Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-20 00:00:00

21 квітня 2008 року [PERSON]звернулася в суд з позовом до [PERSON]. про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 2.11.2003 року відділом РАЦСу Маневицького районного управління юстиції Волинської області було зареєстровано шлюб з відповідачем, актовий запис № 87. Від даного шлюбу вони мають одну неповнолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO]року народження. Спільне життя з відповідачем не склалося. Між ними часто почали виникати сварки та непорозуміння. Відповідач став зловживати спиртними напоями, проявляти неповагу до позивача. [PERSON]намагалася зберегти сім'ю, але її намагання виявилися марними. З вини відповідача подальше спільне життя та збереження сім'ї стали неможливими. Вже тривалий час вони проживають окремо, не підтримують шлюбно-сімейних відносин, спільного господарства не ведуть. Між ними відсутнє взаєморозуміння, вони втратили повагу одне до одного. Фактично їх сім′я розпалася, шлюб збережений бути не може. Вважаючи, що їх сім'я розпалась з вини відповідача, [PERSON]просила шлюб між ними розірвати, неповнолітню дитину залишити у неї на проживанні. В судовому засіданні [PERSON]заявлені позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у поданій до суду заяві, вважає, що їх шлюб носить лише формальний характер, а тому настоює на його розірванні та просила неповнолітню дитину залишити у неї на проживанні. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав у повному обсязі, пояснивши, що спільне життя з позивачем у них не склалося, вони втратили взаєморозуміння та повагу одне до одного. З квітня 2006 року вони спільно не проживають, не підтримують шлюбно-сімейних відносин. Спільного господарства не ведуть. [PERSON] переконаний, що їх сім'я розпалася повністю, а тому проти розірвання шлюбу не заперечує. Це їх спільне рішення. Спору про їх місце проживання та місце проживання неповнолітньої дитини між ними немає. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до повного задоволення. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сім'я між подружжям розпалася повністю. Про це свідчить небажання подружжя спільно проживати, їх наполягання на розірванні шлюбу, а також те, що вони тривалий час проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Спору про місце проживання і виховання неповнолітньої дитини між ними немає. Наведені обставини дають суду підстави вважати, що сім'я між даним подружжям розпалась і збережена бути не може, а тому шлюб між ним слід розірвати. Подальше збереження подружжям шлюбу є недоцільним, оскільки стосунки між ними істотно суперечать їх інтересам та інтересам неповнолітньої дитини. Виходячи із інтересів неповнолітньої дитини і враховуючи бажання батьків, суд вважає за доцільне залишити дитину після розірвання шлюбу на проживанні у позивача [PERSON] Сторони є потерпілими внаслідок Чорнобильської катастрофи, а тому при реєстрації в органах РАЦСу розірвання шлюбу вони згідно п. 18 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України „Про державне мито” від 21 січня 1993 року підлягають звільненню від сплати державного мита, а [PERSON] також підлягає звільненню від сплати судового збору в доход держави. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON]. підлягає стягненню на користь [PERSON] грн. 50 копійок витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, сплачених позивачем при поданні позову.

Outcome: approved