overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-02 00:00:00

06 березня 2008 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилалася на те, що вони з відповідачем знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 17 жовтня 1995 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку: [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач. Зараз з відповідачем припинили сімейні стосунки, дитина проживає разом з нею і знаходиться на повному її утримання. Відповідач у добровільному порядку відмовляється надавати їй допомогу на утримання дитини. Просила стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку до досягнення донькою повноліття. У судовому засіданні позивачка підтримала заявлені нею вимоги у повному обсязі та дала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач позовні вимоги про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку до досягнення донькою повноліття визнав повністю, заперечень не має. Заслухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 17 жовтня 1995 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER], виданим виконкомом Донської селищної ради Волноваського району Донецької області 17 листопада 1995 року, актовий запис № 33. Згідно зі свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим Свободненською сільською радою Волноваського району Донецької області 22 січня 1996 року, актовий запис № 1,[PERSON] народилась [INFO], в графі батьки зазначені: батько - [PERSON] та мати - [PERSON]. Як вбачається з довідки № 247 від 04 березня 2008 року, вданої Свободненською сільською радою Волноваського району Донецької області,[PERSON], 1995 року народження проживає разом з матір”ю, [PERSON]. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. При ухиленні від цього обов'язку, відповідно до ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України, кошти на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу платника аліментів і (або) у твердій грошовій сумі. За таких обставин, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст. ст. 180, 181, 182 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилалася на те, що вони з відповідачем 17 жовтня 1995 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач. Фактично шлюбні відносини припинені з лютого 2008 року. Розлад сімейного життя стався через неприязнені стосунки, що склалися між ними. Вважає, що їх шлюб розпався остаточно. Дитина залишається проживати разом з нею і спору про її місце проживання немає. Просила суд розірвати шлюб, та пов'язані з цим витрати покласти на відповідача. У судовому засіданні позивачка підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі та дала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач позовні вимоги визнав повністю, на розірвання шлюбу згоден. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 жовтня 1995 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER], виданим виконкомом Донської селищної ради Волноваського району Донецької області 17 листопада 1995 року, актовий запис № 33. Шлюб повторний. Згідно зі свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим Свободненською сільською радою Волноваського району Донецької області 22 січня 1996 року, актовий запис № 1, [PERSON] народилась [INFO], в графі батьки зазначені: батько - [PERSON] та мати - [PERSON]. Спору про розподіл майна та місця проживання дитини немає. У відповідності до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Як пояснила у судовому засіданні позивачка вжиті ними заходи щодо порозуміння неспроможні виправити ситуацію яка склалася, це лише відтермінуватиме розірвання шлюбу. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, тому він підлягає розірванню. Витрати по розірванню шлюбу, з урахуванням позовних вимог, суд покладає на відповідача. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-02 00:00:00

20 лютого 2008 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилалася на те, що вони з відповідачем знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 28 квітня 2001 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку: [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач. Зараз з відповідачем припинили сімейні стосунки, дитина проживає разом з нею і знаходиться на повному її утримання. Відповідач у добровільному порядку відмовляється надавати їй допомогу на утримання дитини. Просила стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку до досягнення донькою повноліття. Позивачка у судове засідання не з явилась, від якої до суду надійшла заява з проханням справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач позовні вимоги про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку до досягнення донькою повноліття визнав повністю, заперечень не має. Заслухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 28 квітня 2001 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER], виданим відділом РАГС Ленінського районного управління юстиції міста Донецька Донецької області 28 квітня 2001 року, актовий запис № 121. Згідно зі свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим відділом РАГС Орджонікідзевського районного управління юстиції міста Маріуполя Донецької області 23 квітня 2002 року, актовий запис № 265, [PERSON] народилась [INFO], в графі батьки зазначені: батько - [PERSON] та мати - [PERSON]. Як вбачається з довідки від 20 лютого 2008 року, виданої ЖКП “Новий Східний”,[PERSON], 2002 року народження проживає разом з матір”ю,[PERSON] [ADDRESS]. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. При ухиленні від цього обов'язку, відповідно до ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України, кошти на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу платника аліментів і (або) у твердій грошовій сумі. За таких обставин, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст. ст. 180, 181, 182 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилалася на те, що вони з відповідачем 28 квітня 2001 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач. Фактично шлюбні відносини припинені два роки тому. Розлад сімейного життя стався через неприязнені стосунки, що склалися між ними. Вважає, що їх шлюб розпався остаточно. Дитина залишається проживати разом з нею і спору про її місце проживання немає. Просила суд розірвати шлюб, та пов'язані з цим витрати покласти на відповідача. Позивачка у судове засідання не з явилась, від якої до суду надійшла заява з проханням справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач позовні вимоги визнав повністю, на розірвання шлюбу згоден. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28 квітня 2001 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER], виданим відділом РАГС Ленінського районного управління юстиції м. Донецьку Донецької області 28 квітня 2001 року, актовий запис № 121. Шлюб перший. Згідно зі свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим відділом РАГС Орджонікідзевського районного управління юстиції міста Маріуполя Донецької області 23 квітня 2002 року, актовий запис № 265, [PERSON] народилась [INFO], в графі батьки зазначені: батько - [PERSON] та мати - [PERSON]. У відповідності до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Спору про розподіл майна та місця проживання дитини немає. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, тому він підлягає розірванню. Витрати по розірванню шлюбу, з урахуванням позовних вимог, суд покладає на відповідача. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-02 00:00:00

