overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-11 00:00:00

У травні 2008 року ВАТ «Маріупольський завод важкого машинобудування» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про визнання його особою, що втратила право користування житловим приміщенням. Представник позивача ВАТ «МЗВМ» у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та в обґрунтування позовних вимог пояснив, що у лютому 1994 року за спільним рішенням адміністрації підприємства та профспілкового комітету [PERSON] було виділено приміщення у гуртожитку № 8 ВАТ «МЗВМ», розташованому за адресою: [ADDRESS]. На підставі вказаного рішення 25.02.1994 року [PERSON] був прописаний у гуртожитку, але в надане житлове приміщення так і не вселився. На теперішній час фактичне місце перебування відповідача не відомо, але з реєстрації за адресою: [ADDRESS] він не знятий. [PERSON] не проживає в житловому приміщенні з лютого 1994 року по теперішній час, його майно та особисті речі у гуртожитку № 8 ВАТ «МЗВМ» не зберігаються. На підставі викладеного, представник позивача просив суд визнати [PERSON] особою, що втратила право користування жилим приміщенням у будинку [ADDRESS] (гуртожиток № 8 ВАТ «МЗВМ»). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, згідно акту від 14.04.2008 р., останній у гуртожитку № 8 по [ADDRESS] не проживає з 1994 року, у зв`язку з чим, суд ухвалив розглядати справу у порядку, передбаченому ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні достовірно було встановлено, що [PERSON] з лютого 1994 року в спірному житловому приміщенні не проживає без поважних причин більше 6 місяців, що підтверджується актом від 14.04.2008р. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона працює у гуртожитку № 8 ВАТ «МЗВМ». За час роботи з січня 2000 року вона такого жильця не бачила, він не з'являвся. Їй відомо, що [PERSON] у гуртожитку ніколи не проживав, кімната за ним не закріплена. Його речей на зберіганні нема. Свідок [PERSON], яка працює у гуртожитку № 8 ВАТ «МЗВМ» сестрою-господаркою, у судовому засіданні дала аналогічні пояснення. Згідно положень ст.ст.71,72 ЖК України, особа може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням, у разі її відсутності більше шести місяців за місцем проживання. У зв'язку з чим, суд вважає, що відповідач [PERSON] втратив право користування житловим приміщенням у гуртожитку № 8 ВАТ «МЗВМ» по [ADDRESS]. Згідно ст. 88 ЦПК України, судові витрати, понесені по справі позивачем слід стягнути з відповідача, а саме судовий збір у розмірі 8,50 гривень та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 7,50 гривень на користь ВАТ «МЗВМ».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-11 00:00:00

У травні 2008 року ВАТ «Маріупольський завод важкого машинобудування» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про визнання його особою, що втратила право користування житловим приміщенням. Представник позивача ВАТ «МЗВМ» у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та в обґрунтування позовних вимог пояснив, що у жовтні 1992 року за спільним рішенням адміністрації підприємства та профспілкового комітету [PERSON] було виділено приміщення у гуртожитку № 8 ВАТ «МЗВМ», розташованому за адресою: [ADDRESS]. На підставі вказаного рішення 30.10.1992 року [PERSON] був прописаний у гуртожитку, але в надане житлове приміщення так і не вселився. На теперішній час фактичне місце перебування відповідача не відомо, але з реєстрації за адресою: [ADDRESS] він не знятий. [PERSON] не проживає в житловому приміщенні з жовтня 1992 року по теперішній час, його майно та особисті речі у гуртожитку № 8 ВАТ «МЗВМ» не зберігаються. На підставі викладеного, представник позивача просив суд визнати [PERSON] особою, що втратила право користування жилим приміщенням у будинку [PERSON] (гуртожиток № 8 ВАТ «МЗВМ»). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, згідно акту від 14.04.2008 р., останній у гуртожитку № 8 по [ADDRESS] не проживає з 1992 року, у зв`язку з чим, суд ухвалив розглядати справу у порядку, передбаченому ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні достовірно було встановлено, що [PERSON] з жовтня 1992 року в спірному житловому приміщенні не проживає без поважних причин більше 6 місяців, що підтверджується актом від 14.04.2008р. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона працює у гуртожитку № 8 ВАТ «МЗВМ». За час роботи з січня 2000 року вона такого жильця не бачила, він не з'являвся. Їй відомо, що [PERSON] у гуртожитку ніколи не проживав, кімната за ним не закріплена. Його речей на зберіганні нема. Свідок [PERSON], яка працює у гуртожитку № 8 ВАТ «МЗВМ» сестрою-господаркою, у судовому засіданні дала аналогічні пояснення. Згідно положень ст.ст.71,72 ЖК України, особа може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням, у разі її відсутності більше шести місяців за місцем проживання. У зв'язку з чим, суд вважає, що відповідач [PERSON] втратив право користування житловим приміщенням у гуртожитку № 8 ВАТ «МЗВМ» по [ADDRESS]. Згідно ст. 88 ЦПК України, судові витрати, понесені по справі позивачем слід стягнути з відповідача, а саме судовий збір у розмірі 8,50 гривень та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 7,50 гривень на користь ВАТ «МЗВМ».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-11 00:00:00

