Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-09 00:00:00

24 червня 2008 року, позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем вона знаходиться в шлюбі з 15 грудня 1995 року, який був зареєстрований відділом РАЦС по м. Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 643. Також позивач зазначила, що шлюб у неї другий. Від шлюбу вони мають двох повнолітніх дітей. Підставою для розірвання шлюбу, позивач вказала, що їх з відповідачем сім'я фактично давно розпалася, подружніх відносин не підтримують. Відповідач не працює і не бажає працювати, сім'ю матеріально не забезпечує. Раніше позивач розривала шлюб з відповідачем, але потім знову зареєстрували шлюб в надії зберегти сім'ю. Зараз між подружжям склались неприязні відносини, при яких подальше спільне проживання та збереження шлюбу вже неможливо. Позивач вказала, що зараз вона не працює. Суперечок про розподіл майна не мають. На підставі викладеного, позивач прохає суд, розірвати шлюб між відповідачем по справі. Витрати пов'язані з реєстрацією розірвання шлюбу в органах РАЦС стягнути з відповідача по справі з урахуванням її майнового стану. В судовому засіданні, 10 липня 2008 року, позивач підтримала позовні вимоги, прохала суд розірвати шлюб з відповідачем по справі та пояснила, що шлюб зберегти неможливо тому, що їх з відповідачем,сім'я фактично давно розпалася, подружніх відносин не підтримують. Як на підставу для розірвання шлюбу, позивач посилається на подружню зраду відповідача. І за таких обставин, подальше сумісне проживання позивач вважає неможливим, а збереження шлюбу суперечитиме її інтересам. Строку для примирення не потрібно. Спору про розподіл сумісно нажитого майна між нею та відповідачем не має. Також позивач вказала, що шлюб у неї другий і її дошлюбне прізвище [PERSON]. Позивач зазначила, що від даного шлюбу з відповідачем є двоє дітей, але вони вже повнолітні. Позивачем подано до суду письмову заяву, якою прохала не стягувати з відповідача понесені нею при зверненні до суду з даною позовною заявою, судові витрати. Відповідач проти позову не заперечував, і пояснив, що збереження сім'ї вже не можливо і строк для примирення їм не потрібен, спору про розподіл сумісно нажитого майна між ними не має. Також відповідач зазначив, що шлюб у нього з позивачем повторний. Відповідач вказав, що сім»я фактично розпалася з вже давно, а останні 2 місяці, вони з відповідачем не проживають однією сім»єю, спільного господарства не ведуть. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що сторони з 15 грудня 1995 року знаходяться в шлюбі, який був зареєстрований відділом РАЦС по м. Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 643 (а.с.№10). Від даного шлюбу вони мають двох повнолітніх дітей, що підтверджується довідкою про склад сім'ї (а.с.№11). Відповідно до пояснень, які надано позивачем та відповідачем у судовому засіданні 10 липня 2008 року, судом було достовірно встановлено, що сторони створити міцної сім'ї за час спільного проживання не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався, подружні стосунки припинились і спільного господарства сторони не ведуть. Судом встановлено, що у позивача даний шлюб з відповідачем повторний, оскільки вона вже раніше перебувала з відповідачем у шлюбі. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом було з»ясовано, що між сторонами не має спору про розподіл сумісно нажитого майна, якщо шлюб буде розірвано. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. У своєму позові позивач прохала суд, витрати пов'язані з реєстрацією розірвання шлюбу в органах РАЦС стягнути з відповідача по справі з урахуванням її майнового стану. Відповідач проти даних вимог не заперечував і вказав, що він не працює, про що надав суду ксерокопію своєї трудової книги (а.с.№12-14). Виходячи з викладеного, суд вважає можливим, витрати по оплаті державного мита при реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС покласти на відповідача, а позивача від вказаних витрат - звільнити. Згідно до п. 6 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. В судовому засіданні 10 липня 2008 року, позивач подала до суду письмову заяву, якою прохала не стягувати з відповідача витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи на суму в 07 грн. 50 коп. та судовий збір (державне мито) на суму в 17 грн. 00 коп. понесені нею при зверненні до суду. Положенням ч. 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними позовних вимог, і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Outcome: approved