Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-31 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання права власності на 22/100 часток домоволодіння [ADDRESS], що є об*єктом права спільної сумісної власності подружжя та виділена їй в натурі на підставі рішення Алуштинського міського суду від 03.10.1996 року. Вимоги мотивовані тим, що з 1986 року знаходилась у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, шлюб розірвано у 1993 році. За час шлюбу подружжя набуло нерухоме майно у вигляді &frac12; частини житлового будинку [ADDRESS]. Житловий будинок був придбаний 11.03.1991 року на підставі договору купівлі-продажу.Після розірвання шлюбу , за позовом позивачки, майно, що належало подружжю на праві спільної сумісної власності, було поділено рішенням Алуштинського міського суду від 03.101996, [PERSON] виділено 22/100 часток домоволодіння , 21/100 частка будинку виділена [PERSON] з зазначенням приміщень, що виділяються кожному власнику, але в рішенні суду не зазначено, що після поділу майна подружжя в натурі, за кожним із ним визнається право власності на виділену частку майна. Для отримання земельної ділянки в порядку приватизації позивачка звернулась до Республіканського підпріємства «СМБРТІ» , алев реєстрації права власності їй відмовлено, так як в рішенні суду не зазначено, яка частина домоволодіння після його поділу належить кожному із подружжя. В судовому засіданні позивачка, її представник позов підтримали. Відповідач позов визнав, надав зустрічний позов, аналогічний позову [PERSON], проти зустрічного позову [PERSON] позивачка та її представник не заперечують. Вислухавши пояснення сторін, представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. У 1986 році сторони вступили в зареєстрований шлюб, який розірвали у 1993 році. За час шлюбу подружжя набуло нерухоме майно у вигляді &frac12; частини житлового будинку [ADDRESS]. Житловий будинок був придбаний 11.03.1991 року на підставі договору купівлі-продажу.Після розірвання шлюбу , за позовом позивачки, майно, що належало подружжю на праві спільної сумісної власності, було поділено рішенням Алуштинського міського суду від 03.10.1996року. Згідно зазначеного рішення суду [PERSON] виділено 22/100 часток домоволодіння, яка складається із приміщень 1-3, площею 13, 3 кв.м, частина літ.А, частина літ. А 1, площею 1, 8 кв.м, господарські та побутові споруди: сарай літ. М, уборна літ. Н, [PERSON] на 21/100 частки будинку виділено приміщення 1-4 площею 13, 0 кв.м, частина літ. А1 площею 6, 2 кв.м, літер А2 , господарські та побутові споруди : сарай літ. «К», сарай літ. «О», але в рішенні суду не зазначено, що після поділу майна подружжя в натурі, за кожним із них визнається право власності на виділену частку майна. Для отримання земельної ділянки в порядку приватизації сторони звертались до Республіканського підпріємства «СМБРТІ» , але в реєстрації права власності їм відмовлено, так як в рішенні суду не зазначено, яка частина домоволодіння на праві приватної власності ,після його поділу належить кожному із подружжя. Згідно вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред*явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Матеріалами справи встановлено, що сторони є власниками відповідних часток домоволодіння, право спільної сумісної власності подружжя на домоволодіння припинено, так як майно між співвласниками поділено на підставі рішення суду. Згідно з ч.2 ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Пунктом 1.3 статті 1 «Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно», затвердженого Наказом Міністерства юстиції УкраЇни від 07.02.2002 року за номером 7/5, передбачено, що державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно здійснюють підпріємства бюро технічної інвентаризації. Згідно п.10 Переліку правовстановчих документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на об*єкти нерухомого майна є рішення суду про визнання права власності на об*єкти нерухомого майна. В судовому засіданні встановлено, що сторони, перебуваючи у шлюбі , набули право спільної сумісної власності на &frac12; частину домоволодіння [ADDRESS], що відповідає вимогам ст.22 КоБС України в редакції 1969 року, ст.60 СК України, а при поділі майна кожен із співвласників набув право власності на частку майна, що встановлено рішенням суду при вирішенні спору про поділ майна. При поділі майна подружжя не встановлено, яке конкретно майно переходить у власність сторін, що є перешкодою у реєстрації права власності, тому позовні вимоги сторін суд задовольняє. Вимоги [PERSON] про зобов*язання КРП «СМБРТІ» зареєструвати за ним право власності на 21/100 часток зазначеного домоволодіння передчасні, так як з зазначеним рішенням [PERSON] не звертався до КРП «СМБТІ» для реєстрації за ним права власності на виділену в натурі частку домоволодіння. На підставі ст.ст. 392, 331, 316 ЦК України, ст.ст. 22, 28 КоБС України в редакції 1969 року, ст.ст.60, 70 СК України,

Outcome: approved