overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-06 00:00:00

позивач по справі, Миколаївський районний центр зайнятості просить стягнути з [PERSON] . кошти в сумі 758грн. 71коп., які було надано відповідачу як одноразову допомогу для організації підприємницької діяльності. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 19.10.2005року відповідач зареєструвався у Миколаївському центрі зайнятості, як шукач роботи і ним 24.05.2006року було подано заяву для отримання залишку допомоги по безробіттю для організації підприємницької діяльності в сумі 758грн. 71коп., яку йому було виплачено. Отримавши кошти, відповідач не подавав у ДПІ Миколаївського району фінансову звітність та не сплачував податки, тому 05.01.2007року був виданий наказ про повернення коштів. Однак, відповідач на неодноразові попередження не реагує, повернути кошти в добровільному порядку відмовляється, тому просить позов задоволити. В судовому засіданні представник позивача, Кульчак І.Є. позовні вимоги підтримав давши аналогічні змісту позовної заяви пояснення. Відповідач [PERSON]., будучи двічі належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, повторно в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що даний позов є обґрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав. Позовні вимоги стверджуються: заявою про надання одноразової допомоги для організації підприємницької діяльності від 24.05.2006року; наказом №72 від 26.05.2006року про надання одноразової допомоги з безробіття для організації підприємницької діяльності; відомістю виплат коштів; інформацією про несплату податків та не здачі звіту; наказом про повернення коштів №1 від 05.01.2007року; претензією від 14.03.2007року, що підтверджують заборгованість в сумі 758грн. 71коп., які відповідачем не повернуті і не спростовані. За таких обставин, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами у справі, а тому підлягають до задоволення. На підставі наведеного та ст. ст.11, 1166 ЦК України і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-06 00:00:00

Заявниця звернулась в суд з цією заявою, вказуючи, що з вересня 1980 року по липень 1981 року навчалась в Одеському обласному учбовому комбінаті на бухгалтера сільгосппідприємства. По його закінченню їй було видано Свідоцтво [NUMBER]. Свідоцтво виписано на її дівоче прізвище - [PERSON], замість правильного [PERSON]. З 08 вересня 1981 року вона була прийнята на роботу у Дорресторан ст.Котовськ на посаду бухгалтера. Там за місцем роботи 15.09.1981 року їй було виписано трудову книжку[NUMBER]. В якій також помилково замість правильного [PERSON], вказали, [PERSON]. В 1986 році після одруження прізвище в її трудовій книжці було змінено на [PERSON] 07.04.2008 року згідно рішенням МСЕК вона була визнана інвалідом 2 групи. Відповідно до цього їй видано довідку до акта огляду МСЕК серії 2-18ОВ №077876 від 07.04.2008 року і виписку із акта огляду МСЕК до цієї довідки. При цьому в цих документах також помилково вказали її ім'я [INFO] замість правильного [INFO]. Тепер із-за цих помилок в документах їй відділення ПФУ в Котовському районі відмовляє у оформлені пенсії по інвалідності. Тому просила постановити рішення суду яким встановити факт приналежності їй цих вищезазначених документів. В судове засідання заявниця не з'явилась за станом здоров'я, однак надала заяв про розгляд справи у її відсутність. Представник Управління ПФУ в Котовському районі Одеської області Кудрявцев С.С. не заперечував в задоволенні заяви. Вислухавши пояснення зацікавленої особи, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку про задоволення заяви, виходячи з наступного. Згідно паспорту громадянина України [NUMBER], виданого 11.11.1998 року Котовським МРВ УМВС України в Одеській області, прізвище, ім'я й по-батькові заявниці є -[PERSON], а на російській мові [PERSON]. Дата народження заявниці -[INFO]. Згідно свідоцтва про народження заявниці її дівоче прізвище було [INFO] 24.09.1986 році після укладання нею шлюбу з [PERSON]. їй присвоєно прізвище - [INFO]. Факт приналежність заявниці Свідоцтво [NUMBER] про закінчення Одеського обласного учбового комбінату, трудової книжки[NUMBER] та довідки до акта огляду МСЕК серії 2-18ОВ №077876 від 07.04.2008 року і виписки із акта огляду МСЕК до цієї довідки, підтверджуються співпаданням всіх анкетними даних її документів, крім ім'я [INFO], яке є правильним [INFO]. Тому суд вважає, що вимога заявниці є обґрунтована і найшла своє підтвердження доказами в ході розгляду справи в суді.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-06 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту втрати джерела існування після смерті чоловіка, [PERSON], померлого [INFO]. В обґрунтування заявлених вимог заявник посилається на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. На момент смерті він був пенсіонером та отримував пенсію за віком у розмірі 804 гривні 52 копійки. В даний час вона непрацездатна за віком та інших засобів існування, окрім пенсії, яка складає 536 гривень 43 копійки не має. До смерті чоловіка основним джерелом засобів існування була його пенсія, яка перевищувала її пенсію майже вдвічі. Встановлення цього факту їй необхідно для перерахунку розміру її пенсії. У судовому засіданні заявниця [PERSON] підтримала заявлені вимоги у повному обсязі. Пояснила, що розмір її пенсії не змінився та складає 536 гривень 43 копійки. Вона проживає одна, оплата комунальних послуг складає половину її пенсії, що приводить до значних матеріальних труднощів. Пенсія чоловіка на день його смерті складала 804 гривні та була основним джерелом засобів існування. При встановленні даного факту вона зможе звернутись до управління пенсійного фонду для нарахування їй пенсії по втраті годувальника. Представник зацікавленої особи до судового засідання не з'явився, до суду надійшла заява з проханням слухати справу в його відсутність, проти задоволення заявлених вимог не заперечує. Заслухавши пояснення заявниці, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 08 червня 1976 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER], виданим Урюпінським районним відділом ЗАГС міста Волгоградської області 08 червня 1976 року. [PERSON] помер [INFO], про що згідно свідоцтва про смерть, виданого 09 березня 2007 року Орджонікідзевським відділом РАЦС Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, зроблено відповідний актовий запис № 359. Згідно з даними управління ПФУ в Орджоникідзевському районі міста Маріуполя Донецької області від 21 лютого 2008 року, розмір пенсії [PERSON] на день смерті ([INFO]) складав 804 гривні 52 копійки щомісячно. За даними управління ПФУ в Орджоникідзевському районі міста Маріуполя Донецької області від 21 лютого 2008 року, розмір пенсії [PERSON] за віком складає 536 гривень 43 копійки. Таким чином, судом встановлено, що основним джерелом засобів існування [PERSON] була пенсія [PERSON], померлого [INFO], і після його смерті це джерело втрачене. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що заява [PERSON] про встановлення юридичного факту втрати джерела існування підлягає задоволенню. На підставі ст. ст. 60, 61, 213-215, 256 - 259 ЦПК України, суд -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-06 00:00:00

