Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-10 00:00:00

Підтримуючи викладене позивачем в позові, в судовому засіданні представник позивача мотивує наступним. У виданні “Женский журнал”, що видається ТОВ „Видавничий світ”, за лютий 2006 року на сторінці 163 було розміщено рекламу годинників KLEYNOD виробництва Київського годинникового заводу. У зазначеній рекламі розміщено зображення годинника KLEYNOD на фоні золотої Скіфської пекторалі. Печерським районним судом м. Києва 16 лютого 2006 року по справі № 2-158-1/07 було затверджено мирову угоду, укладену між [PERSON], ТОВ «Київський годинниковий завод», ТОВ «Ель-Графо», ТОВ «Видавничий дім «Світ», тобто між цими ж сторонами, що є учасниками і зараз. Де було визнано ТОВ «Київський годинниковий завод», ТОВ «Ель-Графо», ТОВ «Видавничий дім «Світ» факт, що автором фотографічного твору на тему «Золота скіфська пектораль», яке було використано в макеті реклами годинників KLEYNOD виробництва Київського годинникового заводу, розміщеної в журналі «Женский журнал» за січень 2006 року на сторінці 41 є позивач. І відповідно до п. 4 мирової угоди останній відмовився від позовних вимог до відповідачів про відшкодування майнової та немайнової шкоди за порушення авторського права по даній справі, та інших можливих вимог до них. пов'язаних з використанням фотографічного зображення (тобто, фотографічного твору на тему «Золота скіфська пектораль», що було використано в макеті реклами, розміщеної в журналі “Женский журнал” за січень 2006 року на сторінці 41) в макеті реклами, розміщеної в журналі “Женский журнал” за січень 2006 року на сторінці 41 до моменту підписання цієї Угоди. І за умовами мирової угоди [PERSON] отримав компенсацію в розмірі 7 000 гривень. Влітку 2007 року позивач дізнався, що даний макет реклами було використано ще і в журналі «Женский журнал» за лютий 2006 року на сторінці 163. В той час як предметом судового розгляду по минулій цивільній справі і відповідної мирової угоди сторін було зображення пекторалі виключно в журналі «Женский журнал» в номері за січень 2006 року на сторінці 41. Та після використання рекламного макету із зображенням скіфської пекторалі в журналі «Женский журнал», номер за січень 2006 року на сторінці 41 та номер того ж журналу за лютий 2006 року на сторінці 163, позивач не отримав компенсації за порушення його майнових та особистих немайнових авторських прав. А на запит позивача він отримав відповідь про те, що після затвердження судом згаданої вище мирової угоди відповідач „Годинковий завод” даний макет не використовував, і вказаний фотографічний твір використовувався лише у виданні «Женский журнал». Чим було порушено вимоги чинного законодавства та без згоди позивача використано результати його роботи. А тому було принижено честь, гідність та ділову репутацію позивача як фотохудожника та митця. Відповідачі порушили передбачені ст. 438 ЦК України та ст. 14 Закону про авторське право особисті немайнові права автора, а саме: 1) Право вимагати визнання свого авторства шляхом зазначення належним чином імені автора на творі і його примірниках і за будь-якого публічного використання твору, якщо це практично можливо. На його думку відповідачі мали технологічну та практичну змогу вказати ім'я автора фотографічного твору на макеті реклами, проте це ними зроблено не було. 2) Вимагати збереження цілісності твору і протидіяти будь-якому перекрученню, спотворенню чи іншій зміні твору або будь-якому іншому посяганню на твір, що може зашкодити честі і репутації автора (право на недоторканість твору). В той час як відповідачі порушили особисті немайнові права автора на цілісність твору шляхом зміни оригінального фону для пекторалі та застосування самої пекторалі в якості фону для розміщення годинників KLEYNOD Київського годинникового заводу, що на його думку є спотворенням та перекрученням оригінального фототвору (ст. 439 ЦК України) та негативно вплинуло на ділову репутацію позивача та його авторитет у мистецьких колах. Представник позивача вважає порушеними майнові права автора, передбачені ст.