Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-30 00:00:00

В червні 2008 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на неповнолітню дитину до відповідача [PERSON] В позові зазначає, що вона з відповідачем зареєструвала шлюб 18.02.2005 року, даний шлюб у неї повторний, а у відповідача перший. В шлюбі народилася одна дитина, син [PERSON] [INFO] року народження, дитина знаходиться на її утриманні. Причиною звернення до суду з позовом стало те, що вони перестали розуміти один одного, постійно виникали сварки та скандали. На грунті цього перестали підтримувати подружні сосунки, тривалий час спільно не проживають, спільного господарства не ведуть, скандали які у них виникали проходили на очах дитини, що негативно відбивається на її психіці, та негативно впливає на її здоров”я. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, а та потребує такої допомоги, оскільки народилася хворою, перебуває на диспансерному обліку у лікарів, потребує постійного догляду та матеріальної допомоги. Відповідач в змозі надавати матеріальну допомогу дитині, оскільки має постійний заробіток і зобов'язаний це робити як батько дитини. Тому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем і стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів до повноліття дитини. В судовому засіданні позивачка підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі і дала свої пояснення. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, згідний на розірвання шлюбу, а також на стягнення з нього аліментів, але не в розмірі 1/3 частини , а в розмірі &frac14; частини його доходів, оскільки він є інвалідом 3-ї групи, хворіє цукровим діабетом і йому для придбання ліків потрібно багато грошей. Заслухавши сторін, дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом з'ясовано , що сторони перебували в шлюбі з 18.02.2005 року, перестали підтримувати подружні стосунки в травні 2008 року, а фактично не проживають спільно з листопада 2007 року. Обоє втратили почуття любові та поваги один до одного, спільного господарства не ведуть та не мають спільного бюджету. Обоє настоюють на розірванні шлюбу, на примирення не згідні і вважають це недоцільним. При таких обставинах суд вважає, що сім”я у сторін зберегтися не може, існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та неповнолітній дитині і це має істотне значення, а тому шлюб потрібно розірвати. Витрати при розірванні шлюбу в органах РАЦС слід покласти на відповідача з врахуванням сімейного та матеріального стану обох сторін. Також суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини, оскільки він з дитиною не проживає, матеріально її не утримує на теперішній час, дитина потребує матеріальної допомоги і відповідач як батько зобов'язаний утримувати дитину. Він є працездатним, має постійний заробіток, отримує також пенсію, а тому в змозі надавати матеріальну допомогу. Однак суд вважає, що з відповідача слід стягувати аліменти в розмірі &frac14; частини всіх його доходів , а не 1/3 частини як просить позивачка і при цьому суд приймає до уваги те, що відповідач проживає з батьками пенсійного віку, він є інвалідом 3-ї групи, хворіє цукровим діабетом і на придбання ліків йому необхідні значні грошові кошти. Тому з відповідача в користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі &frac14; частини всіх видів його доходів. На підставі викладеного та ст.ст. 109,110,112 , 180,182,183 СК України,

Outcome: partial