overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-05 00:00:00

Позивач [PERSON]. звернулася в суд з позовом до [PERSON]. про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що вони з відповідачем одружились 10 травня 2006 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя не склалося, через несумісність характерів та різні погляди на життя. Чоловік витрачає багато коштів на азартні ігри, ставлячи сім'ю в важке матеріальне становище. З цього приводу постійно виникають сварки, скандали. Тривалий час сторони проживають окремо, не підтримують подружніх стосунків, шлюб фактично розпався. В судовому засіданні позивач [PERSON]. позов підтримала в повному об'ємі, пояснила, що тривалий час з відповідачем не проживають однією сім'єю, шлюб носить лише формальний характер, примирення неможливе. Відповідач [PERSON]. в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному об'ємі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-05 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини . Позовні вимоги мотивувала тим , що з відповідачем перебуває у шлюбі з 28.08.2004 року. Мають дитину - доньку [PERSON], [INFO]народження. З липня 2008 року відповідач в матеріальному утриманні дитини участі не приймає, дитина проживає з нею. Просить суд стягувати щомісячно з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1\4 частки всіх видів доходу відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до виповнення дитині повноліття. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні, позовні вимоги визнав і не заперечує проти стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1 / 4 частини всіх видів його доходу, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку, до виповнення дитині повноліття. Вислухавши сторони , дослідив матеріали справи , суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і належить задоволенню , бо згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За новим законодавством , відповідно до ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим , ніж 30% прожиткового мінімуму. Згідно з документами в справі , батьком [PERSON], [INFO]народження є відповідач, який не заперечує проти задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-05 00:00:00

Позивачка [PERSON]. просить суд розірвати шлюб, зареєстрований 18 лютого 2004 року виконкомом Ланнівської сільської ради Карлівського району, актовий запис № 04, між нею та відповідачем [PERSON]. У позовній заяві позивачка посилається на те, що з відповідачем знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 18 лютого 2004 року, реєстрація якого відбулася у Ланнівській сільській раді Карлівського району Полтавської області, актовий запис № 04. До шлюбу прізвище позивачки було [INFO]. У позивачки це другий шлюб, від якого дітей не має, а має дитину від першого шлюбу - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. В сім`ї виникали часті сварки, не було порозуміння. Вже понад три роки сторони не проживають разом. Позивачка має іншу сім`ю. Подальше сумісне життя вже неможливе. Захист честі та достоїнства позивачки вимагають розірвання шлюбу. Фактично сім`я розпалась. В судовому засіданні позивачка [PERSON]. позов підтримує повністю та не заперечує проти винесення заочного рішення, наслідки такого розгляду їй роз`яснені. Відповідач [PERSON]. в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений і від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, тому суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в липні 2008 року до суду з позовом до [PERSON]про стягнення аліментів. У судовому засіданні позивач свій позов підтримала, пояснила, що має на утриманні малолітню дочку [PERSON], [INFO], яка в даний час потребує матеріальної допомоги, в зв'язку з чим просить стягти аліменти на її утримання з відповідача в розмірі 1/4 його заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Відповідач в судове засідання з'явився, з позовом згідний. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено: Сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 28.07.2001 року (а.с.2), від якого мають малолітню дочку [PERSON],[INFO](а.с.3), яка за станом здоров'я перебуває на „Д” обліку в дитячій консультації Пирятинської ЦРЛ (а.с.5). Дитина проживає з позивачем (а.с.4) та перебуває на її повному утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча зобов'язаний надавати таку допомогу. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У відповідності до ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-05 00:00:00

