Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-30 00:00:00

У березні 2008 р. [PERSON]. пред'явив позов до ДП «Закарпатський облавтодор» посилаючись на те, що згідно з довідкою № 137 від 12 лютого 2007 р., виданою Воловецькою ЦРЛ він потребує переведення на легшу роботу, не пов'язану з фізичним навантаженням на опорно-рухову систему, за станом здоров'я терміном на один рік. Довідка видана на підставі протоколу засідання ЛКК № 27/289 від 08 лютого 2008 р. в даний час він працює сторожем, а перед переведенням працював токарем шостого розряду. Просить стягнути з відповідача різницю в заробітній платі токаря і сторожа. Крім того, згідно з рішенням Воловецького районного суду в справі №2-177/06 за позовом [PERSON] до Дочірнього підприємства «Закарпатський облавтодор» про виплату заробітної плати після переведення на легшу роботу, на відповідача було покладено обов'язок виплачувати різницю в заробітній платі до 30 січня 2007 р. Однак на час звернення до суду відповідач виплатив різницю в заробітній платі тільки до 21 липня 2006 р. Позивач просить визнати стягнути з відповідача різницю в заробітній платі сторожа і токаря шостого розряду з 21 липня 2006 р. по день ухвалення рішення. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоч був повідомлений належно. Заслухавши доводи позивача, вивчивши письмові докази в справі, суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою і позов підлягає задоволенню. Згідно з ч.2 ст.170 КЗпП України при переведенні за станом здоров'я на легшу нижчеоплачувану роботу за працівниками зберігається попередній середній заробіток протягом двох тижнів з дня переведення, а у випадках, передбачених законодавством України, попередній заробіток зберігається за весь час виконання нижче оплачуваної роботи. У відповідності з ч.1 ст.12 Закону України «Про оплату праці» гарантії для працівників переведених за станом здоров'я на легшу нижчеоплачувану роботу встановлюються Кодексом законів про працю України та іншими законодавчими актами законодавства України. Пленум Верховного Суду України в пункті 5 постанови від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз'яснив, що за потерпілими, тимчасово переведеними згідно з висновком лікарсько-консультативної комісії на легшу нижчеоплачувану роботу, середньомісячний заробіток зберігається на термін, визначений цією комісією, або до встановлення медико-соціальною експертною комісією стійкої повної (часткової) втрати професійної працездатності відповідно до ст.170 КЗпП України. У пункті 1 статті 31 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» закріплено, що за потерпілим, тимчасово переведеним на легшу нижчеоплачувану роботу, зберігається його середньомісячний заробіток на строк, визначений ЛКК, або до встановлення стійкої втрати професійної працездатності. Необхідність переведення потерпілого на іншу роботу, її тривалість та характер установлюються ЛКК або МСЕК. Відповідно до рішення ЛКК № 137 від 12.02.2007 р. [PERSON]. потребує переведення на роботу не пов'язану з фізичним навантаженням на опорно-рухову систему строком на один рік. З виписки ЛКК Воловецької ЦРЛ № 204 від 19.02.2008 р. вбачається, що комісією рекомендовано переведення [PERSON]. на роботу не пов'язану з фізичним навантаженням на опорно-рухову систему строком на один рік. З довідок про доходи [PERSON]., наданих позивачем і відповідачем на запит суду, вбачається, що відповідач порушив право позивача на збереження попередньої заробітної плати на строки, визначені рішенням ЛКК, а тому його позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Відповідно до п.2 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Outcome: approved