Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-17 00:00:00

Світловодський міжрайпрокурор звернувся до суду в інтересах [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання 44/100 частиною квартири [ADDRESS] шляхом надання ключів від вхідних дверей квартири [ADDRESS]. Відповідно до ст. 121 Конституції України, ст. 45 ЦПК , п.2 ст. 5 Закону України „Про прокуратуру” однією з функцій прокуратури є представництво інтересів громадян або держави в суді у випадках, визначених законом . Ст. 36-1 Закону України „Про прокуратуру” встановлено, що підставою для представництва у суді інтересів громадян є його неспроможність через фізичний чи матеріальний стан або з інших поважних причин самостійно захистити свої порушені чи оспорюванні права або реалізувати повноваження Відповідно до ст.2 ЦПК України, прокурор має право звернутися до суду з позовом про захист прав, свобод та інтересів інших осіб і брати участь у цих справах. [PERSON] є пенсіонером інвалідом 2 групи і не може через свій фізичний та матеріальний стан самостійно захищати свої права, у зв'язку з чим Світловодська міжрайонна прокуратура представляє її інтереси. Прокурор та позивач просять суд задовольнити позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явився про причини неявки суд не повідомив, хоча про день та час слухання був повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення позивача, прокурора, дослідивши письмові матеріали справи , суд прийшов до висновку , що позов підлягає задоволенню в зв'язку з наступними обставинами. 14 червня 2003 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір дарування, за яким [PERSON]. подарував, а [PERSON] прийняв у дар 44/100 частин квартири , що знаходиться в [ADDRESS]. У відповідності до положень ч.1 ст. 243 ЦК України в редакції 1963 р., який діяв на час виникнення правовідносин між сторонами, за договором дарування одна сторона передає безоплатно другій стороні майно у власність. Тобто характерною особливістю такого договору є його безоплатний характер. При укладенні відповідного договору між [PERSON]. та [PERSON] були обговорені умови такого відчуження, за яких [PERSON] брав на себе обов'язок доглядати [PERSON]. та відремонтував йому будинок, у який переходив [PERSON]. після відчуження належної йому кімнати, оскільки він був непридатним для проживання. При цьому в силу своєї необізнаності, похилого віку та незадовільного стану здоров'я, при оформленні досягнутої з [PERSON] угоди [PERSON]. помилився у правовій природі укладаємого правочину, оскільки вважав, що договір дарування передбачає виконання обдарованим досягнутих домовленостей. Хибність такого міркування була ним усвідомлена, коли [PERSON] ухилився від взятих на себе обіцянок. При цьому відповідач не заперечує своїх обов'язків по відношенню до дарувальника, визначених за домовленістю між ними, посилаючись лише на те, що на даний час не має матеріальних можливостей для їх виконання. Договір, що встановлює обов'язок обдарованого вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування. Згідно ч.1, ч.2 ст. 56 ЦК України (1963 р.), угода , укладена внаслідок помилки , що має істотне значення, може бути визнана недійсною за позовом сторони, яка діяла під впливом помилки. Якщо така угода визнана недійсною, то кожна з сторін зобов'язана повернути другій стороні все одержане за угодою. З вищевикладених обставин рішенням Світловодського міськрайсуду від 22 січня 2008 року договір дарування 44/100 частини квартири [ADDRESS], укладений 14 червня 2003 року між [PERSON] та [PERSON] визнати недійсним. Таким чином, позивач на даний час є власником 44/100 частини квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом на право власності від 12 січня 2000 р. за № 7292. Проте, користуватися 44/100 частини квартири [ADDRESS] [PERSON]. не має можливості, оскільки в квартирі проживає колишня дружина сина позивача зі співмешканцем [PERSON] та трьома дітьми, які встановили металеві вхідні двері і не впускають [PERSON]. в квартиру для проживання. Статтею 392 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Тому [PERSON]. має підстави вимагати від [PERSON]. не чинити перешкод в користуванні частиною квартири. На підставі ст. 391 ЦК України, ст. ст. 213-215 ЦПК України суд, -

Outcome: approved