У липні 2008 р. [PERSON]. звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON]., в якій просить визначити частки у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS], яка належить її померлій матері та брату - відповідачу по справі, по 1/2 частині за кожним. В обґрунтування позовних вимог [PERSON]. у позовній заяві вказує, що на підставі свідоцтва про право власності № 24452 від 07.11.2002 р. її померлої матері [PERSON]., а також брату [PERSON]. належить квартира [ADDRESS] Однак, у правовстановлюючому документі не було визначено частки кожного співвласника квартири. [INFO] р. матір позивачки померла. Після смерті матері відкрилась спадщина, позивачка та її брат [PERSON]. є спадкоємниками майна матері першої черги, однак у нотаріальній конторі відмовляються оформити спадкові права, оскільки у вказаному свідоцтві про право власності не були встановлені частки власників. Позивачка просить суд визначити за померлою [PERSON]. та [PERSON]. частку у спільній власності на квартиру [ADDRESS] у розмірі 1/2 частини за кожним. У судовому засіданні [PERSON]. підтримала свої позовні вимоги у повному обсязі та просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON]. у судове засідання позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечував проти задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, оскільки згідно з ч.1 ст.357 ЦК України частки у праві спільної сумісної власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між співвласниками або законом. За таких обставин суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, задовольнити вимоги позивача та визначити частку за померлою [PERSON]. та [PERSON]. у праві власності на квартиру [ADDRESS]у розмірі 1/2 частини за кожним. У зв'язку з тим, що позовні вимоги не суперечать закону та не порушують права та інтереси інших осіб, суд, у порядку, передбаченому ч.4 ст.130, 174 ЦПК України, ухвалює рішення із задоволенням позову на стадії попереднього розгляду справи без дослідження доказів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що з 11.05.2006 року до 31.12.2007 року вона працювала в ТОВ «ЕНЕРГОРЕСУРС» на посаді сортувальниці в деревообробному цеху. При звільненні з роботи з нею не був проведений повний розрахунок, заборгованість по заробітній платі становить 4380,37 грн., тому вона просить суд стягнути невиплачену заробітну плату в примусовому порядку, а також відшкодувати моральну шкоду в розмірі 1000 грн., яка викликана невиплатою заборгованості по заробітній платі при звільненні та спричинила тяжке фінансове становище, неспроможність задовольняти свої потреби, втрату звичного для неї способу життя. В судовому засіданні позивачка змінила свої позовні вимоги, відмовившись від стягнення з відповідача моральної шкоди та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, і просить суд стягнути суму заборгованості в розмірі 4380 грн.37 коп. Суд прийняв таку відмову від частини позову, оскільки вона не суперечить інтересам сторін та закону. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоч про день і час слухання справи був повідомлений належним чином. На підставі ст. 169 ч. 4 ЦПК України суд вважає можливим слухання справи у відсутності відповідача по наявних в справі документах про права і взаємостосунки сторін, з постановленням заочного рішення. Вислухавши позивачку та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення зі слідуючих підстав: Даний спір витікає з трудових правовідносин, які регулюються ст. 116 КЗпП України, ст. 34 Закону України «Про оплату праці». В судовому засіданні встановлено, що позивачка дійсно знаходилась в трудових правовідносинах з відповідачем, що стверджується ксерокопією трудової книжки (а. с. 2-3). Відповідно наданих розрахунків за підписом ліквідатора ТОВ «Енергоресурс»[PERSON] від 14.03.2008 року (а. с. 4) [PERSON] нараховано, але не виплачено заробітну плату в розмірі 4380,37 грн. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Таким чином, суд вважає, що права позивачки порушені і підлягають захисту. До стягнення з відповідача на користь позивача підлягає сума 4380,37 грн. без обкладення її податком. Суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати, пов'язані з розглядом справи, поскільки позивачка була звільнена від їх сплати при подачі позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що з 12.05.2006 року до 31.12.2007 року вона працювала в ТОВ «ЕНЕРГОРЕСУРС» на посаді сортувальниці готової продукції в деревообробному цеху. При звільненні з роботи з нею не був проведений повний розрахунок, заборгованість по заробітній платі становить 4309,11 грн., тому вона просить суд стягнути невиплачену заробітну плату в примусовому порядку, а також відшкодувати моральну шкоду в розмірі 1000 грн., яка викликана невиплатою заборгованості по заробітній платі при звільненні та спричинила тяжке фінансове становище, неспроможність задовольняти свої потреби, втрату звичного для неї способу життя. В судовому засіданні позивачка змінила свої позовні вимоги, відмовившись від стягнення з відповідача моральної шкоди та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, і просить суд стягнути суму заборгованості в розмірі 4309 грн.11 коп. Суд прийняв таку відмову від частини позову, оскільки вона не суперечить інтересам сторін та закону. