Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-08 00:00:00

В жовтні 2007 року [PERSON]. та ТОВ „Інтрансавтострой” звернулись з позовом до ВАТ „Ніжинський жиркомбінат” та редакції газети „Деснянська правда”, в якому просили визнати такими, що не відповідають дійсності, відомості, наведені в статті „Чи є управа на [PERSON]”, що опублікована в Чернігівській обласній газеті „Деснянська правда” від 05 липня 2007 року №74, а саме: „Службою безпеки України по відношенню [PERSON]. було порушено кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ст.. 209, 364 КК України..”, „ на базі збанкрутілого комбікормового заводу, який належить [PERSON], що розташований в смт.Михайло-Коцюбинське Чернігівського району ...”, „Але ж [PERSON] має репутацію людини, яка не виконує взятих на себе зобов'язань...”. Позивачі просили зобов'язати ВАТ „Ніжинський жиркомбінат” на протязі одного місяця з дня набрання законної сили рішенням суду спростувати ці відомості, у спосіб, якими вони були розповсюджені, тобто через Чернігівську обласну газету „Деснянська правда”; зобов'язати редакцію газети надрукувати під заголовком „Спростування” спростування відомостей, які були наведені в статті „Чи є управа на [PERSON]”. Свої вимоги позивачі мотивували тим, що в Чернігівській обласній газеті „Деснянська правда” було опубліковано лист, адресований редакції вказаної газети від голови правління ВАТ „Ніжинський жиркомбінта” Сороки Л.Р. під назвою „Чиє управа на [PERSON]”, вказані вище відомості не відповідають дійсності і це підтверджується листом Управління СБУ в Чернігівській області №1/6935 від 17.08.2007 року про те, що жодної кримінальної справи відносно [PERSON]. не порушувалось, розповсюдження недостовірної інформації порочить його особу, як громадянина та керівника підприємства, яке він очолює, та порушує право ТОВ „Інтрансавтострой” на недоторканість ділової репутації. Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 24 квітня 2008 року визнано такою, що не відповідає дійсності інформація, яка була надрукована в статті „Чи є управа на [PERSON]”, що міститься в номері №74 Чернігівської обласної газети „Деснянська правда” від 05 липня 2007 року: „Службою безпеки України по відношенню [PERSON]. було порушено кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ст. 209, 364 КК України..”, „ на базі збанкрутілого комбікормового заводу, який належить [PERSON], що розташований в смт.Михайло-Коцюбинське Чернігівського району ...”, „Але ж [PERSON] має репутацію людини, яка не виконує взятих на себе зобов'язань...”. Зобов'язано ВАТ „Ніжинський жиркомбінат” на протязі одного місяця з дня набрання рішенням законної сили спростувати через Чернігівську обласну газету „Деснянська правда” відомості наступного змісту: „Службою безпеки України по відношенню [PERSON]. було порушено кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ст.. 209, 364 КК України..”, „ на базі збанкрутілого комбікормового заводу, який належить [PERSON], що розташований в смт.Михайло-Коцюбинське Чернігівського району ...”, „Але ж [PERSON] має репутацію людини, яка не виконує взятих на себе зобов'язань...”. Зобов'язано редакцію Чернігівської обласної газети „Деснянська правда” надрукувати під заголовком „Спростування” на тому ж місці шпальти, де розміщена інформація, яке спростовується і тим самим шрифтом, спростування інформації, яка була надрукована в статті „Чи є управа на [PERSON], в номері № 74 Чернігівської обласної газети „Деснянська правада” від 05 липня 2007 року і визнана судом недостовірною. В апеляційній скарзі ВАТ „Ніжинський жиркомбінта” просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON]. та ТОВ „Інтрансавтострой”, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Апелянт посилається на те, що судом не були враховані надані ВАТ „Ніжинський жиркомбінат” пояснення та письмові докази, які підтверджують достовірність інформації надрукованої в газеті „Деснянська правда”. Зокрема, згідно наданого Чернігівською транспортною прокуратурою листа, в прокуратурі перебувала кримінальна справа порушена за фактом легалізації доходів, одержаних злочинних шляхом, службовими особами ТОВ „Інтрансавтострой”, і однією із службових осіб є позивач [PERSON]. При викладенні в газеті інформації „на базі збанкрутілого комбікормового заводу, який належить [PERSON], що розташований в смт. Михайло-Коцюбинське Чернігівського району...” ВАТ „Ніжинський жиркомбінат” мав на увазі той підтверджений факт, що комбікормовий завод, який належить ТОВ „Інтрансавтострой” протягом останніх років не працює, тому зазначили „збанкрутілого”, а не визнано банкрутом, як зазначив позивач в позовній заяві. Викладена інформація: ”, „Але ж [PERSON] має репутацію людини, яка не виконує взятих на себе зобов'язань...”, на думку апелянта, відповідає дійсності і підтверджується наданими суду гарантійними зобов'язаннями ТОВ „Інтрансавтострой”, які [PERSON]. надавав протягом останніх двох років, але жодного не виконав. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню, рішення суду скасуванню з таких підстав. Задовольняючи позовні вимоги та застосовуючи правову норму ст.277 ЦК суд першої інстанції виходив з того, що відповідачами жодним чином не доведено, що поширені ними відомості відповідають дійсності, то такі відомості підлягають спростуванню. Проте такого висновку суд дійшов зробивши неправильний висновок про взаємовідносини сторін, та при вирішенні спору неправильно застосував норми матеріального права. Відповідно до ст.1 Закону України „ Про інформацію” інформацією є документ або публічно оголошені відомості про події та явища що відбуваються у суспільстві, державі та навколишньому природному середовищі. З матеріалів справи вбачається, що поширена головою правління ВАТ „ Ніжинський жиркомбінат” в газеті „ Деснянська правда” інформація-це оголошення відомостей про кримінальну справу що перебувала у провадженні Чернігівської транспортної прокуратури за фактом порушення вимог чинного законодавства службовими особами ТОВ „Інтрансавтострой” , обставини наявності порушеної кримінальної справи щодо службових осіб ТОВ „ Інтрансавтострой” одним із керівників якого є [PERSON]., стверджені листом Чернігівського транспортного прокурора ( ас. 24 ). Поширена відповідачем інформація в газетній статті, що „на базі збанкрутілого комбікормового заводу який належить [PERSON], що розташований в смт. Михайло-Коцюбинське Чернігівського району”, як і те що „Але ж [PERSON] має репутацію людини яка не виконує взятих на себе зобов”язань” в них відсутні посилання на конкретні факти неправомірних дій позивача в них відповідач висловлює свої судження оцінки щодо інформації яка була в друкованих засобах масової інформації, та була повідомлена посадовими особами. За ст.34 Конституції України кожен має право на свободу думки і слова, на вільне волевиявлення своїх поглядів та переконань. Згідно зі ст.47-1 Закону України „Про інформацію” ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлювання оціночних суджень, якими за винятком образи чи наклепу, є висловлювання які не містять фактичних данних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання що не можуть бути тлумаченні як такі що містять фактичні дані, з огляду на вживання гіпербол, сатири. Аналіз статті 277 ЦК у контексті статті 34 Конституції України та статті 47-1 Закону „ Про інформацію” дає підстави для висновку, що право захисту честі, гідності та ділової репутації шляхом спростування неправдивої інформації має фізична особа у випадку поширення про неї відомостей лише фактичного характеру, що не відповідають дійсності, вимоги щодо оціночних суджень задовольнити неможливо, їх правдивість доведенню не підлягає. Крім того, колегія суддів вважає що позивач [PERSON], є директором ТОВ „ Інтрансавтострой „ здійснює поточне керівництво його діяльністю, і його дії розглядаються як дії самого товариства, тому відповідно з рішенням Європейського Суду з прав людини в справі „Лінгенс проти Австрії” за 1986 рік слід врахувати, що - свобода вираження поглядів становить одну з підвалин демократичного суспільства, при цьому здійснення цієї свободи можливо у формах і за змістом які не є нейтральними, а є такими, що викликають почуття образи, обурення чи неспокою при формуванні громадської думки про поведінку та ідеї керівників межа допустимої критики є значно ширшою, ніж коли це стосується пересічної особи. Наведена відповідачем інформація зачіпає проблему виконання домовленостей, договірних зобов”язань які зафіксовані в договорі між суб”єктами господарювання, в ній голова правління відповідача висловлює своє ставлення до діяльності, поведінки іншого керівника товариства „ Інтрансавтострой”- [PERSON]., в ній містяться оціночні судження про його вчинки, із застосуванням мовних українських висловів. Колегія суддів вважає що ст.10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, захищає не тільки висловлені повідомлення, а й включає можливу дозу перебільшення з боку поширювача такої інформації. Виходячи з наведеного, що судом порушено ст.10 Європейської конвенції.... оскільки вимога довести правдивість оціночних суджень є нездійсненною і порушує свободу висловлення думки, що є фундаментальною частиною права, яке гарантується ст.10 Ковенції, то рішення суду як постановлене із неправильним застосуванням норм матеріального права підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, яким у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed