даного факту несудовим шляхом неможливо. Він має для заявника юридичне значення, поскільки з ним пов'язано прийняття громадянства України. Враховуючи вище наведене, зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що існує достатньо підстав для задоволення вимог заявника. На основі п.1 ч.1 ст.3, ст. 9 Закону України "Про громадянство України", ст.256 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, посилаючись на те, що в лютому 1991 року разом з батьком приїхав на постійне місце проживання з республіки Вірменія в Україну, а саме в с. Веселе Бериславського району. Проживає у власному будинку, зареєстрований, тобто на законних підставах. Займається підприємницькою діяльністю, тобто має законне джерело існування. Вважає себе громадянином України, так як на момент набуття чинності Закону України «Про громадянство» він постійно мешкав на території України. В паспортному відділенні Бериславського РВ УМВС йому рекомендували звернутися до суду для встановлення факту проживання. Даний факт підтверджує довідкою виконкому Веселівської сільської ради. Просить встановити факт його проживання на території України, який необхідний для набуття громадянства У судовому засіданні заявник наполягав на задоволенні свого прохання з підстав, зазначених у заяві. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні із заявою погодилася, проти встановлення факту не заперечує. Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву підлягаючою задоволенню. Відповідно до ст. З ч. 1, п. 1 Закону України "Про громадянство України", усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24.08.1991р.) постійно проживали на території України, є громадянами України. Ст. 9 Закону України "Про громадянство", передбачено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути за їх клопотанням прийнятті до громадянства України за умов: визнання і дотримання Конституції України та законів України, не перебування в іноземному громадянстві, безперервного проживання на законних підставах на території України протягом останніх п'яти років. Судом встановлено: відповідно до довідки виконкому Веселівської сільської ради (а.с. 5) заявник постійно проживає на території Веселівської сільської ради з лютого 1991 року. Визнає та дотримується Конституції України та законів України, та безперервно проживає на території України протягом останніх п'яти років. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили факт, що заявник в 1991 році приїхав в с. Веселе разом з батьками. Проживає там постійно, займається підприємницькою діяльністю. Встановлення даного факту несудовим шляхом неможливо. Він має для заявника юридичне значення, поскільки з ним пов'язано прийняття громадянства України. Враховуючи вище наведене, зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що існує достатньо підстав для задоволення вимог заявника. На основі п.1 ч.1 ст.3, ст. 9 Закону України "Про громадянство України", ст.256 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-09 00:00:00

Позивач [PERSON] просить задовольнити позовні вимоги, посилаючись на таке: згідно наказу № 85 від 15.04.2005 року він був прийнятий на роботу до Первомайського ДП „Хімпром”. Наказом № 46-к від 26.03.2008 року був звільнений з підприємства на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України. За цей час відповідач не виплатив позивачу заробітну плату в сумі 6160 грн. 39 коп. Позивач до судового засідання не з'явився, проте надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, наполягає на стягненні заробітної плати. Представник відповідача до судового засідання не прибув, проте від ДП «Хімпром» надано заяву про розгляд справи у відсутності представника підприємства, позовні вимоги визнаються в повному обсязі. Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази, встановив такі факти і відповідні до них правовідносини: дійсно, позивач працював згідно наказу № 85 від 15.04.2005 року на Первомайському ДП „Хімпром”. Наказом № 46-к від 26.03.2008 року був звільнений з підприємства на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України, що вбачається з копії трудової книжки (а.с.6-7). За цей час відповідач не виплатив позивачу заробітну плату в сумі 6160 грн. 39 коп., що підтверджується довідкою (а.с.5). Оскільки відповідач проти задоволення позову не заперечує, а згідно ст. 116 КЗпП України підприємство зобов'язано при звільненні працівника виплатити всі суми, що належать йому від нього, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у сумі 6160 грн. 39 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-09 00:00:00

Позивач [PERSON] просить задовольнити позовні вимоги, посилаючись на таке: згідно наказу № 39-к від 19.02.2004 року він був прийнятий на роботу до Первомайського ДП „Хімпром”. Наказом № 206 від 12.07.2006 року був звільнений з підприємства на підставі ст. 38 КЗпП України. За цей час відповідач не виплатив позивачу заробітну плату в сумі 7794 грн. 16 коп. Позивач до судового засідання не з'явився, проте надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, наполягає на стягненні заробітної плати. Представник відповідача до судового засідання не прибув, проте від ДП «Хімпром» надано заяву про розгляд справи у відсутності представника підприємства, позовні вимоги визнаються в повному обсязі. Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази, встановив такі факти і відповідні до них правовідносини: дійсно, позивач працював згідно наказу № 39-к від 19.02.2004 року на Первомайському ДП „Хімпром”. Наказом № 206 від 12.07.2006 року був звільнений з підприємства на підставі ч.3 ст. 38 КЗпП України, що вбачається з копії трудової книжки (а.с.3). За цей час відповідач не виплатив позивачу заробітну плату в сумі 7794 грн. 16 коп., що підтверджується довідкою (а.с.2). Оскільки відповідач проти задоволення позову не заперечує, а згідно ст. 116 КЗпП України підприємство зобов'язано при звільненні працівника виплатити всі суми, що належать йому від нього, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у сумі 7794 грн. 16 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-09 00:00:00