Позивач звернувся до Орджонікідзевського районого суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за використану електроенергію, посилаючись на те, що відповідачі проживають у квартирі [ADDRESS], з 1999 року нерегулярно вносячи плату за користування електроенергією, у зв'язку з чим станом на 04 лютого 2008 року заборгованість склала 2195 гривень 95 копійок. До теперішнього часу заборгованість відповідачами добровільно не погашена. У судовому засіданні представник позивача Колодка В.В., діюча на підставі доручення, підтримала позовні вимоги та дала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Просила стягнути з відповідачів на користь ВАТ «Донецькобенерго» ПЕС заборгованість в сумі 2195 гривень 95 копійок та витрати за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 гривень. Відповідачі до судового засідання не з'явились, від яких до суду надійшла заява з проханням справу розглядати у їх відсутність. Просили заборгованість стягнути з урахуванням строку позовної давності. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ст. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що заборгованість [PERSON] та [PERSON] перед ВАТ «Донецькобленерго» ПЕС за період з 1999 року по 04 лютого 2008 року складає 2195 гривень 95 копійок. Позивачем не надано доказів, що підтверджують поважну причину пропущення строку позовної давності, а також зупинення або переривання цього строку, тому суд приходить до висновку про задоволення позову у строк позовної давності за період з квітня 2005 року у сумі 1 108 гривень 47 копійок. З урахуванням наведеного, суд вважає можливим частково задовольнити позовні вимоги ВАТ «Донецькобленерго» Приазовські електричні сіті до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за використану електроенергію. Згідно ст. ст. 64, 67, 68 ЖК України, ст. ст. 257, 526, 543 ЦК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-06 00:00:00

Позивач звернувся до Орджонікідзевського районого суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за використану електроенергію, посилаючись на те, що відповідачі проживають у квартирі [ADDRESS], з 31 січня 2005 року нерегулярно вносячи плату за користування електроенергією, у зв'язку з чим станом на 08 січня 2008 року заборгованість склала 2278 гривень 90 копійок. До теперішнього часу заборгованість відповідачами добровільно не погашена. У судовому засіданні представник позивача Колодка В.В., діюча на підставі доручення, підтримала позовні вимоги та дала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Просила стягнути з відповідачів на користь ВАТ «Донецькобенерго» ПЕС заборгованість в сумі 2278 гривень 90 копійок та витрати за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 гривень. Відповідачі позовні вимоги визнали повністю. Створення заборгованості пояснили скрутним матеріальним становищем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ст. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що заборгованість [PERSON]та [PERSON] перед ВАТ «Донецькобленерго» ПЕС за період з 31 січня 2005 року по 08 січня 2008 року складає 2278 гривень 90 копійок. Як вбачається з лицьового рахунку, у квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON]. З урахуванням наведеного, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги ВАТ «Донецькобленерго» Приазовські електричні сіті до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за використану електроенергію. Згідно ст. ст. 64, 67, 68 ЖК України, ст. ст. 526, 543 ЦК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-06 00:00:00

