Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-19 00:00:00

Оскаржуваним рішенням Борзнянського районного суду від 02.04.2008 року позовні вимоги [PERSON]задоволені частково. Включено до загального опису майна: ліжко-диван (малютка), вартістю 500грн.; ліжко-диван (малютка), вартістю 200грн.; 2 журнальних столи загальною вартістю 200грн.; 1 стіл, вартістю 100грн.; 2 сервізи загальною вартістю 200грн.; набір кухонних меблів, вартістю 800грн.; набір меблів у прихожу, вартістю 200грн.; відеоплейєр, вартістю 150грн.; холодильник, вартістю 2000грн.; килимове покриття, вартістю 400грн.; велосипед, вартістю 300грн.; килим, вартістю 250грн.; магнітофон, вартістю 300грн. Виділено [PERSON]. набір корпусних меблів, вартістю 1000грн.; 1 ліжко, вартістю 200грн.; 1 стіл, вартістю 100грн.; 2 журнальних столи, вартістю 200грн.; 4 стільці, загальною вартістю 280грн.; 1 сервіз, вартістю 100грн.; газову плиту, вартістю 500грн.; 2 карнизи, загальною вартістю 80грн.; акваріум, вартістю 200грн.; гардини та штори на суму 250грн.; 4 люстри, вартістю 150грн. та постільну білизну, вартістю 500грн.; а всього на загальну суму 3560грн. Визнано за [PERSON]. право власності на вищевказане майно. Виділено [PERSON].: 1 ліжко, вартістю 200грн.; телевізор, вартістю 300грн.; пилосос, вартістю 200грн.; пральну машину, вартістю 80грн.; 4 стільці, вартістю 280грн.; трельяж, вартістю 300грн.; 2 карнизи, вартістю 80грн.; гардини і штори, вартістю 250грн.; меблевий м'який куточок, вартістю 500грн.; платтяну шафу, вартістю 500грн.; ліжко-диван, вартістю 500грн.; ліжко-диван (малютка), вартістю 200грн.; 2 журнальних столи, вартістю 200грн.; 1 стіл, вартістю 100грн.; 2 сервізи, вартістю 200грн.; набір кухонних меблів, вартістю 800грн.; набір меблів у прихожу, вартістю 200грн.; відеоплейєр, вартістю 150грн.; холодильник, вартістю 2000грн.; килимове покриття, вартістю 400грн.; велосипед, вартістю 300грн.; килим, вартістю 250грн.; магнітофон, вартістю 300грн., а всього на суму 8290грн. Визнано за [PERSON]. право власності на вищевказане майно. Відмовлено [PERSON]. у задоволенні вимог про стягнення з [PERSON]. на його користь 6565грн. Стягнуто з [PERSON]. на користь [PERSON]грн., як частину сплаченого ним судового збору еквівалентно задоволеним вимогам. Стягнуто з [PERSON]. на користь [PERSON]грн., сплачених ним витрат на інформаційно-технічне забезпечення. Суд при вирішенні спору включив у спірне майно подружжя і частину майна, яке вивезла [PERSON]., про що вона сама не заперечувала, а саме: два ліжко-дивани (малютка), один сервіз, один стіл, два журнальні столики, велосипед. Суд, застосувавши ст.69 ч.1 СК України, та врахувавши, що [PERSON]. просив виділити більшість майна [PERSON]., прийшов до висновку про задоволення вимог [PERSON]У задоволенні вимог [PERSON]. по її варіанту відмовив, оскільки нею не було надано доказів щодо знаходження на даний час частини спірного майна у [PERSON]Відмовив суд і у задоволенні вимоги [PERSON]про стягнення з [PERSON]. 6565грн., які він отримав від продажу спадкового будинку, за відсутністю наданих доказів. В апеляційній скарзі [PERSON]. просить скасувати зазначене рішення суду та ухвалити нове про задоволення її вимог. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд рішенням виділив їй ті речі в натурі, які вона і просила виділити в позовній заяві, але чомусь зазначив, що відмовляє у задоволенні її позову. Крім того, в рішенні суд зазначив, що вона вивезла із будинку відповідача набір кухонних меблів, набір меблів у прихожу, відеоплейєр та холодильник. Вказане твердження зроблене на припущенні, а також спростовується показами свідків. Відповідач повинен був довести свої припущення з цього приводу. Посилання відповідача на акт опису від 09.10.2006 року суд не повинен був сприймати до уваги, оскільки він був зроблений майже через три місяці з дня вивозу нею речей. За цей час відповідач мав змогу розпорядитися цими речами, так як при складанні акту опису зазначеного майна не було. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши доводи скарги та матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст.ст.60, 63 Сімейного Кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, які мають рівні права на володіння, користування і розпорядження цим майном. Також, відповідно до ст.68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Згідно ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. По справі встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 03 жовтня 1981 року по 26 вересня 2006 року (а.