Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовом до Маріупольської міської ради про визнання спадкоємцем четвертої черги за законом та визнання за нею права власності на 1/3 частину квартири в порядку спадкування. В обґрунтування заявлених вимог посилалась на те, що [INFO] помер її колишній чоловік - [PERSON]. Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді 1/3 частини квартири [ADDRESS]. Вона перебувала у шлюбі з [PERSON] з 23 червня 1985 року, який було розірвано 24 жовтня 1996 року. Але після розірвання шлюбу вони продовжували проживати однією родиною з [PERSON], у них був спільний бюджет, спільні витрати, вони піклувались один про одного, а коли [PERSON] захворів, то позивачка доглядала його. Вищевказана трикімнатна квартира надавалась їй на підставі ордеру від 02 серпня 1985 року на родину з трьох чоловік - на неї, її дочку - [PERSON] та чоловіка - [PERSON] 30 вересня 1996 року дана квартира була приватизована та належала їм на праві спільної сумісної власності по 1/3 частині кожному. Після смерті [PERSON] вона користується всією квартирою, оскільки з 1999 року її дочка, [PERSON] виїхала з міста Маріуполя. Вважає, що вона є спадкоємицею четвертої черги за законом після смерті [PERSON], оскільки проживала з померлим до дня його смерті 12 років. Після смерті [PERSON] користується його власністю з жовтня 1997 року, таким чином прийняла спадщину. Крім того, до теперішнього часу ніхто не заявляв про свої права на спадкування після смерті [PERSON], у зв'язку з чим просить визнати за нею право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування. У судовому засіданні позивачка підтримала заявлені вимоги у повному обсязі та дала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Крім того, пояснила, що шлюб з [PERSON] було розірвано на підставі конфлікту з дочкою. [PERSON] хотів вдочерити її дочку, [PERSON], проти чого та заперечувала. На підставі цього виникали сварки і [PERSON] вирішив розірвати шлюб. Але й після розірвання шлюбу вони продовжували проживати у одній квартирі, вели спільне господарство по день його смерті. Просила визнати її спадкоємицею четвертої черги за законом після смерті [PERSON] та визнати за нею право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS]. Представник позивача - Маріупольської міської ради, до судового засідання не з явилась, від якої до суду надійшла заява з проханням справу розглядати у її відсутність, вирішення справи покладала на розсуд суду. Заслухавши пояснення позивачки, допитавши свідків, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Оскільки спадщина відкрилась до набрання чинності ЦК України в редакції 2003 року, згідно ст. 5 Прикінцевих та перехідних положень, правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Як встановлено матеріалами справи, 23 червня 1985 року був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 1992, що підтверджується довідкою Орджонікідзевського відділу РАЦС Маріупольського міського управління юстиції Донецької області № 30-07-49 від 15 січня 2008 року. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER], виданого Орджонікідзевським відділом РАГС міста Маріуполя Донецької області, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 24 жовтня 1996 року, актовий запис № 430. Як вбачається з ордеру № 04948 від 02 серпня 1985 року, квартира [ADDRESS] надавалась [PERSON] на родину з трьох чоловік, у тому числі: на дочку - [PERSON] та чоловіка - [PERSON] У подальшому вказана квартира [ADDRESS] була приватизована та належить на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 30 вересня 1996 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Право приватної власності на цю квартиру зареєстровано в БТІ міста Маріуполя 21 жовтня 1996 року за реєстровим № 35314. Згідно копії свідоцтва про смерть, [PERSON] помер [INFO], актовий запис № 2096 від 24 жовтня 1997 року. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] показали, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом з 1985 року до дня смерті [PERSON] Шлюб між ними було розірвано на підставі того, що дочка [PERSON] не погодилась на вдочеріння. Але й після розірвання шлюбу вони продовжували проживати одною родиною, вели спільне господарство. Об'єктивно вказані обставини підтверджуються копією лицьового рахунку № 830, згідно якого в квартирі [ADDRESS] були зареєстровані - з 30 серпня 1985 року - наймач [PERSON], дочка -[PERSON] та чоловік - [PERSON], який вибув 14 березня 1997 року. [PERSON] не є рідною дочкою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON], яка народилась [INFO], в графі батьки зазначені: батько - [PERSON] та мати - [PERSON]. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] з 1985 року проживала однією сім'єю з [PERSON] по день смерті останнього - [INFO], тобто більш ніж п'ять років, а тому підпадає під категорію спадкоємців четвертої черги. Згідно довідки Четвертої державної нотаріальної контори № 568 від 21 травня 2008, після померлого [INFO] [PERSON] спадкова справа не відкривалась. За таких підстав, суд вважає за можливе визнати [PERSON] спадкоємицею четвертої черги за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO]. На підставі ст. ст. 1258, 1264, ст. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України,

Outcome: approved