ст. 440, 441, 445 ЦК України та ст. 15 Закону про авторське право, а саме: 1) виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами; 2) право на відтворення твору; 3) право на публічну демонстрацію і публічний показ; 4) право на переробку, адаптацію та іншу подібну зміну твору; 5) право на плату за використання твору. Вважає , що відповідачі порушили права позивача на володіння, користування і розпорядження результатами своєї творчої діяльності, закріплені в ст.ст. 41, 54 Конституції України, завдали йому моральних страждань, змушуючи витрачати свій час на спілкування з адвокатами та захист своїх прав у судовому порядку, почувати себе обманутим після згаданого вище судового розгляду, що негативно впливає на якість його робіт. А тому просить стягнути суму причиненої моральної шкоди 150 000грн. та виплатити компенсацію в розмірі 1 000 мінімальних заробітних плат. А саме 515 000 грн. Представники відповідачів позов не визнали. Представник заводу прояснила, що дійсно було укладено названу мирову угоду, але з її змісту саме і видно що вона розповсюджується на обидві публікації. Тобто позивач погоджувався на те, що реклама з використанням його знімку буде використана в двох журналах. Вказує на те, що позивач не доводить суду моральну шкоду. Представники ТОВ „Ель Графо” пояснили, що на замовлення заводу виготовили названий макет. Але не несуть ніякої відповідальності за кількість його використання. Крім того, вказують на те, що згідно вказаної раніше мирової угоди, позивачу сплачувались кошти за порушення його прав. А тому двічі сплачувати за використання макету реклами відсутні підстави. На момент розгляду першої справи їм не було відомо про існування яких небудь домовленостей здійснити кілька публікацій спірного макету. Представник видавництва пояснила, що між ними та заводом було укладено угоду саме на публікацію в двох номерах спірної реклами годинника. А тому вони і здійснили цю публікацію на виконання умов угоди сторін. Теж вважає, що згадуваною мировою угодою передбачено згоду позивача на цю публікацію, який вже отримав компенсацію за порушення його прав. Дослідивши письмові докази та заслухавши пояснення сторін, суд вважає що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Встановлено, що у виданні “Женский журнал”, засновником і видавником якого є ТОВ „Видавничий світ”, в номері за лютий 2006 року на сторінці 163 було розміщено рекламу годинників KLEYNOD виробництва Київського годинникового заводу. У зазначеній рекламі розміщено зображення годинника KLEYNOD на фоні золотої Скіфської пекторалі. Автором фотографічного твору на тему „Золота пектораль”, що була використана фоном для названої реклами є позивач по справі [PERSON]. Як з'ясовано в засіданні, в названому номері журналу використано рекламний макет, виготовлений агентством ТОВ „ Ель Графо” на замовлення ТОВ „Київський годинниковий завод”. Викладене усіма учасниками процесу підтверджується та не заперечується. Також встановлено, що по аналогічному спору, між тими ж сторонами, але солоно використання рекламного макету в номері журналу за січень 2006 року судовими органами розглядався спір і 16 лютого 2007 року по справі № 2-158-1/07 Печерським районним судом м. Києва було затверджено мирову угоду між [PERSON], ТОВ «Київський годинниковий завод», ТОВ «Ель-Графо» та ТОВ «Видавничий дім «Світ». Де було визнано відповідачами, що автором фотографічного твору на тему «Золота скіфська пектораль», яке було використано в макеті реклами годинників KLEYNOD виробництва Київського годинникового заводу, розміщеної в журналі «Женский журнал» за січень 2006 року на сторінці 41 є саме позивач. Тобто встановлено, що відповідачами по справі визнано порушення прав позивача використанням названого твору без його дозволу в січневому номері журналу. Як вказано в 2007 році спір сторін закінчився мировою угодою. Але незважаючи на обізнаність про порушення саме у такий спосіб прав позивача, відповідачем здійснено повторну публікацію згаданого твору без згоди позивача, що є порушенням чинного законодавства та прав позивача. При цьому суд не може погодитись з тим, що мирова угода сторін розповсюджувалась і на публікацію в номері за лютий місяць. Так як розгляд справи відповідно до процесуального законодавства здійснюється тільки в межах предмету позову - предметом позову і розгляду справи в 2007 році була публікація в січневому номері журналу. Як пояснили і представник позивача і представник рекламної агенції, їм взагалі не було відомо про існування договору по якому реклама у такий спосіб була б здійснена ще раз. По існування договору годинникового заводу та видавника журналу їм стало відомо тільки в межах цього розгляду. А тому думка представника заводу, що сторони узгоджували і публікацію в журналі за лютий не підкріплена ніякими доказами, а є тільки самостійним, невірним тлумаченням тексту мирової угоди. При цьому судом враховується, що ніхто не заважав вказаній стороні звернутися до суду за відповідним роз'ясненням. Таким чином, встановлено порушення прав позивача, що підлягає судовому захисту. Відповідно до абз. 9 п. 1 ч. 1 ст. 433 ЦК України та п. 9 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про авторське право та суміжні права» фотографічні твори є об'єктами права інтелектуальної власності. Відповідно до ст. 54 Конституції України ніхто не може використовувати або поширювати результати інтелектуальної або творчої діяльності без згоди автора. ЦК України та Закон про авторське право також вказують на це абсолютне право автора, встановлюючи, що фотографічні твори є об'єктами авторського права та охороняються законом. Відповідно до п. а) ч. 1 ст. 50 Закону „Про авторське право...” визначено, що порушенням авторського права, що дає підставу для судового захисту є, зокрема, вчинення будь-якою особою дій, які порушують особисті немайнові права суб'єктів авторського права, визначені статтею 14 цього Закону, та їх майнові права, визначені статтею 15 цього Закону. Згідно п. є) ч. 1 ст. 52 Закону про авторське право автор має право вимагати, в тому числі у судовому порядку, публікації в засобах масової інформації даних про допущені порушення авторського права та судові рішення щодо цих порушень. А згідно з п. в) ч. 1, п.п. а), г) ч. 2 ст. 52 Закону про авторське право особа, авторські права якої порушено, має право звернутися до суду з вимогою відшкодування моральної (немайнової) шкоди та виплати компенсації в розмірі до від 10 до 50 000 мінімальних заробітних плат. Враховуючи обставини порушення прав позивача, обставини справи суд вважає за потрібне стягнути з відповідної сторони на користь позивача компенсацію в розмірі 100 мінімальних заробітних плат, а саме51 500 грн. Суд також вважає, що позивачу причинено моральну шкоду. Викликану порушенням прав, порушенням цілостності твору, так як його використано в зміненому вигляді. Необхідністю звернення за захистом своїх прав та порушенням в звіз яку з цим звичайного укладу життя. Але враховуючи обставини спричинення моральної шкоди та її тривалості, виходячи з принципів виваженості та розумності суму моральної шкоди потрібно зменшити до 20 000 грн. Так як рішенням суду позов задовольняється, то позивачу підлягають компенсації і понесені судові витрати. Разом з тим, суд вважає що відсутні підстави для задоволення позову відносно ТОВ „Ель Графо” та ТОВ „Видавничій дім „Світ”. Так як рекламне агентство виконало замовлення та виготовило макет. А за кількість його використань не несе відповідальності. Крім того, агентство приймало участь в сплаті коштів в якості компенсації порушення прав позивача при з'ясуванні такого порушення. Що закріплено мировою угодою сторін за 2007 рік. Видавець журналу також виконував умови договору з годинниковим заводом про здійснення публікації в журналах за січень та лютий 2006 року. Таким чином, особою що порушило чинне законодавство та права позивача є ТОВ „Київський годинниковий завод”, на якого і потрібно покласти всі стягнення. За рахунок відповідача необхідно здійснити публікацію про порушення авторського права, як то передбачено чинним законодавством.

Outcome: partial