overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-02 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася до суду з зазначеною позовною заявою, де вказала, що 25.07.2004 року уклала шлюб з відповідачем, з яким мають двох неповнолітніх дітей - дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач з 05.04.2008 року матеріальну допомогу на утримання дочки не надає, хоча й має можливість та обов'язок. Позивачка просила постановити рішення, яким стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання їх неповнолітньої дочки до досягнення нею повноліття у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його доходу. Позивачка у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти стягнення з нього аліментв на утримання дочки [PERSON]. Суд, вислухавши сторони по справі, вивчивши письмові матеріали, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.07.2004 року сторони по справі уклали шлюб, який був зареєстрований [ADDRESS] Від шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач по справі[PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження дитини серії [NUMBER]. Неповнолітня дитинв проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні (а.с. 5), а відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання своєї дочки з квітня 2008 року не надає, хоча й має такий обов'язок та можливість, оскільки працює та отримує заробітну плату. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, оскільки відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини, хоча має обов'язок щодо утримання своєї неповнолітньої дочки, суд вважає за необхідне стягувати з нього аліменти на утримання неповнолітньої дитини - дочки [PERSON], [INFO] до досягнення нею повноліття на користь позивачки в примусовому порядку в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), про що не заперечував і сам відповідач у судовому засіданні. . На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-02 00:00:00

У квітні 2008 р. позивачка [PERSON]. звернулася до суду з позовом до [PERSON], про стягнення аліментів на своє утримання, у зв'язку з досягненням повноліття та продовженням навчання. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] діюча на підставі доручення, підтримала змінені позовні вимоги у повному обсязі та пояснила, що 14 квітня 2008 року [PERSON]. досягла повноліття, до повноліття відповідач сплачував їй аліменти на утримання доньки на підставі рішення суду від 19.11.1991 р. На цей час позивачка продовжує навчання в Донецькому національному медичному університеті, за контрактом. Строк навчання до 30.06.2013 р. [PERSON]. проживає у гуртожитку у м.Донецьку, доходів не має. Навчання потребує додаткових витрат - придбання навчальних посібників, зошитів та іншого. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги не надає, інших неповнолітніх дітей не має, у зв'язку з чим має можливість сплачувати аліменти, на підставі чого просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 400 грн. щомісячно до закінчення позивачкою навчання. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та пояснив, що він на цей час не працює, має мінливий заробіток, хворіє, перебуває на обліку у лікарні, оскільки хворіє на епілепсію. Згоден сплачувати аліменти на утримання доньки на період навчання у розмірі 200 грн. щомісячно. Суд, вислухавши представника позивачки, відповідача, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступними підставами. Згідно представленої копії свідоцтва про народження, [PERSON] є батьком [PERSON] Згідно копії договору на навчання від 28.07.2007 р., позивачка продовжує навчання в Донецькому національному медичному університеті. Строк навчання до 30.06.2013 р. Згідно довідки з місця проживання, [PERSON]. проживає у гуртожитку № 5 у м.Донецьку. Суд, враховуючи, що відповідач не працює, має мінливий заробіток, згідно довідки з Міськлікарні № 1 м.Маріуполя знаходиться на «Д» обліку у невролога у зв'язку із захворюванням епілепсією, враховуючи матеріальне положення сторін, а також враховуючи те, що згідно ст.199 СК України обидва з батьків зобов'язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання, до досягнення ними 23 років, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надати, вважає за можливе задовольнити позовні вимоги частково, стягнувши з відповідача на користь [PERSON] аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі, у розмірі 200 грн. щомісячно до досягнення позивачкою 23 річного віку. У зв'язку з тим, що при зверненні до суду позивач був звільнений від сплати судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, то ці витрати, згідно ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, зазначивши, що з відповідачем знаходиться в шлюбі з 27 квітня 1985 року. Від шлюбу мають двох дітей: доньку [PERSON], [INFO] року народження та неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] року народження. З серпня 2007 року відповідач поїхав на заробітки в м. Миколаїв. З того часу відповідач вихованням дітей не займається, матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Діти знаходяться виключно на утримання позивачки. