Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-16 00:00:00

Позивач ВАТ «Кредитпромбанк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON]. про стягнення суми заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки, мотивуючи свої вимоги тим, що 19 травня 2006 року між ВАТ «Кредитпромбанк» і відповідачем [PERSON]. був укладений кредитний договір № 11/2006-0054ФО, відповідно до умов якого банк надав відповідачеві кредит у розмірі 18000,00 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 90900,00 грн. на споживчі цілі зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,35 % на рік з кінцевою датою погашення 19.05.2011 року. З метою забезпечення виконання зобов”язання за кредитним договором, 19.05.2006 року сторони уклали іпотечний договір № 11/2006-0054 ФО/1, згідно якого відповідачем [PERSON]. позивачу було передано в іпотеку нерухоме майно, а саме двокімнатна квартира № 26, розташована в буд. № 156 по вул.. Артема в м. Донецьку. Згідно з п.3.8 кредитного договору за порушення його умов нараховується пеня за кожний день прострочення у подвійному розмірі процентної ставки і заборгованість повинна сплачуватися щомісячно рівними частками згідно встановленого графіку . Але відповідач [PERSON]. зобов”язання за кредитним договором належним чином не виконував, чим порушив умови кредитного договору і згідно до умов п.4.2 позивач має право достроково стягнути кредитні кошти та проценти , так як станом на 20.11.2007 року відповідач має заборгованість у загальній сумі 17779,47 доларів США, що у гривневому еквіваленті складає 89786,32грн., яка складається з 15300,00доларів США (77265,00 грн.) - заборгованість за кредитом, 1985,85 доларів США (10028,54 грн.) - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 493,62 доларів США (2492,78 грн.) - пеня за прострочення виконання зобов”язання за кредитним договором. Оскільки відповідач продовжував порушувати свої зобов”язання за договором, сума заборгованості зростала , позивач прийняв рішення про дострокове розірвання кредитного договору та повернення одержаного кредиту у повному обсязі, згідно з п.4.2 кредитного договору . Листами від 26.04.2007р., 11.09.2007року вони повідомили відповідача про свій намір, але ці листи відповідач не отримує . Відповідно до п.4.1 вище вказаного іпотечного договору , банк має право задовольнити за рахунок майна/квартири , яка була надана в іпотеку/ свої вимоги в повному обсязі , оскільки згідно зі ст. 12 Закону України “Про іпотеку” іпотекодержатель набуває право звернення на майно у разу невиконання іпотекодавцем умов кредитного договору чи іпотечного договору. В зв”язку з тим, що відповідач не виконує умови договору, не з”являється до банку, не отримує поштову кореспонденцію протягом тривалого часу , існує суттєвий ризик зменшення вартості майна переданого в іпотеку, а тому вони вимушені звернутися до суду та просять суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у загальній сумі 89786,32 грн. за кредитним договором № 11/2006-0054ФО від 19.05.2006 року, а також судові витрати. А також просять вважати кредитний договір розірваним з дня винесення рішення суду та звернути стягнення на предмет іпотеки - двокімнатну квартиру, шляхом надання Банку права на продаж предмета іпотеки будь-якій особі - покупцеві . Представник позивача у судове засідання не з”явився. Про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Суду надана заява з проханням розглянути справу у відсутності їх представника. Позовні вимоги підтримують у повному обсязі і не заперечують проти прийняття заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON]. до залу судового засідання не з”явився і від нього не надійшло повідомлення про причини неявки. Про день та час розгляду справи відповідач [PERSON]. був повідомлений своєчасно та належним чином , оскільки згідно до вимог ст. 74 ЦПК України відповідач, місце проживання або місцезнаходження якого позивачеві не відомо, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи . 03 червня 2008 року у газеті “Донбас” було опубліковано оголошення про день та час розгляду даної цивільної справи в зв”язку з чим , суд відповідно до ст. 224 ЦПК України дійшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів , проти чого представник позивача не заперечував у наданій суду письмовій заяві. Суд , дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 526 ЦК України , зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається. У відповідності зі ст. 1054 ЦК України , за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобов'язується надати грошові кошти/кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах , встановлених договором , а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти . Відповідно до кредитного договору № 11/2006-0054 ФО від 19 травня 2006 року встановлено, що між ВАТ «Кредитпромбанк» і відповідачем [PERSON]. був укладений договір, відповідно до якого сторонами були прийняті на себе взаємні зобов'язання, а саме: кредитор надав позичальнику кредит на споживчі цілі у розмірі 18000,00 доларів США строком до 18 травня 2011 року, а останній був зобов'язаний повернути наданий кредит і сплатити відсотки по ньому/а.