Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-02 00:00:00

22 лютого 2008 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності на 2/3 частини житлового будинку [ADDRESS] Миколаївської області. Свій позов вона обґрунтувала тим, що зазначений будинок був придбаний нею і відповідачем під час шлюбу і є їх спільною сумісною власністю. В судовому засіданні позивачка підтримала позов і пояснила, що в 1985 році вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від сумісного життя в них є двоє дітей: син - [PERSON], 1986 року народження та неповнолітня донька - [PERSON] 1993 року народження. В 1987 році під час подружнього життя вони купили будинок [ADDRESS] Власником будинку був зареєстрований відповідач. Подружнє життя з відповідачем не склалося і в 2007 році вони припинили шлюбні відносини, а в травні 2008 року шлюб між ними було розірвано. На її утриманні знаходиться неповнолітня донька, яка з дитинства хворіє на вроджену міопію очей високого ступеня. Донька потребує постійного лікування. Відповідач сплачує аліменти, але їх недостатньо для забезпечення її розвитку та лікування. В зв'язку з цим вона змушена звернутися до суду і просить визнати за нею право власності на 2/3 частини зазначеного житлового будинку. Представник позивачки позов підтримала і просила його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, але до суду надіслав заяву, в якій просив слухати справу за його відсутності і вирішити позов відповідно до закону. Третя особа - служба у справах дітей Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області свого представника у судове засідання не направила, але під час попереднього судового засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Вислухавши пояснення позивачки, представника позивачки, дослідивши письмові докази, судом установлено наступне. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу сторони зареєстрували шлюб 12 жовтня 1985 року (а.с.17). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу 15 травня 2008 року був зроблений актовий запис №51 про розірвання шлюбу між сторонами (а.с.30). Як вбачається з договору купівлі - продажу від 15 вересня 1987 року [PERSON] придбав у [PERSON] будинок [ADDRESS] в с. Пересадівка Жовтневого району Миколаївської області (а.с.7). З даних технічного паспорту та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації встановлено, що спірний будинок на праві приватної власності зареєстрований за відповідачем [PERSON]. (а.с.8-12). З довідок Пересадівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області та даних господарської книги вбачається, що в житловому будинку [ADDRESS] зареєстровані сторони та їх діти (а.с.16, 24, 31,32-33). Як вбачається з довідок Офтальмологічного лазерного центру ТОВ „Пульсар-південь” та Миколаївської обласної офтальмологічної лікарні [PERSON], 1993 р.н. проходила там лікування з діагнозом: міопія високого ступеня обох очей. Рекомендовані щорічні лікування у окуліста (а.с.13,15). Згідно з свідоцтвом про народження батьками [PERSON], [INFO]. є сторони по справі (а.с.18). Відповідно до довідки з місця роботи середній заробіток позивачки складає 1262 грн.17 коп. (а.с.23). З довідки з місця роботи відповідача вбачається, що він виплачує щомісячно аліменти з 01.12.2007 року у сумі від 228,76 грн. до 268,64 грн. (а.с.25). Згідно з ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Аналізуючи надані докази, суд приходить до переконання про необхідність при вирішенні спору відійти від засад рівності часток подружжя, оскільки, виходячи з вимог ч.3 ст.70 СК України за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. У судовому засіданні було встановлено, що розмір аліментів, які отримує позивачка на утримання дочки [PERSON], яка хворіє вродженою міопією високого ступеня обох очей, є недостатнім для її розвитку і лікування, так як складає менше ніж 300 грн., у зв'язку з чим позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: approved