Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-28 00:00:00

Позивачка [PERSON]., яка діє також в інтересах свого малолітнього сина [PERSON]. звернулась до міськрайонного суду з позовом до [PERSON]., [PERSON]. та [PERSON]. про надання у володіння та користування частки квартири в натурі та усунення перешкод в користуванні власністю і стягнення моральної шкоди. В судовому засіданні позивачка змінила свої позовні вимоги. Просить суд визначити порядок користування спірною квартирою [ADDRESS] та надати у користування їй та її малолітньому синові житлову кімнату площею 15,8 м2, а відповідачам житлові кімнати площею 8,1 м2 та 11,4 м2, кухню, коридор та ванну кімнату залишити в загальному користуванні, зобов′язати останніх надати ключ від вхідних дверей квартири, стягнути моральну шкоду у розмірі по 2000 гривень із [PERSON]. та [PERSON]. та стягнути солідарно із відповідачів [PERSON]., [PERSON]. та [PERSON]. судові витрати по справі. Позивачка [PERSON]. суду пояснила, що із 2001 року вона разом із чоловіком, їх малолітнім сином та відповідачами [PERSON]., [PERSON]. проживала в даній квартирі та займала кімнату площею 11,4 м2, з якої є вихід на лоджію. Із 2003 року квартира належить на праві спільної часткової власності [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., а також їй та її малолітньому синові, що підтверджується свідоцтвом на право власності на житло. Однак у 2006 році між нею та її чоловіком [PERSON]. виникли непорозуміння в сімейних відносинах, оскільки останній вибув із квартири та почав проживати з іншою жінкою. З того часу його батьки, відповідачі по справі, почали чинити перешкоди в користуванні квартирою та в жовтні 2006 року без її відома змінили замок у вхідних дверях квартири. З того часу вона зі своїм малолітнім сином вимушена винаймати інше житло. Щодо порушення її прав користування спірною квартирою до управляючого будинком чи до інших органів вона не зверталась, оскільки не хотіла розголосу. Із коштів, які надав її чоловік, вона передала за проведення ремонту квартири [PERSON]. гроші в сумі 400 доларів США. Особистого її внеску коштами не було. За комунальні послуги постійно сплачує [PERSON]. Вважає, що внаслідок неправомірних дій [PERSON]. та [PERSON]. їй завдано моральної шкоди , оскільки останні перешкоджали їй та її синові користуватись своєю власністю, що призвело до погіршення її стану здоров′я. Однак підтверджуючих документів надати не може, оскільки з цього приводу в лікарню не зверталась. Наполягає стягнути із останніх по 2000 гривень із кожного за заподіяння їй моральної шкоди. В частині стягнення моральної шкоди з відповідача [PERSON]. відмовляється, оскільки останній не перешкоджав їй та синові у користуванні спірною квартирою. Просить суд задовольнити змінені позовні вимоги повністю. Представник позивачки адвокат [PERSON]. змінені позовні вимоги підтримав, суду пояснив, що між позивачкою та відповідачами домовленості щодо часток у праві спільної часткової власності не було. Згідно ч.1 ст.357ЦК України частки вважаються рівними, тобто 1/5 ідеальна частка кожного співвласника спірної квартири складає 12,2 м2 загальної площі та 7,6 м2 житлової площі. А тому, позивачці та її малолітньому синові належить 2/5 частки квартири, що відповідно складає 22,4 м2 загальної площі, із них 15,2 м2 житлової площі. Вважає, що вимога щодо надання у користування позивачці та її малолітньому синові кімнати розміром 15,8 м2 та стягнення моральної шкоди із відповідачів є повністю обґрунтованою. Моральну шкоду стягнути із відповідачів у повному обсязі, а саме по 2000 гривень із [PERSON]. та [PERSON]., оскільки останні перешкоджали позивачці користуватись своєю власністю. Просить суд задовольнити змінені позовні вимоги повністю. Відповідачка [PERSON]. змінені позовні вимоги визнає частково, суду пояснила, що спірну квартиру [ADDRESS]отримала із своїм чоловіком в 2001 році в порядку пільгової черги, оскільки останній є інвалідом Великої Вітчизняної війни і вони працюють на ВАТ "Могилів-Подільський машинобудівний завод ім.С.М.