Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до виконавчого комітету Ковельської міської ради про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, а саме: на майстерню, кухню, розмірами 5,53 на 4,08 метри, коридор площею 2,6 квадратних метри, ванну площею 5,9 квадратних метри, кладову площею 5,0 квадратних метри, кухню площею 17,6 квадратних метри по [ADDRESS]. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що їй на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Ковельською державною нотаріальною конторою 17.04.2002 року належить 51/100 частини житлового будинку по [ADDRESS]. Вказує також, що житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,0362 га., яка належить позивачу на праві приватної власності (державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий на підставі рішення Ковельської міської ради від 27.03.2008 року за № 33/6). Позивачкою, без відповідного дозволу та погодження з виконавчим комітетом Ковельської міської ради за вказаною адресою самочинно побудовано майстерню, кухню, розмірами 5,53 на 4,08 метри, коридор площею 2,6 квадратних метри, ванну площею 5,9 квадратних метри, кладову площею 5,0 квадратних метри, кухню площею 17,6 квадратних метри. Вказує, що самочинна побудова відповідає будівельним, санітарним та протипожежним нормам і вимогам та погоджена архітектурно-планувальним бюро м. Ковеля. Зважаючи на вказані обставини а також на те, що самочинна побудова проведена в межах належної позивачці земельної ділянки, не порушує будь-чиїх прав та інтересів, а тому прохає визнати за нею право власності на вказане самочинно збудоване нерухоме майно. В попередньому судовому розгляді позивач позов підтримала повністю, з підстав, викладених у заяві, прохає його задовольнити, судові витрати по справі прохає залишити за нею. Третя особа - [PERSON] не заперечує проти задоволення позову. Представник відповідача - Ковельської міської ради у попередній розгляд не з'явився, подав суду письмове клопотання про розгляд справи у відсутності представника відповідача, позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З копії реєстраційного посвідчення, виданого Волинським обласним БТІ слідує, що [PERSON] на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Ковельською державною нотаріальною конторою 17.04.2002 року належить 51/100 частини житлового будинку по [ADDRESS]. З копії державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого на підставі рішення Ковельської міської ради від 27.03.2008 року № 33/6 слідує, що позивачу на праві приватної власності належить земельна ділянка по [ADDRESS], площею 0,0362 га. для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських споруд. З копії технічного паспорту на об'єкт нерухомого майна вбачається, що [PERSON] на земельній ділянці по [ADDRESS] самочинно добудувала майстерню, кухню, розмірами 5,53 на 4,08 метри, коридор площею 2,6 квадратних метри, ванну площею 5,9 квадратних метри, кладову площею 5,0 квадратних метри, кухню площею 17,6 квадратних метри. Самочинно проведена добудова відповідає чинним будівельним, санітарним і протипожежним нормам і вимогам, що стверджується висновком управління містобудування та архітектури від 17.12.2007 року № 2464; актом обстеження земельної ділянки від 13.12.2007 року; довідкою Ковельської районної СЕС та державної інспекції з пожежного нагляду м. Ковеля та Ковельського району. Відповідно до ст.331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди, тощо) виникає з моменту завершення будівництва. Ст.376 п.5 ЦК України передбачає, що на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо не порушує права інших осіб. Таким чином, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що за позивачем слід визнати право власності на самочинно побудоване нерухоме майно. Судові витрати слід залишити за позивачем, - за її клопотанням.

Outcome: approved