Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-16 00:00:00

В квітні 2008 року позивачка звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до відповідачів [PERSON], [PERSON], третя особа Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування. В судовому засіданні позовні вимоги були уточнені. В позовній заяві і в ході судового розгляду позивачка просила визначити розмір часток у спільній сумісній власності квартирі [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 22 січня 1999 року, виданого виконкомом Дніпропетровської міської Ради народних депутатів на підставі розпорядження від 22.01.1999 року позивачці, її чоловікові [PERSON] та відповідачам [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS]. Право власності на квартиру зареєстроване в КП “ДМБТІ” та записано у реєстрову книгу за № 350п -81-161, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло та технічним паспортом на квартиру. Відповідачі є синами позивачки та померлого [PERSON], який помер [INFO] року. Позивачка по справі звернулася до Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори для видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті чоловіка на належну йому частку квартири , але їм було відмовлено у цьому, оскільки відповідно до пункту 224 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції № 20/5 від 03.03.2004 р., нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні. Просила визначити, що частки у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS], яка є спільною сумісною власністю позивачки, відповідачів та померлого чоловіка , є рівними: позивачці - [PERSON], належить 1/4 частка квартири, [PERSON] належить ? частка квартири, [PERSON] належить ? частка квартири та [PERSON] , який помер [INFO] року, за життя належала ? частка квартири. В зв'язку з визначенням розміру часток, змінити правовий режим у праві сумісної власності на квартиру [ADDRESS] з спільної сумісної власності на спільну часткову власність. Відповідачі в судове засідання не з'явилися. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Про причину неявки суд не повідомили. Третя особа в судове засідання не з'явилася. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Відповідно до листа просили слухати справу в їх відсутності та ухвалити рішення суду на підставі закону. Позивач не заперечував, щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд вислухавши пояснення позивачки, дослідивши докази по справі, вважає, що уточнений позов підлягає задоволенню. Як вбачається із матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 22 січня 1999 року, виданого виконкомом Дніпропетровської міської Ради народних депутатів на підставі розпорядження від 22.01.1996 року № 3/517-99 [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS]. Право власності на квартиру зареєстроване в КП “ДМБТІ” та записано у реєстрову книгу за № 350п -81-161. Вказана квартира є квартирою посімейного заселення, розміщена на третьому поверсі 5-ти поверхового будинку і складається з трьох кімнат житловою площею 41,6 кв.м. Загальна площа квартири 59,7 кв.м. Згідно до ст. 368 ЦК України , спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного із них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно до ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ст.372 ЦК України майно, що є спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. [PERSON] помер 13 лютого 2007 року і здійснити виділ частки не можливо. Як показала в судовому засіданні позивачка після смерті [PERSON] вона звернулася в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, однак Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора відмовила в видачі свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування за законом, оскільки в свідоцтві про право власності на житло право власності на квартиру № [ADDRESS] визначено, як спільна сумісна власність. Відповідно до п.224 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті одного із учасників спільної сумісної власності лише після виділення ( визначення) частки померлого у спільному майні. Відповідно до ч.1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. При таких обставинах суд вважає за можливим змінити правовий режим у праві сумісної власності з спільної сумісної на спільну часткову власність та визначити, що частки є рівними за [PERSON] - 1/4 частка квартири, за померлим [PERSON] - 1/4 частка квартири, за [PERSON] - ? частка квартири, за [PERSON] - ? частка квартири. Згідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін.

Outcome: approved