Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ «Домус-В»,[PERSON] [PERSON] [PERSON] за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ЗАТ «Вінницький проектний інститут», ВОД «Райффайзен Банк Аваль» про переведення прав та обов'язків покупця, - посилаючись на те, що він 17 грудня 2002 р. купив у ЗАТ «Вінницький проектний інститут» частину будинковолодіння за [ADDRESS] а саме : - в будівлі, позначеній на плані літерою «А» приміщення № 7,8,9 загальною площею 441,2 м. кв.; - склад, позначений на плані літерою «Б», площею 70,0 м. кв.; - гараж, позначений на плані літерою «В», площею 63,6 м. кв.; - прохідна, позначений на плані літерою «Д», площею 19,6 м. кв.; що складає 2/25 будинковолодіння. Загальна площа належної позивачу частини будинковолодіння становить 594,4 м.кв. До останнього часу власниками інших частин даного будинковолодіння були: - [PERSON] - 9/100 будинковолодіння; - ЗАТ «Вінницький проектний інститут» - 7/10 будинковолодіння; - ТОВ «Спецбудматеріали ЛТД» - 2/25 будинковолодіння; - [PERSON] - 7/100 будинковолодіння; - Виробничо-комерційне об'єднання «Веста ЛТД» - 1/50 будинковолодіння. Будівля, позначена на плані літерою «А» загальною площею 9570 м.кв. до тепер була поділена на дві частини, одна частина - площею 441,2 м. кв. - належить позивачу, інша, до останнього часу, належала ТОВ «Спецбудматеріали ЛТД». Із усіх власників, лише позивач один постійно користувався своєю власністю, інші співвласники з тих чи інших причин здавали свою власність в оренду, або не використовували її взагалі. Проте в січні 2007 р. позивач дізнався, що відповідач по справі - [PERSON]. купив частину приміщення, позначеної на плані літерою «А» і збирається в ній відкривати виробництво. Із відповідей комунального підприємства «Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» на інформаційні запити адвокатів, позивачу стало відомо, що [PERSON] належить 6/25 частки будинковолодіння за [ADDRESS] - на підставі договору купівлі/продажу, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Вінміськнотокругу від 06.12.2006 р. за [NUMBER] 2/25 частки нежитлових приміщень за домовленістю сторін були продані за 50000 грн.; - на підставі договору купівлі/продажу, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Вінміськнотокругу від 15.03.2006 р. за[NUMBER], 9/100 частки нежитлових приміщень були продані за 25000 грн.; - на підставі рішення Третейського суду м. Вінниці від 15.12.2004 р., 7/100 частки нежитлових приміщень були продані за 30000 грн. Відтак, позивачу стало відомо, що відповідачі по справі - правонаступник ТОВ «Спецбудматеріали ЛТД», - ТОВ «ДОМУС - В», [PERSON] та [PERSON], всупереч ст.362 ЦК України, не повідомляючи позивача, як співвласника, письмово про намір продати свою частку, продавали свої частки. Покупцем став [PERSON] У зв'язку із цим, позивач просив суд перевести на нього права та обов'язки покупця по договору купівлі/продажу, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Вінміськнотокругу від 06.12.2006 р. за [NUMBER] на 2/25 частки нежитлових приміщень будинковолодіння за [ADDRESS] укладеного між ТОВ «ДОМУС - В» та [PERSON]; перевести на нього права та обов'язки покупця по договору купівлі/продажу, посвідченого [PERSON]., приватним нотаріусом Вінміськнотокругу від 15.03.2006 р. за[NUMBER] на 9/100 частки нежитлових приміщень будинковолодіння за [ADDRESS] укладеного між [PERSON] та [PERSON] та перевести на нього права та обов'язки покупця по договору купівлі/продажу, котрий був визнаний дійсним рішенням Третейського суду м. Вінниці від 15.12.2004 р. третейським суддею Свириденком Ярославом Анатолійовичем на 7/100 частки нежитлових приміщень будинковолодіння за [ADDRESS] укладеного між [PERSON] та [PERSON], а також стягнути на його користь із відповідачів по справі в рівних частинах судові витрати в розмірі 3080 грн., які складаються із оплати за ІТЗ судового процесу в розмірі 30 грн., судового збору за розгляд цивільної справи в сумі 1050 грн. та витрат на правову допомогу в сумі 2000 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON]. та його представник [PERSON]. позов підтримали повністю, аргументуючи його мотивами, викладеними в позовній заяві, просили його задовольнити. Представник відповідача ТОВ «Домус» [PERSON] [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали, мотивуючи тим, що [PERSON]був належним чином повідомлений про продаж ангару в жовтні 2006 року, але відмовився від купівлі через велику ціну. Відповідачі [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]. та їхній представник адвокат [PERSON] позов не визнали посилаючись на письмові заперечення (а.