overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-12 00:00:00

Комунальне підприємство Дніпропетровської міської ради «Жилсервіс-3» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що КП «Жилсервіс-3» створено з метою утримання житлового фонду (гуртожитків), що передані на його баланс, та контролю за належним використанням будинків та прибудинкових територій. Згідно з рішенням виконкому Дніпропетровської міської ради від 28.07.2005 року, № 2973 «Про передачу гуртожитків з балансу житлових підприємств міста на баланс Комунальному підприємству «Жилсервіс-3»» гуртожиток по вул. Абхазька, 9 передано на баланс Комунального підприємства «Жилсервіс-3». У цьому гуртожитку в квартирі № 5, проживає відповідач, який не сплачує за комунальні послуги. Згідно п.39 Примірного положення про гуртожитки Плата за користування жилою площею в гуртожитку і за комунальні послуги вноситься не пізніше десятого числа наступного за оплачуваним місяця. Відповідач не сплачує за користування жилою площею в гуртожитку і за комунальні послуги, що підтверджується витягом з особового рахунку. Загальна сума боргу станом на лютий 2008 року становить 1 441,59 гривень, тому позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь Комунального підприємства Дніпропетровської міської ради "Жилсервіс-3" суму основного боргу в розмірі 1 441,59 гривень (одна тисяча чотириста сорок одна гривня п'ятдесят дев'ять копійок). В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені вимоги та просила стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 1 441,59 грн. заборгованості по квартирній платі та спожиті комунальні послуги. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Вислухавши представника позивача , дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню . Як встановлено в судовому засіданні згідно з рішенням виконкому Дніпропетровської міської ради від 28.07.2005 року, № 2973 «Про передачу гуртожитків з балансу житлових підприємств міста на баланс комунальному підприємству «Жилсервіс-3»» гуртожиток по вул. Абхазька, 9 передано на баланс комунального підприємства «Жилсервіс-3». У цьому гуртожитку в квартирі № 5 проживає відповідач, який не сплачує за комунальні послуги. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по комунальним платежам в сумі 1 441,59 грн. оскільки наданий розрахунок заборгованості у суду сумнівів не викликає. Крім цього на підставі ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати, у вигляді судового збору, у розмірі 51 грн. 00коп. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-12 00:00:00

