Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-16 00:00:00

Позивач[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів, мотивуючи тим, що 22.02.2008 року він уклав з відповідачем договір завдатку, де йдеться про купівлю-продаж квартири, відповідачка отримала від нього завдаток в сумі 1000 дол.США. і зобов”язувалася в строк до 29.02.2008 року продати йому зазначену квартиру, але свої обов”язки не виконала, що змусило його звертатися до суду з вказаним позовом. Просив суд стягнути з відповідачки на його користь 10100грн. та витрати по справі. В судовому засіданні позивач та його представник уточнили позовні вимоги та просили суд стягнути з відповідачки [PERSON] на користь позивача суму завдатку та витрати на оплату комунальних платежів по її квартирі, які здійснив позивач, а всього стягнути на його користь 12481,2 грн. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з”явилася, хоч про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Представник відповідачки в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю. Заслухавши пояснення позивача та його представника, покази свідка, оглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково. Так, судом встановлено, що 22 лютого 2008 року сторони по справі уклали між собою письмовий договір, згідно якого позивач зобов”язувався в строк до 29.02.2008 року придбати квартиру[ADDRESS], вартістю 65000доларів США, а відповідачка зобов”язувалася продати зазначену квартиру позивачу, надати всі необхідні для оформлення договору купівлі-продажу документи, розрахуватися за борги по комунальних платежах та надати довідки про відсутність таких боргів. За цим договором відповідачка 22.02.2008 року також отримала від позивача 1000 дол.США як завдаток, про що склала письмову розписку. Представник позивача в суді посилається на те, що з відповідачкою була досягнута усна домовленість про те, що нею самостійно буде погашено сума кредиту перед Кредит банком та звільнено від заборони на відчуження квартиру, яка є предметом іпотеки в строки до 29.02.2008 року, але замість цього відповідачка відмовилася від виконання цього обов”язку та запропонувала позивачу внести за неї кошти до банку, щоб звільнити квартиру від заборони і лише тоді продати її позивачу, на що позивач відмовився, тобто свої обов”язки по договору завдатку не виконала відповідачка [PERSON] По справі також встановлено, що 16.07.2007 року відповідачка [PERSON] уклала іпотечний договір з ВАТ “Кредо банк” в рахунок забезпечення виконання зобов”язань за кредитним договором №006/12 від 16.07.2007 року по якому вона отримала в кредит 222800,0грн. на строк до 01.07.2012р. Згідно з довідкою банку станом на 26.02.2008 року кредит не погашений, а згідно з довідкою білоцерківського МБТІ від 20.05.2008 року станом на 20.05.2008 року право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано на [PERSON], згідно з договором дарування, посвідченого приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу 11.12.1995 року реєстр № 2841. Сторони в суді посилаються на те, що сплачена позивачем відповідачці сума 1000 дол.США є завдатком, а отже до нього застосовуються правові наслідки порушення зобов”язання, забезпеченого завдатком, передбачені ст.571 ЦК України, тобто, якщо порушення зобов”язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора, а якщо порушення зобов”язання сталося з вини кредитора, він зобов”язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. За ст.570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов”язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Отже, завдатком визнається один із способів забезпечення виконання зобов”язання, який підтверджує факт укладення договору і перш за все має на меті запобігти невиконанню договору, який забезпечує, тобто, завдаток забезпечує вже існуюче договірне зобов”язання, а не те, що виникне в майбутньому. В даному випадку сторони по справі тільки домовилися про укладення договору купівлі-продажу, цей договір між ними так і не був укладений. А тому, суд вважає, сплачену суму 1000 дол.США не завдатком, а авансом, який був сплачений позивачем відповідачу в рахунок майбутніх платежів в разі укладення договору. Оскільки квартира позивачем не була придбана, то суд вважає, що відповідачка повинна повернути позивачу внесений ним аванс в розмірі 1000 дол.США, що еквівалентно сумі грн. відповідно курсу долара до гривні за даними Національного банку України / 100 дол.США: 484,13 грн./, всього 484,13 х 1000 :100=4841,3 грн. Що стосується вимог представника позивача щодо відшкодування понесених позивачем витрат в зв”язку з оплатою комунальних платежів, то суд вважає, що вони до задоволення не підлягають, оскільки, належних доказів цьому суду не надано. Так, позивач послався на те, що квитанції про сплату 790,92грн. на користь КП КОР “Білоцерківводоканал” від 28.02.2008 року та 592,91грн. на користь А.Е.С. Київобленерго оплачені ним в присутності реєлтера [PERSON] та знаходяться у нього. Але, допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON]цих обставин не підтвердив, а представник відповідачки [PERSON] зазначив, на виконання обов”язків по договору завдатку ( п. 3.4) відповідачка оплатила та передала позивачу зазначені квитанції. Також суд враховує, що будь - яких письмових доказів про передачу [PERSON]. коштів на оплату комунальних платежів за квартиру відповідачці не має, в договорі завдатку про це також не зазначено. Таким чином, суд приходить до висновку, що в цій частині позовні вимоги недоведені і до задоволення не підлягають. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що до стягнення підлягають сума авансу 4841,3 грн. та судові витрати по справі в сумі 30грн. +51грн., а всього 4841,3 + 30 + 51 = 4922,3 грн.

Outcome: partial