с.5-9/. Відповідно до п. 3.8. кредитного договору за порушення строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом нараховується пеня за кожен день прострочки у розмірі подвійної процентної ставки від суми простроченого платежу. П.4.2 кредитного договору передбачено, що у разі недотримання позичальником умов цього договору та/або іпотечного договору банк має право вимагати дострокового його розірвання, повернення одержаного кредиту, сплати нарахованих процентів за користування ним, відшкодування збитків, заподіяних банку внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником умов цього договору, а у разі невиконання позичальником цих вимог звернути стягнення на предмет іпотеки згідно з іпотечним договором. Як встановлено в судовому засіданні, 19 травня 2006 року між сторонами був укладений іпотечний договір № 11/2006-0054 ФО/1, відповідно до умов якого відповідач у забезпечення за кредитним договором надав іпотекодержателю в іпотеку майно, а саме: 2-кімнатну квартиру, розташована за адресою: [ADDRESS], що належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу./а.с.10-14/ Відповідно до п. 4.1 іпотечного договору № 11/2006-0054ФО/1, за рахунок майна іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, який визначається на момент фактичного задоволення разом із сумою кредиту, процентів, штрафними санкціями та відшкодуванням збитків, які виникли у зв»язку із прострочення виконання іпотекодавцем зобов”язань за кредитним договором, витратами, пов”язаними із зверненням стягнення на майно, витратами, пов”язаними з збереженням майна, витратами на страхування майна, та іншими витратами, обумовленими виконанням цього договору. Згідно п. 4.2 вказаного договору іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на майно у випадку порушення іпотекодавцем умов кредитного договору або умов цього договору. У судовому засіданні встановлено, що предмет іпотеки - 2-кімнатна квартира, розташована за адресою: [ADDRESS]належить [PERSON]. на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 10.06.2005 року. Відповідно до витягів про реєстрацію в Державному реєстрі іпотек та Єдиному реєстрі заборони відчуження об”єктів нерухомого майна, позивач зареєстрував відомості про заборону на нерухоме майно , а саме : 2-кімнатну квартиру , розташовану за адресою : [ADDRESS](а.с. 16,17). Згідно наданому позивачем розрахунку заборгованості підтверджений факт наявності заборгованості відповідача [PERSON]. за кредитним договором від 19.05.2006 року . Заборгованість по основному боргу складає 77265,00 грн., по відсотках - 10028,54 грн., пені - 2492,78 грн., а всього 89786,32 грн./а.с.24/. Згідно ч.2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною . Відповідно ч.1,2 ст. 35 Закону України “Про іпотеку” у разі порушення основного зобов”язання іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення. Якщо потягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення , іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки. Положення ч.1 цієї статі не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. З листів ВАТ “Кредитпромбанк” на адресу відповідача [PERSON]. вбачається, що йому двічі пропонувалося погасити заборгованість за кредитним договором у добровільному порядку/а.с. 18,20/. Відповідно до вимог ст. 33 Закону України “Про іпотеку” у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов”язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов”язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно ч.3 ст. 33 вище вказаного закону , звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя Таким чином, в судовому засіданні встановлено і підтверджено наданими позивачем письмовими доказами , що відповідач [PERSON]. неналежним чином виконує свої основні зобов”язання за укладеним кредитним договором, в зв”язку з чим у позивача виникло право вимагати задоволення своїх вимог за основним зобов”язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки і суд вважає за можливо задовольнити позовні вимоги у цій частині, а також у частині розірвання кредитного договору. Разом з тим, суд приходить до висновку , що оскільки позивач бажає скористатися своїм правом звернення стягнення на предмет іпотеки , його вимоги щодо стягнення з відповідача на їх користь заборгованості за кредитним договором у розмірі 89786,32грн. не можуть бути задоволені судом, оскільки відповідно до ст. 39 Закону України “Про іпотеку” загальний розмір вимог та всі його складові, підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки і саме за рахунок цього нерухомого майна підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя. Аналізуючи надані по справі докази , у їх сукупності , суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково та звернути стягнення на предмет іпотеки , шляхом надання позивачеві права на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві. У відповідності зі ст.88 ЦПК України, стороні , на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи , до яких також належать витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи . Отже, з відповідача на користь позивача еобхідно стягнути сплачені витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30грн. і суму судового збору у розмірі 897,86 грн. сплачену позивачем при подані позовної заяви до суду . На підставі викладеного, керуючи ст.ст.525, 526, 651 ч.2, 1050,1054 ЦК України, ст. 33, 35,39 Закону України «Про іпотеку», ст. ст. 10,11,60,88, 209, 213-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд ”, суд -

Outcome: partial