Позивачка звернулися до суду з зазначеним позовом до відповідача. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилаються на те, що згідно свідоцтво на право власності на квартиру [ADDRESS], виданого 16.09.1997 року вказана квартира належить на праві спільної сумісної власності: [PERSON], [PERSON], який помер [INFO], [PERSON], [PERSON]. Після смерті [PERSON] у неї та її синів відкрилася спадщина на частку вказаної квартири. Позивачка просить суд, визначити за кожним співвласником [PERSON], [PERSON], який помер [INFO], [PERSON], [PERSON] по &frac14; частки у праві спільної власності на квартиру [ADDRESS]. В судовому засіданні позивачка підтримала заявлені позовні вимоги. Представник відповідача в судове засідання не з'явився про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Представники третіх осіб в судове засідання не з'явилися просили справу слухати за їх відсутності. Вислухавши позивачку, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. У відповідності до вимог ст. ст. 368, 369 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення долі кожному із них у праві власності є сумісною. Співвласники майна, яке знаходиться у загальній сумісній власності, володіють і користуються ним сумісно, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними. Використання власності, яка знаходиться у загальній сумісній власності, здійснюється за згодою співвласників. Як встановлено в судовому засіданні, згідно свідоцтва про право власності від 16 вересня 1997 року квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], який помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 18.09.2007, [PERSON], [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на частку квартири. Згідно ст. 372 ЦК України, частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відомостей про те, що між співвласниками квартири має місце домовленість про частки у праві спільної сумісної власності, суду не надано. Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом юстиції України 03.03.2004 року № 20/5 визначено, що нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні. При таких обставинах, суд вважає можливим визначити, що [PERSON], [PERSON], який помер [INFO], [PERSON], [PERSON], належить по &frac14; частки у праві спільної власності на квартиру [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини з [PERSON], посилаючись на те, що позивачка являється опікуном онуки [PERSON] [INFO]народження, згідно рішення №86 виконавчого комітету Братської селищної ради Миколаївської області від 18 жовтня 2002 року. [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON]. Матеріальної допомоги на її утримання не надає, вихованням не займається. Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному об'ємі. Відповідач звернувся до суду із письмовою заявою, в якій визнав позовні вимоги в повному обсязі, на судове засідання з'явитися не може, так як знаходиться в місцях позбавлення волі. До початку судового засідання, орган опіки та піклування Братської районної державної адміністрації звернувся із усною заявою, в якій не заперечував у стягненні аліментів з відповідача на користь позивачки, так як остання являється опікуном малолітньої дитини та просив слухати справу за їх відсутності у зв'язку із зайнятістю. До початку судового засідання, служба у справах дитини Братської районної державної адміністрації звернулася до суду із усною заявою в якій не заперечувала у стягненні аліментів з відповідача на користь позивачки, так як остання являється опікуном малолітньої дитини та просила слухати справу за їх відсутності у зв'язку із зайнятістю. Вислухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, в судовому засіданні встановлено, що позивачка являється опікуном онуки [PERSON] [INFO]народження, згідно рішення №86 виконавчого комітету Братської селищної ради Миколаївської області від 18 жовтня 2002 року. [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON]. Матеріальної допомоги на її утримання не надає, вихованням не займається, так як на даний час відповідач відбуває покарання у Вознесенській ВК-72. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні цього обов'язку, кошти стягуються в судовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 25.06.2002 року; вказала, що від цього шлюбу мають, сина - [PERSON],[INFO]. народження, який мешкає з нею, знаходиться на її утриманні і вихованні. Посилаючись на те, що між ними не було досягнуто угод з різних питань сімейного життя, з цієї причини в сім'ї виникали сварки, що призвело до розпаду сім'ї, сімейно-шлюбних відносин не підтримують з 10 жовтня 2007 року, позивач просить розірвати шлюб з відповідачем. У судовому засіданні позивач підтримала свій позов, просила їх задовольнити,оскільки подальше збереження шлюбу неможливе. Відповідач [PERSON]. надіслав до суду заяву, в яких він вказує, що він згоден з розірванням шлюбу. Вислухавши пояснення позивача,дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Із довідки про одруження за №1-ЕД/104056 від 25.06.2002р., що була видано 25.06.2002 року в Зимогір*ївською міською радою, Слав*яносербського району Луганської області Україна (а.с.4). Позивач зареєстрований за адресою: с. [ADDRESS], Луганської області, в судовому засіданні було встановлено, що подружжя сімейно-шлюбних відносин не підримують, проживають окремо. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу,якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги, що фактично шлюб між подружжям розпався, сімейні стосунки припинені з 10 жовтня 2007 року, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін, суд вважає, що позов заявлено обгрунтовано, його було підтверджено протягом судового розгляду, тому він підлягає задоволенню. Шлюб розривається вперше. Спір про майно відсутній. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-12 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути аліменти з [PERSON]. на її користь, на її утримання у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку відповідача щомісячно, посилаючись на наступне. Вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 02.09.2006р., від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. народження, який проживає з нею. Відповідач згідно з рішенням суду сплачує на утриманні дитини аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно. Вона не працює, отримує щомісячну грошову допомогу на дитину у розмірі 90 грн. Отриманих грошей недостатньо для проживання. На її утримання відповідач не надає допомоги, хоча і має таку можливість. У судовому засіданні позивачка позов підтримала у повному обсязі. Відповідач позов визнав частково, пояснив, що за матеріальним становищем він згодний платити позивачці аліменти у розмірі 1/6 - 1/7 частки заробітку. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно ксерокопії свідоцтва про шлюб (а.с.2) сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. народження (а.с.3). Згідно довідки Лутугинського міського комунального підприємства “Лутугинежитлфонд” (а.с.4) син проживає з матір'ю. Сторони проживають за різними адресами. Відповідно до довідки Управління праці та соціального захисту населення Лутугинської районної державної адміністрації [PERSON]. отримує допомогу на дитину у розмірі 90 грн. (а.с.5). Згідно з довідкою № 325 від 09.04.2008р. УДАЇ УМВС в Луганській області відповідач працює інспектором ДПС, і його середньомісячна заробітна плата складає 1047 грн.75 коп. (а.с.6). Відповідно до ч.2 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Беручи до уваги, що відповідач не надає дружині матеріальної допомоги на її утримання, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового засідання. Враховуючи матеріальне становище відповідача ( розмір заробітної плати), розмір аліментів на утримання дитини, які стягуються з відповідача, розмір матеріальної допомоги, яку отримує позивачка на користь дитини, суд вважає задовольнити позов частково, стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку відповідача щомісячно. В іншій частині позову суд вважає позивачці слід відмовити за необґрунтованістю позову. З відповідача також підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 51 грн., а також витрати на інформаційне - технічне забезпечення розгляду справи в сумі 7 грн.50 коп. Відповідно до ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-12 00:00:00

