Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-15 00:00:00

Позивач звернулася із позовом до суду у якому повідомила, що 04.10.2004 року близько 17.35 [PERSON] керуючи автомобілем ЗАЗ 11037 д.н. [NUMBER] у м. Херсоні на Миколаївському шосе скоїв ДТП з мопедом "Ямаха" під керуванням [PERSON]. В результаті ДТП [PERSON] нанесені тяжкі тілесні ушкодження про критерію небезпечні для життя. Відповідно до довідки відділу Державтоінспекції УМВС України в Херсонській області від 21.09.2006 року автомобіль ЗАЗ [NUMBER]станом на 04.10.2004 р. був зареєстрований за [PERSON]також 09.07.2003 року на ПП "Світлофор - таксі" та ПП "Транспортно - експедеційна компанія "Транс-Юг" були видані тимчасові реєстраційні посвідчення на право керування вказаним автомобілем. На яких підставах Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача 3 912 грн. 40 коп. матеріального збитку, 15 000 грн. моральної шкоди а всього 18 912, 40 коп. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просить позов задовольнити, стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 15000 грн. та матеріальну шкоду у розмірі 3 912, 40 грн. Представник відповідача ПП “Світлофор-таксі” у судовому засіданні пояснив, що позов не визнає, оскільки власник автомобілю [PERSON] , ввівши в оману адміністрацію ПП “Світлофор - таксі”, отримав згоду на укладення трудового договору, але після видачі у МПЄВ ДАІ тимчасового талону, жодного разу не з”явився. З ним ніяких угод не було укладено. Він не заперечує, проти стягненн матеріальної та моральної шкоди з відповідача ПП “ТЕК”Транс-юг”. Представник відповідача ПП “ТЕК “Транс-юг”, 3-і особи у судове засідання не з'явилися. Про день та час слухання справи були повідомлені належним чином, причина неявка суду невідома. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення згідно ст. 224 ЦПК України. Суд вивчив матеріали справи та встановив, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Вироком Суворовського районного суду м. Херсона від 14.10.2006 р. [PERSON] визнаний винним в скоєні злочину по ст. 286 ч.2 КК України з призначенням покарання в вигляді трьох років позбавлення волі та трьох років позбавлення права керування транспортними засобами. Відповідно до ст. 75 КК України він був звільнений від відбування основного покарання з випробувальним терміном три роки. Стягнуто з [PERSON]. на користь [PERSON]. 3912 грн. 40 коп. матеріального збитку та 15000 грн. моральної шкоди, а всього 18912 грн. 40 коп. Під час розгляду кримінальної справи не було з'ясовано, кому належав на праві власності автомобіль, на якому було скоєно злочин, на яких підставах [PERSON] керував автомобілем та хто був власником джерела підвищеної небезпеки на момент споєння ДТП. Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкоду заподіяну джерелом підвищеної небезпеки відшкодовує власник джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до п.4 ПВС України № 6 від 27.03.1992 р. під власником джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадяни, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав. Як вбачається з довідки ВДАІ України в Херсонській області [PERSON] на час скоєння ДТП не являвся власником джерела підвищеної небезпеки та є неналежним цивільним відповідачем. Відповідно до довідки відділу Державтоінспекції УМВС України в Херсонській області від 21.09.2006 року автомобіль ЗАЗ [NUMBER]станом на 04.10.2004 р. був зареєстрований за [PERSON]також 09.07.2003 року на ПП "Світлофор - таксі" та ПП "Транспортно - експедеційна компанія "Транс-Юг" були видані тимчасові реєстраційні посвідчення на право керування вказаним автомобілем. У судове засіданні представником відповідача було надано довідки, згідно з якими[PERSON] та [PERSON] в ПП “Світлофор-таксі” не працюють та раніше не працювали, данні про зарахування вищезазначених осіб: номера облікових карток, по підприємству “Світлофор-таксі” за період 2003-2004 роки у базі персоніфікованому обліку відсутні. На думку суду, позивачкою згідно з вимогами ст. ст. 1166 ЦК України належним чином підтверджено спричинення їй матеріальної шкоди у розмірі 3912, 40 грн., яка підлягає стягненню з відповідачів. Крім того, на думку суду, позивачем доведена, згідно з вимогами ст. 1167 ЦК України, спричинення їй моральної шкоди внаслідок дій відповідача у зв'язку із чим позов у цій частині підлягає задоволенню, в сумі 15.000 грн., з урахуванням ступеня вини відповідача та обґрунтування позивачем своїх позовних вимог в цій частині.

Outcome: approved