Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-19 00:00:00

16.08.2007 року позивач подала до суду позов, в якому просила, в порядку розподілу спільного сумісного майна придбаного за період шлюбу з [PERSON]., визнати за нею право власності на Ѕ частину будинку [ADDRESS], 2/3 частини квартири готельного типа [ADDRESS] та визнати за [PERSON]. право власності на автомобіль марки «[INFO]» держ. номер [NUMBER], 1986 року випуску і стягнути з відповідача на її користь 7500 грн. - Ѕ частину вартості автомобілю та вселити її в квартиру [ADDRESS]. В обґрунтування позову посилалася на те, що між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб, який на теперішній час розірваний. Під час шлюбу ними за спільні кошти було придбане вказане спірне майно. Згоди про добровільний розподіл майна ними не досягнуто. Крім того, посилалася на те, що після розірвання шлюбу відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, аліментів на їх утримання не сплачує і тому просить при розподілі майна відступити від рівності часток та визнати за нею право власності на 2/3 частини квартири і вселити її в квартиру, оскільки відповідач не надає їй ключів від квартири. Відповідач проти позову заперечував, посилався на те, що спірний автомобіль йому подарували батьки. Погоджувався, що спірна квартира належить йому та позивачці на праві спільної сумісної власності. Крім того [PERSON]. подав зустрічний позов, в якому, разом з співпозивачами, [PERSON] та [PERSON] просив визнати договір купівлі-продажу будинку [ADDRESS] недійсним з тих підстав, що угода була укладена під впливом помилки, оскілки [PERSON]. придбав будинок для батьків і за їх кошти, однак право власності на них не оформив. [PERSON]. та [PERSON]. зустрічний позов підтримали, пояснювали, що маючи намір переїхати з Росії до України попросили сина, [PERSON]. придбати для них будинок в Харківській області. Син будинок придбав, однак право власності за ними не оформив. [PERSON]. зустрічний позов не визнала, посилалась на те, що будинок та автомобіль були придбані в період шлюбу з позивачем за спільні кошти. Залучена до участі у справі в якості третьої особи [PERSON]. просила справу розглядати без її участі. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов [PERSON]. підлягає частковому задоволенню, а в зустрічний позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON]. та [PERSON]. перебували у шлюбі з [INFO] року по [INFO] року. За цей час сторонами за спільні кошти було придбане спірне майно, а саме: будинок [ADDRESS], квартира готельного типу [ADDRESS] та автомобіль марки «[INFO]» держ. номер [NUMBER], 1986 року випуску. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Частина 2 встановлює, що при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. Частина 3 вказаної статті встановлює, що за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. [PERSON]. суду не було надано доказів, які б давали підстави збільшити її частку в спільному майні подружжя. Сам факт стягнення аліментів з відповідача на утримання дітей не є підставою для збільшення частки дружини в спільному майні подружжя. Доказів того, що розмір стягуваних з [PERSON]. аліментів недостатній для забезпечення потреб дітей суду також не надано. Тому, при поділі спірного майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності, суд виходить з принципу рівності часток чоловіка та дружини. В частині позовних вимог щодо виплати Ѕ частини вартості спірного автомобіля, суд [PERSON]. відмовляє і вважає правомірним визнати за нею право власності на Ѕ частину автомобіля, оскільки між сторонами виник спір щодо вартості спірного майна, однак ні позивачем, ні відповідачем суду не надано належних та допустимих доказів дійсної вартості автомобіля. Заперечення відповідача, що спірний автомобіль не є спільним сумісним майном подружжя, не обґрунтовані жодними допустимими доказами, крім пояснень батьків відповідача, які не можуть бути судом прийняті, як безспірне підтвердження позиції [PERSON]., оскільки вони надійшли від осіб які природно не можуть бути об'єктивними та неупередженими в результаті вирішення спору. Письмових доказів про наявність договору дарування автомобілю відповідачем суду не надано. Підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON]. щодо її вселення в спірну квартиру, оскільки відповідач фактично визнав, що ключа від квартири колишній дружині він не надавав, обґрунтовував тим, що в квартирі знаходяться його особисті речі. Обставини, якими обґрунтовувалися вимоги по зустрічному позову, не знайшли свого підтвердження при розгляді справи. Суд не приймає до уваги посилання [PERSON]. та [PERSON]. про те, що спірний будинок ними був придбаний за кошти виручені від продажу будинку в Росії, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що будинок [ADDRESS] придбаний був [PERSON]. 30 липня 2003 року, а в Росії позивачі продали будинок 3 грудня 2003 року. Допитаний в якості свідка [PERSON]., пояснив, що він позичив [PERSON]. гроші на придбання будинку для батьків. В підтвердження чого пред'явив оригінал боргової розписки. Дана обставина не може слугувати підставою вважати належними власниками спірного будинку батьків [PERSON]., оскільки, будинок, який був придбаний за кошти взяті [PERSON]. в борг з наміром придбання будинку для батьків, був придбаний ним в період шлюбу з [PERSON]. і ніяких правочинів спрямованих на перехід права власності на спірний будинок до батьків позивача вчинено не було. Не надано суду обґрунтувань зустрічних позовних вимог в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу спірного будинку, як вчиненого під впливом помилки. [PERSON]. пояснював, що будинок був придбаний для проживання в ньому його батьків, які фактично, що встановлено судом, в будинку і проживають з кінця 2003 року по день розгляду справи. За весь цей час [PERSON]. та [PERSON]. прав на спірний будинок не заявляли, дій по поверненню коштів, які були взяті [PERSON]. в борг у [PERSON]. на придбання будинку, не вчиняли. Суду не доведено, в чому полягає помилка. На підставі ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує понесені та документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд стягує з [PERSON]. на користь [PERSON]. понесені нею та підтверджені квитанціями, які містяться в матеріалах справи, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 30 грн. та 509 грн. 58 коп. витрат на оплату державного мита. На підставі викладеного та

Outcome: partial