Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-22 00:00:00

03 жовтня 2007 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ТОВ “А-400”, третя особа - директор ТОВ “А-400” [PERSON], про витребування трудової книжки, стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу та моральної шкоди, посилаючись на те, що з 17.03.2007 року по 19.07.2007 року, до звільнення, працював в ТОВ “А-400”. При звільненні адміністрація товариства не розрахувалася з ним та не видала трудової книжки. З цього приводу позивач звертався до міліції та прокуратури, проте позитивних результатів не було, через що ним були понесені моральні страждання. Довідку про заборгованість по зарплаті відповідачем позивачеві не надано, тому він ускладнюється вказати суму зарплати, також відповідачем не надано довідки про середній заробіток позивача для нарахування плати за час вимушеного прогулу через невидачу трудової книжки. Моральну шкоду позивач оцінив у 5000 грн., яка полягає у тому, що він був змушений неодноразово звертатися до директора товариства - [PERSON] та правоохоронних органів, однак ні на усні, ні на письмові прохання віддати трудову книжку, а також розрахуватися по заробітній платі директор ніяким чином не реагував та відповідей не надавав, через що, позивач їздив до м. Києва, витрачав гроші, відриваючи їх від сім`ї. Все це доставляло позивачеві моральні страждання та переживання, оскільки було порушено нормальний життєвий уклад, бо без трудової книжки він ніде не міг працевлаштуватися і перебуває на утриманні у дружини. Просив поновити строк для звернення до суду, так як пропустив його з поважних причин. Представник позивача за ордером адвокат [PERSON] у судовому засіданні повністю підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити: стягнути на користь її довірителя з ТОВ «А-400» заборгованість по заробітній платі за чотири місяці роботи, виходячи з того, що годинна тарифна ставка водія автомобіля ГАЗ-3307 (вахта) складає 4 грн. 70 коп., а середньоденний заробіток - 37 грн. 60 коп., працював позивач без вихідних, святкових та неробочих днів - 125 днів, що складе 37,6х125= 4700 грн. заробітної плати; стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу через невидачу трудової книжки з 19.07.2007 року по день винесення рішення у справі, тобто по 23.06.2008 року, що складе 12821 грн 60 коп. за 341 робочий день ( 341 роб. день. х 37,6 грн. середньоденного заробітку = 12821 грн 60 коп.), а також витребувати у відповідача трудову книжку і стягнути моральну шкоду у повному обсязі. Представник відповідача та третя особа до судового засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, про що свідчить дане оголошення у газеті «Урядовий кур'єр» від 05.06.2008 року № 102 (а.с.88), судові заперечень проти позову не надали, тому суд за згодою представника позивача вирішує спір заочно на підставі наявних у справи доказів, що не суперечить положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини: дійсно, позивач [PERSON] працював з 17.03.2007 року по 19.07.2007 року, до звільнення, в ТОВ “А-400” в м. Києві, вул. Галицька, б.13 водієм автобуса. ТОВ «А-400» в день звільнення і по сьогоднішній день на підставі ст.116 КЗпП України не провело з позивачем розрахунку, а також не видало трудової книжки. [PERSON] працював без вихідних, святкових та неробочих днів і мав середньоденну зарплату у 37,60 грн., тобто заробітна плата його складає з 17.03.2007 року по 19.07.2007 року за 125 робочих днів 4700 грн., що підтверджується листом Первомайського КПУВКГ (а.с.91). Суд керується даним листом, оскільки інших довідок чи документів суд не має, бо отримати їх не видалося можливим, навіть шляхом надання судових доручень через неявку представника відповідача та третьої особи (а.с.61). Доказом того, що [PERSON] намагався отримати розрахунок та трудову книжку є те, що його представник неодноразово зверталася з адвокатськими запитами до ТОВ «А-400» (а.с.9-10). Виходячи з положень ст. 116 КЗпП України підприємство, установа, організація зобов'язані при звільненні працівника виплатити всі суми, що належать йому від них. Суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у сумі 4700 грн. Оскільки трудової книжки позивач по теперішній час так і не отримав, то суд вважає, що вона повинна бути витребувана у відповідача та передана позивачеві, а згідно ч.4 ст.235 КЗпП України в разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Оскільки відповідач не повідомив причин своєї неявки у судові засідання, а також через те, що не надано жодного заперечення проти позову, суд вважає, що трудова книжка не видана позивачеві без поважних причин, а тому доходить висновку про наявність вини адміністрації товариства-відповідача. З дня звільнення позивача по день ухвалення рішення позивач пропрацював би 341 день, а середньоденний заробіток складає 37 грн. 60 коп., тому, сума середнього заробітку складе 12821 грн. 60 коп., яку суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача. Що ж стосується стягнення моральної шкоди, то відповідно до ст. 2371 КЗпП України вона відшкодовується власником або уповноваженим ним органом працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. При вирішенні питання, щодо завданої позивачу моральної шкоди, судом враховується, що дійсно, при звільненні з позивачем не було проведено остаточного розрахунку, а також те, що позивач не мав можливості на свій розсуд витратити належні йому грошові суми, в тому числі і на сплату за комунальні послуги, що підтверджується попередженням теплопостачальної організації (а.с.89), а також те, що позивач був змушений перебувати на утриманні дружини та через відсутність трудової книжки не міг по спеціальності ніде працевлаштуватися. Все зазначене призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків та потребувало прикладення додаткових зусиль для організації свого життя. Суд приходить до висновку, що позивачу дійсно завдано моральної шкоди, однак її розмір позивачем значно завищений та підлягає відшкодуванню у сумі 500 гривень. В іншій частині вказаних позовних вимог слід відмовити у задоволенні. Стосовно пропуску позивачем строку позовної давності, то суд має за необхідне роз'яснити останньому, що строк позовної давності ним не пропущено, оскільки у відповідності до ст. 233 КЗпП України при зверненні до суду за захистом свого порушеного права щодо оплати праці працівник має право звернутися з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Також, оскільки позивачем не оскаржується процедура звільнення, а стягується середній заробіток за час вимушеного прогулу саме через не видачу трудової книжки, то тримісячний термін звернення до суду починає свій перебіг з дня ухвалення рішення суду про витребування трудової книжки, цей же тримісячний термін, але вже після звільнення, застосовується і при стягненні моральної шкоди і його позивач не пропустив, адже звільнився він 19.07.2007 року, а до суду звернувся 03.10.2007 року. В порядку ст. 88 на користь позивача з відповідача необхідно стягнути витрати за надання оголошення в газету «Урядовий кур'єр» у сумі 450 грн., а всі інші судові витрати стягнути на користь держави: витрати на інформаційно-технічне забезпечення у сумі 30 грн. та державне мито у сумі 180 грн. 22 коп.

Outcome: partial