У травні 2008 року ВАТ «Маріупольський завод важкого машинобудування» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про визнання його особою, що втратила право користування житловим приміщенням. Представник позивача ВАТ «МЗВМ» у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та в обґрунтування позовних вимог пояснив, що у травні 1994 року за спільним рішенням адміністрації підприємства та профспілкового комітету [PERSON]було виділено приміщення у гуртожитку № 8 ВАТ «МЗВМ», розташованому за адресою: [ADDRESS]. На підставі вказаного рішення 13.05.1994 року [PERSON] був прописаний у гуртожитку, але в надане житлове приміщення так і не вселився. На теперішній час фактичне місце перебування відповідача не відомо, але з реєстрації за адресою: [ADDRESS] він не знятий. [PERSON] не проживає в житловому приміщенні з травня 1994 року по теперішній час, його майно та особисті речі у гуртожитку № 8 ВАТ «МЗВМ» не зберігаються. На підставі викладеного, представник позивача просив суд визнати [PERSON] особою, що втратила право користування жилим приміщенням у будинку [ADDRESS] (гуртожиток № 8 ВАТ «МЗВМ»). Відповідач [PERSON]у судове засідання не з'явився, згідно акту від 14.04.2008 р., останній у гуртожитку № 8 по [ADDRESS] не проживає з 1994 року, у зв`язку з чим, суд ухвалив розглядати справу у порядку, передбаченому ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні достовірно було встановлено, що [PERSON]з травня 1994 року в спірному житловому приміщенні не проживає без поважних причин більше 6 місяців, що підтверджується актом від 14.04.2008р. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона працює у гуртожитку № 8 ВАТ «МЗВМ». За час роботи з січня 2000 року вона такого жильця не бачила, він не з'являвся. Їй відомо, що [PERSON] у гуртожитку ніколи не проживав, кімната за ним не закріплена. Його речей на зберіганні нема. Свідок [PERSON], яка працює у гуртожитку № 8 ВАТ «МЗВМ» сестрою-господаркою, у судовому засіданні дала аналогічні пояснення. Згідно положень ст.ст.71,72 ЖК України, особа може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням, у разі її відсутності більше шести місяців за місцем проживання. У зв'язку з чим, суд вважає, що відповідач [PERSON] втратив право користування житловим приміщенням у гуртожитку № 8 ВАТ «МЗВМ» по [ADDRESS]. Згідно ст. 88 ЦПК України, судові витрати, понесені по справі позивачем слід стягнути з відповідача, а саме судовий збір у розмірі 8,50 гривень та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 7,50 гривень на користь ВАТ «МЗВМ».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-11 00:00:00

