Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-17 00:00:00

Позивач [PERSON]. пред'явив у суд позов і просив вселити його в належний йому на праві власності будинок [ADDRESS], а відповідачів з нього виселити без надання їм іншого жилого приміщення посилаючись на те, що він являється власником зазначеного будинку і бажає там проживати, але відповідачі, які в ньому проживають, заперечують проти цього, не пускають його на подвір'я. До початку розгляду справи по суті позивач змінив позовні вимоги і просить суд усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні даним майном з боку [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]. зобов'язавши їх звільнити вказане домоволодіння та стягнути з них завдану йому моральну шкоду в розмірі 50 000 грн., яка полягає у тривалому перешкоджанні відповідачами володіти йому його майном, що призвело до зниження життєдіяльності його організму, так як він є інвалідом дитинства та душевних хвилювань, неспокою і тревоги. Розмір завданою йому моральної шкоди визначений висновком судового експерта про його емоційно-психологічний стан стосовно обставин справи. Позивач [PERSON]. пред'явила у суд позов і просила договір дарування 2/3 будинку, розташованого на [ADDRESS] укладений 29 жовтня 2002 року [PERSON]на користь [PERSON]визнати недійсним у зв'язку з невідповідністю його змісту вимогам Закону; договір довічного утримання, укладений 14 січня 2003 року [PERSON]на користь [PERSON]визнати недійсним у зв'язку з невідповідністю його змісту вимогам Закону та визнати за нею право власності на 1/5 частину будинковолодіння [ADDRESS] Свій позов позивачка обгрунтовує тим, що вона народилася і проживає у зазначеному домоволодінні, яке було побудоване її дідом, бабою, батьком та матір'ю. Дане домоволодіння станом на 15 квітня 1991 року, тобто до введення в дію Закону України «Про власність» від 07.02.1991 року було колгоспним двором, вона ж була його членом, а тому мала право на 1/5 частину в майні цього двору. На підставі цього вона і вважає, що зазначені договори при їх укладенні не відповідали вимогам закону, так як порушили її права, оскільки їй її частка не виділялася. До початку розгляду справи по суті позивачка змінила позовні вимоги і просить суд визнати недійсним договір дарування 2/3 будинку, розташованого у[ADDRESS], укладений 29 жовтня 2002 року [PERSON]на користь [PERSON]у зв'язку з невідповідністю його змісту вимогам Закону; визнати недійсним договір довічного утримання, укладений 14 січня 2003 року [PERSON]на користь [PERSON]у зв'язку з невідповідністю його змісту вимогам Закону та визнати за нею право власності на 1/4 частину будинковолодіння [ADDRESS] залишаючись при цьому на своїх обгрунтуваннях позову та зазначаючи тільки про допущену арифметичну помилку у частині нерухомого майна з 1/5 на 1/4 . У суді позивач [PERSON]. за своїм позовом позовні вимоги підтримав і надав суду пояснення аналогічні тим, що викладені в його заявах. Адвокат позивача [PERSON]. підтримала свого довірителя. Відповідачі [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]. за позовом [PERSON]. вимоги позивача не визнають повністю посилаючись на те, що дане домоволодіння було колгоспним двором, а тому право власності в його частинах мають і вони, крім [PERSON]., які там проживали і проживають, дане домоволодіння побудоване їх батьками. Позивач [PERSON]. за своїм позовом позовні вимоги підтримала і надала суду пояснення аналогічні тим, що викладені в її заявах . Як відповідач [PERSON]. вимоги позивача [PERSON]. не визнає повністю посилаючись на те, що дане домоволодіння як колгоспний двір перестало існувати ще в 70-80 роках. А тому право власності на нього він набув законним шляхом Адвокат позивача [PERSON]. підтримала свого довірителя і доповнила його пояснення тим, що спір про право власності на дане домоволодіння вже розглядався апеляційним судом, який визнав таке за право за [PERSON]., тобто вже є законне фактично остаточне рішення суду по предмету спору. Представник третьої особи відділку комунального підприємства «Черкаське обласне об'єднання бюро технічної інвентаризації» Базарна Н.С. пояснила, що спірне домоволодіння фактично з 1974 року, а потім це було ще раз підтверджене в 1983 році, перестало бути колгоспним двором, так як були видані відповідні свідоцтва про право особистої власності на ім'я [PERSON]. і [PERSON].. Третя особа приватний нотаріус [PERSON]. у суд не з'явилася , надавши заяву про розгляд справи за її відсутністю, про що не заперечили інші учасники справи. Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов [PERSON]. підлягає до часткового задоволення, а в позові [PERSON]. належить відмовити. У суді встановлено, що 29 жовтня 2002 року між [PERSON] і [PERSON] був укладений і нотаріально посвідчений договір дарування, згідно якого відповідачу його мати подарувала належні їй 2/3 частки житлового будинку [ADDRESS] з відповідною часткою надвірних споруд, який розташований по [ADDRESS](Справа № 2-9/08, а.с.8). 14 січня 2003 року між [PERSON]. і [PERSON]. був укладений і нотаріально посвідчений договір довічного утримання, згідно якого [PERSON]. після своєї смерті передає у власність [PERSON]. належну їй 1/3 частку житлового будинку [ADDRESS] (Справа № 2-9/08, а.с.9). Правовою підставою для укладення зазначених договір послужило надання [PERSON]. Свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого на підставі рішення Корсунь-Шевченківської міської Ради від 20 квітня 1983 року за №82 та зареєстрованого у Корсунь-Шевченківському бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі №21 під реєстровим № 3903-102. [INFO]мати [PERSON]. померла (а.с.10). Після її смерті [PERSON]. не може вселитися в повністю належне йому помешкання, так як цьому перешкоджає його рідна сестра [PERSON]., яка залишається проживати там разом з сім'єю: [PERSON]., яким вона проживає без реєстрації шлюбу та повнолітніми доньками [PERSON]. і [PERSON].. Добровільно вирішити питання стосовно права користування даним нерухомим майном вони не можуть. Зважаючи на це, 16 травня 2007 року [PERSON]. і пред'явив відповідний позов до суду, вимоги якого потім змінив (Справа № 2-9/08,а.с.3-6). Його сестра [PERSON]. 22 травня 2007 року також пред'явила позов до суду про визнання права власності на частину будинку, усунення будь-яких порушень зазначеного права і просила суд визнати недійсним договір дарування 3/4 спірного будинку, укладений між [PERSON]. і [PERSON]. та визнати за нею право власності на цю частину будинку на підставі того, що даний будинок побудували її батьки. Вона в ньому проживає більше сорока років. В 1983 році, після смерті батька право власності на нього було оформлено її матір'ю [PERSON].. За період проживання вона за власний рахунок поліпшила його стан та побудувала господарські споруди. Крім зазначених обґрунтувань, вона надала і інші, не пов'язані з правом власності членів колгоспного двору. Під час розгляду справи по суті [PERSON]. змінила позовні вимоги і просила суд визнати недійсним договір дарування 2/3 частини спірного будинку; визнати недійсним договір довічного утримання та визнати за нею право власності на спірне будинковолодіння. При зміні вимог, [PERSON]. обґрунтувала їх з порушенням права власності членів колгоспного двору. При цьому в розгляді справи на стороні позивача третіми особами, які не заявляли самостійних вимог щодо предмету спору були її повнолітні доньки [PERSON]. і [PERSON]., які вимоги щодо спірного домоволодіння не пред'являли і не заперечували проти вимог позивача. Рішенням районного суду від 17 грудня 2007 року змінений позов було задоволено. Рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду від 13 березня 2008 року рішення районного суду скасована і в позові [PERSON]. відмовлено, рішення суду набрало законної сили (Справа № 2-9/08,а.