27 травня 2008 року позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилалась на те, що з відповідачем 3 грудня 1999 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей, [INFO] та [INFO]. З відповідачем склались важкі відношення. Розлад сімейного життя стався через суперечки та нерозуміння один одного. Зараз проживають окремо, фактично шлюбні відносини припинені з травня 2008 року. Вважає, що шлюб розпався остаточно, на примирення не згодна. У судовому засіданні позивачка підтримала заявлені вимоги повністю. Відповідач до суду не з'явився, надіславши до суду заяву з проханням розгляд по справі провести у його відсутність, на розірвання шлюбу згоден. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити під час проведення попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 3 грудня 1999 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER], виданим Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану міста Маріуполя Донецької області 3 грудня 1999 року, актовий запис № 440. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER], виданим Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану міста Маріуполя Донецької області 11 серпня 2000 року, актовий запис № 485, [PERSON] народився [INFO], батьком якого у свідоцтві зазначено відповідача. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER], виданим Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області 6 червня 2006 року, актовий запис № 458, [PERSON] народилась [INFO], батьком якої у свідоцтві зазначено відповідача. Шлюб перший. Згідно із ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України один із членів подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Таким чином, визнання відповідачем позову про розірвання шлюбу не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Витрати по розірванню шлюбу, з урахуванням матеріального становища сторін, суд покладає на позивачку. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-02 00:00:00

Позивач звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за користування тепловою енергією, посилаючись на те, що відповідачі проживають в квартирі [ADDRESS]. Не вносять плату за користування тепловою енергією, у зв'язку із чим на квітень 2008 року відповідачі заборгували позивачу 1431 гривні 42 копійок. У судовому засіданні представник позивача, діяча згідно із довіреністю, просила стягнути з відповідачів всю суму заборгованості. Відповідачі у судове засідання не з'явились по невідомій суду причині, про час та місце слухання справи були повідомлені своєчасно та належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається із розрахунків заборгованість відповідачів за користування тепловою енергією з жовтня 2005 року по квітень 2008 року складає 1431 гривні 42 копійок. Таким чином суд вважає необхідним стягнути з відповідачів заборгованість за користування тепловою енергією (опалення та гаряче водопостачання) у сумі 1431 гривні 42 копійок за період з листопада 2005 року по квітень 2008 року. Згідно ст. ст. 64, 67, 68 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-02 00:00:00

Заявник звернувся з заявою до суду у якій просить встановити факт, що шляхові листи за червень 1986 року [NUMBER] та [NUMBER], а також за березень 1987 року [NUMBER] на ім'я [PERSON] належать [PERSON]. В судовому засіданні заявник та його представник заяву підтримали і просили її задовольнити, посилаючись на те, що в даних шляхових листах невірно зазначено прізвище, замість «[PERSON]» зазначено «[PERSON]». Представник заінтересованої особи заяву визнав. Суд, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Заявник був командирований як водій автобуса для виконання робіт по усуненню наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Відповідно до наданих копій шляхових листів за червень 1986 року [NUMBER], [NUMBER] та за березень 1987 року [NUMBER] прізвище водія зазначено «[PERSON]». Проте в даних шляхових листах допущена помилка в прізвищі заявника, зокрема, замість «[PERSON]» записано «[PERSON]». Однак, довідка управління будівництва Чорнобильської АЕС виписана на вірне прізвище «[PERSON]». Дана обставина позбавляє заявника оформити пенсію на пільгових умовах. Для отримання пенсії заявнику необхідно встановити факт належності документів, а саме шляхових листів, оскільки у них вказано прізвище «[PERSON]», а не «[PERSON]». У зв'язку з цим, заявник звернувся до суду. Про те, що заявник дійсно їздив у Чорнобильську зону для виконання робіт по усуненню наслідків Чорнобильської катастрофи підтвердив свідок [PERSON]. Встановлення даного факту має юридичне значення. Чинне законодавство України не передбачає іншого порядку встановлення цього факту. При таких обставинах суд вважає, що заява підлягає задоволенню. На основі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду і просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1\4 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття сина, мотивуючи тим, що [PERSON] народилася під час перебування у шлюбі з відповідачем, але останній матеріальної допомоги на утримання дочки не надає. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав заяву щодо розгляду справи без його участі. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Позивач та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі, під час якого народилася [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини [NUMBER] від 17.04.08 р., виданого виконкомом Словечанської сільської ради Відповідно до ст.180 СК батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.191 СК аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК рішення суду в справі про стягнення аліментів підлягає обов'язковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Відповідач не утримує непрацездатних членів сім'ї та не має будь-яких обмежень по працевлаштуванню, а тому з останнього слід стягувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1\4 його заробітку (доходу), але не менше визначеного діючим законодавством мінімуму на дитину до досягнення дитиною повноліття. Сторони від сплати судового збору звільнені згідно закону.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-02 00:00:00

