Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири в частині покупця і визнання за позивачем права власності на квартиру. На обґрунтування позовних вимог позивачка в позовній заяві та в судовому засіданні зазначила, що між нею та відповідачами [PERSON], [PERSON] та [PERSON], як співвласниками квартири, що розташована [ADDRESS] було досягнуто домовленості про продаж вказаної квартири. Вказана домовленість була викладена в письмовій формі - тексті договору від 19.05.2006 року. Між сторонами була досягнута домовленість по всім істотним умовам договору. На підтвердження укладення та виконання вказаного договору позивачка передала відповідачам 1500 гривень, залишок суми - 44100 гривень позивачка мала передати протягом трьох місяців після укладення вказаної угоди. В відсутність позивачки відповідачка [PERSON] (дочка позивачки) посилаючись на те, що [PERSON] уповноважила її укласти від власного імені договір купівлі-продажу будинку, запропонувала в якості покупця в договорі купівлі-продажу вказати її, а не [PERSON]. 19.06.2006 року приватним нотаріусом Баштанського нотаріального округу було посвідчено договір купівлі-продажу спірної квартири, в якому в якості продавців зазначено [PERSON], [PERSON] та [PERSON], а в якості покупця [PERSON]. При цьому, саме позивачка фактично сплатила авансовий внесок та залишок вартості квартири, цим самим самостійно виконавши обов'язки покупця за договором. Відповідачка ж не виконувала жодних обов'язків за договором та не здійснювала жодних дій на реальне виконання угоди, відмовившись від переведення прав покупця за договором на позивачку. Зазначену угоду позивачка вважала недійсною в частині покупця, оскільки фактичним покупцем спірної квартири є вона. Посилаючись на викладене, позивачка просила визнати договір купівлі-продажу спірного будинку недійсним в частині покупця, визнати її дійсним покупцем по даній угоді і власником квартири, що розташована [ADDRESS]. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] позов визнали, зазначивши в відзиві на позов, що вони, як співвласниками квартири, що розташована [ADDRESS], дійсно з позивачкою [PERSON] 19.05.2006 року досягли домовленості про продаж вказаної квартири. Вказана домовленість була викладена в письмовій формі. Відповідачі на підтвердження укладення вказаної угоди дійсно отримали від позивачки 1500 гривень, залишок суми - 44100 гривень позивачка мала передати протягом трьох місяців після укладення вказаної угоди. Відповідачі мали намір укласти договір купівлі-продажу квартири саме з позивачкою. 19.06.2006 року до відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулась відповідачка - дочка позивачки [PERSON] та посилаючись на те, що [PERSON] уповноважила її укласти від власного імені договір купівлі-продажу будинку та вказавши, що це необхідно зробити у зв'язку з можливим розлученням її матері та подальшим поділом майна, а, отже, і вказаної квартири, запропонувала в якості покупця в договорі купівлі-продажу вказати її, а не [PERSON], підтвердивши при цьому, що фактичним покупцем за договором та особою, яка дійсно буде виконувати умови вказаного договору, зокрема в частині оплати вартості квартири, буде її мати [PERSON] При цьому, відповідачі зазначили, що вони дійсно сприймали договір купівлі-продажу спірної квартири від 19.06.2006 року як удавану угоду в частині покупця квартири, оскільки їх воля та дії були направлені на продаж квартири саме позивачці, саме з нею вони домовлялися по всім істотним умовам договору купівлі-продажу квартири, саме вона фактично сплатила авансовий внесок та залишок вартості квартири, цим самим самостійно виконавши обов'язки покупця за договором. Відповідачка [PERSON], з пояснень відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON], не приймала участь в досягненні домовленості по купівлі спірної квартири, не виконувала жодних обов'язків за договором та не здійснювала жодних дій на реальне виконання удаваної угоди. Відповідачка [PERSON] до суду не з'явилася про причини неявки суд не повідомила, хоча про час та місце слухання справи повідомлялася належним чином. Від відповідачки [PERSON] не надійшло заперечень проти позову. З огляду на те, що в матеріалах справи є достатньо даних про права та обов'язки сторін, суд ухвалив про слухання справи в відсутність відповідачки [PERSON]. Оцінивши показання позивачки, відповідачки [PERSON], котра в судовому засіданні представляла свої інтереси та інтереси відповідачів по справі - [PERSON] та [PERSON], свідчення [PERSON], [PERSON], дослідивши наявні у справі письмові докази (договір купівлі-продажу квартири від 19.06.2006 року; витяг з Державного реєстру правочинів від 19.06.2006 року; витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 21.06.2006 року; технічний паспорт на спірну квартиру; договір купівлі-продажу квартири від 19.05.2006 року; розписку про отримання грошей), суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог. При розгляді справи в судовому засіданні встановлено, що між позивачкою та відповідачами [PERSON], [PERSON] та [PERSON], як співвласниками квартири, що розташована [ADDRESS] 19.05.2006 року було досягнуто домовленості про продаж вказаної квартири. Вказана домовленість була викладена в письмовій формі - тексті договору купівлі-продажу. На підтвердження укладення та виконання вказаного договору позивачка передала відповідачам 1500 гривень, залишок суми - 44100 гривень відповідно до умов правочину позивачка мала передати до жовтня 2006 року. 19.06.2006 року приватним нотаріусом Баштанського нотаріального округу було посвідчено договір купівлі-продажу спірної квартири, в якому