Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-08 00:00:00

14.12.2007 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою, зареєстрованого 30 серпня 2003 року Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції м.Одеси, актовий запис № 711, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачкою не склалося, на протязі останніх двох років виникали непорозуміння, оскільки у кожного свій погляд на сімейне життя та ведення спільного господарства. Шлюбні стосунки та ведення спільного господарства припинено з листопада 2007 року і позивач не має наміру їх поновлювати. Він переконаний, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить його інтересам. Також позивач повідомив, що шлюб у нього з відповідачкою перший, від шлюбу у них є неповнолітня дочка - [PERSON], [INFO], котра проживає разом з відповідачкою. У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав і просив суд задовольнити позов, оскільки на даний час позивач мешкає в іншому місті, з відповідачкою спілкуватися не бажає, що підтверджується власноруч написаною та поданою до суду заявою про розгляд справи за його відсутності згідно вимог ст.158 ЦПК України. Відповідачка у судовому засіданні заперечувала проти розірвання шлюбу, обґрунтовуючи заперечення тим, що має бажання особисто поспілкуватися з позивачем та з'ясувати ряд питань, про які повідомити суд відмовилася, однак позивач ухиляється від спілкування, змінивши номер мобільного телефону. Із зазначених причин відповідачка повідомила, що згоди на розірвання шлюбу вона не дасть до тих пір, поки позивач не задовольнить її вимоги та вони не з'ясують ряд особистих питань. Разом з тим відповідачка вважала, що строк на примирення у відповідності до ст.111 Сімейного Кодексу України їм не потрібен. Вислухавши представника позивача та відповідачку, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, позов підлягає задоволенню. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі, зареєстрованому 30 серпня 2003 року Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції м.Одеси, актовий запис № 711. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO], котра проживає разом з відповідачкою. Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства у листопаді місяці 2007 року - після повернення з рейсу позивач забрав усі свої речі та виїхав до м.Кіровограду, де й проживає по цей час у своєї матері і не має наміру повертатися та поновлювати сімейні стосунки, тому на даний час шлюб з відповідачкою носить виключно формальний характер. Шлюб у сторін перший, майновий спір та спір про місце проживання дитини у них відсутній. Судом було вжито заходів щодо примирення подружжя у відповідності до вимог ст.111 СК України, однак представник позивача та сама відповідачка вважали недоцільним надання подружжю строк для примирення. Заперечення відповідачки суд до уваги не приймає, оскільки будь-які обґрунтування таких заперечень вона суду не надала. Згідно ст.56 Сімейного Кодексу України, чоловік та дружина мають право на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Відповідно до ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача та їх неповнолітньої дитини, що має істотне значення, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсному волевиявленню позивача і після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті права сторін та права їх неповнолітньої дитини і шлюб може бути розірваний. На підставі встановленого, згідно ст.ст.56, 104, 105, 110 - 112 СК України,

Outcome: approved