с.124-128). Представник відповідачів в судовому засіданні пояснив, що позивач пропустив строки звернення до суду із позовом до відповідачів про переведення на нього прав та обов'язків покупця, а твердження позивача про те, що він дізнався про купівлю [PERSON] будівлі за адресою: [ADDRESS] лише 20 лютого 2007 р. не відповідає дійсності, оскільки [PERSON]., [PERSON]. та ТОВ «Домус-В» повідомили позивача про свій намір продати належну їм частину у спірному будинковолодінні, крім того, [PERSON]. подавала в газету оголошення про свій намір продати спірне майно, що на думку представника відповідачів, і є офіційним повідомленням про продаж. Крім того, відповідач [PERSON]. постійно і відкрито користувався своєю власністю, укладав різні угоди, а тому позивачу не могло не бути відомо, що [PERSON]. придбав спірне майно. На думку представника відповідачів позов [PERSON] не може бути задоволений ще й з тих підстав, що [PERSON]. не є стороною спору по даному третейському провадженні, а відповідно до ч.1 ст.51 ЗУ «Про третейські суди» рішення третейського суду є остаточним та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених законом, а також ч. 2 ст. 51 ЗУ «Про третейські суди» передбачено, що рішення третейського суду може бути оскаржене лише стороною. Представник відповідачів пояснив, що відповідно до даних КП «ВООБТІ», викладених в довідках-характеристиках від 25.10.2006 р. №12082 та від 10.02.2007 р. №1231, будівлі складу ангару «Р», побутового корпусу «П», частина гаража «А» є виділеною в натурі часткою, тому вимоги ст. 362 ЦК України щодо даних правовідносин застосовуватися не можуть. Крім того, вартість даного майна з часу його покупки [PERSON] виросла в кілька разів, а тому позивач мав би внести на депозит суду суму, відповідно вартості майна на даний час. Докази, надані позивачем в підтвердження своїх позовних вимог, вважає недопустимими, а тому в задоволенні позову просить відмовити. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ЗАТ «Вінницький проектний інститут» в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності (а.с.76) та заяву про те, що на їх адресу не надходило пропозицій щодо продажу нерухомого майна у спільній власності за адресою [ADDRESS] за період з грудня 2002 року і до тепер (а.с.250). Представники третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на боці відповідача ВОД «Райфазен Банк Аваль» Майданюк С.П. та Зінченко А.А. в судовому засіданні заперечили щодо задоволення позову. Спеціаліст [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що при заведенні інвентаризаційної справи необхідно провести інвентаризацію об'єкта нерухомості, незалежно чи прийнятий цей об'єкт в експлуатацію. Це може зробити як власник так і користувач. В даному випадку частки виділені в натурі і згода на продаж цих часток не потрібна. Допитана в судовому засіданні нотаріус [PERSON]. суду пояснила, що продавав [PERSON] частину майна [PERSON] як співвласнику і він мав на це право. Допитана в судовому засіданні нотаріус [PERSON] суду пояснила, що якщо майно виділено в натурі, то воно перестає бути часткою. Свідок [PERSON]. в судовому засіданні суду пояснив, що він працює продавцем у [PERSON] і він знає, що власниками приміщень за адресою [ADDRESS] є[PERSON] і [PERSON] Свідки [PERSON] та [PERSON]. в судовому засіданні суду пояснили, що вони працюють у [PERSON] і вони бачили оголошення на стовпі про продаж ТОВ «Домус» свого майна. Свідок [PERSON] в судовому засіданні суду пояснив, що він працює у [PERSON] і він знає, що [PERSON]отримував у [PERSON]зі складу відра. Вислухавши пояснення сторін, їхніх представників та