Кірова" із 1972 року. Ремонт в квартирі було зроблено повністю за їх із чоловіком кошти. Позивачка не допомагала ні фізичною працею, ні коштами. У 2003 році видано свідоцтво на право власності на житло згідно якого дана квартира належить на праві спільної часткової власності [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., а також позивачці та їх онуку [PERSON]., оскільки останні входили на той час до складу їх сім′ї. Протягом усього часу спільного проживання невістка з онуком та її чоловіком - відповідачем [PERSON]., проживали в кімнаті житловою площею 11,4 м2 , з якої є також вихід на лоджію. Однак, після непорозумінь, які виникли між позивачкою та її чоловіком у 2006 році, остання залишила квартиру разом із онуком, забравши з собою усі свої речі та меблі. Перешкод у користуванні квартирою останній ніхто не чинив, крім того [PERSON]. навпаки просив залишитись та бути їм за дочку. Заміна замка була вимушеною, оскільки вийшла з ладу частина замка, а саме його серцевина. Ключі позивачці не надали, оскільки вона жодного разу не зверталась до них із таким проханням. Просить врахувати той факт, що він є інвалідом та потребує окремої житлової кімнати. Заперечує проти надання у користування позивачці та її синові кімнату житловою площею 15,8 м2. Вважає , що останні можуть продовжувати користуватися кімнатою житловою площею 11,4 м2 . Зобов′язується надати їй ключі від замків вхідних дверей квартири. Погоджується кухню, коридор та ванну кімнату залишити в загальному користуванні. Проти стягнення з неї та її чоловіка моральної шкоди на користь позивачки по 2000 гривень із кожного заперечує, оскільки така вимога є безпідставною. Відповідач [PERSON]. змінені позовні вимоги визнає частково, суду пояснив, що спірну квартиру [ADDRESS]отримав із своєю дружиною в 2001 році в порядку пільгової черги, оскільки він є інвалідом Великої Вітчизняної війни і вони працюють на ВАТ "Могилів-Подільський машинобудівний завод ім. С.М.Кірова" із 1972 року. Із 2003 року квартира належить на праві спільної часткової власності [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., а також позивачці та їх онуку [PERSON]., що підтверджується свідоцтвом на право власності на житло. Однак, у 2006 році після непорозумінь, які виникли між позивачкою та її чоловіком - відповідачем [PERSON]., остання з власної ініціативи вирішила залишила квартиру. При цьому він особисто запропонував позивачці залишитись та бути їм за дочку. Однак остання образила їх привселюдно брутальною лайкою та нецензурними словами, забрала онука, зібрала речі та пішла з квартири. Заперечує проти надання у користування позивачці та її синові кімнату житловою площею 15,8 м2. Вважає, що останні можуть продовжувати користуватися кімнатою житловою площею 11,4 м2. Зобов′язується надати їй ключі від замка вхідних дверей квартири. Погоджується кухню, коридор та ванну кімнату залишити в загальному користуванні. Проти стягнення із нього та його дружини моральної шкоди на користь позивачки по 2000 гривень із кожного заперечує, оскільки така вимога є безпідставною. Відповідач [PERSON]. змінені позовні вимоги визнає частково, суду пояснив, що проживав в зареєстрованому шлюбі з позивачкою [PERSON]., від спільного проживання з якою в них народився син [PERSON],[INFO], який на сьогоднішній день проживає з останньою. У 2001 році його батьки [PERSON] та [PERSON]. отримали спірну квартиру [ADDRESS]в порядку пільгової черги. Коштів на проведення ремонту квартири батькам він не надавав. У 2003 році видано свідоцтво на право власності на житло згідно якого дана квартира належить на праві спільної часткової власності його батькам [PERSON]. та [PERSON]., йому , а також позивачці та їх синові [PERSON]., оскільки останні входили на той час до складу їх сім′ї. Однак у 2006 році між ним та позивачкою виникли непорозуміння в сімейних відносинах. Тому після його повернення на роботу в Херсонську область, остання залишила квартиру разом із сином, забравши з собою усі спільно придбанні речі та меблі. Перешкод у користуванні квартирою ні він, ні його батьки не чинили. Після розірвання шлюбу із позивачкою у 2007 році він створив нову сім'ю, а тому планують проживати в спірній квартирі також. Заперечує проти надання у користування позивачці кімнату площею 15,8 м2 та надати у користування кімнату житловою площею 11,4 м2. Зобов′язується надати останній ключі від замків вхідних дверей. Кухню, коридор та ванну кімнату залишити в загальному користуванні. Проти стягнення із його батьків на користь позивачки моральної шкоди заперечує, вважає, що вимога позивачки щодо стягнення на її користь коштів у сумі по 2000 гривень з кожного є безпідставною та відмовити у її задоволенні повністю. Представник відповідачів адвокат [PERSON]. змінені позовні вимоги визнає частково, суду пояснила, що останні отримали квартиру в порядку пільгової черги в 2001 році, оскільки відповідач [PERSON]. являється інвалідом Великої Вітчизняної війни та потребує для проживання