Позивач [PERSON] просить задовольнити позовні вимоги, посилаючись на таке: згідно наказу № 118 від 12.06.1978 року він був прийнятий на роботу до Первомайського ДП „Хімпром”. Наказом № 56 від 17.04.2008 року був звільнений з підприємства на підставі ст. 38 КЗпП України. За цей час відповідач не виплатив позивачу заробітну плату в сумі 17183 грн. 74 коп. Позивач до судового засідання не з'явився, проте надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, наполягає на стягненні заробітної плати. Представник відповідача до судового засідання не прибув, проте від ДП «Хімпром» надано заяву про розгляд справи у відсутності представника підприємства, позовні вимоги визнаються в повному обсязі. Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази, встановив такі факти і відповідні до них правовідносини: дійсно, позивач працював згідно наказу № 118 від 12.06.1978 року на Первомайському ДП „Хімпром”. Наказом № 56 від 17.04.2008 року був звільнений з підприємства на підставі ст. 38 КЗпП України, що вбачається з копії трудової книжки (а.с.2). За цей час відповідач не виплатив позивачу заробітну плату в сумі 17183 грн. 74 коп., що підтверджується довідкою (а.с.3). Оскільки відповідач проти задоволення позову не заперечує, а згідно ст. 116 КЗпП України підприємство зобов'язано при звільненні працівника виплатити всі суми, що належать йому від нього, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у сумі 17183 грн. 74 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-09 00:00:00

Позивач [PERSON] просить задовольнити позовні вимоги, посилаючись на таке: згідно наказу № 338-к від 25.12.1990 року він був прийнятий на роботу до Первомайського ДП „Хімпром”. Наказом № 311-к від 12.09.2007 року був звільнений з підприємства на підставі п.5 ст. 36 КЗпП України. За цей час відповідач не виплатив позивачу заробітну плату в сумі 965 грн. 56 коп. Позивач до судового засідання не з'явився, проте надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, наполягає на стягненні заробітної плати, а також витрат за надання юридичної допомоги в сумі 100 грн. Представник відповідача до судового засідання не прибув, проте від ДП «Хімпром» надано заяву про розгляд справи у відсутності представника підприємства, позовні вимоги визнаються в повному обсязі. Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази, встановив такі факти і відповідні до них правовідносини: дійсно, позивач працював згідно наказу № 338-к від 25.12.1990 року на Первомайському ДП „Хімпром”. Наказом № 311-к від 12.09.2007 року був звільнений з підприємства на підставі п.5 ст. 36 КЗпП України, що вбачається з копії трудової книжки (а.с.6). За цей час відповідач не виплатив позивачу заробітну плату в сумі 965 грн. 56 коп., що підтверджується довідкою (а.с.3). Оскільки відповідач проти задоволення позову не заперечує, а згідно ст. 116 КЗпП України підприємство зобов'язано при звільненні працівника виплатити всі суми, що належать йому від нього, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у сумі 965 грн. 56 коп., а також в порядку ст.ст. 84, 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на правову допомогу відповідно до довідка (а.с.7) в сумі 100 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] просить задовольнити позовні вимоги, посилаючись на таке: згідно наказу № 183-к від 25.07.1979 року вона була прийнята на роботу до Первомайського ДП „Хімпром”. Наказом № 310-к від 10.09.2007 року була звільнена з підприємства на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. За цей час відповідач не виплатив позивачці заробітну плату в сумі 2480 грн. 09 коп., яку вона просить стягнути, а також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 3931 грн. 25 коп. Позивачка до судового засідання не з'явилася, проте надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, наполягає на позовних вимогах відносно стягнення заробітної плати, а позовні вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку просить залишити без розгляду. Представник відповідача до судового засідання не прибув, проте від ДП «Хімпром» надано заяву про розгляд справи у відсутності представника підприємства, позовні вимоги визнаються в частині стягнення заробітної плати. Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази, встановив такі факти і відповідні до них правовідносини: дійсно, позивачка працювала згідно наказу № 183-к від 25.07.1979 року на Первомайському ДП „Хімпром”. Наказом № 310-к від 10.09.2007 року була звільнена з підприємства на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України, що вбачається з копії трудової книжки (а.с.5-7). За цей час відповідач не виплатив позивачці заробітну плату в сумі 2480 грн. 09 коп., що підтверджується довідкою (а.с.2). Оскільки відповідач проти задоволення позову в частині стягнення заробітної плати не заперечує, а згідно ст. 116 КЗпП України підприємство зобов'язано при звільненні працівника виплатити всі суми, що належать йому від нього, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у сумі 2480 грн. 09 коп.

Outcome: approved