Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що [INFO] помер її батько, після смерті якого залишилася спадщина-житловий будинок [ADDRESS] у м.Білій Церкві, спадкоємцями за законом після смерті батька є позивачка та відповідачка, позивач була постійнопрописана в цьому будинку з 1969 року по 26.11.1991 року та проживала в ньому, тим самим прийнявши спадщину після смерті батька, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом в нотаріальній конторі вона не змогла, оскільки їй було відмовлено в цьому. А тому позивач просила суд встановити факт прийняття нею спадщини після смерті батька та визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме: на житловий будинок [ADDRESS] в м.Білій Церкві. В судовому засіданні позивач повністю підтримала позовні вимоги. Відповідач в суді позов визнала. Представник 3-ї особи до суду не з»явився, про час розгляду справи повідомлені належним чином, до суду надійшло письмове повідомлення щодо розгляду справи без представника нотаріальної контори. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] помер батько позивачки [PERSON], що стверджується копіями свідоцтва про смерть, свідоцтва про народження позивачки і свідоцтва про її одруження. Після смерті [PERSON]. залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку по[ADDRESS] в м.Білій Церкві, що слідує з копії свідоцтва про право власності від 23.12.2002 року, копії технічного паспорта МБТІ. Згідно довідки КП Київської обласної ради “Білоцерківське міжміське бюро технічної інвентаризації” від 24.06.2008 року право власності на вказаний житловий будинок зареєстровано за [PERSON]. Заповіту померлий [PERSON]. не залишив, а позивач та відповідач згідно ст.529 ЦК України /в редакції 1963 року/ є спадкоємцями першої черги за законом. Позивач зазначила в позовній заяві, що після смерті батька фактично в шестимісячний строк прийняла спадщину, оскільки проживала і була прописана у зазначеному будинку, але відповідні документи в нотаріальній конторі не оформила. Відповідно до довідки Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори від 01.07.2008 року за № 2609/2-27 після померлого [INFO] [PERSON]. із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась. Відповідно до ст.549 ЦК України визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Суд вважає, що позивач по справі дійсно фактично прийняла спадщину після смерті батька протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Так, вона постійно проживала і була прописана у спірному будинку з 1969 року до 26.11.1991 року, користувалася спадковим майном, обслуговувала цей будинок. Вказані обставини підтверджуються випискою з будинкової книги в матеріалах справи. В даному випадку при вирішенні спору судом застосовуються норми ЦК України /в редакції 1963 року/, оскільки спадщина фактично була прийнята спадкоємцем до набрання чинності новим ЦК України, тобто, до 01.01.2004 року. В п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.06.1983 року з № 4 /зі змінами/ «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» роз»яснено, що передбачений ст.549 ЦК шестимісячний строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску. Якщо у вказаний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку. Отже, оскільки позивач як спадкоємець першої черги після смерті [PERSON]. фактично прийняла спадщину, то суд вважає за можливе визнати за нею право власності на вказаний вище будинок. Судом приймаються до уваги і ті обставини, що інші спадкоємці після смерті [PERSON]. до нотаріальної контори не зверталися, що стверджується довідкою Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори . А тому суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі ст.4 п.18 Декрету КМ України “Про державне мито” сторони звільнені від сплати держмита /судового збору/ на користь держави. Враховуючи все наведене та

Outcome: approved