с.25-28,30-33). Незважаючи на рішення апеляційного суду від 13 березня 2008 року, яким остаточно було вирішено спір стовно предмету спору - права власності на житловий будинок № 57 з відповідною часткою надвірних споруд, який розташований по [ADDRESS]про те, що він належить на законних підставах [PERSON]., [PERSON]. 10 квітня 2008 року пред'явила позов до суду із змістом позовних вимог, аналогічних позову [PERSON]. про визнання недійсними договорів дарування і довічного утримання та просить вже за нею визнати право власності на 1/4 частину спірного домоволодіння. Обґрунтування позову ті ж, що у [PERSON]. (Справа №2-296/08, а.с.3-5). Згідно свідоцтва про права власності від 21 травня 1974 року дане домоволодіння належало [PERSON]., батькові [PERSON]. і [PERSON]. (Справа БТІ №4324, а.с.20). Після смерті власника 28 грудня 1982 року, дане домоволодіння за заявою [PERSON]., [PERSON]. було зареєстроване за їх матір'ю [PERSON]., яка і стала його власником (Справа БТІ №4324, а.с.21-25). Тобто, фактично ще з 1974 року спірне домоволодіння вже не являлось колгоспним двором. Правовстановлюючі документи на право власності чинні і ніхто їх законність не оспорює. Посилання [PERSON]. і інших учасників розгляду справи на довідку № 662 від 18 березня 1983 року, виданої виконкомом міської ради, як доказ, про те, що дане домоволодіння є колгоспним двором, не є обґрунтованим, оскільки дана довідка не являється правовстановлюючим документом (Справа №2-296/08, а.с.9). Таким чином, суд вважає, що права [PERSON]. як власника нерухомого майна стосовно його володіння, користування і розпорядження дійсно порушені, а тому підлягають судовому захисту. Будь-які ж права [PERSON]. стосовно даного нерухомого майна не порушувались, оскільки, як встановлено в суді, право власності на частку житлового будинку № 57 з відповідною часткою надвірних споруд, який розташований по [ADDRESS] вона не має. Суд не бере до уваги дані довідки, наданої [PERSON]. про те, що він вже не проживає у спірному домоволодінні, а тому не являється відповідачем у справі, оскільки така довідка була надана до суду тільки після пред'явлення позову і не вирішує спір по суті. Суд вважає, що діями відповідачів позивачеві [PERSON]. була завдана моральна шкода, яка полягає у тому, що ситуація, в якій він перебуває зараз є для нього психотравматична та кризисна, так як були порушені його права в задоволенні потреб відносно свого майна, які він задоволити не може. Це призводить до душевного болю, нервовому виснаженню, відчаю, погіршенню стану здоров'я. Завдання моральної шкоди підтверджується висновком судового експерта, розмір якої визначений як 50 000 грн.. Даний висновок суд бере до уваги як доказ, оскільки він не заперечується відповідачами та іншими учасниками розгляду справи, а заперечується тільки завдання такої шкоди. Визначаючи розмір моральної шкоди, що підлягає задоволенню суд враховує, її глибину, тривалість страждань, наслідки цих страждань, стан здоров'я [PERSON]., його майновий стан, стан здоров'я і майновий стан відповідачів, затверджений державою розмір прожиткового мінімуму на одну особу для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення на час розгляду справи та з урахуванням розумності і справедливості. Такий розмір суд визначає як 20 000 грн.. Приватна власність громадян охороняється законом і її захист здійснюється судом, а тому власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права. Вжиті ухвалою суду заходи забезпечення позову від 23 травня 2008 року у виді накладення арешту на &frac12; частину будинковолодіння відповідача [PERSON]., що знаходиться по [ADDRESS]зберігаються до набрання рішенням законної сили. При задоволенні позову, суд стягує солідарно з відповідачів на користь позивача понесені останнім судові витрати в справі по оплаті судового збору, на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, витрати на правову допомогу і проведення дослідження емоційно-психологічного стану [PERSON].

Outcome: partial