Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-21 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, мотивуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем перебувала в шлюбі з 23 липня 1983 року до 28.04.2000 року. Від шлюбу мають двох дітей: доньку [PERSON], 1984 року народження та сина [PERSON], 1990 року народження, які знаходяться на її утриманні. В період шлюбу ними було придбано майно: автомобіль OPEL Yectra, 1993 року випуску, держномер [NUMBER], вартістю 40002 гривні; автомобіль Wolksvagen Passat, 1992 року випуску, держномер [NUMBER], вартістю 50003 гривні; земельна ділянка, площею 0,15 га, яка знаходиться за адресою: Вінницька область Вінницький район с. Агрономічне, на якій знаходиться незавершене будівництво, вартістю 10060 гривень, комп»ютер та комплектуючі до нього , в тому числі кольоровий принтер, вартістю 10060 гривень; відеокамера, вартістю 3999 гривень; побутова техніка ( електроморозильник, електродрель, вентилятор «Філіпс», токарний станок), вартістю 4997 гривень 20 копійок; меблі (румунський кухонний гарнітур), вартістю 3007 гривень, автомобіль ЗИЛ 130, 1979 року випуску, держномер [NUMBER], вартістю 10060 гривень, всього на загальну суму 132188 гривень 20 копійок. [PERSON] просила поділити спільне майно подружжя, стягнувши зі [PERSON] на її користь половину вартості вищевказаного майна - 66094 гривні. Відповідач [PERSON] звернувся в суд із зустрічним позовом до [PERSON] про визнання права на Ѕ частину квартири та поділ сумісного майна подружжя. В своєму позові [PERSON] зазначив, що під час шлюбу, крім вказаного вище майна, вони з позивачкою згідно договору купівлі-продажу, посвідченому 4-ю Вінницькою державною нотаріальною конторою 29.04.1994 року на ім»я позивачки придбали трикімнатну квартиру [ADDRESS], в якій проживають позивачка та їх діти. Загальна площа квартири становить 61,4 кв. м, житлова - 45,5 кв. м. Оскільки квартира є сумісним майном подружжя, просить визнати за ним право власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS], поділити квартиру між ними в натурі та залишити за [PERSON] майно: комп»ютер з комплектуючими деталями та кольоровим принтером, відеокамеру, побутову техніку, мебельний кухонний гарнітур (Румунія), оскільки воно залишено відповідачці за місцем її проживання, а на його користь просив стягнути зі [PERSON] компенсацію в розмірі 11031 гривню, що становить половину вартості цього майна, яку визначила відповідачка в позові. В судовому засіданні представник [PERSON], [PERSON] уточнив її позовні вимоги та, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві [PERSON], наведені вище, просив суд стягнути на її користь зі [PERSON] половину вартості автомобілів: ЗІЛ-130, в сумі 3000 гривень; OPEL Yectra, 1993 року випуску, держномер [NUMBER], в сумі 7000 гривень; Wolksvagen Passat, 1992 року випуску, держномер [NUMBER], в сумі 7500 гривень. Половину вартості будівельних матеріалів, які знаходяться біля житлового будинку [ADDRESS], в сумі 46363 гривні 50 копійок. Виділити їй комп»ютер та комплектуючі до нього, в тому числі кольоровий принтер, відеокамеру, побутову техніку: електроморозильник, електродрель, вентилятор «Філіпс», токарний станок; меблі (румунський кухонний гарнітур), на загальну суму 10000 гривень. Відмовити [PERSON] у визнанні права власності на Ѕ квартири [ADDRESS] у зв»язку з пропущенням строку давності. В судовому засіданні [PERSON] та його представник [PERSON], посилаючись на обставини викладені в позовній заяві [PERSON], наведені вище, просили суд виділити [PERSON] підвал цокольного поверху, площею забудови 145, 1 кв. м. житлового будинку [ADDRESS], вартістю 64189 гривень, будівельні матеріали та конструкції, які не використані, що знаходяться за тією ж адресою, на суму 28538 гривень, стягнувши з нього на користь [PERSON] половину їх вартості в сумі 46363 гривні 50 копійок. Виділити [PERSON] комп»ютер та комплектуючі до нього, в тому числі кольоровий принтер, відеокамеру, електродрель, електроморозильник, вентилятор «Філіпс», токарний станок, румунський меблевий кухонний гарнітур, всього на суму 10000 гривень та стягнути з неї на його користь половину їх вартості в сумі 5000 гривень. Визнати за [PERSON] право власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS], яка була придбана в період шлюбу 29 квітня 1994 року і є спільною сумісною власністю подружжя та встановити порядок користування нею згідно варіанту №2 висновку судової будівельно-технічної експертизи ОС-30 від 7.11.2006 року, виділивши [PERSON] в користування кімнату «9», площею 16,9 кв.