Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та третіх осіб про визнання права власності на Ѕ частку домоволодіння, виділу у натурі частки з сумісної власності та відміну приватизації земельної ділянки. Свої вимоги мотивує тим, що 14 липня 1964 року між нею і відповідачем[PERSON] був зареєстрований шлюб, в якому вона знаходитися і до теперішнього часу. За час сумісного мешкання ними було нажито сумісне майно у тому числі житловий будинок у [ADDRESS]. Окрім цього, як одна сім'я, вони спільно користувалися і користуються прилеглою до будинку земельною ділянкою площею 0,0731 га. В кінці 2006 року на ґрунті особистої неприязні між позивачем і відповідачем виник конфлікт, улагодити який виявилося неможливим. Щоб захистити себе і своє здоров'я позивач була вимушена тимчасово переїхати жити до дочки до м. Алушти, хоча звикла жити в своєму будинку. Коли вона спробувала повернутися в свій будинок, то відповідач не дозволив їй це зробити, користуючись тим, що тільки на нього оформлено право власності на будинок, він не дозволяє їй вільно проживати і користуватися домоволодінням по [ADDRESS]. Окрім цього відповідач оформив тільки на себе приватизацію прилеглої до будинку земельної ділянки, позбавивши її, тим самим, права на приватизацію землі, яке вона має, як співвласник домоволодіння. У судовому засіданні позивач, представник позивача підтримали позовні вимоги, просили задовольнити. Відповідач проти позову не заперечував. Представник третьої особи Алуштинського міського управління земельних ресурсів, проти позову не заперечував, рішення по справі поклав розсуд суду. Представник третьої особи Малоріченської сільської ради у судове засідання не з'явився, сповіщений належним чином, до суду надіслав заяву про слухання справи у його відсутність, рішення по справі поклав на розсуд суду. Представник Сімферопольського міжміського бюро реєстрації та технічної інвентаризації у судове засідання не з'явився сповіщений належним чином про причину не явці суду не повідомив. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, представника зацікавленої особи Алуштинського міського управління земельних ресурсів, вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 14 липня 1964 року між позивачем і відповідачем[PERSON] був зареєстрований шлюб, в якому вони знаходяться і до теперішнього часу (а.с.7). Житлове будівництво[ADDRESS] сім'ї позивача було надане в 1966 році за державною програмою переселення. За цією програмою сім'я позивача переїхала до Криму з Саратовської області і вони поступили на роботу в радгосп «Малорченський» як робітники (а.с. 9). Дане домоволодіння надавалося радгоспом на всіх членів сім'ї позивача. Представленим ним домоволодінням позивач і відповідач постійно користувалися разом, вели в ньому сумісне господарство, а так само витрачали сумісні гроші на його утримання і поліпшення. На момент надання ним переселенського будинку для мешкання, він знаходився на балансі радгоспу «Малоріченський». В 1972 році радгосп дав згоду на викуп будинку і чоловік позивача [PERSON]. вніс в касу радгоспу всю вартість переселенського будинку в сумі 2273 крб. 50 коп. (а.с. 12). Гроші, які вносив [PERSON]. за будинок були так само сумісною власністю подружжя. На підставі документів про викуп у радгоспу «Малоріченський» переселенського будинку і акту передачі будинку від 25.10.1966 року (а.с. 10) в Сімферопольським міжміським бюро реєстрації та технічної інвентаризації за відповідачем було зареєстроване право власності на сумісне домоволодіння[ADDRESS] (а.с. 11). Відповідно до ч. 1 ст. 60 Семійного Кодексу України, майно, придбане подружжям під час шлюбу, належить дружині і чоловіку на праві загальної сумісної власності. Таким чином, оскільки домоволодіння[ADDRESS] отримувалось під час шлюбу, то позивач, як законна дружина, так само має право загальної сумісної власності на 1/2 частки домоволодіння [ADDRESS]. Крім того, у зв'язку з тим, що сумісне мешкання з відповідачем далі неможливе, позивач, як співвласник домоволодіння має право вільно володіти, користуватися і розпоряджатися своєю частиною домоволодіння. Згідно ст. 150 ЖК України, громадянин, що має в приватній власності житловий будинок, має право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Згідно ст. 364 ЦК України власник має право на виділ в натурі частки з майна в загальній часткової власності. Таким чином, позивач має право вимагати виділу в натурі своїй 1/2 частки в сумісному домоволодінні[ADDRESS]. Згідно технічного паспорту на домоволодіння[ADDRESS] до житлового будинку, як основній будові, відноситься будова літ. «А», що складається з № 1 коридор, пл. 3,1 кв.м. № 8 кухня пл. 4,5 кв.м. № 6 складова пл. 5,9 кв.м. № 7 коридор пл. 3.3 кв.м. № 5 житлова пл. 10,8 кв.м. План спірного домоволодіння дозволяє виділити в натурі практично рівні по кількості квадратних метрів приміщення і для позивача і для відповідача, відособити виділені в натурі приміщення як цілісні і взаємозв'язані площі придатні для окремого мешкання, а так само забезпечити вільний вхід і під'їзд до цих приміщень. В зв'язку з цім суд рахує можливим виділення позивачу в натурі наступних приміщень в домоволодінні[ADDRESS] в основної будівлі літ. «А» житлове № 1 коридор, пл. 3,1 кв.м. № 8 кухня пл. 4,5 кв.м. № 6 складова пл. 5,9 кв.м. № 7 коридор пл. 3.3 кв.м. № 5 житлова пл. 10,8 кв.м. Окрім цього, відповідач одноосібно подав в Малоріченську сільську раду документи і приватизував земельну ділянку площею 0,0731 га. по[ADDRESS]що підтверджується рішенням 8-й сесії 5-го скликання Малоріченської сільської ради від 21.09.2006 року № 8/43 (а.с. 16), яким була затверджена технічна документація і виданий держакт на землю, а так само згідно довідки Малоріченської сільської ради від 20.06.2007 року № 1234 (а.с. 13) про те, що за[PERSON] зареєстрований Державний акт [NUMBER] на земельну ділянку по [ADDRESS] площею 0,0731 га. Згідно ст. 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності або користування земельною ділянкою, на якій розміщений житловий будинок. Тому, оскільки домоволодіння[ADDRESS] позивач і відповідач придбавали на праві сумісної власності, то мають сумісне право і на що знаходиться при домоволодінні земельну ділянку, у тому числі сумісне право на його приватизацію. Згідно ст. 40 ЗК України громадянам України за рішенням органів виконавської влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безкоштовно у власність або передаватися в оренду земельні ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських споруд. Таким чином позивач, як власник сумісної власності домоволодіння[ADDRESS], так само має право на приватизацію земельної ділянки домоволодіння[ADDRESS], в рівних частках з[PERSON] У зв'язку з цим [PERSON]. незаконно здійснив приватизацію земельної ділянки домоволодіння[ADDRESS] тільки на себе. Таким чином, суд знаходить, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved