Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-03 00:00:00

У вересні 2007 року [PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] та просив стягнути в порядку регресу з [PERSON] на користь [PERSON] 18935 грн. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 18 червня 2006 року [PERSON], з метою врегулювання судового спору та відшкодування шкоди по справі за позовом прокурора в інтересах [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про стягнення вартості квартири, передав безоплатно належні йому, [PERSON], 2/9 частини квартири [ADDRESS] у власність [PERSON], в зв'язку з чим останній відмовився від позовних вимог. Вартість вказаної частки квартири була оцінена в 37870 грн. Позивач посилається на ст. ст. 543, 544, 1190, 1191 ЦК України, відповідно до яких виконання одним з боржників солідарного обов'язку перед потерпілим припиняє обов'язок решти солідарних боржників перед потерпілим, а особа, яка відшкодувала солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до іншого боржника в рівній частині. Отже, на думку позивача, внаслідок відшкодування [PERSON] в повному обсязі шкоди, завданої діями останнього та [PERSON] [PERSON], [PERSON] має право зворотної вимоги до [PERSON] в частині відшкодування половини вартості переданої [PERSON] в рахунок відшкодування шкоди частини квартири в сумі 18935 грн. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 січня 2008 року позов задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 18935 грн. у відшкодування половини вартості 2/9 частин квартири[ADDRESS], 189 грн. у відшкодування судового збору та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього - 19154 грн. 00 коп. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 січня 2008 року та постановити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. Апелянт посилається на те, що при винесенні рішення судом були порушені норми матеріального та процесуального права, зокрема, не встановлені обставини, які мають значення для справи. [PERSON] вказував на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими та на невідповідність висновків суду обставинам справи. Апелянт вказує, що судовими рішеннями не були встановлені боржники, які зобов'язані сплатити [PERSON] шкоду в солідарному порядку. Сам факт подання позовної заяви [PERSON] не дає підстав вважати його, апелянта, та [PERSON] боржниками, які зобов'язані відшкодувати [PERSON] шкоду в солідарному порядку. На думку апелянта, дії [PERSON] щодо передачі 2/9 частини квартири [PERSON] є особисто його, [PERSON], ініціативою і самостійним рішенням, яке не погоджене з ним, [PERSON] На думку [PERSON], позовні вимоги [PERSON] про стягнення з нього коштів в порядку регресу є необґрунтованими. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за таких підстав. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з положень ст. ст. 543, 544 ЦК України, якими передбачено, що виконання солідарного обов'язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов'язок решти солідарних боржників перед кредитором і відповідно боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці. За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що солідарних боржників - відповідачів було двоє - [PERSON] та [PERSON], частина відшкодування солідарних боржників складає &frac12; від вартості переданої у погашення квартири і становить 18935 грн. 00 коп., оскільки згідно висновку про вартість майна від 18 серпня 2006 року вартість 2/9 частин квартири [ADDRESS] становить 37870 грн. 00 коп. Проте з таким висновком суду першої інстанції апеляційний суд погодитися не може, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та її неповнолітній син [PERSON], [INFO] народження, мали у власності однокімнатну квартиру [ADDRESS]. [PERSON] отримав доручення від [PERSON] та [PERSON], набувши право розпорядження належним їм майном. 10.11.2005 року [PERSON], діючи від імені [PERSON] та [PERSON], продав [PERSON] належну їм квартиру [ADDRESS]. 28.11.2005 року [PERSON] зазначену квартиру продав [PERSON], яка для придбання вказаної квартири оформила у банку кредит, який забезпечено договором іпотеки. 25.01.2006 року прокуратура Чернігівської області звернулась до Новозаводського районного суду м.Чернігова з позовом в інтересах [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третьої особи - [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування та визнання недійсними договорів купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Протягом розгляду даної справи прокурор змінив та уточнив позовні вимоги і просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири та стягнути в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] ринкову вартість вищевказаної квартири. 18.08.2006 року [PERSON], з метою врегулювання спору, передав у власність [PERSON] 2/9 частини п”ятикімнатної квартири [ADDRESS], а 08.09.2006 року право власності [PERSON] на зазначену нерухомість було зареєстровано у Чернігівському міжміському бюро технічної інвентаризації (а.с.16-18). 25.09.2006 року в судовому засіданні [PERSON], зважаючи на зазначені обставини, заявив що не має ніяких претензій майнового та матеріального характеру до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] і просив провадження по справі закрити (а.с.19). 26.09.2006 року ухвалою Новозаводського районного суду м.Чернігова прийнята відмова [PERSON] від позову і провадження у справі № 2-515/06 закрито (а.с.16-18). Зазначені обставини сторони в апеляційному суді сторони не оспорювали і не заперечували. Як вбачається із змісту ст.541 ЦК України солідарний обов”язок виникає, коли законом або іншим нормативним актом прямо передбачено солідарне виконання зобов”язання. Судом встановлено, що ніяких цивільно-правових угод щодо солідарного відшкодування спричиненої [PERSON] шкоди між [PERSON]та [PERSON] укладено не було. До кримінальної відповідальності внаслідок спричинення шкоди [PERSON] [PERSON] не притягувався. Отримана [PERSON]довіреність та укладений на її підставі договір купівлі-продажу квартири, належної [PERSON] та його померлій матері [PERSON], у встановленому законом порядку недійсними визнані не були, а отже вина [PERSON] у спричиненні шкоди [PERSON] внаслідок продажу квартири - не встановлена, а ухвала Новозаводського районного суду м.Чернігова від 26.09.06., якою закрито провадження у справі № 2-515/06, не може бути підставою для визнання [PERSON] та [PERSON] солідарними боржниками щодо [PERSON] Зазначені обставини залишились поза увагою суду першої інстанції. Зважаючи на викладене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції неправильно встановлені правовідносини між сторонами і їм дана невірна юридична оцінка. Всупереч ст.ст.541, 1190 ЦК України, судом помилково визнано наявність у [PERSON] та [PERSON] солідарного зобов”язання по відшкодуванню шкоди [PERSON] За таких обставин, згідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухвалеленням нового рішенння, яким в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed