Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на майно, в обґрунтування своїх вимоги зазначив, що 05.12.2007 року між нею та відповідачем, був укладений договір купівлі - продажу приватизованої земельної ділянки, площею 0.15 га. та розташовані на ній незавершений будівництвом житловий будинок, готовність - 60 % з господарськими спорудами, які знаходиться [ADDRESS]. В підтвердження даної угоди позивач сплатили відповідачу кошти в сумі 30 000 грн., а відповідачем здійснена фактична передача житлового будинку а саме передано всі правовстановлюючі документи на будинок та земельну ділянку. За домовленістю відповідач зобов'язувався оформити всі необхідні документи, що посвідчують право власності на предмет купівлі-продажу, однак нотаріально оформити договір купівлі-продажу сторони не змогли. На даний час позивач не має змоги реалізувати своє право на майно, тому змушена звернутися до суду про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на дане майно. Позивач у попередньому судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, підтвердивши обставини, викладені в позові та просив позов задовольнити. Відповідач у попереднє судове засідання не з'явився, попередньо надавши заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, не заперечує проти задоволення позову. Виходячи з вищезазначеного, суд вважає за можливе винести рішення по справі при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України, при визнанні відповідачем позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку , що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.12.2007 року між сторони уклали договір купівлі - продажу приватизованої земельної ділянки, площею 0.15 га та розташованого на ній незавершеного будівництвом житлового будинку, готовність - 60 % з господарськими спорудами які знаходиться [ADDRESS]. Згідно договору купівлі продажу від 09.06.2006 року, відповідачу належала приватизована земельна ділянка, площею 0.15 га. та розташовані на ній, незавершений будівництвом житловий будинок з господарськими спорудами, які знаходиться [ADDRESS]. Відповідно державного акту на право власності на земельну ділянку відповідачу належала земельна ділянка площею 0.15 га. [ADDRESS]. Частина 2 ст. 220 ЦК України, вказує, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулось повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Так ст. 334 ЦК України встановлено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Стаття 377 ЦК України передбачає, що до особи, яка придбала житловий будинок, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та охоронювані законом інтереси інших осіб. Враховуючи викладене суд вважає позовні вимоги доведеними в судовому порядку та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст.ст. 202, 220, 328, 334, 356, 377, 381, 655-657 ЦК України,

Outcome: approved