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоч про день і час слухання справи був повідомлений належним чином. На підставі ст. 169 ч. 4 ЦПК України суд вважає можливим слухання справи у відсутності відповідача по наявних в справі документах про права і взаємостосунки сторін, з постановленням заочного рішення. Вислухавши позивачку та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення зі слідуючих підстав: Даний спір витікає з трудових правовідносин, які регулюються ст. 116 КЗпП України, ст. 34 Закону України «Про оплату праці». В судовому засіданні встановлено, що позивачка дійсно знаходилась в трудових правовідносинах з відповідачем, що стверджується ксерокопією трудової книжки (а. с. 2-3). Відповідно наданих розрахунків за підписом ліквідатора ТОВ «Енергоресурс» [PERSON] від 14.03.2008 року (а. с. 4) [PERSON] нараховано, але не виплачено заробітну плату в розмірі 4309,11 грн. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Таким чином, суд вважає, що права позивачки порушені і підлягають захисту. До стягнення з відповідача на користь позивача підлягає сума 4309,11 грн. без обкладення її податком. Суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати, пов'язані з розглядом справи, поскільки позивачка була звільнена від їх сплати при подачі позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що з з 06.09.2005 року до 31.12.2007 року вона працювала в ТОВ «ЕНЕРГОРЕСУРС» на посаді сортувальниці в деревообробному цеху. При звільненні з роботи з нею не був проведений повний розрахунок, заборгованість по заробітній платі становить 4326,66 грн., тому вона просить суд стягнути невиплачену заробітну плату в примусовому порядку, а також відшкодувати моральну шкоду в розмірі 1000 грн., яка викликана невиплатою заборгованості по заробітній платі при звільненні та спричинила тяжке фінансове становище, неспроможність задовольняти свої потреби, втрату звичного для неї способу життя. В судовому засіданні позивачка змінила свої позовні вимоги, відмовившись від стягнення з відповідача моральної шкоди та середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати, і просить суд стягнути суму заборгованості в розмірі 4326 грн.66 коп. Суд прийняв таку відмову від частини позову, оскільки вона не суперечить інтересам сторін та закону. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоч про день і час слухання справи був повідомлений належним чином. На підставі ст. 169 ч. 4 ЦПК України суд вважає можливим слухання справи у відсутності відповідача по наявних в справі документах про права і взаємостосунки сторін, з постановленням заочного рішення. Вислухавши позивачку та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення зі слідуючих підстав: Даний спір витікає з трудових правовідносин, які регулюються ст. 116 КЗпП України, ст. 34 Закону України «Про оплату праці». В судовому засіданні встановлено, що позивачка дійсно знаходилась в трудових правовідносинах з відповідачем, що стверджується ксерокопією трудової книжки (а. с. 2-3). Відповідно наданих розрахунків за підписом ліквідатора ТОВ «Енергоресурс» [PERSON] від 14.03.2008 року (а. с. 4) [PERSON] нараховано, але не виплачено заробітну плату в розмірі 4326,66 грн. Відповідно до ст..116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Таким чином, суд вважає, що права позивачки порушені і підлягають захисту. До стягнення з відповідача на користь позивача підлягає сума 4326,66 грн. без обкладення її податком. Суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати, пов'язані з розглядом справи, поскільки позивач був звільнений від їх сплати при подачі позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-05 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що 19 вересня 2006 року в відділі РАЦС Лебединського міськвиконкому Сумської області зареєструвала шлюб з відповідачем, актовий запис № 110 . Від спільного життя мається дочка [PERSON], [INFO], яка повністю знаходиться на її утриманні та вихованні, оскільки відповідач відмовляється в добровільному порядку надавати допомогу на утримання дочки. Так як відповідач є батьком дитини, вона вважає, що він зобов'язаний приймати участь в її вихованні та утриманні, тому і просить суд стягнути з відповідача кошти в розмірі &frac14; частини всіх видів заробітку на утримання дочки, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала. Відповідач позов визнав і не заперечує проти стягнення з нього коштів в розмірі &frac14; частини на утримання дочки. На підставі статей 130 та 174 ЦПК України за згодою сторін суд вважає можливим рішення суду постановити при проведенні попереднього судового засідання. Вислухавши сторони, та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав: Даний спір між сторонами виник з сімейних правовідносин, які регулюються ст. 182 та 192 Сімейного Кодексу України. Між сторонами мають місце сімейні правовідносини, які виникли внаслідок укладення шлюбу (а. с.7), від якого народилася дочка [PERSON] [INFO] (а. с. 8), яка на даний час проживає з матір'ю, що стверджується довідкою Лебединської міської ради від 22.07.2008 року № 6045 (а.