Закрите акціонерне товариство комерційний банк “ Приватбанк” звернулось до суду з вимогою про стягнення з [PERSON] заборгованість у розмірі 1695,10 грн. за кредитним договором та судові витрати у розмірі 81,00 грн. Сторона позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, надала пояснення, викладені в позові. Відповідач у судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, про що є підтвердження у матеріалах справи, причини неявки суду не відомі. З'ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, ухвалення заочного рішення, за згодою сторони позивача. Встановлено, сторони перебували у договірних правовідносинах, що підтверджується фактом укладення 06.06.06 року між позивачем та відповідачем кредитного договору № б/н про надання кредиту зі сплатою 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії кртки. Станом на 12.04.2008 року заборгованість становить 1695,10грн., 1432,96 грн. заборгованість по поверненню кредиту, 262,14 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом. Згідно ст. ст.525, 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином, одностороння відмова від виконання зобов'язань є неприпустимою. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України передбачає, що в разі якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути отриману позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати достроково повернення частини позики, що залишились не сплаченою та сплати процентів. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Згідно ст.88 ЦПК України суд стягує на користь позивача сплачене державне мито з відповідача в розмірі 51,00 грн.та 30,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-12 00:00:00

Закрите акціонерне товариство комерційний банк “ Приватбанк” звернулось до суду з вимогою про стягнення з [PERSON]заборгованість у розмірі 5036,44 грн. за кредитним договором та судові витрати у розмірі 81,00 грн. Сторона позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, надала пояснення, викладені у позові. Відповідач у судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, про що є підтвердження у матеріалах справи, причини неявки суду не відомі. З'ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, ухвалення заочного рішення, за згодою сторони позивача. Встановлено, сторони перебували у договірних правовідносинах, що підтверджується фактом укладення 10.03.07 року між позивачем та відповідачем кредитного договору № KGXRRX 08700016 про надання кредиту, строком до 10.03.2008 р. зі сплатою 12,00 % річних. Станом на 09.04.2008 року заборгованість становить 5036,44грн., 2474,18 грн. заборгованість по поверненню кредиту, 1828,05 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 401,38 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, 331,83 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором. Згідно ст. ст.525, 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином, одностороння відмова від виконання зобов'язань є неприпустимою. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України передбачає, що в разі якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути отриману позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати достроково повернення частини позики, що залишились не сплаченою та сплати процентів. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Згідно ст.88 ЦПК України суд стягує на користь позивача сплачене державне мито з відповідача в розмірі 51,00 грн.та 30,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-12 00:00:00

