Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-21 00:00:00

Рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 29 лютого 2008 року позов задоволено частково та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 98,92 грн у відшкодування майнової шкоди та 5000 грн у відшкодування моральної шкоди, 70 грн у відшкодування витрат на правову допомогу, у решті позову відмовлено, а також з [PERSON] стягнуто на користь держави 59,50 грн судового збору та 30 грн збору з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ. В апеляційній скарзі відповідач [PERSON] просить скасувати зазначене рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та на неправильне застосування норм матеріального права, оскільки суд не врахував, що причиною інциденту стала зухвала поведінка самого [PERSON] та його товаришів щодо його сина, дружини, а також безпосередньо щодо нього, коли він намагався припинити їх хуліганську поведінку, і вдарив [PERSON], не витримавши його зухвалості та агресивної поведінки щодо нього, без будь-якого наміру заподіяти ушкодження здоров'я, і ці обставини були підтверджені наявними у справі документами. Позивач [PERSON] та її представник заперечували доводи скарги, вважають рішення суду обгрунтованим та законним, просять відхилити апеляційну скаргу. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін та їх представників, перевіривши доводи скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга [PERSON] належить до задоволення частково, рішення суду підлягає зміні у зв'язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи. Матеріалами справи підтверджено, що 1 жовтня 2006 року [PERSON] вдарив неповнолітнього онука позивачки [PERSON], [INFO], коли той бавився з іншими дітьми на спортивному майданчику біля будинку[ADDRESS], у результаті чого заподіяв неповнолітньому легкі тілесні ушкодження і для відновлення здоров'я позивачка вимушена була нести витрати на лікування онука, а також цими діями [PERSON] потерпілому було заподіяно моральну шкоду, у зв'язку з чим у вересні 2007 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила стягнути з [PERSON] на її користь в інтересах неповнолітнього онука [PERSON],[INFO], 385,11 грн у відшкодування витрат на лікування онука та 10000 грн у відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ст.ст.1166,1167,1168,1195 ЦК України особа, яка заподіяла шкоду ушкодженням здоров'я, зобов'язана відшкодувати заподіяну майнову шкоду у т.ч. і витрати на лікування для відновлення здоров'я, а також відшкодувати заподіяну моральну шкоду, якщо не доведе, що шкода заподіяна не з її вини. Посилання відповідача [PERSON], що він вдарив неповнолітнього потерпілого не витримавши зухвалої поведінки неповнолітнього, не можуть бути підставою для звільнення його від обов'язку відшкодувати заподіяну шкоду, оскільки, застосувавши фізичну силу до неповнолітнього, котрому станом на 1 жовтня 2006 року було 14 років, відповідач мав можливість та повинен був передбачити можливі наслідки своїх дій. За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обовязок відповідача [PERSON] відшкодувати витрати на лікування потерпілого та моральну шкоду заподіяні ушкодженням здоров'я неповнолітнього [PERSON] Щодо визначення конкретного розміру відшкодування витрат на лікування та розміру відшкодування моральної шкоди, що у цій частині висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, які підтверджені наявними у справі документами. Відповідно до ст.ст.1166,1195 ЦК України витрати на лікування повинні бути відшкодовані у повному обсязі, що може бути підтверджено наданими документами про фактичні витрати. Відповідно до наданих фіскальних чеків на придбані ліки(ас-19), необхідність застосування яких підтверджена листом Чернігівського обласного управління охорони здоров'я від 27 лютого 2008 року(ас-42), витрати на придбання ліків становлять 33,58 грн, інші витрати на придбання ліків не пов'язані з лікуванням потерпілого. Підлягають також відшкодуванню і витрати на проїзд до м.Києва та назад, оскільки необхідність поїздки на консультацію до Київського науково-дослідного інституту отоларингології підтверджена направленням головного отоларинголога управління охорони здоров'я від 3 січня 2007 року(ас-14,15). Відповідно до наданих проїзних квитків за 12 січня 2007 року(ас-18) вартість проїзду за маршрутом Чернігів-Київ та назад становить 60 грн. Відшкодування витрат на проїзд місцевого транспорту не може бути відшкодовано, оскільки не підтверджено достовірність цих поїздок безпосередньо у зв'язку з лікуванням потерпілого. Отже, всього у відшкодування витрат, пов'язаних з лікуванням потерпілого безпосередньо, підлягає до стягнення 93,58 грн. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди крім обставин, передбачених ст.ст.1167,1168 ЦК України, необхідно враховувати також і вину потерпілого, груба необережність або поведінка якого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, що передбачено ст.1193 ЦК України. Відповідач [PERSON] посилався, що 1 жовтня 2006 року він підійшов до потерпілого та його товаришів, щоб поговорити з ними про їх негідну попередню поведінку щодо його сина, дружини, але агресивна, зневажлива та зухвала поведінка самого [PERSON] та його товаришів під час розмови стали причиною, що він не стримався та вдарив [PERSON] без будь-якого наміру заподіяти ушкодження здоров'я. Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи. Так свідки [PERSON] та [PERSON] у судову засіданні підтвердили про недостойну поведінку щодо сусідів та їх дітей на вулиці потерпілого протягом тривалого часу до інциденту з [PERSON]. З матеріалів перевірки зави [PERSON] щодо факту заподіяння [PERSON] 1 жовтня 2006 року тілесних ушкоджень також підтверджена недостойна поведінка потерпілого, що підтвердили у своїх поясненнях [PERSON],[PERSON], сусіди позивачки та неповнолітнього потерпілого, а неповнолітні [PERSON] та [PERSON], які безпосередньо бачили конфлікт на стадіоні 1 жовтня 2006 року, підтвердили, що під час розмови з [PERSON]. неповнолітній [PERSON] та його товариш [PERSON] вели себе зухвало, лаялися на [PERSON] нецензурною лайкою, погрожували, стрибали на нього, провокували на бійку і [PERSON] без замаху вдарив [PERSON] Отже, за матеріалами справи встановлено, що заподіянню шкоди значно сприяла негідна поведінка самого потерпілого і за таких обставин визначена судом першої інстанції компенсація моральної шкоди у 5000 грн явно не відповідає обставинам справи та моральним засадам суспільства, є явно завищеною і підлягає зменшенню до 1000 грн. За обставин, коли висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним матеріалам справи у частині визначення розміру відшкодування майнової та моральної шкоди, відповідно до п.3 ч.1 ст.309 ЦПК України рішення суду у цій частині підлягає зміні. В іншій частині рішення суду належить залишити без змін.

Outcome: partial