свідків, дослідивши та оцінивши матеріали справи, оглянувши інвентаризаційну справу на будівлі за адресою [ADDRESS], суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. До такого висновку суд дійшов із наступного. Відповідно до ч.2 ст.362 ЦК України, продавець частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний письмово повідомити інших співвласників про намір продати свою частку, вказавши ціну та інші умови на яких він її продає, а відповідно до ч.4 цієї ж статті у разі продажу частки у праві спільної часткової власності з порушенням переважного права купівлі співвласник може пред'явити до суду позов про переведення на нього прав та обов'язків покупця. Відповідно до п. 54 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 р. N20/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 3 березня 2004 р. за N283/8882), у разі якщо один з учасників спільної часткової власності продає належну йому частку в спільній власності сторонній особі, нотаріус повинен упевнитись у тому, що продавець у письмовій формі повідомив усіх інших учасників спільної часткової власності (як фізичних, так і юридичних осіб) про свій намір продати свою частку сторонній особі із зазначенням ціни та інших умов, на яких продається ця частка. Передача співвласником свого переважного права купівлі частки у праві спільної часткової власності іншій особі не допускається. Доказом повідомлення учасників спільної часткової власності про подальший продаж частки в спільному майні може бути свідоцтво, видане нотаріусом, про передачу їм заяви продавця згідно із статтею 84 Закону України “Про нотаріат” або заява учасників спільної часткової власності про відмову від здійснення права переважної купівлі частки майна, що продається (із зазначенням ціни та інших умов, на яких продається ця частка). Справжність підпису на заяві учасника спільної часткової власності повинна бути засвідчена в нотаріальному порядку. Заява учасника спільної часткової власності про відмову від права переважної купівлі може бути викладена на окремому стандартному білому аркуші паперу з одночасною реєстрацією в журналі реєстрації вхідних документів або на спеціальному бланку нотаріальних документів (на бажання зазначеного учасника). В ст. 59 вказаної Інструкції зазначено, що учасники спільної часткової власності вправі укладати договори про визначення розміру часток, зміну розміру часток, якщо в правовстановлювальному документі розмір часток не вказаний або вказаний неправильно, а також виділення частки в натурі (поділу). Укладення таких угод є необхідним у випадках, передбачених законом (стаття 67 Сімейного кодексу України, статті 88, 133 Земельного кодексу України тощо). Договори про виділення частки в натурі з майна (поділ), що підлягає реєстрації, посвідчуються нотаріусом на підставі документів, що стверджують право власності на таке майно. Крім того, нотаріусу подається витяг з Реєстру права власності на нерухоме майно, а в населених пунктах, де інвентаризація не проведена, - довідка відповідного органу місцевого самоврядування або інший документ, оформлений у порядку, установленому чинним законодавством, у якому визначені ідеальна частка, її вартість та розмір, висновок щодо технічної можливості виділення цієї частки в натурі (поділ) на місцевості, а також найменування та площа приміщень, з яких складається частка. Одночасно з посвідченням договору про виділення в натурі (поділ) житлового будинку, будівлі, садиби або споруди нотаріусом посвідчується договір про виділення в натурі (поділ) на місцевості земельної ділянки. Для посвідчення останнього, поряд з іншими документами, нотаріусу подається нотаріально посвідчений договір про спільну часткову власність на земельну ділянку. Відповідно до ст.3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»: 1. Речові права на нерухоме майно, їх обмеження та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов'язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом. 2. В Україні формується та діє єдиний Державний реєстр прав, який базується на державному обліку земельних ділянок усіх форм власності та розташованого на них іншого нерухомого майна, реєстрації речових прав на об'єкти нерухомого майна, їх обмежень та правочинів щодо нерухомого майна. 