Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-08 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] та [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ушкодження здоров'я джерелом підвищеної небезпеки. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги і пояснила, що 29.03.2007 року, приблизно о 9.00 годині вона їхала по місту Херсону рейсовим автобусом “БАЗ АО-79”, держ.№ [NUMBER] під керуванням [PERSON]. На перехресті вул.Перекопської та вул.Тарана водій автобуса здійснив різке гальмування, внаслідок чого, позивач не втримавшись на ногах, впала на підлогу та забилась об металеві деталі салону. Відповідно до висновку судово-медичного обстеження №63-(73 ГП) від 11.05.2007 року у неї виявлено середнього та легкого ступеню тяжкості тілесні ушкодження. З отриманими травмами позивач була госпіталізована до Голопристанського ТМО, а також проходила курс амбулаторного лікування в поліклініці УМВС України в Херсонській області. Враховуючи вищенаведене, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь витрати на лікування у сумі 1500 грн. та 5000 грн. моральної шкоди, яка виникла внаслідок психологічної травми, відчуттям фізичного болю, неможливістю на протязі тривалого періоду часу повноцінно працювати та спілкуватись з оточуючими. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Суд вважає можливим розглядати справу в його відсутності. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, пояснивши, що 29.03.2007 року, відповідно до доручення , виданого [PERSON], він керував рейсовим автобусом “БАЗ АО-79”, держ.№ [NUMBER]. При цьому, в трудових відносинах з [PERSON] не перебуває, а як приватний підприємець заробляв гроші собі. На перехресті вул.Перекопської та вул.Тарана в м.Херсоні на проїжджу частину раптово вибіг пішохід. Уникаючи наїзду, відповідач здійснив екстрене гальмування, внаслідок якого пасажир [PERSON] не втрималась на ногах та впавши на підлогу, отримала травму голови. Відповідач вважає, що пасажир слабо трималась за поручні, що і стало причиною падіння. Крім того, на думку відповідача, [PERSON] не мала права вставати з місця до повної зупинки автобуса, що дозволило-б їй уникнути падіння. Враховуючи вищенаведене, в задоволенні позову просить відмовити. Заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог за наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом. В судовому засіданні встановлено, що 29.03.2007 року [PERSON] керував транспортним засобом “БАЗ АО-79”, держ.№ [NUMBER] на підставі доручення, виданого [PERSON] Враховуючи, що [PERSON] заперечив факт перебування його в трудових відносинах з [PERSON], суд вважає [PERSON] належним відповідачем по справі. Згідно з ч.5 ст.1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілої. Суд вважає, що різке гальмування, застосоване водієм [PERSON] для запобігання наїздові на пішохода, не є явищем непереборної сили. Крім того, відповідач [PERSON] не навів суду доказів про умисне заподіяння позивачкою собі тілесних ушкоджень. При цьому, суд не приймає до уваги заперечення відповідача, щодо заборони вставати з визначеного місця до повної зупинки автобуса, оскільки це не передбачено ні вимогами Закону України “Про автомобільний транспорт” від 5.04.2001 року в редакції Закону №3492-ІУ від 23.02.2006 року, ні п.158 “Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту”, затвердженими постановою Кабінету міністрів України №176 від 18.02.1997 року. Факт спричинення позивачці ушкодження здоров'я підтверджується крім пояснень сторін також висновком судово-медичного експерта за №63-(73ГП) від 11.05.2007 року, відповідно до якого, у позивачки виявлені середнього та легкого ступеню тяжкості тілесні ушкодження, які виникли 29.03.2007 року внаслідок дії тупих твердих предметів, можливо від удару об них. Відповідно до наданих позивачем квитанцій про придбання ліків, нею було витрачено 374 грн.47 коп. Враховуючи відсутність підтверджуючих документів на решту заявленої суми, позовні вимоги, щодо відшкодування витрат на лікування підлягають задоволенню у вищевказаному розмірі. При цьому, суд вважає необхідним відмовити в стягненні з відповідача 174 грн. благодійних внесків, сплачених позивачкою на користь лікарських установ, оскільки прямого відношення до її лікування ці внески не мають. Крім того, суд вважає необхідним задовольнити вимоги позивача, щодо відшкодування транспортних витрат, понесених в період лікування в розмірі 100 грн., оскільки, відповідно до відомостей, медичної картки №1662 неврологічного відділення Голопристанського ТМО та амбулаторної картки поліклініки УМВС України в Херсонській області, [PERSON], будучи 30.03.2007 року госпіталізована до Голопристанського ТМО, двічі, а саме 10.04.2007 року та 20.04.2007 року, їздила на консультацію до поліклініки УМВС, розташованої в м.Херсоні. Позивач не надала суду доказів пов'язаності її лікування з придбанням пального 30.03.2007 року на суму 75 грн., 31.03.2007 року на суму 20 грн., 4.04.2007 року на суму 20 грн., 5.04.2007 року на суму 54 грн., 28.04.2007 року на суму 73 грн. Тому, в задоволенні позовних вимог у цій частині необхідно відмовити. Відповідно до п.1 ч.2 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано ушкодженням здоров'я, внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Враховуючи, що позивач відчувала фізичний біль, тривалий час лікувалась, що призвело до зміни її звичайного устрою життя, суд вважає доведеним факт спричинення їй моральної шкоди. Однак, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню у сумі 2000 горн, що відповідає обставинам справи та наданим позивачем доказам.

Outcome: partial