с.9) і перебуває на її утриманні. Виходячи з вимог розумності і справедливості, та, беручи до уваги вимоги ст. ст. 182, 183 СК України суд вважає, що аліменти слід стягувати в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму встановленого для дітей відповідного віку на кожну дитину. Суд вважає необхідним в силу ст. 191 СК України стягувати аліменти з 25 липня 2008 року, тобто від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Також, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача державне мито на користь держави та судові витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи, оскільки позивачка була звільнена від їх сплати при подачі позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду і просить стягнути з відповідача на утримання сина [PERSON], [INFO] р.н. аліменти в розмірі 1\4 частини його заробітку (доходу), але не менше 25% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, мотивуючи тим, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач в судовому засіданні вимоги свої підтримала. Відповідач в задоволенні позову заперечує. Дослідивши в судовому засіданні докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач проживали в зареєстрованому шлюбі, під час якого народився [PERSON], [INFO] р.н., що сторонами не заперечується та підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] та копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25.10.2005 року. Відповідно до ст.180 СК батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Ч.2 ст. 182 СК визначає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.191 СК аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК рішення суду в справі про стягнення аліментів підлягає обов'язковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Відповідач не утримує непрацездатних членів сім'ї та не має будь-яких обмежень по працевлаштуванню, а тому з останнього слід стягувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1\4 частини його заробітку (доходу), але не менше визначеного діючим законодавством мінімуму на дитину щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-05 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що [INFO] року помер їхній батько [PERSON] який проживав в с.[ADDRESS]. Спадкове майно померлого складалось з жилого будинку з господарськими спорудами за вказаною адресою, та земельного паю. Вони є спадкоємцями померлого за законом, спадщину після смерті померлого прийняли, на частину спадкового майна отримали свідоцтва про право на спадщину, але нотаріус відмовляє їм у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельний пай померлого, так як сертифікат на право на земельну частку (пай) на ім»я померлого виготовлений, але при житті йому не виданий. Тому вони звернулись до суду і просять визнати за ними право власності на земельну частку (пай). В судовому засіданні позивачі [PERSON]та [PERSON]. свої позовні вимоги підтримали. Представники відповідачів- Макарівської РДА, Гружчанської сільської ради, ТОВ СП «Агрофірма «Світанок» - в судове засідання не прибули, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином. Гружчанська сільська рада та ТОВ СП «Агрофірма «Світанок» просили справу слухати без них, Гружчанська сільська рада позовні вимоги визнала.. Вислухавши пояснення позивачів, дослідивши матеріали справи,суд приходить до висновку,що позовні вимоги обгрунтовані і підлягають задоволенню. Як свідчить свідоцтво про смерть, [PERSON] помер [INFO] року. З свідоцтв про народження позивачів видно, що їхнім батьком був [PERSON]. Копія сертифікату на право на земельну частку (пай) та довідка Управління земельних ресурсів в Макарівському районі та Гружчанської сільської ради свідчать про те,що померлому [PERSON]. належало право на земельний пай розміром 4,25 у.к.га та виділено земельну ділянку №425 розміром 6,3198 га. Свідоцтво про смерть свідчить, що мати позивачів [PERSON] померла [INFO] року. З листа Макарівської ДНК видно, що спадкова справа до майна померлого [INFO] р. [PERSON]. не лічиться. Судом встановлено, що спадкоємцями померлого [INFO] року [PERSON]. є позивачі, які спадщину прийняли фактично, але оскільки у них відсутній оригінал сертифікату на право на земельну частку(пай), то вони не можуть отримати свідоцтво про право на спадщину, тому звернулись з позовом до суду. На підставі наведеного та

Outcome: approved