Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-27 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди. Вимоги були обґрунтовані тим, що їхньому чоловіку та батьку [PERSON] належало право власності на житловий будинок [ADDRESS] та на земельну ділянку площею 1000 кв.м., на якій він був розташований. У травні 2000 року відповідач [PERSON] звернувся до [PERSON] з пропозицією відчужити йому будинок, а він взамін придбає для нього та його сім'ї, яка складалася з дружини [PERSON] та дочки [PERSON], двокімнатну квартиру [ADDRESS]. З цією метою [PERSON] уклав з власником вказаної квартири попередній договір, яким був закріплений намір останнього продати квартиру і обов'язок [PERSON] сплатити за неї гроші. Про факт укладення зазначеного договору [PERSON] повідомив [PERSON], що і спонукало його в червні 2000 року переселитися з своєю сім'єю у названу квартиру. Після цього [PERSON], не питаючи в нього дозволу знести свій будинок з надвірними спорудами, не виконавши умови вказаного вище попереднього договору, зніс будинок, і звів свій. У лютому 2001 року під приводом, що до новозбудованого будинку йому необхідно підвести газ, він наполіг на тому, щоб [PERSON] продав йому земельну ділянку, на якій був розташований будинок останнього. Будучи впевненим, що [PERSON] передасть йому у власність вказану вище квартиру, [PERSON] погодився і 2 лютого 2001 року уклав договір купівлі-продажу земельної ділянки з дружиною [PERSON] [PERSON]. Після укладення договору відповідач сталв проживати у збудованому ним будинку. Однак, [PERSON] так і не виконав умови укладеного ним попереднього договору, що, кінець-кінцем, призвело до того, що [PERSON] разом з дружиною та дочкою був на початку 2004 року виселений з квартири, про яку йшлося вище. Натомість, [PERSON], в черговий раз запевнивши, що він вирішить проблему, в яку потрапила сім'я [PERSON], надав їй для проживання кімнату [ADDRESS], в якій [PERSON] та [PERSON] проживають досі. Таким чином, [PERSON] Шляхом обманних дій спонукав здійснити [PERSON] житловий будинок, не надавши йому жодної компенсації за нього, позбавивши тим самим його та членів його сім'ї [PERSON] та [PERSON] житла. [INFO] [PERSON] помер і позивач прийняла у встановленому порядку спадщину після нього, в тому числі і право пред'явити позов про відшкодування завданої знесенням будинку майнової шкоди. Вартість знесеного житлового будинку позивачі визначають у 28807 грн., яку просить стягнути з відповідача [PERSON]. Протиправними діями відповідачів позивачу була заподіяна також моральна шкода, яка полягає у переживаннях внаслідок втрати житла, відчутті незахищеності і невпевненості у своєму майбутньому. Моральну шкоду позивачі визначають у 30000 грн., які просить стягнути з відповідача. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] позов не визнав повністю і заперечив його тим, що у лютому 2001 року [PERSON] продав його довірителю земельну ділянку площею 1000 кв.м., розташовану [ADDRESS], яка на момент придбання була порожньою. На придбаній земельній ділянці він збудував власний будинок, в який вселився з сім'єю. Ніяких зобов'язань перед [PERSON], як і перед його спадкоємцями, він не має. У квартиру, а потім у кімнату в гуртожитку, сім'ю [PERSON] вселив внаслідок своєї доброти. Просить у позовах відмовити повністю. Суд вважає, що позов [PERSON] Та [PERSON] Підлягає до часткового задоволення. Згідно ч.1, ч.2 ст. 440 ЦК України (1963 року) шкода, заподіяна особі або майну громадянина, а також шкода, заподіяна організації, підлягає відшкодуванню особою, яка заподіяла шкоду, у повному обсязі, за винятком випадків, передбачених законодавством Союзу РСР. Той, хто заподіяв шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоду заподіяно не з його вини. Згідно ст. 440-1 ЦК України (1963 року) моральна (немайнова) шкода, заподіяна громадянину або організації діяннями іншої особи, яка порушила їх законні права, відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини. Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування майнової шкоди. Рішенням апеляційного суду Волинської області від 7 листопада 2006 р. встановлено, що [PERSON], погоджуючись на знесення власного житлового будинку, який був єдиним житлом для його сім'ї, діяв під впливом обіцянок [PERSON], підкріплених конкретними діями ( укладення попереднього договору щодо купівлі квартири [ADDRESS], внесення за неї частини плати, поселенні в це жиле приміщення сім'ї [PERSON]), - придбати взамін земельної ділянки зазначену квартиру. Однак, у 2004 р., коли власниця згаданої квартири заявила про відмову укладати з [PERSON] договір її купівлі-продажу через несплату ним обумовленої суми, стало зрозумілим, що відповідач здійснив обман щодо своїх дійсних намірів і не збирається придбати квартиру для сім'ї [PERSON], а тому для останнього настала шкода у вигляді втрати житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, яка стала наслідком обманних дій з боку [PERSON], під впливом яких [PERSON] погодився знести свій будинок, сподіваючись на добровільне виконання названним відповідачем взятих на себе зобов'язань. Відповідно до ст.61 ч.3 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків, але не менше п'яти мінімальних розмірів заробітної плати. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Та обставина, що названий будинок [ADDRESS] існував і належав [PERSON] підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 07 лютого 1990 року, зареєстрованим в реєстрі за № 462. Доведено в судовому засіданні також те, що [PERSON] та члени його сім'ї [PERSON] та [PERSON] виселились з вказаного будинку у 2000 році і причиною цього стала досягнута між [PERSON] та відповідачами [PERSON] домовленість про відчуження земельної ділянки, на якій цей будинок був розташований. Замість належного [PERSON] житлового будинку відповідач [PERSON] мав придбати для нього та його сім'ї квартиру [ADDRESS], чого в підсумку так і не зробили. Ці обставини визнав у власноручному письмовому поясненні [PERSON], що видно з оглянутого в судовому засіданні відмовного матеріалу № 3585. Відповідач [PERSON] мав намір збудувати на придбаній земельній ділянці новий житловий будинок для своєї сім'ї і цей намір реалізував. Внаслідок реалізації цього наміру названий вище житловий будинок [PERSON] був знищений. [PERSON] помер [INFO], що підтверджується довідкою відділу РАЦСу по місту Ковелю № 512/3-3/1 від 16 вересня 2005 року. Позивачі прийняли у встановленому порядку спадщину після нього, подавши заяву до нотаріальної контори відповідно до ст. 1269 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Отже, позивачі [PERSON] І [PERSON] мають право вимагати відшкодування у рівних долях, і позов останніх до відповідача є обгрунтованим. Згідно висновку № О-107 судової будівельно-технічної експертизи вартість житлового будинку [ADDRESS] з надвірними будівлями, який належав [PERSON], станом на 01 травня 2007 року, виходячи з технічного стану, який він мав у січні 2001 року згідно інвентаризаційної справи № 1185 Волинського обласного бюро технічної інвентаризації, становить 28807 гривень. Отже, розмір заподіяної відповідачем шкоди становить 28807 гривень, і саме ця сума має бути відшкодована в користь позивачів в рівних долях кожній, а саме по 14403 грн. 50 коп., а тому вимоги позивачів в цій частині підлягає до повного задоволення. Суд вважає переконливими твердження позивачів [PERSON] І [PERSON], що внаслідок знищення житлового будинку, який був єдиним житлом, на яке вони мали право користування, їм завдана моральна шкода, яка полягає у переживаннях внаслідок втрати житла, відчутті незахищеності і невпевненості у своєму майбутньому. Враховуючи характер та обсяг страждань, яких зазнали позивачі, а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір відшкодування моральної шкоди у 15000 грн. кожному з позивачів тобто в меншій сумі, ніж просили позивачі. В іншій частині вимог слід відмовити. До стягнення з [PERSON] присуджена уся сума завданих ними майнових збитків і частково моральних тому усі судові витрати мають бути в підсумку покладені на них, а тому судові витрати в сумі 335,08 грн. слід покласти на [PERSON].

Outcome: partial