Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-23 00:00:00

05.06.2008 року позивач звернувся до суду з позовом про зобов"язання відповідачки спростувати перед мешканцями будинків № 51 і № 53 по [ADDRESS]поширену нею інформацію про те, що позивач є злодієм, а його коханкою є [PERSON]. У судовому засіданні позивач позов підтримав і наполягав на задоволенні. Додатково просив стягнути з відповідачки 1000 грн у відшкодування витрат на юридичну допомогу надану представником. Відповідачка позов не визнала і заперечувала факт поширення зазначеної вище інформації. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 05.04.2008 року, близько 13 години, позивач повертаючись додому, проходив біля першого під'їзду будинку № 51 по[ADDRESS], де в цей час знаходилася відповідачка. Побачивши позивача, вона, в присутності сторонніх осіб - [PERSON], [PERSON]та [PERSON] почала ображати його. Зокрема повідомила, що позивач раніше працював на м'ясокомбінаті, а тому є злодієм, і що він зраджує своій дружині разом [PERSON]. Зазначене підтверджується показаннями [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]. та матеріалами перевірки ЧМВ УМВС України в Чернігівській області № 5019/2008, що узгоджується між собою, а тому вважається доведеним. Показання допитаних за клопотанням відповідачки свідків [PERSON]. та [PERSON]. проте, що вона не поширювала відносно позивача негативної інформації не спростовують цих висновків, оскільки свідок [PERSON]. пояснила, що не пом"ятає коли саме і з ким вона бачила відповідачку під час розмови біля будинку в якому остання проживає, а свідок [PERSON]. показав, що спостерігав за розмовою сторін з вікна квартири, яка розташована на 4 поверсі будинку, і вже після закінчення сварки. Відповідно до частини 3 статті 277 ЦК України, негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила не доведе протилежного. Таким чином, на особу, яка поширює інформацію покладається обов'язок доведення її достовірності. Злодієм в народі називають особу засуджену за вчинення крадіжки, що є кримінальним злочином. Відповідачка не довела суду, що позивач раніше засуджувався за вчинення крадіжки, а тому поширена нею інформація про те, що позивач є злодієм вважається недостовірною. Згідно статті 301 ЦК України, фізична особа має право на особисте життя. Поширення відповідачкою інформації про інтимні стосунки позивача з [PERSON]. є втручанням в його особисте життя і утворює склад цивільного правопорушення. Оскільки відповідачка не довела правдивість вказаної інформації, вона також вважається недостовірною. Частинами 1, 7 статті 277 цього Кодексу передбачено, що фізична особа, особисті майнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на її спростування. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Запропонований позивачем спосіб спростування поширеної відповідачкою інформації - у присутності мешканців будинків № 51 і № 53 по [ADDRESS]не може бути задоволеним, у зв'язку з тим, що насправді вона була поширена не усім мешканцям зазначених будинків, а лише [PERSON]. [PERSON] . і [PERSON]. За таких обставин, суд вважає необхідним зобов'язати відповідачку спростувати поширену нею недостовірну інформацію про позивача лише в присутності вказаних осіб. Згідно пункту 2 частини 3 статті 79 ЦПК України, до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на правову допомогу. Виходячи з положень статті 56 цього Кодексу, таку допомогу може надавати лише особа, яка допущена до участі у справі для надання правової допомоги ухвалою суду. Втім, позивач заявляв клопотання про допуск [PERSON]. до участі у справі не для надання йому правової допомоги, а в якості представника. Враховуючи те, що діюче цивільне процесуальне законодавство України не передбачає можливість відшкодування витрат на оплату послуг представника сторони, позов в частині стягнення на користь позивача 1000 грн у відшкодування витрат на юридичну допомогу не підлягає задоволенню.

Outcome: partial