3. Державна реєстрація прав базується на кадастровому номері, присвоєному у встановленому законом порядку. 4. Державна реєстрація прав є публічною, здійснюється місцевим органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані речові права та їх обмеження в порядку, встановленому законом. 6. Правочини щодо нерухомого майна вчиняються, якщо право власності на це майно зареєстровано відповідно до цього Закону, Відповідно до ст. 25 цього ж закону визначено, що: 1. Кадастровим номером об'єкта нерухомого майна є індивідуальний номер, позначений цифрами, який присвоюється кожному окремо визначеному об'єкту нерухомого майна, який не повторюється на всій території України і залишається незмінним протягом усього часу існування цього об'єкта. Присвоєння кадастрового номера об'єкту нерухомого майна здійснюється відповідно до закону. 2. У разі переходу права власності на об'єкт нерухомого майна до іншої особи (осіб) або зміни даних технічної інвентаризації об'єкта нерухомого майна (будівлі, споруди тощо) його кадастровий номер залишається без змін. В судовому засіданні встановлено, що будинковолодіння [ADDRESS] будувалося ЗАТ «Вінницький проектний інститут» як цілісний майновий комплекс, про що свідчать матеріали інвентаризаційної справи №3219 та відповідь ЗАТ «Проектний інститут» на інформаційний запит представника позивача [PERSON]. (а.с.123). Будівлі та споруди за адресою:[ADDRESS] на самостійні об'єкти власності із присвоєнням кожному окремо індивідуального кадастрового (реєстраційного) номера розділені не були. Земельна ділянка для кожної окремо будівлі і споруди в натурі (на місцевості) не виділялася, відсутній також і висновок щодо технічної можливості виділення окремих будівель і споруд, як часток в натурі (поділ) на місцевості. Отже, суд дійшов до висновку, що комунальне підприємство «Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» безпідставно зазначало в довідкці-характеристиці від 06 грудня 2006 р., виданій ТОВ «Спецбудматеріали ЛТД», в довідці-характеристиці від 13 березня 2006 р., виданій [PERSON]та в довідці-характеристиці від 10 лютого 2007 р., виданій [PERSON] про те, що належні кожному із них частки виділенні в натурі. Крім того, суд встановив, що позивач 17 грудня 2002 р. купив у ЗАТ «Вінницький проектний інститут» частину будинковолодіння за [ADDRESS] а саме : - в будівлі, позначеній на плані літерою «А» приміщення № 7,8,9 загальною площею 441,2 м. кв.; - склад, позначений на плані літерою «Б», площею 70,0 м. кв.; - гараж, позначений на плані літерою «В», площею 63,6 м. кв.; - прохідна, позначений на плані літерою «Д», площею 19,6 м. кв.; що складає 2/25 будинковолодіння. Загальна площа належної позивачу частини будинковолодіння становить 594,4 м.кв. Власниками інших частин даного будинковолодіння були: [PERSON] - 9/100 будинковолодіння; ЗАТ «Вінницький проектний інститут» - 7/10 будинковолодіння; ТОВ «Спецбудматеріали ЛТД» - 2/25 будинковолодіння; [PERSON] - 7/100 будинковолодіння; Виробничо-комерційне об'єднання «Веста ЛТД» - 1/50 будинковолодіння; Будівля, позначена на плані літерою «А» загальною площею 9570 м.кв. поділена на дві частини, одна частина - площею 441,2 м. кв. - належить позивачу, інша до останнього часу, належала ТОВ «Спецбудматеріали ЛТД». Із відповідей комунального підприємства «Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» на інформаційні запити адвокатів (а.с.26,27) вбачається, що [PERSON] належить 6/25 частки будинковолодіння за [ADDRESS] - на підставі договору купівлі/продажу, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Вінміськнотокругу від 06.12.2006 р. за № 7549 2/25 частки нежитлових приміщень; - на підставі договору купівлі/продажу, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Вінміськнотокругу від 15.03.2006 р. за[NUMBER] 9/100 частки нежитлових приміщень; - на підставі рішення Третейського суду м.