У травні 2008 року ВАТ «Маріупольський завод важкого машинобудування» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про визнання її особою, що втратила право користування житловим приміщенням. Представник позивача ВАТ «МЗВМ» у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та в обґрунтування позовних вимог пояснив, що у листопаді 1989 року за спільним рішенням адміністрації підприємства та профспілкового комітету [PERSON] було виділено приміщення у гуртожитку № 8 ВАТ «МЗВМ», розташованому за адресою: [ADDRESS]. На підставі вказаного рішення 03.11.1989 року [PERSON] була прописана у гуртожитку, але в надане житлове приміщення так і не вселилася. На теперішній час фактичне місце перебування відповідача не відомо, але з реєстрації за адресою: [ADDRESS] вона не знята. [PERSON] не проживає в житловому приміщенні з листопада 1989 року по теперішній час, її майно та особисті речі у гуртожитку № 8 ВАТ «МЗВМ» не зберігаються. На підставі викладеного представник позивача просив суд визнати [PERSON] особою, що втратила право користування жилим приміщенням у будинку [ADDRESS] (гуртожиток № 8 ВАТ «МЗВМ»). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, згідно акту від 14.04.2008 р., остання у гуртожитку № 8 по [ADDRESS] не проживає з 1989 року, у зв`язку з чим, суд ухвалив розглядати справу у порядку, передбаченому ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню оскільки в судовому засіданні достовірно було встановлено, що [PERSON] з листопада 1989 року в спірному житловому приміщенні не проживає без поважних причин більше 6 місяців, що підтверджується актом від 14.04.2008 р. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона працює у гуртожитку № 8 ВАТ «МЗВМ». За час роботи з січня 2000 року вона такого жильця не бачила, вона не з'являлася. Їй відомо, що [PERSON] у гуртожитку ніколи не проживала, кімната за нею не закріплена. Її речей на зберіганні нема. Свідок [PERSON], яка працює у гуртожитку № 8 ВАТ «МЗВМ» сестрою-господаркою, у судовому засіданні дала аналогічні пояснення. Згідно положень ст.ст.71,72 ЖК України, особа може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням, у разі її відсутності більше шести місяців за місцем проживання. У зв'язку з чим, суд вважає, що відповідач [PERSON] втратила право користування житловим приміщенням у гуртожитку № 8 ВАТ «МЗВМ» по [ADDRESS]. Згідно ст. 88 ЦПК України, судові витрати, понесені по справі позивачем слід стягнути з відповідача, а саме судовий збір у розмірі 8,50 гривень та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 7,50 гривень на користь ВАТ «МЗВМ».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-11 00:00:00

У травні 2008 року ВАТ «Маріупольський завод важкого машинобудування» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про визнання його особою, що втратила право користування житловим приміщенням. Представник позивача ВАТ «МЗВМ» у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та в обґрунтування позовних вимог пояснив, що у березні 1990 року за спільним рішенням адміністрації підприємства та профспілкового комітету [PERSON] було виділено приміщення у гуртожитку № 8 ВАТ «МЗВМ», розташованому за адресою: [ADDRESS]. На підставі вказаного рішення 27.03.1990 року [PERSON] був прописаний у гуртожитку, але в надане житлове приміщення так і не вселився. На теперішній час фактичне місце перебування відповідача не відомо, але з реєстрації за адресою: [ADDRESS] він не знятий. [PERSON] не проживає в житловому приміщенні з березня 1990 року по теперішній час, його майно та особисті речі у гуртожитку № 8 ВАТ «МЗВМ» не зберігаються. На підставі викладеного, представник позивача просив суд визнати [PERSON] особою, що втратила право користування жилим приміщенням у будинку [ADDRESS] (гуртожиток № 8 ВАТ «МЗВМ»). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, згідно акту від 14.04.2008 р., останній у гуртожитку № 8 по [ADDRESS] не проживає з 1990 року, у зв`язку з чим, суд ухвалив розглядати справу у порядку, передбаченому ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні достовірно було встановлено, що [PERSON] з березня 1990 року в спірному житловому приміщенні не проживає без поважних причин більше 6 місяців, що підтверджується актом від 14.04.2008р. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона працює у гуртожитку № 8 ВАТ «МЗВМ». За час роботи з січня 2000 року вона такого жильця не бачила, він не з'являвся. Їй відомо, що [PERSON] у гуртожитку ніколи не проживав, кімната за ним не закріплена. Його речей на зберіганні нема. Свідок [PERSON], яка працює у гуртожитку № 8 ВАТ «МЗВМ» сестрою-господаркою, у судовому засіданні дала аналогічні пояснення. Згідно положень ст.ст.71,72 ЖК України, особа може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням, у разі її відсутності більше шести місяців за місцем проживання. У зв'язку з чим, суд вважає, що відповідач [PERSON] втратив право користування житловим приміщенням у гуртожитку № 8 ВАТ «МЗВМ» по [ADDRESS]. Згідно ст. 88 ЦПК України, судові витрати, понесені по справі позивачем слід стягнути з відповідача, а саме судовий збір у розмірі 8,50 гривень та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 7,50 гривень на користь ВАТ «МЗВМ».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-11 00:00:00

