Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача матеріальну та моральну шкоду, яка збільшилася внаслідок невиконання відповідачем рішення суду про стягнення з неї матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири, посилаючись на те, що відповідачка тривалий час не виконує рішення суду в зв’язку з чим моральна та матеріальна шкода збільшилася . В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав за підставами, вказаними в позові та доповненнях до нього, просив позов задовольнити. Відповідачка позовні вимоги не визнала, мотивуючи тим, що незважаючи на рішення суду, яке набрало чинності вона не вважає себе винної в затопленні, тому відшкодовувати шкоду не буде, в наступному в судові засідання не з’являлася. До участі у справі в якості третьої сторони був долучений орган який виконує рішення суду – відділ державної виконавчої служби Суворовського РУЮ, представник якого в судове засідання не з’явився. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, встановивши обставини і визначивши відповідно до них правовідносини прийшов до наступного. Судовим розглядом встановлено, що рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 09.10.2002року, залишеним без змін судом апеляційної інстанції, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто матеріальну шкоду завдану затопленням її квартири в сумі 582 грн., компенсацію за моральну шкоду, спричинену затопленням квартири в сумі 1000 грн., судові витрати в сумі 100 грн. (а.с.81). [PERSON] суду пояснила, що рішення суду вона не виконала, грошові кошти [PERSON] не сплатила, оскільки не вважає себе винною в затопленні квартири. В силу вимог ч.2 ст. 625 ЦК України, а також з урахуванням Перехідних положень ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Додаткові вимоги позивача узгоджуються з положеннями Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди” №6 від 27.03.1992року зі змінами. [PERSON] померла 11.08.2007року (а.с.68), в зв’язку з чим ухвалою суду правонаступником по справі визнаний її син (а.с.69) [PERSON] . В зв’язку з тим, що моральна шкода заподіюється безпосередньо особі, а саме була заподіяна [PERSON] , у вказаних правовідносинах правонаступництво не може бути застосовано та вимоги про стягнення проіндексованого розміру моральної шкоди в сумі 1025,90 грн. за всі роки невиконання рішення суду на користь [PERSON] задоволенню не підлягають. Суд також вважає, що індекс інфляції не підлягає до застосування судових витрат в сумі 100 грн., оскільки вказана сума не відноситься до майнової шкоди в розумінні ЦК України (ЦК УРСР). При таких обставинах, вимоги про стягнення суми індексу інфляції за понесені судові витрати в розмірі 102,60 грн. задоволенню не підлягають. Матеріальна шкода, яка була завдана майну померлої, становила 582грн. З урахуванням індексу інфляції її розмір складає 1 179 грн.13 коп.. Різниця між шкодою, яка підлягає стягненню за судовим рішенням 2002року та сумою індексу інфляції складає 593 грн. 13 коп. Оскільки матеріальна шкода відповідачкою не відшкодована, як пояснив Буднік В.О. відновлюваний ремонт в квартирі так й не був здійснений, суд вважає правомірним збільшення матеріальної шкоди на індекс інфляції за весь час невідшкодування матеріальної шкоди.

Outcome: partial