Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-02 00:00:00

У травні 2008 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики від 20.12.2006 року у розмірі 5950,00 грн, штрафних санкцій у розмірі 2380,00 грн, витрат за надання юридичної допомоги у розмірі 1500,00 грн, витрат на сплату держмита у сумі 83,30 грн та витрат на оплату інформаційно-технічного забезпечення справи у розмірі 30 грн. Позивач у позовній заяві зазначив, що 20.12.2006 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики, згідно до умов якого він передав відповідачці 1000,00 доларів США та 3600,00 грн, а відповідачка зобов'язалася повернути їх в строк до 20 грудня 2007 року. Однак відповідачка повернула лише частину боргу у розмірі 2700,00 грн, несплаченою залишилася сума 5950,00 грн, яку повертати у добровільному порядку відповідачка відмовляється. Також за час прострочення за вказаним договором відповідачка повинна сплатити йому штраф у розмірі 40 %, що складає 2380,00 грн. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити позов у повному обсязі, стягнувши з відповідачки суму заборгованості за договором позики на сьогоднішній день у відповідності до курсу НБУ у розмірі 5950,00 грн, штрафні санкції у розмірі 2380 грн та судові витрати. Відповідачка у судовому засіданні позов визнала та пояснила, що дійсно 20.12.2006 року вона уклала з позивачем договір позики, згідно якого отримала від нього гроші у розмірі 1000,00 доларів США та 3600,00 грн і зобов'язалася повернути її в строк до 20 грудня 2007 року. Однак у зв'язку з погіршенням матеріального стану не змогла цього зробити, не заперечувала проти стягнення з неї вказаної суми. . Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що позивач 20 грудня 2006 року передав відповідачці згідно з письмовим договором позики 1000 доларів США та 3600 гривень, а [PERSON] зобов'язалася їх повернути протягом року до 20 грудня 2007 року, однак своїх зобов'язань належним чином не виконала, повернула лише 2700 грн (а.с. 8, 11). Причини невиконання таких зобов'язань правового значення для справи не мають. У відповідності до довідки офіційний курс по Національному банку України станом на 03.07.2008 року складає за 100 доларів США - 484,95 грн (а.с. 12) У відповідності ст. 1046 ЦК України за договором позики, який згідно зі ст.4 1047 цього ж Кодексу був укладений представленою позивачем письмовою розпискою (а.с. 4, 10), одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за договором позики підлягають частковому задоволенню з урахуванням курсу долара США до української гривні станом на день винесення рішення. Сума заборгованості становить 5749,50 грн, яка стягується з відповідачки. При укладенні договору позики від 20 грудня 2006 року відповідачка взяла не себе зобов'язання у разі несвоєчасного повернення суми позики виплатити 10% від суми боргу штрафні санкції за кожен місяць прострочення. Таке зобов'язання не суперечить діючому законодавству відносно положень про забезпечення виконання зобов'язання, а саме положенням про неустойку. У зв'язку зі зміною курсу долара США по відношенню до української гривні та зі зменшенням з цієї причини суми основної заборгованості за договором позики, суд вважає за необхідне провести нарахування штрафу до суми боргу, що визначена судом. Таким чином, сума штрафу за прострочення сплати позики становить 2299,80 грн з розрахунку: 5749,50 грн х 40% = 2299,80 грн. Вказана сума також підлягає стягненню з відповідачки. Відповідно до ст. 88 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню з відповідача судові витрати пропорційно до частини задоволених вимог.

Outcome: partial