ізольованої кімнати. Враховуючи те, що між співвласниками склався певний порядок користування спірною квартирою проти якого не заперечують та наполягають відповідачі, вважає за доцільне залишити в користування позивачці та її малолітньому синові кімнату площею 11,4 м2, яку вони займали протягом усього часу їх спільного проживання. Вважає вимогу позивачки про стягнення моральної шкоди із [PERSON]. та [PERSON]. необґрунтованою та безпідставною , оскільки остання не надала суду жодних доказів щодо її заподіяння останній, а тому просить відмовити позивачці в цій частині змінених позовних вимог. Представник третьої особи служби у справах дітей Могилів-Подільської міської ради Мальована Т.М., яка діє на підставі довіреності № 64 від 23.04.2008 року суду пояснила, що комісією в складі начальника служби в справах дітей Свистака В.Я., її, як начальника сектору опіки і піклування, соціального педагога управління освіти Поворознюк Т.Я., методиста методкабінету управління освіти Сушак Н.В. було проведено обстеження житлово-побутових умов дитини - [PERSON].,[INFO], який проживає зі своєю матір'ю [PERSON]. в найманій кімнаті площею 15 м2. Остання повідомила про те, що у них є житло, однак користуватися ним не має можливості, оскільки відповідачі чинять їй перешкоди. Вважає , що в даному випадку порушені житлові і майнові права малолітньої дитини та просить вирішити даний спір в інтересах останнього. В частині розподілу часток спірної квартири між її співвласниками та встановлення порядку користування житловими кімнатами покласти на розсуд суду. Свідок [PERSON]. суду пояснила, що з 2002 року працює управляючою в будинку[ADDRESS]. Їй відомо, що квартира №5 в даному будинку належить відповідачам [PERSON]. та [PERSON]., які отримали її в порядку пільгової черги, оскільки останній є інвалідом Великої Вітчизняної війни та із 1972 року працює на ВАТ "Могилів-Подільський машинобудівний завод ім. С.М.Кірова". Їй відомо, що позивачка , син відповідачів- [PERSON]. та їх малолітній син також прописані в даній квартирі, а також те ,що дана квартира приватизована. Вона була свідком того,як остання ображала нецензурними словами [PERSON]. та [PERSON]. в під′їзді будинку ,де розташована спірна квартира, свідками чого були усі його мешканці. Вийшовши із під′їзду, позивачка продовжила прилюдно виражатись брутальною лайкою на адресу останніх , не звертаючи уваги , що поряд із нею був її малолітній син. Протягом усього часу їх спільного проживання відповідачі завжди добре ставились до неї та їх онука, тому вважає таку поведінку останньої неприпустимою. Свідок [PERSON]. суду пояснила, що працює з відповідачами [PERSON]. та [PERSON]. на одному підприємстві, а тому їй відомо, що останні отримали спірну квартиру в порядку пільгової черги, оскільки [PERSON]. є інвалідом Великої Вітчизняної війни. В даній квартирі прописані усі члени сім'ї та позивачка з сином. Ремонт даної квартири проводили повністю за свої кошти відповідачі [PERSON]. та [PERSON]. без будь-якої участі позивачка. Вона була свідком того, як остання ображала нецензурними словами [PERSON]. та [PERSON]. в під′їзді будинку, де розташована спірна квартира, свідками чого були усі його мешканці. Вийшовши із під′їзду, позивачка продовжила прилюдно виражатись брутальною лайкою на адресу останніх, не звертаючи уваги , що поряд із нею був її малолітній син. Протягом усього часу їх спільного проживання відповідачі завжди добре ставились до неї та їх онука, тому вважає таку поведінку останньої неприпустимою. Їй відомо, що відповідачі не виганяли позивачку, а остання з власної ініціативи пішла з дому. Крім того, колишній чоловік позивачки створив нову сім'ю та проживає в цій квартирі. Свідок [PERSON]. суду пояснила, що дану квартиру відповідачі [PERSON]. та [PERSON]. отримали в порядку пільгової черги в якій разом з ними проживали позивачка , її чоловік - відповідач [PERSON]. та їх син. Протягом усього часу їх спільного проживання відповідачі завжди добре ставились до позивачки та їх онука. Їй відомо, що [PERSON]. та [PERSON]. не виганяли позивачку з квартири, що остання з власної ініціативи вирішила залишити помешкання. Крім того їй відомо, що позивачка проживає з іншим чоловіком. Свідок [PERSON]. суду пояснила, що з 2007 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON]. Їй відомо, що спірна квартира належить відповідачам [PERSON]., [PERSON]., її чоловікові-[PERSON], його колишній дружині [PERSON]. та їх синові. На даний час вони з чоловіком проживають в Херсонській області. Враховуючи те, що власного житла вони не мають , а також те, що вона вагітна , тому вони також будуть проживати в даній квартирі. Заслухавши сторони, їх представників, представника третьої особи служби у справах дітей Могилів-Подільської міської ради, свідків, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково з таких підстав. Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.1992 року із змінами і доповненнями передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім′ї , які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), у тому числі тих, що тимчасово відсутні й за якими зберігається право на житло, з обов′язковим визначенням уповноваженого власника квартири(будинку). Спірну квартиру відповідачі [PERSON]. та [PERSON]. одержали в порядку пільгової черги в 2001 році, працюючи на ВАТ "Могилів-Подільський машинобудівний завод ім.С.М.Кірова" з 1972 року, що підтверджується довідками виданими даним підприємством (а.с.59,60) оскільки останній є інвалідом Великої Вітчизняної війни 3 групи, що підтверджується його посвідченням (а.с.24)та потребує ізольованої житлової кімнати. Згідно свідоцтва на право власності на житло від 03.02.2003 року спірна квартира належить на праві спільної часткової власності, однак без виділення частки, відповідачам [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., позивачці та її малолітньому синові (а.с.6). Згідно ч.2 ст.358 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном , що є їхньою спільною частковою власністю. У п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995року №20 “Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» із змінами і доповненнями від 25.05.1998року №15 вказано, що квартира , яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Позивачка наполягає надати їй із сином у користування житлову кімнату площею 15,8 м2, що становить майже половину усієї житлової площі спірної квартири та залишити у користування відповідачам, яких є троє , дві інші кімнати загальною житловою площею розміром 19,5 м2. Остання мотивує тим , що проживання саме в цій кімнаті необхідне для повноцінного розвитку її сина. Суд враховує те, що між співвласниками склався певний порядок користування спірною квартирою, проти якого не заперечують відповідачі. Крім того, вихід на лоджію в даній квартирі передбачено з кімнати площею 11,4 м2 та кімнати площею 8,1 м2 ,а тому з метою уникнення спору з цього приводу в подальшому, суд вважає за доцільне позивачці та її малолітньому синові надати в користування кімнату, якою останні користувались до виникнення спору, а саме площею 11,4 м2. Суд відмовляє позивачці в задоволенні вимоги про стягнення моральної шкоди із слідуючих підстав. Згідно зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов′язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Позивачка не надала суду належних доказів того, що відповідачі чинили їй перешкоди у користуванні спірною квартирою. Із пояснень сторін вбачається, що остання залишила помешкання із власної ініціативи,а саме через непорозуміння, які виникли між нею та її чоловіком. Із показів свідків вбачається, що позивачка, залишаючи помешкання, вчинила прилюдний скандал. В судовому засіданні позивачка пояснила, що вона не зверталась щодо чинення їй перешкод у користуванні квартирою відповідачами у будь-які інстанції , тому що не хотіла розголосу. Однак, дане твердження останньої не є переконливим для суду. Вищевикладене свідчить про відсутність вини відповідачів. Позивачка не довела належним чином суду підтвердження факту заподіяння їй моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, тяжкість вимушених змін чи інших негативних явищ, яких додаткових зусиль остання змушена була докласти для організації свого життя , щоб усунути негативні наслідки, якщо такі були, з чого вона виходить при оцінці заподіяної їй шкоди. Із врахуванням роз′яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" суд відмовляє позивачці в задоволенні вимоги про стягнення моральної шкоди, оскільки остання лише вказала про наявність такої шкоди, не надавши суду жодних доказів про спричинення їй моральної шкоди. Суд задовольняє вимогу позивачки в частині стягнення судових витрат з відповідачів на її користь. Оскільки відповідачі, замінивши зіпсований замок у вхідних дверях повинні були повідомити іншого співвласника, а саме позивачку та знайти можливість надати їй ключі. Суд вважає за необхідне зобов′язати відповідачів надати позивачці ключі від замків вхідних дверей.

Outcome: partial