У травні 2008 року ВАТ «Маріупольський завод важкого машинобудування» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про визнання його особою, що втратила право користування житловим приміщенням. Представник позивача ВАТ «МЗВМ» у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та в обґрунтування позовних вимог пояснив, що у квітні 1990 року за спільним рішенням адміністрації підприємства та профспілкового комітету [PERSON] було виділено приміщення у гуртожитку № 8 ВАТ «МЗВМ», розташованому за адресою: [ADDRESS]. На підставі вказаного рішення 27.04.1990 року [PERSON] був прописаний у гуртожитку, але в надане житлове приміщення так і не вселився. На теперішній час фактичне місце перебування відповідача не відомо, але з реєстрації за адресою: [ADDRESS] він не знятий. [PERSON] не проживає в житловому приміщенні з квітня 1990 року по теперішній час, його майно та особисті речі у гуртожитку № 8 ВАТ «МЗВМ» не зберігаються. На підставі викладеного, представник позивача просив суд визнати [PERSON] особою, що втратила право користування жилим приміщенням у будинку [ADDRESS] (гуртожиток № 8 ВАТ «МЗВМ»). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, згідно акту від 14.04.2008 р., останній у гуртожитку № 8 по [ADDRESS] не проживає з 1990 року, у зв`язку з чим, суд ухвалив розглядати справу у порядку, передбаченому ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні достовірно було встановлено, що [PERSON] з квітня 1990 року в спірному житловому приміщенні не проживає без поважних причин більше 6 місяців, що підтверджується актом від 14.04.2008р. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона працює у гуртожитку № 8 ВАТ «МЗВМ». За час роботи з січня 2000 року вона такого жильця не бачила, він не з'являвся. Їй відомо, що [PERSON] у гуртожитку ніколи не проживав, кімната за ним не закріплена. Його речей на зберіганні нема. Свідок [PERSON], яка працює у гуртожитку № 8 ВАТ «МЗВМ» сестрою-господаркою, у судовому засіданні дала аналогічні пояснення. Згідно положень ст.ст.71,72 ЖК України, особа може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням, у разі її відсутності більше шести місяців за місцем проживання. У зв'язку з чим, суд вважає, що відповідач [PERSON] втратив право користування житловим приміщенням у гуртожитку № 8 ВАТ «МЗВМ» по [ADDRESS]. Згідно ст. 88 ЦПК України, судові витрати, понесені по справі позивачем слід стягнути з відповідача, а саме судовий збір у розмірі 8,50 гривень та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 7,50 гривень на користь ВАТ «МЗВМ».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-11 00:00:00

