Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-15 00:00:00

02 січня 2008 року ЗАТ КБ „ПриватБанк” звернулося до суду з позовом до [PERSON]. про звернення стягнення на предмет застави, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що між товариством та [PERSON]. 12.10.2005 року був укладений кредитний договір, відповідно до п.п.1.1. якого позивач зобов”язувався надати відповідачу кредит у вигляді не поновлюваної кредитної лінії у розмірі 14 572 дол. США на термін до 12.10.2012 р., а відповідач - повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановленими договором. В забезпечення виконання зобов”язань за кредитним договором між сторонами 12.10.2005 р. укладено договір застави рухомого майна - автомобіля марки ДЕУ Ланос, 2005 року випуску, держаний номерний знак [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON]. В порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов”язання виконав частково, в зв”язку з чим його заборгованість по кредиту станом на 14.12.2007 р. становила 10914, 95 дол. США, що еквівалентно 55 120 грн. 50 коп. Відповідно до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов”язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави, а тому позивач просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 12.10.2005р. в розмірі 55 120, 50 грн. звернути стягнення на предмет застави - автомобіль ДЕУ Ланос, д\н [NUMBER], з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою -покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ЗАТ КБ „ПриватБанк” всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, а також просив стягнути з відповідача понесені по справі судові витрати. Рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 25 квітня 2008 року в задоволенні позову ЗАТ КБ „ПриватБанк” відмовлено. Суд прийшов до висновку, що на час розгляду справи прострочена заборгованість по кредиту відсутня, відсутні невиконані зобов”язання, термін яких настав, відсутнє істотне порушення відповідачем умов договору, а утримання позивачем предмету застави є зловживання правом, тому відмовив в задоволенні позовних вимог. Вислухавши доповідь судді, пояснення представника позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення в зв'язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції обставинам справи та неправильним застосуванням ним норм матеріального права. Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 12 жовтня 2005 року між ЗАТ КБ „ПриватБанк” та [PERSON]. було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останньому було надано кредит в розмірі 14 572 дол. США на термін до 12.10.2012 р., із сплатою в період з 5 по 12 число кожного місяця щомісячного платежу в сумі 232,62 долара США, що складається із заборгованості по кредиту, відсотків, комісії а також інших витрат банку згідно умов договору (а.с.11-12). В забезпечення виконання взятих зобов'язань, що випливають з кредитного договору, 12.10.2005 р. між ЗАТ КБ „ПриватБанк” та [PERSON]. був укладений договір застави рухомого майна - автомобіля марки ДЕУ Ланос, 2005 року випуску, держаний номерний знак [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON]. (а.с.13-15). 08 листопада 2005 року відомості про забезпечувальне обтяження вказаного рухомого майна внесені в Державний реєстр обтяжень рухомого майна (а.с. 19). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п.3 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення часини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно п 2.3.3. кредитного договору, банк має право розірвати договір у судовому порядку у разі порушення позичальником зобов'язань, передбачених умовами даного договору. При цьому в останній день дії договору позичальник зобов'язується повернути банку суму кредиту в повному обсязі, комісію й відсотки за фактичний строк його користування. Судом встановлено, що [PERSON]. свої зобов'язання за кредитним договором виконував неналежним чином, неодноразово допускав прострочення повернення чергової частини позики та інших поточних платежів, що визнається відповідачем та підтверджується наданим позивачем розрахунком (а.с.43-59), і станом на 14.12.2007 року, тобто перед поданням до суду першої інстанції даного позову, прострочена заборгованість за кредитним договором становила: по кредиту 1211,39 доларів США (6117,52 гривні), по відсотках 677,57 доларів США (3421,73 гривні), по комісії 210,54 доларів США (1063,23 гривні), по пені 112,14 доларів США (566,31 гривня), що підтверджується розрахунком (а.