с.8). В період шлюбу ними було спільно нажите майно на загальну суму 11850грн., яке вони просять розділити. Таким чином, частка кожного з подружжя повинна становити 5925грн. (11850 : 2). При цьому, [PERSON]. було виділено майно на загальну суму 3560грн., а [PERSON]. на загальну суму 8290грн. 11 липня 2006 року [PERSON]. вивезла із будинку ліжко-диван (малютка) вартістю 500грн, ліжко-диван (малютка) вартістю 200грн., сервіз вартістю 100грн., стіл вартістю 100грн., два журнальних столи вартістю 200грн. та велосипед вартістю 300грн., а всього на загальну суму 1400грн., чого сама не заперечувала в судовому засіданні. Задовольняючи частково позовні вимоги [PERSON], суд першої інстанції включив до загального опису майна також набір кухонних меблів вартістю 800грн., набір меблів у прихожу вартістю 200грн., відеоплейєр вартістю 150грн. та холодильник вартістю 2000грн. Суд вказав, що дані речі [PERSON]. самовільно вивезла з будинку 11.07.2006 року і на даний час вони знаходяться у останньої, пославшись на акт опису майна від 09 жовтня 2006 року (а.с.15). Але, такий висновок суду є помилковим. Як встановлено по справі, ввечері 11.07.2006 року [PERSON]. виявив нестачу частини спільно нажитого майна, але нікуди з цього приводу не звертався і опис майна, що залишилося в будинку, не проводився. Як пояснив в судовому засіданні апеляційної інстанції [PERSON]., після цього [PERSON]. до нього не приїздила і будь-яких речей не забирала. Лише в жовтні 2006 року [PERSON]. звернувся з цього приводу до Борзнянської міської ради і 09.10.2006 року комісією було складено акт опису майна, що знаходилося на той час у будинку останнього. Тобто, зазначений акт опису був складений майже через три місяці після того, як [PERSON]. вивезла частину спільно нажитого майна. Крім того, свідки[PERSON]. та [PERSON]. в суді першої інстанції показали, що влітку 2006 року, у м.Ніжині, в їх присутності [PERSON]. вивантажувала речі, які привезла з м.Борзни. Серед тих речей набору кухонних меблів, набору меблів у прихожу, відеоплейєра та холодильника не було. А тому, апеляційний суд приходить до висновку, що після 11.07.2006 року набір кухонних меблів, набір меблів у прихожу, відеоплейєр та холодильник залишилися в будинку [PERSON], в зв'язку з чим вказане майно необхідно виділити останньому. Стосовно іншого майна, то суд першої інстанції обґрунтовано провів його розподіл між сторонами. Також, суд вірно відмовив [PERSON]. у задоволенні його вимог про стягнення на його користь з [PERSON]. 6565грн., які він отримав від продажу спадкового будинку і які нібито самовільно забрала остання, так як дане твердження ним не було доведене. Таким чином, [PERSON]. необхідно виділити: 1 ліжко, вартістю 200грн.; телевізор, вартістю 300грн.; пилосос, вартістю 200грн.; пральну машину, вартістю 80грн.; 4 стільці, вартістю 280грн.; трельяж, вартістю 300грн.; 2 карнизи, вартістю 80грн.; гардини і штори, вартістю 250грн.; меблевий м'який куточок, вартістю 500грн.; платтяну шафу, вартістю 500грн.; ліжко-диван, вартістю 500грн.; ліжко-диван (малютка), вартістю 200грн.; 2 журнальних столи, вартістю 200грн.; 1 стіл, вартістю 100грн.; 2 сервізи, вартістю 200грн.; килимове покриття, вартістю 400грн.; велосипед, вартістю 300грн.; килим, вартістю 250грн.; магнітофон, вартістю 300грн., а всього на загальну суму 5140грн., визнавши за нею право власності на вищевказане майно. [PERSON]. необхідно виділити: набір корпусних меблів, вартістю 1000грн.; 1 ліжко, вартістю 200грн.; 1 стіл, вартістю 100грн.; 2 журнальних столи, вартістю 200грн.; 4 стільці, загальною вартістю 280грн.; 1 сервіз, вартістю 100грн.; газову плиту, вартістю 500грн.; 2 карнизи, загальною вартістю 80грн.; акваріум, вартістю 200грн.; гардини та штори на суму 250грн.; 4 люстри, вартістю 150грн.; набір кухонних меблів, вартістю 800грн.; набір меблів у прихожу, вартістю 200грн.; відеоплейєр, вартістю 150грн.; холодильник, вартістю 2000грн. та постільну білизну, вартістю 500грн.; а всього виділити майна на загальну суму 6710грн., визнавши за ним право власності на вищевказане майно. При цьому, необхідно стягнути з [PERSON]на користь [PERSON]. в рахунок урівноваження часток 785грн., а також витрати останньої на юридичну допомогу в розмірі 1000грн., відповідно до ст.88 ЦПК України. Витрати [PERSON]. та [PERSON]по сплаті державного мита і на ІТЗ необхідно покласти на кожну із сторін. За таких обставин, рішення суду першої інстанції не можна визнати законним і обґрунтованим. Таке рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог [PERSON]. та зустрічного позову [PERSON]

Outcome: partial