Вінниці від 15.12.2004 р. 7/100 частки нежитлових приміщень. Суд дійшов висновку, що Третейський суд м. Вінниці при прийняті рішення від 15.12.2004 р. про визнання дійсним договору купівлі-продажу будівлі побутового корпусу, позначеної на плані під літерою - «П» загальною площею 244,5 кв.м. (що складає 7/10 часток будинковолодіння) за №3-А по [ADDRESS]укладений 09 грудня 2004 р. між [PERSON] та [PERSON] (а.с.73,75), порушив щодо позивача переважне право купівлі частки у праві спільної часткової власності. Однак суд, приймаючи вищевказане рішення, не переконався, чи дотримані продавцем частки вимоги ч.2 ст.362 ЦК України. Посилання представника відповідачів на те, що позивачем пропущені строки звернення до суду із позовом до[PERSON] та [PERSON] про переведення на нього прав та обов'язків покупця не можуть бути взяті до уваги, оскільки відповідачі не надали суду переконливих доказів того, що позивачу було раніше відомо про те, що [PERSON] продала належну їй частку [PERSON]. Відкрите користування [PERSON] майном, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] не може бути доказом того, що позивачу було відомо про належність цього майна [PERSON] на правах власності, оскільки, відповідно до довідки №2-423/дв від 19.06.2007 р. приміщеннями за адресою: [ADDRESS] користуються не лише власники часток, але й орендарі, які час від часу змінюються. Подання [PERSON] в газету оголошення про свій намір продати належну їй частину у спірному будинковолодінні не може вважатися офіційним повідомленням позивача, оскільки такий спосіб повідомлення не передбачений чинним законодавством України. З тих же підстав суд не може брати до уваги твердження відповідача [PERSON] та представників ТОВ «Домус - В» - [PERSON]., [PERSON]. про те, що вони повідомляли позивача про намір продати належну кожному із них частку у спільному майні, оскільки суду не було надано належних письмових доказів такого повідомлення (Доказом повідомлення учасників спільної часткової власності про подальший продаж частки в спільному майні може бути свідоцтво, видане нотаріусом, про передачу їм заяви продавця, згідно із статтею 84 Закону України “Про нотаріат” або заява учасників спільної часткової власності про відмову від здійснення права переважної купівлі частки майна, що продається (із зазначенням ціни та інших умов, на яких продається ця частка - п. 54 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України). А тому, суд вважає можливим поновити позивачеві строк звернення до суду в цій частині. Твердження представника відповідачів [PERSON] що позов [PERSON] не може бути задоволений з тих підстав, що [PERSON]. не є стороною спору по даному третейському провадженні, а відповідно до ч.1 ст.51 ЗУ «Про третейські суди» рішення третейського суду є остаточним та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених законом, а ч.2 ст.51 ЗУ «Про третейські суди» передбачено, що рішення третейського суду може бути оскаржене лише стороною, не може судом братися до уваги у зв'язку із тим, що в позовних вимогах позивач не оскаржував рішення суду, отже дані правовідносини не регулюються нормами ч.2 ст.51 ЗУ «Про третейські суди». Відтак, суд дійшов до висновку, що при укладені договору купівлі/продажу, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Вінміськнотокругу від 06.12.2006 р. за [NUMBER] на 2/25 частки нежитлових приміщень за адресою: [ADDRESS] (а.с.47) та договору купівлі/продажу, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Вінміськнотокругу від 15.03.2006 р. за[NUMBER] на 9/100 частки нежитлових приміщень за адресою: [ADDRESS] (а.с.49), було порушено щодо позивача переважне право купівлі частки у праві спільної часткової власності. Відповідно до ст.16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес особи шляхом відновлення становища, яке існувало до порушення, або іншим способом, що встановлений законом. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути солідарно з ТОВ «Домус-В»,[PERSON] [PERSON] [PERSON] на користь [PERSON] понесені ним судові витрати в сумі 1050 гривень державного мита (а.с.7а,8), 30 гривень по сплаті витрат на ІТЗ розгляду даної справи (а.с.7) та 2000 гривень витрат по оплаті допомоги адвоката (а.с.6а,6б), а всього 3080 гривень.

Outcome: approved