Одеська обласна клінічна психіатрична лікарня № 1 звернулася 30.05.2008 року до суду із заявою про необхідність продовження надання психіатричної допомоги у примусовому порядку [PERSON], посилаючись на те, що вона неодноразово знаходилася на стаціонарному лікуванні із приводу психічного захворювання, діагноз: „шизофренія, параноїдна форма”. Після виписки з лікарні, амбулаторно лікування приймати відмовлялася, її стан був незадовільний. У зв'язку з наявністю психічного розладу, внаслідок якого хвора може представляти небезпеку для себе та оточуючих, не може дати усвідомлену згоду на продовження лікування, на думку лікарів ООКПЛ № 1, потребує продовження лікування в психіатричному стаціонарі у примусовому порядку. У судовому засіданні [PERSON] була агресивна та недоступна для спілкування. Вислухавши представника ООКПЛ №1, прокурора, вивчивши надані документи, історію хвороби, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Так, у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] страждає на психічне захворювання багато років, неодноразово поступала до лікарні, в черговий раз була госпіталізована до ООКПЛ №1 у зв`язку з загостренням хвороби у відповідності до ч.2 ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 року, згідно якої особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих. З моменту госпіталізації вона постійно перебуває в лікарні, згідно висновку лікарів-психіатрів, ій встановлено діагноз: шизофренія, параноїчна форма, неперервний тип ходу, декомпенсація апатико-абулічного дефекту. Незважаючи на проведене лікування, одужання хворої не наступило, на даний час вона не здатна задовольняти основні життєві потреби. До свого стану [PERSON] не критична, має потребу в подальшому стаціонарному лікуванні в умовах ООКПЛ №1. Відповідно до висновку комісії лікарів - психіатрів ООКПЛ №1, у зв'язку з психічним захворюванням, [PERSON] потребує подальшого лікування в психіатричному стаціонарі в примусовому порядку. Відповідно до вимог ст.17 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 року, продовження госпіталізації особи в психіатричному закладі проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців. У зв'язку з тим, що [PERSON], маючи тяжкий психічний розлад, не може дати усвідомлену згоду на лікування, суд вважає, що їй необхідно продовжити надання психіатричної допомоги у примусовому порядку в умовах ООКПЛ № 1. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-02 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернувся [PERSON], посилаючись на те, що він з відповідачкою з 28 вересня 2002 року перебуває у шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів громадянського стану Ставищенського районного управління юстиції Ставищенського району Київської області, актовий запис № 59. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] народження. Просить розірвати шлюб з відповідачкою, мотивуючи тим, що подальше збереження шлюбу неможливе. В 2007 році між ними погіршились стосунки, почали виникати сварки, скандали, причиною яких стала його подружня зрада. Він залишив сім”ю, повернувся проживати до своїх батьків. В даний час проживає з іншою жінкою, з якою має намір створити сім”ю. В судовому засіданні позивач підтримав позов, підтвердив обставини, на які посилається в позовній заяві. Допитаний в якості свідка позивач суду показав, що шлюбні стосунки вони з відповідачкою припинили з березня 2007 року, з цього часу проживають окремо. Син проживає з відповідачкою. З лютого 2008 року він проживає з в цивільному шлюбі з іншою жінкою. Відповідачка в судове засідання не прибула, про час і місце судового розгляду оповіщена у встановленому порядку, причини неявки суду не повідомила. Відповідно до ст. ст. 169 ч. 4, 225 ЦПК України суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, його покази як свідка та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 130 ЦПК України судом визначено, що кожною із сторін визнано слідуючі обставини: Сторони з 28 вересня 2002 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів громадянського стану Ставищенського районного управління юстиції Ставищенського району Київської області, актовий запис № 59. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] народження. Шлюбні стосунки сторони припинили в березні 2007 року, з цього часу проживають окремо. Син проживає з позивачкою. З лютого 2008 року позивач проживає в цивільному шлюбі з іншою жінкою. В судовому засіданні сторони відмови від визнання вищевказаних обставин у відповідності із ст. 178 ЦПК України не заявляли. Тому, виходячи із змісту п. 4 ч. 6 ст. 130 ЦПК України, вказані обставини доказуванню не підлягають. У відповідності з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Суд вважає, що взаємовідносини, які склались в сім'ї сторін, свідчать про те, що їх сім'я розпалася остаточно і збереження такого шлюбу неможливе і недоцільне, оскільки суперечить інтересам сторін. При реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦСу суд вважає, що із відповідачки слід стягнути державне мито на користь органу місцевого самоврядування, позивача слід звільнити від сплати державного мита відповідно до п. 18 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України „Про державне мито”.

Outcome: approved