в якості продавців зазначено [PERSON], [PERSON] та [PERSON], а в якості покупця [PERSON]. При цьому продавці, введені в оману [PERSON], сприймали вказаний договір, як удаваний в частині покупця, вважаючи дійсним покупцем [PERSON]. Відповідачка [PERSON] не здійснювала платежів за спірну квартиру, тобто не виконувала умов договору. Фактично виконавцем домовленостей про купівлю квартири, в тому числі про сплату грошей, є позивачка, в інтересах якої продавцями укладався договір купівлі-продажу спірної квартири. В судовому засіданні достеменно встановлено, що попередні та основна домовленість про продаж спірної квартири відбувалися між позивачкою та продавцями. Виплата грошових сум за куплену квартиру проводилась особисто позивачкою від свого імені. Тобто, відповідачка [PERSON], знаючи про укладення договору купівлі-продажу спірної квартири між позивачкою та власниками житла і часткову оплату позивачкою вартості предмета договору, повідомила продавцям неправдиві відомості про волю матері, яка начебто передала їй всі права покупця, оформити нотаріально договір, придбавши фактично квартиру для матері (позивачки), при цьому вказавши в тексті договору титульним покупцем [PERSON] в зв'язку з сімейними обставинами (розірванням в майбутньому укладеного між батьками шлюбу та поділом між ними майна), упевнивши продавців в необхідності нотаріально посвідчити удаваний в частині покупця договір купівлі-продажу спірної квартири. За таких обставин, внаслідок обману з боку відповідачки [PERSON] у продавців спірної квартири склалося помилкове сприяння нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу спірної квартири між [PERSON] та продавцями житла, як продовження та реалізацію домовленостей за договором купівлі-продажу, що був укладений між продавцями квартири та позивачкою [PERSON] 19.05.2006 року в простій письмовій формі, між продавцями житла і позивачкою про придбання квартири саме для позивачки. При цьому продавці квартири за переконанням [PERSON] про формальне зазначення саме її титульним покупцем (при фактичному придбанні квартири для [PERSON]) сприймали укладення нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу спірної квартири, як удаваний договір в частині покупця. Таким чином при укладені договору і виконанні попередніх домовленостей та договору волевиявлення продавців по угоді було направлено на продаж квартири саме позивачці, укладаючи правочини продавці виходили з того що договір, купівлі-продажу квартири є удаваним в частині покупця. При нотаріальному посвідченні договору волевиявлення продавців було направлене на завершення домовленості про продаж квартири саме позивачці при формальному зазначені титульним власником її дочки - [PERSON]. Зазначене підтверджується показаннями учасників розгляду справи, текстом договору купівлі продажу спірної квартири від 19.05.2006 року, розпискою про передачу позивачкою грошей [PERSON],[PERSON] та [PERSON] на виконання домовленості про купівлі-продажу квартири, свідченнями [PERSON], [PERSON], договором купівлі-продажу квартири від 19.06.2006 року, витягом з Державного реєстру правочинів від 19.06.2006 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 21.06.2006 року. За таких обставин суд вважає встановленим, що фактично майно (квартира) за договором купівлі-продажу було придбано позивачкою за особисті кошти для себе. Позивачка фактично виконала угоду (домовилась про купівлю-продаж майна, досягла згоди з продавцями по всім істотним умовам договору, особисто сплатила продавцям гроші), а продавці в свою чергу сприймали позивачку як єдиного дійсного покупця квартири, що свідчить про удаваність нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу спірної квартири в частині покупця. Відповідачкою, яке ввела в оману продавців спірної квартири щодо необхідності нотаріального посвідчення удаваного в частині покупця договору купівлі-продажу, було порушено право позивачки на нотаріальне оформлення фактично виконаної нею угоди. Зазначені правовідношення врегульовані ст.ст. 215, 217, 657 ЦК України. Згідно зі ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу житлового будинку або квартири укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 ЦК Украйни. Із ст. 203 ЦК України слідує, що зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочину має бути спрямований на реальне настання наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст. 217 ЦК України правочин не може бути визнаний повністю недійсним, якщо не відповідають законові лише його окремі частини і обставини справи свідчать про те, що правочин був би укладений і без включення до неї недійсної частини. При цьому, оскільки суттєві умови посвідченого нотаріусом договору попередньо були узгодженні в письмовій формі з дійсним покупцем і фактично виконані, що підтверджується дослідженим в судовому засіданні договором купівлі-продажу спірної квартири, суд вважає, що угода є недійсною тільки в частині титульного покупця, який ввівши продавців в оману щодо волевиявлення дійсного покупця про зазначення титульним покупцем [PERSON], створив умови для посвідчення недійсного договору нотаріусом. Наведене є підставою для визнання договору купівлі-продажу спірної квартири в частині покупця недійсним, оскільки договір в частині, що стосується покупця, є удаваним, і визнання дійсним покупцем за цим договором позивачки ([PERSON]), для якої за її кошти була придбана квартира. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. В зв'язку з чим з відповідачів на користь позивачки належить стягнути судові витрати. На підставі ст.ст. 203, 215, 217, 657 ЦК України та

Outcome: approved