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, зазначивши, що в даний час самостійно виховує дітей, від відповідача матеріальної допомоги не утримує, просила суд стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі 200 грн. до досягнення дитиною повноліття. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, клопотання про відкладення слухання справи суду не надав. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка з відповідачем знаходиться в шлюбі з 27 квітня 1985 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] року народження., що підтверджується свідоцтвом про народження від 19 травня 1994 року а/з № 62. Відповідач вихованням доньки не займається, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Дитина знаходиться виключно на утримання позивачки. Відповідач, всупереч ст. 180 Сімейного кодексу України, яка вказує на те, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, ухиляється від утримання доньки, добровільно матеріальної та фінансової допомоги не надає. Тому, на підставі ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України, де визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, а також враховуючи матеріальний стан відповідача, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти в в твердій грошовій сумі 200 грн. на утримання дитини до досягнення нею повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Остапівської сільської ради Лубенського району Полтавської області про визнання права власності, вказавши в заяві, що [INFO] померла його мати [PERSON], яка заповіла йому все своє майно. Являючись єдиним спадкоємцем, оформити спадщину не може, оскльки відсутні правовстановлюючі документи на майно. Прохає суд визнати право власності в порядку спадкування на земельну ділянку загальною площею 4,43га, яка знаходиться на території Остапівської сільської ради. У судовому засіданні представник позивача свої позовні вимоги підтримав. Представник Остапівської сільської ради Лубенського району Полтавської області, 2-ї Лубенської державної нотаріальної контори, Лубенської районної державної адміністрації в судове засідання не з'явились, повідомивши суд про можливість розгляду справи без участі своїх представників, не заперечуючи проти задоволення позову. Дослідивши обставини, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ст. 328 ч.1 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом Згідно ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Встановлено, що після смерті [INFO] [PERSON]. відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки загальною площею 4,43га згідно свідотства про право на спадщину, яка знаходиться на території Остапівської сільської ради, яку позивач прийняв, але не може оформити через відсутність Державного акту на землю, що вимагає судового втручання в вирішеня спору і відновлення права позивача. Враховуючи, що вирішення даного питання можливо лише в судовому порядку, позивач прийняв спадщину, яка підтверджена свідотством про право на спадщину за заповітом, позов слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-02 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися в суд з позовом до територіальної громади в особі Лубенської міської ради про визначення розміру долей (часток) співвласників житлового приміщення, мотивуючи свій позов тим, що 30 жовтня 1995 року вони та [PERSON] приватизували квартиру [ADDRESS]. При набутті права власності на квартиру, розмір часток, що були передані кожному співвласнику квартири встановлені не були. [INFO] [PERSON] помер і після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з належної йому частини вказаної квартири. Коли вони звернулись до Першої Лубенської держнотконтори з заявою про прийняття спадщини, то їм було відмовлено через те, що у свідоцтві на право власності на квартиру не виділені частки співвласників. Позивачі прохають суд постановити рішення, яким визначити [PERSON] на день смерті - [INFO] у власність 1/3 частину квартири [ADDRESS] та [PERSON] і [PERSON] визначити у власність по 1/3 частині вищевказаної квартири. В судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, прохають їх задовольнити. Представник відповідача - територіальної громади в особі Лубенської міської ради Синявська Т. Г. проти позову не заперечує. Представники третіх осіб - КП «Лбенського МБТІ» та Першої Лубенської держнотконтори в судове засідання не з"явились, звернулись до суду з заявами в яких прохали справу слухати без їх участі, проти задоволення позову не заперечують. Заслухавши обставини справи, заслухавши пояснення сторін, що з»явились в судове засідання , суд вважає , що позов підлягає задоволенню . У відповідності ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Згідно ст. 328 ч.1 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 30.10.1995 року позивачам [PERSON], [PERSON] та [PERSON], на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] (а.