м, кімнату «8», площею 12,4 кв. м, вбудовану шафу «7»; [PERSON] виділити кімнату «5», площею 16,1 кв. м, вбудовану шафу «6», залишивши в спільному користуванні сторін: коридор 1-1, вбиральню 1-2, ванну кімнату 1-3, кухню 1-4. Заперечували проти позову [PERSON] в частині включення до спільного сумісного майна подружжя вартості вищезгаданих автомобілів, які були реалізовані під час шлюбу. Крім того, заперечували, що [PERSON] був пропущений строк позовної давності щодо визнання права власності на Ѕ частину спірної квартири, оскільки даний строк, згідно чинного законодавства, обчислюється з моменту, коли особа дізналася про порушення її майнових прав, а [PERSON] дізнався про це, коли отримав судову повістку по справі за позовом [PERSON] до нього про поділ майна подружжя. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково, а позовні вимоги [PERSON] повністю з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, сторони по справі [PERSON] та [PERSON] з 23.07.1983 року по 28.04.2000 року знаходилися в шлюбі (а.с.7). За час шлюбу вони придбали майно, яке є їх спільною сумісною власністю, до складу якого входять: підвал цокольного поверху, площею забудови 145, 1 кв. м. житлового будинку [ADDRESS], вартістю 64189 гривень, будівельні матеріали та конструкції, які не використані, що знаходяться за тією ж адресою, на суму 28538 гривень, комп»ютер та комплектуючі до нього, в тому числі кольоровий принтер, відеокамеру, електродрель, електроморозильник, вентилятор «Філіпс», токарний станок, румунський меблевий кухонний гарнітур, всього на суму 10000 гривень, яка була узгоджена сторонами під час судового засідання, квартира [ADDRESS], яка була придбана 29 квітня 1994 року, вартістю 257156 гривень (а.с.102-105). В ході судового засідання сторони досягли домовленості згідно якої, [PERSON] виділяється: підвал цокольного поверху, площею забудови 145, 1 кв. м. житлового будинку [ADDRESS], вартістю 64189 гривень, будівельні матеріали та конструкції, які не використані, що знаходяться за тією ж адресою, на суму 28538 гривень, при цьому на користь [PERSON] стягується половина вартості вищезгаданого майна в сумі 46363 гривні 50 копійок. [PERSON] виділяється комп»ютер та комплектуючі до нього, в тому числі кольоровий принтер, відеокамера, електродрель, електроморозильник, вентилятор «Філіпс», токарний станок, румунський меблевий кухонний гарнітур, всього на суму 10000 гривень та стягується з неї на користь [PERSON] половина його вартості 5000 гривень. Дані правовідносини регулюються ст.ст. 22, 28 КпШС України ( в редакції 1969 року), за змістом яких дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна їх частки у спільній сумісній власності подружжя є рівними. Суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] щодо визнання за ним права власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS], придбаної подружжям в період шлюбу 29.04.1994 року (а.с.26-27) є законними і обґрунтованими. Посилання представника [PERSON], що в цій частині [PERSON] в позові слід відмовити, оскільки він без поважних причин пропустив строк позовної давності, суперечить п. 15 Постанови №11 Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», згідно якого початок позовної давності для вимоги про поділ спільного майна подружжя, шлюб якого розірвано, обчислюється не з дати прийняття постанови державного органу РАЦС (ст.ст.106, 107 СК) чи з дати набрання рішенням суду законної сили (ст.ст. 109, 110 СК), а від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності. Враховуючи висновок судової будівельно-технічної експертизи ОС-30 від 7.11.2006 року, що розподіл спірної квартири в означених ідеальних частках (по Ѕ кожному із співвласників) не можливий (а.с.105), суд дійшов до висновку про можливість встановлення порядку користування даною квартирою згідно другого варіанту вищезгаданої експертизи (а.с. 108), при якому будуть враховані інтереси сторін, їх дітей, а також даний варіант не потребує переобладнання та перепланування квартири. Стосовно позовних вимог [PERSON] в частині стягнення на її користь зі [PERSON] половини вартості автомобілів ЗІЛ-130, OPEL Yectra та Wolksvagen Passat, суд вважає, що їй в позові слід відмовити, оскільки згідно п. 24 Постанови №11 Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього під час розгляду справи. Крім того, згідно п.30 вищезгаданої постанови, у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім»ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Оскільки [PERSON] не надала суду доказів, що саме таке відчуження вищезгаданих автомобілів здійснив [PERSON], то у суда не має підстав включати вартість даних автомобілів в спільне сумісне майно подружжя. Оскільки при подачі позову [PERSON] не в повній мірі сплатив державне мито, то відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з нього слід стягнути державне мито на користь держави в розмірі 1618 гривень 82 копійки.

Outcome: partial