[PERSON]. звернулася до суду з позовом до Городищенської міської ради, Черкаської області про визнання права власності на незавершене будівництво. Обґрунтовуючи свою позовну заяву позивачка посилається на те, що у дев”яностих роках минулого століття, вона, разом зі своїм чоловіком, розпочали будівництво тимчасового житла, розташованого в [ADDRESS]. Зведення нерухомості відбувалося у відповідності із рішенням Городищенської міської ради народних депутатів від 26 лютого 1996 року, за №60, на відведеній земельній ділянці, площею 0,31 га. Будівля мала використовуватися, як дача, і потребувала зведення додаткових споруд. Наразі, вони вирішили продати тимчасівку. Однак, на перешкоді цьому стало те, що право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Нерухомість, розташована в [ADDRESS] складається з тимчасового незавершеного будівництва, вартістю 40152 грн. Через відсутність правовстановлюючого документа та неможливості одержати його іншим шляхом, вона змушена звернутися до районного суду за захистом своїх прав. У судовому засіданні позивачка позов підтримала та просить визнати право власності на незавершене будівництво в [ADDRESS] за нею. Представник відповідача позовні вимоги визнав повністю та не заперечує проти задоволення позовної заяви. Згідно з положеннями ст. 130 ЦПК України у разі визнання позову представником відповідача у попередньому судовому засіданні, суд, у відповідності зі ст. 174 ЦПК України, та за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог та при відсутності зустрічних вимог відповідача, вислухавши позивачку, дослідивши та оцінивши всі докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення в силу слідуючого. Судом встановлено, що дійсно позивачка за рішенням виконкому Городищенської міської ради отримала дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку на присадибній ділянці міськвиконкому площею 0,31 га, але на даний час будівництво не встигла закінчити за браком коштів. Дане незавершене будівництво є результатом фізичної праці позивачки, а тому згідно ст.331 ЦК України в неї вже фактично виникло на нього право власності. Частка робіт, яка не виконана позивачкою відповідно до проекту - є незначною, а тому суд вбачає за необхідне визнати її власником недобудованого нерухомого майна в [ADDRESS], Черкаської області. Позовні вимоги [PERSON]. підтверджуються наданими суду документами, а саме: копією рішення виконавчого комітету Городищенської міської ради від 26 лютого 1996 року за №30, копією будівельного паспорта, копією технічного паспорта на житловий будинок по [ADDRESS]. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-12 00:00:00

[PERSON]. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що 27 січня 2004 року він вступив в шлюб з відповідачкою по справі. Однією сім»єю прожили 4 роки. Дітей від даного шлюбу немає, спільно придбаного майна також. В січні 2008 сім'я фактично розпалася через те, що відповідачка подала до суду позов про поділ майна, тому позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою. В судовому засіданні позивач позов підтримав, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та просить розірвати шлюб з відповідачкою, як такий, що суперечить його інтересам. Відповідачка позов визнала повністю та не заперечує проти його задоволення. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнанням відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, розірвання може відбутися за їхньою спільною заявою або за заявою когось із них. Ст.105 СК містить перелік процесуально-правових підстав для розірвання шлюбу, одна з них - заява одного з подружжя, що і є в даному випадку. Із пояснення сторін вбачається, що між ними стійкий розлад подружніх стосунків, шлюбні відносини припинені, надій на примирення не має, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. Позов підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] Свої позовні вимоги обгрунтував тим, що з відповідачем знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 29 листопада 1980 року. Шлюб зареєстрований міським відділом ЗАГС м. Знам”янка Кіровоградської області, актовий запис № 250 . Від подружнього життя неповнолітніх дітей не мають. Подружні відносини між сторонами припинені остаточно близько 9 років тому, причиною чого стала відсутність порозуміння в поглядах на життя та протилежність характерів, втрата почуття любові та взаємоповаги, спільне господарство не ведуть. Вважає, що за даних обставин шлюб існує формально, а тому підлягає розірванню. Примирення не бажають. Позивач в судове засідання не з”явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, але надав письмову заяву, згідно якої свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить суд розірвати шлюб між сторонами, витрати покласти на нього, просить розглядати справу без його участі. Відповідач в судове засідання не з”явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, але надала заяву, згідно якої позовні вимоги визнала в повному обсязі та просить суд розірвати шлюб між сторонами, просить розглядати справу без її участі. Розглянувши заяви сторін та матеріали справи, дослідивши докази по справі: свідоцтво про одруження, довідку про заробітну плату позивача, довідку про склад сім”ї, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню, в силу ст.ст. 104, 105, 112 СК України. Судом встановлено, що сторони тривалий час разом не проживають, примирення не шукають і не бажають, шлюб між ними існує формально, а тому підлягає розірванню. На підставі викладеного і

Outcome: approved