Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-09 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом до УДППШ «Укрпошта» в особі Вінницької дирекції, виконкому Вінницької міської ради про визнання права користування приміщенням, мотивуючи тим, що відповідно до договору № 3 в 1973 році [PERSON], як працівнику Вінницького ОПП разом з сім'єю було надано житлове приміщення по [ADDRESS]. До складу сім'ї входили чоловік - [PERSON], дочка [PERSON], та [PERSON] Дане приміщення являло собою 1 кімнату, яку поштамт дозволив переобладнати та довести до житлового стану, прибудувати кухню, побудувати сарай з погребом за свої кошти. В 1995 році [PERSON] разом з [PERSON] з дозволу та згоди інших члені сім'ї заселилися в цю квартиру разом з [PERSON], [INFO] року народження, а в 2000 році у них народилося ще 2 дітей: [PERSON],, [PERSON] Позивачі разом зі своїми неповнолітніми дітьми постійно проживали в даній кімнаті, проводили оплату за житло, провели газове опалення, поміняли труби, батареї, зробили капітальних ремонт приміщення в 1997 році зі згоди адміністрації поштамту: замінили вікна, поставили решітки, зробили крильце, отмістку біля будинку, замінили дах, зробили ринви. Таким чином за кошти позивачів помешкання, яке їм надавалось стало придатним для проживання. Тому, позивачі звернулися з даним позовом до суду та просили його задовольнити, визнавши за ними право користування вказаним приміщенням. В свою чергу, УДППШ «Укрпошта» в особі Вінницької дирекції звернулася до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про визнання договору оренди недійсним, мотивуючи тим, що 12.12.1971 року начальник Вінницького ОПП [PERSON] заключив договір оренди відомчого приміщення для проживання з [PERSON] Даний договір УДППШ «Укрпошта» в особі Вінницької дирекції просить суд визнати недійсним, як такий, що не відповідає вимогам чинного законодавства. Зокрема, для найму будівлі, для проживання, мав би бути заключний договір житлового найму, де наймодавець повинен передати наймачеві будівлю або іншу кап.споруду на підставі спеціального ордеру на проживання, який видається на підставі рішення. При укладанні договору найму до нього мали б застосовуватись норми Житлового Кодексу України, де предметом договору найму житла є помешкання, зокрема квартира, житловий будинок або гуртожиток, які благоустроєні та придатні для постійного проживання. Приміщення, на яке був заключний договір є виробничим. Оскільки між сторонами був укладений договір оренди, то із закінченням строку договору або у разі його дострокового розірвання орендавець має повернути взяте в найм майно. Крім того, відповідач зазначає, що у договорі оренди відсутні істотні умови його укладення - строк договору, протягом якого сторони здійснюють свої зобов'язання відповідно до договору, коли договір набирає чинності. Враховуючи наведене, відповідач вважає, що даний договір не породжує правових наслідків, тому не може вважатись укладеним, в договорі відсутні істотні умови, не зрозуміло на який час і коли був укладений договір. При укладанні договору сторони були зобов'язані у будь - якому разі погодити предмет, ціну та його строк, в преамбулі зазначити повну назву сторін, докладну назву посади та найменування документів, якими керуються сторони при укладанні договору, визначити предмет договору; права, обов'язки та відповідальність сторін; реквізити сторін. В судовому засіданні позивач [PERSON], яка представляє інтереси [PERSON], [PERSON] підтримали свої позови повністю, а зустрічний позов не визнали, пославшись на обставини, викладені в своєму позові, а також просили суд застосувати строк позовної давності до позову УДППШ «Укрпошта» в особі Вінницької дирекції, передбачений ст. 257 ЦК України та відмовити в його задоволенні. Представник відповідача-позивача УДППШ «Укрпошта» в особі Вінницької дирекції первісний позов не визнала, а зустрічний підтримала в повному обсязі, мотивуючи обставинами, викладеним в зустрічному позові, а також тим, що договір оренди приміщення був підписаний неповноважною особою, оскільки станом на 1971 рік директором УДППШ «Укрпошта» в особі Вінницької дирекції був [PERSON] Представник виконкому Вінницької міської ради первісний позов не визнав, мотивуючи тим, що будинок [ADDRESS], в якому знаходиться житло позивачів не належить до власності не територіальної громади, крім того, приміщення, на яке просять позивачі визнати за ними право користування не являється житловим, а призначений для виробничих потреб. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд встановив: Відповідно од договорів № 3 та 6, укладених між начальником Вінницького ОПП [PERSON] та [PERSON], останній та її сім'ї надано для проживання площу розміром 17 кв.м., за проживання в якій [PERSON] повинна сплачувати орендну плату, плату за опалення, електричну енергію в касу Вінницького ОПП (а.с. 8). Позивачі-відповідачі, починаючи з 1975 року проводили оплату за проживання в спірному приміщенні (а.с. 4, 62-77). [PERSON] та [PERSON], які проживають по [ADDRESS] видане посвідчення № 32 від 4 червня 1998 року про те, що з ними проведено навчання по правилах користування газовими приладами (а.с. 4). Згідно довідки від 16 січня 2001 року № 34 [PERSON] з чоловіком та дітьми проживає по [ADDRESS] (а.с. 10). Сім'єю позивачів, починаючи з 1998 року проводилася заміна газових балонів (а.