с. 9). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.10). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, що складається з належної йому частини вищевказаної квартири. Однак, при зверненні позивачів до Першої Лубенської держнотконтори з заявою про прийняття спадщини, їм було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину в зв»язку з тим, що у свідоцтві на право власності на квартиру не виділені частки співвласників (а.с. 14) Відповідно до ч.2 ст. 370 ЦК України у разі виділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, або законом. Як встановлено, домовленості між співвласниками про розмір часток квартири не було, тож вищевказана квартира належить їм порівну, тобто по 1/3 частині. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає необхідним задовольнити вимоги позивачів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-02 00:00:00

Позивач АК «Харківобленерго» 20.02.2008 року звернувся до суду з позовною заявою, у якій просить стягнути з відповідачів заборгованість за використану електроенергію. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електроенергетику» відносини, пов'язані з виробництвом, передачею та використанням енергії, регулюються цим Законом та «Правилами користування електричною енергію для населення», затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26.07.1999. Дані нормативні акти, в яких визнанні права, обов»язки та відповідальність сторін, обов'язкові як для енергопостачальника та і для споживача електричної енергії. Відповідачі, згідно довідки про склад сім'ї мешкають у квартирі [ADDRESS] і є споживачами електричної енергії, що постачає АК «Харківобленерго». Особистий рахунок [NUMBER] відкрито на ім'я [PERSON]. Відповідачи системно нехтують своїм обов'язком щодо повної та своєчасної оплати отриманних послуг, внаслідок чого утворилася заборгованість за період з 30.05.2006 р. - 04.12.2007 р. у сумі 778 грн 95 коп , яка до теперішнього часу в повному обсязі не відшкодована. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов, підтвердив викладені в позовній заяві обставини. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електроенергетику» відносини, пов'язані з виробництвом, передачею та використанням енергії, регулюються цим Законом та «Правилами користування електричною енергію для населення», затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26.07.1999. Дані нормативні акти, в яких визнанні права, обов»язки та відповідальність сторін, обов'язкові як для енергопостачальника та і для споживача електричної енергії. Відповідно до ст..ст. 13, 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуги з електропостачання віднесено до комунальних. Пункт 5 ч. 3 ст. 20 Закону встановлює обов'язок споживачів оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Ст.. 67, 68 Житлового Кодексу України передбачають, що плата за комунальні послуги вносить с своєчасно, але окремо від плати за користування житлом. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі мешкають в будинку, послуга постачання в якому надається позивачем. Внаслідок несвоєчасної сплати за надані послуги з'явилася заборгованість за період з 30.05.2006 р. - 04.12.2007 р. у сумі 778 грн 95 коп, яка підлягає сплати. Згідно зі ст. 88 ЦПК України судові витрати суд стягує з відповідачів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-02 00:00:00

Позивач АК «Харківобленерго» 20.02.2008 року звернувся до суду з позовною заявою, у якій просить стягнути з відповідачів заборгованість за використану електроенергію. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електроенергетику» відносини, пов'язані з виробництвом, передачею та використанням енергії, регулюються цим Законом та «Правилами користування електричною енергію для населення», затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26.07.1999. Дані нормативні акти, в яких визнанні права, обов»язки та відповідальність сторін, обов'язкові як для енергопостачальника та і для споживача електричної енергії. Відповідачі, згідно довідки про склад сім'ї мешкають у квартирі [ADDRESS] і є споживачами електричної енергії, що постачає АК «Харківобленерго». Особистий рахунок [NUMBER] відкрито на ім'я [PERSON]. Відповідачи системно нехтують своїм обов'язком щодо повної та своєчасної оплати отриманних послуг, внаслідок чого утворилася заборгованість за період з 19.08.2004 р. - 04.12.2007 р. у сумі 1235 грн 98 коп , яка до теперішнього часу в повному обсязі не відшкодована. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов, підтвердив викладені в позовній заяві обставини. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електроенергетику» відносини, пов'язані з виробництвом, передачею та використанням енергії, регулюються цим Законом та «Правилами користування електричною енергію для населення», затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26.07.1999. Дані нормативні акти, в яких визнанні права, обов»язки та відповідальність сторін, обов'язкові як для енергопостачальника та і для споживача електричної енергії. Відповідно до ст..ст. 13, 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуги з електропостачання віднесено до комунальних. Пункт 5 ч. 3 ст. 20 Закону встановлює обов'язок споживачів оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Ст.. 67, 68 Житлового Кодексу України передбачають, що плата за комунальні послуги вносить с своєчасно, але окремо від плати за користування житлом. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі мешкають в будинку, послуга постачання в якому надається позивачем. Внаслідок несвоєчасної сплати за надані послуги з'явилася заборгованість за період з 19.08.2004 р. - 04.12.2007 р. у сумі 1235 грн 98 коп, яка підлягає сплати. Згідно зі ст. 88 ЦПК України судові витрати суд стягує з відповідачів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що з 21 вересня 2003 року перебуває з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. Шлюб реєстрували в відділі реєстрації актів громадянського стану Дунаєвецького районного управління юстиції Хмельницької області, актовий запис № 140. Від спільного проживання є дочка [PERSON], [INFO] року народження. В період спільного проживання з відповідачем жили погано, часто виникали сварки, в сім'ї не було уступок та взаєморозуміння. Все це призвело до того, що в вересні місяці 2007 року сторони припинили сімейно-шлюбні відносини. Сім'я розпалась остаточно, примирення неможливе. А тому просить суд шлюб розірвати. Відповідач позов визнав повністю і пояснив, що дійсно з позивачкою не проживає і не має наміру поновлювати сімейно-шлюбні відносини, миритись не бажає. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 21 вересня 2003 року сторони зареєстрували шлюб. Шлюб реєстрували в відділі реєстрації актів громадянського стану Дунаєвецького районного управління юстиції Хмельницької області, актовий запис № 140. Від спільного проживання є дочка [PERSON], [INFO] року народження, що підтверджується свідоцтвами про одруження та народження. Сторони припинили спільне проживання та шлюбні стосунки, миритися не бажають, на розірванні шлюбу наполягають, вважаючи, що сім'я розпалась остаточно. А тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтовані, оскільки подальше спільне життя і зберігання шлюбу сторін суперечить їх інтересам, що має істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що з 27 грудня 1997 року перебуває з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. Шлюб реєстрували в відділі РАЦС Партизанського району, Приморського краю, актовий запис № 110. Від спільного проживання дітей не мають. В період спільного проживання з відповідачкою жили погано, часто виникали сварки, в сім'ї не було уступок та взаєморозуміння. Все це призвело до того, що в 2004 році сторони припинили сімейно-шлюбні відносини. Сім'я розпалась остаточно, примирення неможливе. Позивачка подала до суду заяву в якій просить справу слухати у її відсутності позов підтримує повністю. А тому просить суд шлюб розірвати. Відповідач позов визнав повністю і пояснив, що дійсно з позивачкою не проживає і не має наміру поновлювати сімейно-шлюбні відносини, на даний час має нову сім”ю, миритись не бажає. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши відповідача, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 27 грудня 1997 року сторони зареєстрували шлюб в відділі РАЦС Партизанського району, Приморського краю, актовий запис № 110. Від спільного проживання дітей не мають. Сторони припинили спільне проживання та шлюбні стосунки, миритися не бажають, на розірванні шлюбу наполягають, вважаючи, що сім'я розпалась остаточно, оскільки відповідач створив нову сім”ю. А тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя і зберігання шлюбу сторін суперечить їх інтересам, що має істотне значення.

Outcome: approved