У травні 2008 року ВАТ «Маріупольський завод важкого машинобудування» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про визнання його особою, що втратила право користування житловим приміщенням. Представник позивача ВАТ «МЗВМ» у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та в обґрунтування позовних вимог пояснив, що у квітні 1995 року за спільним рішенням адміністрації підприємства та профспілкового комітету [PERSON] було виділено приміщення у гуртожитку № 8 ВАТ «МЗВМ», розташованому за адресою: [ADDRESS]. На підставі вказаного рішення 11.04.1995 року [PERSON] був прописаний у гуртожитку, але в надане житлове приміщення так і не вселився. На теперішній час фактичне місце перебування відповідача не відомо, але з реєстрації за адресою: [ADDRESS] він не знятий. [PERSON] не проживає в житловому приміщенні з квітня 1995 року по теперішній час, його майно та особисті речі у гуртожитку № 8 ВАТ «МЗВМ» не зберігаються. На підставі викладеного, представник позивача просив суд визнати [PERSON] особою, що втратила право користування жилим приміщенням у будинку [ADDRESS] (гуртожиток № 8 ВАТ «МЗВМ»). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, згідно акту від 14.04.2008 р., останній у гуртожитку № 8 по [ADDRESS] не проживає з 1995 року, у зв`язку з чим, суд ухвалив розглядати справу у порядку, передбаченому ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні достовірно було встановлено, що [PERSON] з квітня 1995 року в спірному житловому приміщенні не проживає без поважних причин більше 6 місяців, що підтверджується актом від 14.04.2008р. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона працює у гуртожитку № 8 ВАТ «МЗВМ». За час роботи з січня 2000 року вона такого жильця не бачила, він не з'являвся. Їй відомо, що [PERSON] у гуртожитку ніколи не проживав, кімната за ним не закріплена. Його речей на зберіганні нема. Свідок [PERSON], яка працює у гуртожитку № 8 ВАТ «МЗВМ» сестрою-господаркою, у судовому засіданні дала аналогічні пояснення. Згідно положень ст.ст.71,72 ЖК України, особа може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням, у разі її відсутності більше шести місяців за місцем проживання. У зв'язку з чим, суд вважає, що відповідач [PERSON] втратив право користування житловим приміщенням у гуртожитку № 8 ВАТ «МЗВМ» по [ADDRESS] Згідно ст. 88 ЦПК України, судові витрати, понесені по справі позивачем слід стягнути з відповідача, а саме судовий збір у розмірі 8,50 гривень та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 7,50 гривень на користь ВАТ «МЗВМ».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідач заборгував їй 485 грн. 92 коп. орендної плати за земельну ділянку. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги і пояснила, що орендна плата їй виплачена частково, несплачена сума орендної плати складає 485 грн. 92 коп. Ліквідатор ТОВ „Агросервіс” [PERSON] до суду не з'явився, про причини неявки не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. Згідно з ч.4 ст. 169, ст. ст. 224-226 ЦПК України справа судом вирішена заочно, на підставі наявних у ній доказів. Судом досліджені докази, на підставі яких встановлені обставини справи і визначено відповідно до них правовідносини. [PERSON] 10.02.2005 р. за договором передала в оренду ТОВ „Агросервіс” земельну ділянку розміром 5,22 га строком на 5 років (а.с. 5-6). Згідно умов договору орендар повинен щорічно до 1 грудня поточного року виплачувати орендну плату в розмірі 1,5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. На час розгляду справи борг орендаря орендодавцю складає 485 грн. 92 коп. (а.с. 4). ТОВ „Агросервіс” судовим рішенням від 15.03.2007 року визнано банкрутом (а.с. 20). Згідно ч.4 ст. 23 Закону України" Про оренду землі" орендар зобов'язаний виконувати обов'язки відповідно до умов договору оренди. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. Відповідач не надав доказів, які б спростовували обставини, встановлені на підставі доказів, наданих позивачем. Суд дійшов висновку, що внаслідок невиплати орендарем - ТОВ "Агросервіс" частини суми орендної плати порушено право позивача на своєчасне одержання орендної плати і позов підлягає задоволенню. Згідно з ст.88 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-11 00:00:00

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 25 січня 2003 року, мають неповнолітню дочку [PERSON] [INFO] народження. Позивачка просить їх брак з відповідачем розірвати тому що з січня 2008 року вони припинили сімейні стосунки, тому що не зійшлися характерами, між ними відсутні любов та повага. Сторони в судове засідання не з'явились залишили заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивачка свій позов підтримала, відповідач на розірвання шлюбу згоден, але не згоден з причиною розірвання шлюбу вказаною позивачкою. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким,що підлягає задоволенню. Сторони втратили почуття любові і поваги один до одного, миритись не бажають, а тому суд вважає, що дана сім'я збережена бути не може. Витрати пов'язані з отриманням свідоцтва про розірвання шлюбу покласти на відповідача за взаємною згодою сторін. На підставі ст.ст. 110-112 СК України і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити, що [PERSON] являється його старшою сестрою по матері, посилаючись на те, що він народився в другому шлюбі матері, а сестра [PERSON] народилася в першому шлюбі матері. Заслухавши заявника та вивчивши справу, суд приходить до висновку, що заяву слід задовольнити, так як із свідоцтва про народження (а.с.6) видно, що матір'ю [PERSON] являється [PERSON]. Із довідки відділу реєстрації актів цивільного стану (а.с.10) видно, що матір'ю [PERSON] являється [PERSON]. Місце народження [PERSON] і [PERSON] зазначено с. Табурище Н.Георгіївського району Кіровоградської області.

Outcome: approved