Позивач звернувся до Орджонікідзевського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за використану електроенергію, посилаючись на те, що 26 липня 2007 року контролерами був складений акт № 018627 про порушення правил користування електричною енергією побутовим абонентом ПЕС [PERSON]. На місці було встановлено, що на приборі обліку електричної енергії порушена державна пломба. Споживачу проведено нарахування за без облікове користування електроенергією в сумі 642 гривень 43 копійки. До теперішнього часу відповідач у добровільному порядку не погасив борг. У судовому засіданні представник позивача Колодка В.В., діюча на підставі доручення, підтримала позовні вимоги у повному обсязі та дала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Просила стягнути з [PERSON] на користь ВАТ «Донецькобленерго» ПЕС нарахування по акту в сумі 642,43 гривень, витрати за проведення експертизи в сумі 70,38 гривень та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 гривень. Відповідачка позовні вимоги про стягнення з неї нарахувань за актом у сумі 642 гривні 43 копійки та судових витрат визнала повністю. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ст. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що згідно акту № 018627 про порушення Правил користування електричною енергією побутовим споживачем від 26 липня 2007 року, виявлено порушення пломби державного стандарту на приборі обліку [ADDRESS]. Як вбачається з акту № 13274 проведення експертизи лічильника електроенергії від 13 вересня 2007 року, за результатами проведеної експертизи лічильника № 2794502 типу СО-2М2 1975/1 ПЬ визнано не придатним для подальшої експлуатації . Зміна показів розрахункового лічильника електричної енергії здійснювалось за допомогою втручання в роботу лічильного механізму, гальмування диску стороннім предметом. Згідно нарахувань а актом № 018627 від 25 червня 2007 року, [PERSON] нараховано до оплати 642 гривні 43 копійки. Таким чином, визнання відповідачкою пред′явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. З урахуванням наведеного, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги ВАТ «Донецькобленерго» Приазовські електричні сіті до [PERSON] про стягнення нарахувань за Актом за порушення Правил користування електроенергією для населення На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-06 00:00:00

17 квітня 2008 року позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилалась на те, що з відповідачем 28 вересня 2002 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню доньку, [PERSON],[INFO]. З відповідачем склались важкі відношення. Розлад сімейного життя стався через суперечки та нерозуміння один одного. Зараз проживають окремо, фактично шлюбні відносини припинені з квітня 2006 року. Вважає, що шлюб розпався остаточно, на примирення не згодна. Суперечки про місце проживання дитини не мають. У судовому засіданні позивачка підтримала заявлені вимоги, просила задовольнити позов. Відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі, на розірвання шлюбу згоден. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити на попередньому судовому засіданні. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28 вересня 2002 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції міста Маріуполя Донецької області 28 вересня 2002 року, актовий запис № 788. Згідно із свідоцтва про народження [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського районного управління юстиції міста Маріуполя Донецької області 15 квітня 2003 року, актовий запис № 241, [PERSON] народилась [INFO], батьком якої у свідоцтві зазначено відповідача. Шлюб перший. Згідно із ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із членів подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Таким чином, визнання відповідачем позову про розірвання шлюбу не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Витрати по розірванню шлюбу, з урахуванням матеріального становища сторін, суд покладає на відповідача. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-06 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом та в підтвердження своїх позовних вимог пояснила, що 01 грудня 2007 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб та прожили разом до 15 січня 2008 року, потім сім'я розпалась, так як відповідач її покинув. Від шлюбних відносин дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалось, оскільки відповідач постійно покидав сім'ю, ображав її, стали виникати сімейні конфлікти. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 01 грудня 2007 року у відділі РАЦС Сватівського районного управління юстиції Луганської області. Відповідач у судове засідання не з”явився, не повідомивши суд про причини не явки, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що є підтвердження у справі. Тому суд вважає за необхідне постановити заочне рішення на підставі доказів, які знаходяться у справі. В судовому засіданні досліджені докази: · Свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 01 грудня 2007 року, що сторони 01 грудня 2007 року зареєстрували шлюб, актовий запис № 202. Суд, вислухавши позивача, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, всебічно з”ясувавши обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, вважає за необхідне задовольнити позовну заяву [PERSON]. в повному обсязі, оскільки подружнім життям сторони не проживають з 15 січня 2008 року, спільне домашнє господарство не ведуть, що свідчить про те, що сторони зберегти шлюб не мають наміру. Відповідно до ч.1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред»явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.1 ст.. 112 СК України суд з»ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-06 00:00:00

Позивач посилається на те, що з відповідачем по справі зареєструвала шлюб 23 вересня 2006 року. Даний шлюб зареєстровано Ананьївською Першою сільською радою Ананьївського району Одеської області, актовий запис №10. Від указаного шлюбу неповнолітніх дітей немає. Шлюб у обох перший. Їх сімейне життя не склалось у зв'язку з тим, що мають різні характери та різні погляди на сім'ю та сімейні стосунки, із-за чого виникали неодноразові сварки, в сім'ї було відсутнє взаєморозуміння, близько трьох місяців проживають окремо, не спілкуються, спільного господарства не ведуть, сімейних стосунків не підтримують, [PERSON]. має іншу сім'ю. При таких обставинах позивач приходить до висновку, що збереження сім'ї у подальшому неможливе, шлюб носить виключно формальний характер, а тому просить розірвати їх шлюб. У судове засідання на розгляд справи позивач не з'явилася, однак надала заяву, згідно з якою просить справу розглянути у її відсутність, а позов задовольнити. Відповідач також в судове засідання не з'явився, причину своєї неявки не повідомив, хоча про час та місце слухання справи повідомлялася належним чином (а.с.16,20). Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Взявши до уваги заяву позивача, вивчивши документи справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.ст.110,112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, тоді суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із позовної заяви та матеріалів справи видно, що позивач, [PERSON]., перебуває у шлюбі з відповідачем по справі, [PERSON], з 23 вересня 2006 року, зареєстрованого Ананьївською Першою сільською радою Ананьївського району Одеської області, актовий запис №10, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.4). Від вказаного шлюбу дітей немає. Приймаючи до уваги, що збереження сім'ї неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них, оскільки в сім'ї було відсутнє взаєморозуміння, створені умови, в яких не можливе нормальне існування сім'ї, спільне проживання, майже три місяці проживають окремо, відсутність дітей, сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, позивачка має іншу сім'ю, тому суд вважає можливим їх шлюб розірвати, при цьому всі витрати по справі, відповідно до ст. 88 ЦПК України, покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-06 00:00:00

Заявниця звернулась в суд з цією заявою, вказуючи, що з вересня 1980 року по липень 1981 року навчалась в Одеському обласному учбовому комбінаті на бухгалтера сільгосппідприємства. По його закінченню їй було видано Свідоцтво[NUMBER]. Свідоцтво виписано на її дівоче прізвище - [PERSON], замість правильного [PERSON]. З 08 вересня 1981 року вона була прийнята на роботу у Дорресторан ст.Котовськ на посаду бухгалтера. Там за місцем роботи 15.09.1981 року їй було виписано трудову книжку [NUMBER]. В якій також помилково замість правильного [PERSON], вказали, [PERSON]. В 1986 році після одруження прізвище в її трудовій книжці було змінено на [INFO]. 07.04.2008 року згідно рішенням МСЕК вона була визнана інвалідом 2 групи. Відповідно до цього їй видано довідку до акта огляду МСЕК серії 2-18ОВ №077876 від 07.04.2008 року і виписку із акта огляду МСЕК до цієї довідки. При цьому в цих документах також помилково вказали її ім'я [INFO] замість правильного [INFO]. Тепер із-за цих помилок в документах їй відділення ПФУ в Котовському районі відмовляє у оформлені пенсії по інвалідності. Тому просила постановити рішення суду яким встановити факт приналежності їй цих вищезазначених документів. В судове засідання заявниця не з'явилась за станом здоров'я, однак надала заяв про розгляд справи у її відсутність. Представник Управління ПФУ в Котовському районі Одеської області Кудрявцев С.С. не заперечував в задоволенні заяви. Вислухавши пояснення зацікавленої особи, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку про задоволення заяви, виходячи з наступного. Згідно паспорту громадянина України [NUMBER], виданого 11.11.1998 року Котовським МРВ УМВС України в Одеській області, прізвище, ім'я й по-батькові заявниці є -[PERSON], а на російській мові «[PERSON]». Дата народження заявниці -[INFO]. Згідно свідоцтва про народження заявниці її дівоче прізвище було [INFO]. 24.09.1986 році після укладання нею шлюбу з [PERSON]. їй присвоєно прізвище - [INFO]. Факт приналежність заявниці Свідоцтво[NUMBER] про закінчення Одеського обласного учбового комбінату, трудової книжки [NUMBER] та довідки до акта огляду МСЕК серії 2-18ОВ №077876 від 07.04.2008 року і виписки із акта огляду МСЕК до цієї довідки, підтверджуються співпаданням всіх анкетними даних її документів, крім ім'я [INFO], яке є правильним [INFO]. Тому суд вважає, що вимога заявниці є обґрунтована і найшла своє підтвердження доказами в ході розгляду справи в суді.

Outcome: approved