Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-08 00:00:00

31 березня 2008 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до ТОВ «Розагропродукт», в якому вказала, що за договором від 19 лютого 2002 року вона передала належну їй земельну ділянку в оренду третій особі у справі - ТОВ «Аванда» строком на 10 років. 19 січня 2005 року ТОВ «Аванда» передало належну позивачу земельну ділянку в суборенду відповідачу по справі - ТОВ «Розагропродукт» терміном до 06 березня 2012 року. За умовами договору субрендар за користування земельною ділянкою зобов'язався сплачувати орендодавцю щороку до 01 грудня орендну плату в натуральній формі, яка складається з 2 т фуражного зерна та 10 л рослинної олії. Відповідно до п.23 Договору суборендар зобов'язався своєчасно вносити орендну плату. Оскільки за користування земельною ділянкою у 2006 році та у 2007 році відповідач взагалі не сплатив орендну плату, позивачка [PERSON] просить стягнути з ТОВ «Розагропродукт» на свою користь заборговану орендну плату, а також понесені судові витрати. Представник позивача [PERSON], не заперечуючи проти розгляду справи без участі позивача [PERSON], в судовому засіданні заяву позивачки підтримав повністю без зміни вимог, посилаючись на обставини, які позивачем були зазначені у заяві, надав відповідні пояснення. Відповідач - ТОВ «Розагропродукт» - про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка про одержання судової повістки, представник відповідача в судове засідання не з'явився, судом встановлена відсутність поважності причини неявки представника відповідача. Разом з тим, представник відповідача не заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності. Третя особа без самостійних вимог - ТОВ «Аванда» - про час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, про що свідчить розписка про одержання судової повістки, представник третьої особи в судове засідання не з'явився, причини своєї неявки суду не повідомив. Разом з тим, представник третьої особи не заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи. Зі згоди представника позивача [PERSON] суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача [PERSON], дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 19 лютого 2002 року між орендодавцем [PERSON] та орендарем ТОВ «Аванда» був укладений письмовий договір оренди належної позивачу на підставі державного акту серії [NUMBER], виданого Кузнецівською сільською радою народних депутатів Розівського району Запорізької області, земельної ділянки №452 площею 5,65 гектарів, розташованої на території Кузнецівської сільської ради Розівського району Запорізької області, строком на 10 років. 19 січня 2005 року ТОВ «Аванда», з письмової згоди позивачки [PERSON], передало належну позивачу земельну ділянку в суборенду ТОВ «Розагропродукт» терміном до 06 березня 2012 року. За умовами договору субрендар за користування земельною ділянкою зобов'язався сплачувати орендодавцю щороку до 01 грудня орендну плату в натуральній формі. За п.23 Договору суборендар зобов'язався своєчасно вносити орендну плату, яка відповідно до п. 5 цього ж Договору, яка складається з 2 т фуражного зерна та 10 л рослинної олії. Згідно ч.1 ст.24 Закону України „Про оренду землі” орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. З пояснень представника позивача [PERSON] встановлено, що всупереч умовам Договору відповідач ТОВ «Розагропродукт» взагалі не сплатив позивачу [PERSON] орендну плату за користування земельною ділянкою за 2006 рік та за 2007 рік. Відповідно до ч.4 ст.22 Закону України „Про оренду землі” внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи. Зазначені вимоги Закону сторони передбачили у п.7 Договору. Під час відкриття провадження у справі, підготовки справи до судового розгляду, а також безпосередньо під час її судового розгляду відповідач не оспорював обставину про наявність своєї заборгованості перед [PERSON] по сплаті орендної плати за 2006 рік, яка складається з 2 т фуражного зерна та 10 л рослинної олії, а також по сплаті орендної плати за 2007 рік, яка складається з 2 т фуражного зерна та 10 л рослинної олії, а всього - 4 т фуражного зерна та 20 л рослинної олії. Таким чином, суд прийшов до висновку, що відповідач не довів обставину про відсутність своєї заборгованості перед [PERSON] по сплаті орендної плати, чим не виконав вимоги ст.10 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. За такої сукупності обставин у справі суд дійшов висновку про те, що відповідачем ТОВ «Розагропродукт» порушені права орендодавця [PERSON], тому позов останньої підлягає задоволенню. Враховуючи те, що позовні вимоги [PERSON] задоволені, суд в порядку, встановленому ст.88 ЦПК України, має підстави для стягнення з відповідача ТОВ «Розагропродукт» на її користь понесені судові витрати в сумі 81 грн., де 51 грн. - сума судового збору, 30 грн. - сума витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Вирішуючи питання про відшкодування судових витрат з оплати правової допомоги, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для цього, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката, несуть сторони. Частиною 2 статті 84 ЦПК України визначено, що граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до п.2 Розділу ХІ ЦПК України «Прикінцеві та перехідні положення» ч.2 ст.84 цього Кодексу набирає чинності з моменту набрання чинності відповідним законом. До цього часу граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється Кабінетом Міністрів України, а саме, Поставою Кабінету Міністрів України «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» від 27 квітня 2006 року №590 (далі за текстом - Постанова). Частиною 1 статті 56 ЦПК України визначено, що правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Позивач [PERSON] для підготовки та складання позовної заяви звернулася до адвоката, який надав їй правову допомогу, оцінивши вартість наданих послуг в сумі 500 грн., що підтверджується відповідною довідкою адвоката [PERSON]. Під час розгляду справи в суді [PERSON] приймав участь в якості представника позивачки [PERSON], користувався відповідними процесуальними права та обов'язками. Разом з тим, не можна ототожнювати представника і особу, яка надає правову допомогу. Остання особа належить до інших учасників процесу, а представник - до осіб, які беруть участь у справі. Тому особа, яка надає правову допомогу, на відміну від представника, не діє від імені іншої особи, не користується правами представника і не несе його обов'язків. Позивачка [PERSON] не просила суд відповідною ухвалою допустити до участі у справі особу, яка має право на надання правової допомоги. Таким чином, суд не має підстав для присудження з ТОВ «Розагропродукт» на користь [PERSON] компенсації понесених нею витрат на правову допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: approved