Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-05 00:00:00

Позивач[PERSON]. звернулася до суду із позовом до Родинської міської Ради Донецької області про визнання права власності, посилаючись на те, що 21 березня 1995 року батьки позивачки[PERSON] та [PERSON]приватизували у спільну сумісну власність квартиру, розташовану за адресою : [ADDRESS] [INFO]року померла мати позивачки [PERSON], а [INFO]р. помер батько[PERSON]. В теперішній час позивачка не може одержати в БТІ витяг з реєстру прав власності, що підтверджує право власності батьків на належні ім частини зазначеної квартири, і оформити право на спадщину у нотаріуса у зв»язку з тим, що у правовстановлювальному документі на квариру-свідоцтві про право власності на житло не зазначені частки, які безпосередньо належать кожному з співвласників. Зараз виділити частки у спільній сумісній власності у позасудовому порядку та зареєструвати право спільної часткової власності в БТІ неможливо у зв»язку з смертю співвласників. Одним із правовстановлювальних документів, передбаченим Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 07.02.02р. № 7/5 є рішення суду про визнання права власності на об»єкт нерухомого майна, тому позивачка змушена звернутися до суду. Те, що зазначена квартира належала померлим батькам позивачки на праві спільної сумісної власності підтверджується документами: свідоцтвом про право власності на житло, виданим виробничим об»єднанням «Красноармійськвугілля» 21.03.95р. і зареєстрованим в БТІ м. Красноармійська 27.03.95р.(а.с.14), технічним паспортом на квартиру(а.с.8-9). Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб належить їм на праві спільної власності. Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 356 ЦК україни власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них управі власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Також відповідно до ст. 372 ЦК україни у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Таким чином, частки батьків позивачки у праві спільної сумісної власності на квартиру є рівними, тобто батькам позивачки належало по Ѕ частині квартири. Після смерті матері батько позивачки успадкував частину квартири, що фактично належала померлої. Так, відповідно до ст.529 ЦК україни РСР, що діяв на момент відкриття спадщини після смерті матері позивачки, її батько був спадкоємцем за законом першої черги після дружини. Відповідно до ст. 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Батько позивачки на час смерті матері і до своєї смерті проживав в цієї квартирі, яка є спадщиною, і у зв»язку з чим він фактично прийняв спадщину після дружини. Відповідно до ст. 548 ЦК Української РСР, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, тобто прийнята батьком позивачки спадщина-1/2 частина квартири належала йому з часу відкриття спадщини після смерті дружини, а інша Ѕ чатина квартири належала батькові після приватизації. Після смерті батька позивачка успадкувала зазначену квартиру. Відповідно до ст. 529 ЦК Української РСР, що діяв на момент відкриття спадщини після смерті батька позивачки, вона є спадкоємцем за законом 1 черги. Відповідно до ст. 549 ЦК української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Позивачка відразу після смерті батька [INFO]р. почала проживати в цієї квартирі, яка є спадщиною, почала оплачувати комунальні послуги за користування квартирою, мешкає там і зараз. Відповідно до ст.548 ЦК української РСР, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Таким чином, прийнята позивачкою спадщина-квартира належить їй з часу відкриття спадщини після батька, бо інших спадкоємців немає. В судове засідання позивач не з”явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, на задоволенні позову наполягає. Представник відповідача - Родинскьої міської Ради в судове засідання не з”явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, в матеріалах справи знаходиться заява про визнання позовних вимог та розгляд справи у відсутність представника відповідача, суд проводить заочний розгляд справи, відповідно до ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріли справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивачки законні, обгрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі за наступних підстав: Судом встановлено, що що 21 березня 1995 року батьки позивачки[PERSON] та [PERSON]приватизували у спільну сумісну власність квартиру, розташовану за адресою : [ADDRESS] [INFO]року померла мати позивачки [PERSON], а [INFO]р. помер батько[PERSON]. В теперішній час позивачка не може одержати в БТІ витяг з реєстру прав власності, що підтверджує право власності батьків на належні ім частини зазначеної квартири, і оформити право на спадщину у нотаріуса у зв»язку з тим, що у правовстановлювальному документі на квариру-свідоцтві про право власності на житло не зазначені частки, які безпосередньо належать кожному з співвласників. Зараз виділити частки у спільній сумісній власності у позасудовому порядку та зареєструвати право спільної часткової власності в БТІ неможливо у зв»язку з смертю співвласників. Одним із правовстановлювальних документів, передбаченим Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 07.02.02р. № 7/5 є рішення суду про визнання права власності на об»єкт нерухомого майна, тому позивачка змушена звернутися до суду. Те, що зазначена квартира належала померлим батькам позивачки на праві спільної сумісної власності підтверджується документами: свідоцтвом про право власності на житло, виданим виробничим об»єднанням «Красноармійськвугілля» 21.03.95р. і зареєстрованим в БТІ м. Красноармійська 27.03.95р.(а.с.14), технічним паспортом на квартиру(а.с.8-9). Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб належить їм на праві спільної власності. Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 356 ЦК україни власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них управі власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Також відповідно до ст. 372 ЦК україни у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Таким чином, частки батьків позивачки у праві спільної сумісної власності на квартиру є рівними, тобто батькам позивачки належало по Ѕ частині квартири. Після смерті матері батько позивачки успадкував частину квартири, що фактично належала померлої. Так, відповідно до ст.529 ЦК україни РСР, що діяв на момент відкриття спадщини після смерті матері позивачки, її батько був спадкоємцем за законом першої черги після дружини. Відповідно до ст. 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Батько позивачки на час смерті матері і до своєї смерті проживав в цієї квартирі, яка є спадщиною, і у зв»язку з чим він фактично прийняв спадщину після дружини. Відповідно до ст. 548 ЦК Української РСР, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, тобто прийнята батьком позивачки спадщина-1/2 частина квартири належала йому з часу відкриття спадщини після смерті дружини, а інша Ѕ чатина квартири належала батькові після приватизації. Після смерті батька позивачка успадкувала зазначену квартиру. Відповідно до ст. 529 ЦК Української РСР, що діяв на момент відкриття спадщини після смерті батька позивачки, вона є спадкоємцем за законом 1 черги. Відповідно до ст. 549 ЦК української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Позивачка відразу після смерті батька [INFO] р. почала проживати в цієї квартирі, яка є спадщиною, почала оплачувати комунальні послуги за користування квартирою, мешкає там і зараз. Відповідно до ст.548 ЦК Української РСР, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Таким чином, прийнята позивачкою спадщина-квартира належить їй з часу відкриття спадщини після батька, бо інших спадкоємців немає. На підставі викладеного,

Outcome: approved