с. 11). Відповідно од довідки № 65 від 30 жовтня 1986 року [PERSON], проживає по [ADDRESS] та перебуває на квартирному обліку в райвиконкомі з 15 грудня 1974 року за № 25 (а.с. 12). [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON], від якого є неповнолітні діти (а.с. 13-16). Відповідно до постійних пропусків № 271, 272 [PERSON] та її чоловік [PERSON] працюють на УДППШ «Укрпошта» (а.с. 17-18). Відповідно од листа УДППШ «Укрпошта» № 141 від 21 лютого 2006 року підприємство не може забезпечити житлом [PERSON] та [PERSON], оскільки немає свого житлового фонду (а.с. 19). Відповідно од адресних довідок від 26 травня 2006 року [PERSON] та [PERSON] проживають в [ADDRESS], а [PERSON] відповідно од довідки від 22 листопада 2007 року по [ADDRESS] (а.с. 37). Відповідно до актів від 10 та 11 січня 2006 року в господарському приміщенні, який позначений на інвентарній справі № 3, що було надано у тимчасове користування [PERSON] та [PERSON] протягом останніх двох років ніхто не проживає (а.с. 38). Відповідно од матеріалів інвентарної справи приміщення по [ADDRESS] відноситься до господарського приміщення, площею 85,6 кв.м., з прибудовами 15,1 кв.м., 5,4 кв.м. (а.с. 51). Відповідно од заяви [PERSON] просить УДППШ «Укрпошта» перевести чергу на отримання квартири з нього на його дружину - [PERSON] (а.с. 83). З 26 травня 1970 року по 1 листопада 1975 року начальником УДППШ «Укрпошта» був [PERSON] відповідно до особової карточки, а [PERSON] з 19 січня 1987 року по 1 січня 1995 року. Відповідно до довідки від 14 червня 2007 року № 02-04-196 УДППШ «Укрпошта» на балансі даного підприємства знаходиться господарський корпус по [ADDRESS]. Син позивача [PERSON]. - [PERSON]І. помер [INFO] року відповідно до довідки про смерть. Відповідно до рішення виконкому Вінницької міської ради віл 28 грудня 2001 року № 2454 про затвердження актів приймання-передачі в комунальну власність територіальної громади м.Вінниці житлового будинку, який перебуває на балансі Жмеринської дистанції цивільних споруді водопостачання увійшов 3-квартирний житловий будинок по [ADDRESS] загальною площею 214,9 кв.м., в тому числі приватизованого житла 96,7 кв.м. Господарське приміщення по [ADDRESS] знаходиться у власності держави в особі Міністерства транспорту та зв'язку України та перебуває у повному господарському віданні Вінницької дирекції УДППШ «Укрпошта» відповідно од свідоцтва про право власності на будівлі та реєстраційного посвідчення на об'єкти нерухомого майна, які належать юридичним особам. Виходячи з вище наведеного суд вважає, що позов [PERSON], [PERSON] до УДППШ «Укрпошта» в особі Вінницької дирекції, виконкому Вінницької міської ради про визнання права користування приміщенням слід задовольнити та визнати за ними право користування квартирою [ADDRESS], та про відмову в задоволенні позову УДППШ «Укрпошта» в особі Вінницької дирекції до [PERSON] про визнання договору недійсним, оскільки, як встановлено в ході судового розгляду між [PERSON] та УДППШ «Укрпошта» в особі Вінницької дирекції укладено в 1973 році договір оренди приміщення площею 17 кв.м., яке є господарським. За вказане житло сім'я [PERSON] проводила оплату і в даному приміщенні їх сім'я проживає по даний час. Однак, саме за рахунок коштів та фізичних зусиль позивачів дане приміщення фактично стало житловим, оскільки ними повністю проведено капітальний ремонт даного приміщення, проведено газифікацію та його опалення, замінені двері, вікна, дах, що стверджується відповідними документами по справі та оглянутими в ході судового розгляду фотографіями. А тому, суд вважає, що твердження представника відповідача про те, що договір оренди приміщення по [ADDRESS] слід визнати недійсним, як такий, що підписаний неповноважною особою, та з порушенням норм закону: не зазначено предмет договору, дату його підписання, строк дії договору, судом до уваги прийматися не може, в зв'язку з тим, що, починаючи з 1973 року сім'я [PERSON] проживає в даному приміщенні, іншого житла у них у власності немає і відповідно до ст. 47 Конституції України гарантується право кожного громадянина України на житло і ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону, за рішенням суду. У відповідності зі ст.ст. 22, 58 та 64 Конституції України не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод громадян. Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі. Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1.11.1996 р. „Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя”, звернуто увагу, що оскільки Конституція України, яка зазначено в її статті 8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акту з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію, як акт прямої дії. Тому, за таких обставин суд дійшов до висновку про задоволення позову [PERSON]., [PERSON], оскільки не з вини позивачів укладено договір оренди приміщення, яке фактично є житловим, і з порушенням норм закону: без дати, строку договору і крім того УДППШ «Укрпошта» в особі Вінницької дирекції пропущено строк позовної давності без поважних причин і ними не ставиться питання про його поновлення, крім того, на його застосуванні наполягала [PERSON] А відповідно до ст.. 267 ч. 4 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються ст.ст. 64, 257, 267 ЖК України, ст..ст. 759, 810 ЦК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved