Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-03 00:00:00

Позивач в позові посилається на те, що 10 жовтня 2003 року у місті Павлограді, напроти будинку № 123 по вул. Дніпровська, було скоєна ДТП за участю автомобілів марки "ВАЗ 21063", під керуванням відповідача, та автомобіля марки "Ауді -80", під його керуванням. Внаслідок ДТП йому були спричинені тілесні пошкодження середньої тяжкості, автомобілю марки "Ауді-80" завдані механічні пошкодження. За даним фактом була порушена кримінальна справа за ст. 286 ч.1 КК України відносно відповідача. 12.11.2003 року органом досудового слідства було накладено арешт на квартиру відповідача по [ADDRESS]. Вироком Павлоградського міськрайонного суду від 05.02.2004 року відповідач був визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України, стягнуто з відповідача на його користь 19296 грн. у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 7000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Після відкриття виконавчого провадження 27.07.2004 року при виконанні виконавчих дій по накладенню арешту на майно боржника, було встановлено державним виконавцем, що квартира по [ADDRESS] боржником переоформлена на неповнолітнього сина відповідача - [PERSON], а автомобіль марки "ВАЗ-21063" - на батька відповідача - [PERSON]. У зв'язку з недостатністю майна у боржника та відсутністю коштів, виконавче провадження було закрите. При складанні протоколу накладення арешту майна відповідачу було роз'яснено про відповідальність за схов або знищення майна. У протоколі є особистий підпис відповідача, що квартира передана йому на збереження і він зобов'язується зберігати її до вирішення по суті кримінальної справи. У грудні місяці 2006 року прокуратурою м. Павлограда було виявлено, що на той момент, коли звинувачуваний по карній справі [PERSON] ставив особистий підпис у протоколі арешту майна, квартира йому вже не належала, так як він на третій день після скоєння злочину, тобто 13.10.2003 року подарував її своєму неповнолітньому сину. Вважає, що договір дарування квартири є фіктивним правочином, вчиненим з метою приховування майна, на яке може бути звернено стягнення та без наміру створення правових наслідків по правочину. Просить суд визнати недійсним договір дарування квартири [ADDRESS] від 13 жовтня 2003 року, укладений між [PERSON] та[PERSON], та стягнути з відповідача на його користь судові витрати, які він поніс при поданні позовної заяви. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, та пояснив, що договір дарування був укладений на законних підставах. Між ним та його дружиною була домовленість про дарування квартири його сину [PERSON] ще задовго до ДТП. Під час досудового слідства він був зобов'язаний підписати протокол накладення арешту на квартиру. Представник третьої особи…………… Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачів підлягають задоволенню, з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що 10 жовтня 2003 року у м. Павлограді, напроти будинку № 123 по вул. Дніпровська сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів марки "ВАЗ 21063", під керуванням відповідача, та автомобіля марки "Ауді - 80", під керуванням позивача, внаслідок якої позивачу були спричинені середньої тяжкості тілесні ушкодження, автомобілю позивача завдані механічні пошкодження /а. с. /. 13 жовтня 2003 року між відповідачем та його неповнолітнім сином[PERSON] був укладений договір дарування квартири[ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу Дніпропетровської області, та зареєстрований за № 3509. Відносно відповідача була порушена кримінальна справа за ст. 286 ч.1 КК України /а. с. /. Вироком Павлоградського міськрайонного суду від 05 лютого 2004 року відповідач був визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України, та з нього на користь позивача стягнуто 19296 грн. у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 7000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди /а. с. /. При складанні протоколу накладення арешту на майно відповідача, йому було роз'яснено про відповідальність за схов або знищення майна. Квартира була передана відповідачеві на збереження і він зобов'язується зберігати її до вирішення по суті кримінальної справи / а. с. /. Згідно довідки від 05.12.2005 року, виданої Державною виконавчою службою, після відкриття виконавчого провадження 27.07.2004 року при виконанні виконавчих дій по накладенню арешту на майно боржника, було встановлено державним виконавцем, що кв. [ADDRESS] відповідачем подарована неповнолітньому сину відповідача - [PERSON], а автомобіль марки "ВАЗ-21063" - батькові відповідача - [PERSON]. /а. с. /. У грудні місяці 2006 року прокуратурою м. Павлограда було виявлено, що на момент, коли відповідач ставив особистий підпис у протоколі арешту майна, квартира йому вже не належала /а. с. /. У зв'язку з недостатністю майна у боржника та відсутністю коштів, виконавче провадження було закрите /а. с. /. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], та [PERSON] пояснили, що до дорожньо-транспортної пригоди відповідач обіцяв подарувати квартиру своєму неповнолітньому сину, а його дружина відмовиться від аліментів. Оцінюючи пояснення свідків суд відноситься до них критично, так як свідки є родичами відповідача і зацікавлені в тім щоби спірна квартира не підлягала опису, та відповідач ухилився від майнової відповідальності. Пояснення відповідача та свідків спростовуються тим, що: після відкриття виконавчого провадження 27.07.2004 року при виконанні виконавчих дій по накладенню арешту на майно боржника, ним була переоформлена спірна квартира на неповнолітнього сина - [PERSON], а автомобіль марки "ВАЗ-21063" - на батька - [PERSON]. ; Судом встановлено, що договір дарування був укладений з метою ухилення від майнової відповідальності. З урахуванням наведеного, суд вважає, що вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати.

Outcome: approved