Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-06 00:00:00

Сторони звернулися до суду з вказаними позовами. Іллічівським міським судом Одеської області рішенням від 19 квітня 2007 року позов [PERSON] було задоволено, у зустрічному позові відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Одеської області рішення скасовано та надіслано на новий розгляд. [PERSON] стверджує, що в період шлюбу з відповідачкою було придбано квартиру [ADDRESS] за рахунок того, що була продана квартира [ADDRESS], яка належала йому на праві приватної власності. Просить визнати за ним право власності на &frac12; частини квартири [ADDRESS], яка за угодою належить відповідачці; визнати недійсним договір купівлі-продажу спірної квартири зареєстрований за №5409 від 01 червня 2001 року в частині придбання на ім'я [PERSON] &frac12; частини; визнати недійсним реєстраційне свідоцтво ДКП «Бюро технічної інвентаризації» м.Іллічівська від 16 червня 2001 року в частині реєстрації &frac12; частини спірної квартири на ім'я [PERSON]. [PERSON] у зустрічному позові просить розділити спірну квартиру та визнати за неї право власності на 2/3 частини квартири [ADDRESS]; стягнути з [PERSON] судові витрати. [PERSON] в обгрунтування вимог посилається на ти обставини, що спірна квартира є об&acute;єктом права спільної сумісної власності, та враховуючи, що після розірвання шлюбу, їх сумісний син залишився проживати саме з неї, який хворіє, та батько, [PERSON], не надає необхідної допомоги. В судовому засіданні представник позивача, адвокат [PERSON], підтвердила позовні вимоги в повному обсязі. [PERSON] в судове засідання не прибула, про час проведення якого була повідомлена належним чином, причин неявки не повідомила, але надала письмову заяву про визнання позову [PERSON] та відмову від зустрічного позову в частині усунення перешкод у користуванні квартирою, вселення та визначення порядку користування квартирою. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не прибули, надали заяви про розгляд справи у їх відсутності, не заперечували проти позовних вимог [PERSON]. Третя особа, КП «БТІ м.Іллічівська» в судове засідання свого представника не направило, повідомлені належним чином, надали заяву про розгляд справи у їх відсутності, не заперечували проти позовних вимог [PERSON]. Третя особа, приватний нотаріус Слаєва Р.К. в судове засідання не прибула, повідомлена були належним чином, причини неявки не повідомила. Представник органу опіки та піклування, Галіч О.П. та прокурор Латій О.В. в судовому засіданні не заперечувала проти вимог [PERSON], вважає їх такими, що відповідають вимогам закону. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню, зустрічний позов - не підлягає. Судом встановлено, що сторони знаходились у шлюбі з 29 січня 2000 року до 10 жовтня 2005 року (а.с.12-14). Від шлюбу мають сумісну дитину, сина [PERSON], [INFO](а.с.45). Згідно договору купівлі-продажу від 25 січня 2000 року [PERSON] (мати позивача) продала, а [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS](а.с.5). 21 червня 2001 року вказана квартира була продана [PERSON]- [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.6). В той же день одночасно з продажем квартири, [PERSON] та [PERSON], придбали у [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]квартиру [ADDRESS] (а.с.7), яка була зареєстрована на праві приватної власності за [PERSON] та [PERSON] в рівних частках - по &frac12; (а.с.11). Згідно ст.24 КпШС України майно, яке належало кожному з подружжя до укладення шлюбу є власністю кожного з них, та кожний з подружжя самостійно володіє, користується і розпоряджається цим майном. Це не протирічить положенням пп.1,3 ст.57 Сімейного кодексу України, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Судом враховується положення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України N16 від 12 червня 1998 року «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України», якщо котрийсь із подружжя зробив вкладення у придбання спільного майна за рахунок майна, яке належало йому до одруження або було одержане ним під час шлюбу в дар, у порядку спадкування, надбане за кошти, що належали йому до шлюбу, або іншого роздільного майна, то ці вкладення (в тому числі вартість майна до визнання його спільною сумісною власністю на підставі ст.25 КпШС) мають враховуватися при визначенні часток подружжя у спільній сумісній власності. Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Згідно ч.1 ст.215 та ч.1 ст.217 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті цього Кодексу та недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. Згідно ст.ст.10, 27, 60 ЦПК України сторони, яки приймають участь у справі, користуються рівними правами відносно надання доказів, їх дослідження та доведення до суду їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом враховується, що [PERSON] відмовилась від той частини позовних вимог з якими вона зверталася при першому судовому розгляді, але від яких вона відмовилась ще 26 березня 2007 року, залишивши тільки вимоги щодо визнання права власності на 2/3 частини квартири (а.с.113). Суд приходить до висновку, що при укладені договору купівлі-продажу спірної квартири були порушені норми матеріального права та спірна квартира, так як вона була фактично придбана за рахунок квартири яка належала [PERSON] на праві приватної власності до реєстрації шлюбу. Крім того, таким чином, вказана квартира не є об&acute;єктом права спільної сумісної власності і розділу не підлягає. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню, вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають.

Outcome: approved