с.16). Таким чином, відповідачем [PERSON], були порушені умови кредитного договору щодо строків та умов повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами, а тому згідно ч.2 ст. 1050 Цивільного кодексу України банк вправі вимагати дострокового розірвання договору, та дострокового повернення часини позики, що залишилась, відсотків та комісії за фактичний строк користування. Погашення заборгованості по поточних платежах після пред'явлення до суду вимоги про дострокове розірвання кредитного договору, не є підставою для відмови в задоволенні такої вимоги, оскільки порушення умов кредитного договору позичальником мало місце. Посилання суду першої інстанції на положення ч.3 ст.13 та ч.4 ст.212 ЦК України та висновок про зловживання правом з боку позивача та недобросовісне сприяння ним належному виконанню відповідачем зобов'язань за кредитним договором внаслідок вилучення банком у відповідача заставленого автомобіля, не можна визнати обґрунтованими, оскільки умовами укладеного вказаними особами договору застави (пункт 17.10) передбачено, що у випадку порушення заставодавцем зобов'язань за кредитним договором, заставодавець зобов'язується передати предмет застави заставодержателю в заклад за актом прийому передачі. Згідно п. 17.12 договору застави, при переході предмету застави у заклад, умови цього договору зберігають чинність для сторін, за винятком права користування предметом застави. Враховуючи наведене, вимога банку про дострокове розірвання укладеного з [PERSON]. кредитного договору, підлягає задоволенню. З врахуванням платежів, сплачених [PERSON]. за період розгляду справи в суді, на час ухвалення судового рішення станом на 16.07.2008 року залишилась невиплаченою частина позики (поточна заборгованість по кредиту) в сумі 7899,51 доларів США (38233,63 гривні), поточна заборгованість по відсотках в розмірі 158,19 доларів США (765,64 гривні) та поточна заборгованість по комісії в розмірі 35,09 доларів США (169,84 гривні), а всього 8092,79 доларів США, що еквівалентно 39169,10 грн. згідно з офіційним курсом Національного банку України. Відповідно до статті 20 Закону України „Про заставу” заставодержатель набуває право з метою задоволення своїх вимог звернути стягнення на предмет застави у випадку, якщо в момент настання термінів виконання зобов'язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані. Відповідно до ст.589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Згідно п. 15.8. договору застави, заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави в разі дострокового розірвання кредитного договору, при наявності невиконаних зобов'язань на момент розірвання. Враховуючи викладене, вимоги позивача про звернення стягнення на предмет застави у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору ґрунтуються на вимогах закону, умовах укладених договорів та фактичних обставинах справи, та підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст.ст.25,26 Закону України „Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень”, у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначається і спосіб реалізації предмета застави шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, яка передбачає, зокрема, продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою покупцем. Таким чином, визначений позивачем спосіб реалізації предмета застави відповідає вимогам закону. Передбачений ст. 24 Закону України „Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень” обов'язок обтяжувача, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження, виконаний 25.12.2007 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна (а.с.20). Відповідно до ст.ст. 81, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 587,53 грн. (391,67 грн. - 1% суми задоволених позовних вимог, + 50 % від цієї суми - за подачу апеляційної скарги) та 60 грн. витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільної справи ( 30 грн. витрат за розгляд справи в суді першої інстанції та 30 грн. витрат за розгляд справи в апеляційному суді). Враховуючи наведене, позовні вимоги ЗАТ КБ „ПриватБанк” в межах, що уточнені під час судового розгляду справи, підлягають задоволенню. Кредитний договір, укладений ЗАТ КБ „ПриватБанк” з [PERSON]., належить розірвати достроково; в рахунок погашення заборгованості за цим договором в розмірі 8092,79 доларів США, що еквівалентно 39169,10 грн., належить звернути стягнення на предмет застави - належний [PERSON]. автомобіль, шляхом його продажу банком від імені [PERSON]. іншій особі-покупцю, та стягнути судові витрати, понесені позивачем по справі, в межах уточнених позовних вимог.

Outcome: approved