Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-05 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовною заявою в суд і просить поновити її на роботі на посаді прибиральника промислових приміщень (цех № 7) ВАТ «Чисті метали», скасувати наказ № 179 від 24.09.2007 року «Про зміну в організації виробництва і праці (скорочення чисельності), яким її було звільнено з роботи, скасувати рішення керуючого санацією про реорганізацію ВАТ «Чисті метали» від 24.01.2007 року, наказ № 14 від 14.02.2997 року «Про послідовність та терміни реорганізації ВАТ «Чисті метали», стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та 10000 грн. моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 01.08.2002 року вона працювала прибиральником промислових приміщень (цех № 7) в ДП «Завод чистих металів» ВАТ «Чисті метали». 21.05.2007 року ДП «Завод чистих металів» ВАТ «Чисті метали» реорганізовано у ВАТ «Чисті метали» шляхом приєднання. Наказом № 179к від 24.09.2007 року звільнена з посади прибиральника промислових приміщень (цех № 7) ВАТ «Чисті метали», відповідно до п.1 ст.40 КЗПП України, за скороченням чисельності. Вважає своє звільнення таким, що не відповідає вимогам закону, так як відсутня згода профспілки на звільнення, порушено процедуру порядку вивільнення працівників. Зазначила, що одночасно з поновленням на роботі, їй має бути виплачений середній заробіток за час вимушеного прогулу. Незаконними діями відповідача їй заподіяно моральну шкоду, яку вона оцінює у 10000 грн. і вбачає в тому, що була змушена переживати за існування своєї сім і, залишилась без засобів на існування, що призвело до стресового стану та душевного дискомфорту. Просить суд задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надає заяви без підтверджуючих доказів про безпідставне відкладення розгляду справи. Суд визнає неявку представника відповідача не поважною і розглядає справу на підставі наявних матеріалів у справі. Із наданого суду представником відповідача письмового заперечення на позов, вбачається, що відповідач вважає, що вивільнення позивача було проведено до вимог закону, позивач попереджена письмово про звільнення за 2 місяці, згода профспілки була не потрібна, оскільки на ВАТ «Чисті метали» профспілковий орган відсутній. Просить суд відмовити в позові. Представник третьої особи позов підтримав, вказав, що звільнення позивача є незаконним, без згоди профспілки. Позивач є членом профспілки «Завод чистих металів». Працювала у ВАТ «Чисті метали». Сама реорганізація не є підставою для зміни назв профспілкових структур, а тому на ВАТ «Чисті метали» продовжує діяти первинна профспілкова організація профспілки металургів і гірників України. Просить задовольнити позов. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували у трудових правовідносинах з 01.08.2002 року по 24.09.2007 року. Наказом № 179к від 24.09.2007 року позивач звільнена з роботи, відповідно до п.1 ч.40 КЗПП України (скороченням чисельності працівників).(а.с.11). Як вбачається із позовних вимог, позивач просить відмінити рішення керуючого санацією про реорганізацію ВАТ «ЧМ» від 24.01.2007 року, наказ № 14 від 14.02.2007 року «Про послідовність та терміни реорганізації ВАТ «ЧМ». Суд вважає, в цій частині позовних вимог слід відмовити з тих підстав, що згідно п.1 ст.40 КЗПП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. При цьому, суд зазначає, і так визначено КЗПП України, що право власника або уповноваженого ним органу визначити чисельність працівників і штатний розпис нормативно закріплено щодо підприємств та їх об'єднань у ч.3 ст. 64 ГК України. Однак, незалежно від того, закріплено таке право законодавчо чи ні, право визначати чисельність і штат працівників належить тільки власникові чи уповноваженому ним органу. Суд при розгляді спору про поновлення працівника на роботі зобов'язаний перевірити наявність підстав для звільнення (чи мало місце скорочення штату або чисельності працівників). Але він не вправі обговорювати питання про доцільність скорочення чисельності або штату працівників. І власник має право, на свій розсуд, вносити зміни в штатний розклад. Згідно до п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» (із змінами), розглядаючи трудові спори, пов'язані із звільненням за п.1 ст.40 КЗПП України, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу, або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організаціїї, чи не користувався вивільню вальний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. Так, позивач зазначає, що звільнена з ВАТ «ЧМ» без згоди первинної профспілкової організації «Завод чистих металів», членом якої вона є, тому не було дотримано відповідачем порядок звільнення працівника, передбачений ст.43 КЗПП України. Суд визнає, що на ВАТ «Чисті метали» діяла первинна профспілкова організація профспілки металургів і гірників України, оскільки згідно Статуту профспілки трудящих металургійної і гірничодобувної промисловості України реорганізація підприємств не є підставою для зміни назв профспілкових структур. Такий факт підтверджується довідкою Центрального комітету профспілки трудящих металургійної і гірничодобувної промисловості України. (а.с.12). За таких обставин, суд, відповідно до ст. 43 КЗПП України, зупинив провадження у справі, запитав згоду первинної профспілкової організації «Завод чистих металів» щодо надання згоди на звільнення позивача, на що отримав відмову профспілки в дачі згоди на звільнення працівника. Крім цього, суд вважає, що відповідачем також порушено порядок вивільнення працівників, який передбачено ст.49-2 КЗПП України, згідно якої про наступне вивільнення працівника персонально попереджають не пізніше, ніж за два місяці. Відповідно до вказаної статті, працівника доцільно про звільнення попереджувати письмово під розписку. Оскільки відповідачем не надано суду доказів щодо письмового попередження позивача про наступне вивільнення не пізніше ніж за два місяці, суд визнає дії відповідача у звільненні позивача незаконними і поновлює позивача на роботі у ВАТ «Чисті метали» на посаді прибиральника промислових приміщень (цех № 7). Відповідно до ст.235 КЗПП України, працівнику, незаконно звільненому з роботи і поновленому на роботі, виплачується по рішенню органу, який розглядає трудовий спір, середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу з дня звільнення. Середньомісячний заробіток визначається згідно порядку розрахунку середньомісячної заробітної плати, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 (змінами, внесеними постановами КМУ). Так, із матеріалів справи вбачається, що позивач була звільнена 24.09.2007 року. Згідно довідки про заробітну плату позивача, середній заробіток складає 552,40 грн. (а.с.23). По рішенню суду вона поновлюється на роботі з 06 травня 2008 року. Позивачу слід виплатити 4419,10 грн. за час вимушеного прогулу. Суд також вважає, що підлягають частковому задоволенню вимоги в частині стягнення на користь позивача моральної шкоди. Оскільки наслідки, які настали для позивача, знаходяться в причинному зв'язку з діями відповідача, тому позов в частині стягнення моральної шкоди підлягає задоволенню, але розмір шкоди, який підлягає відшкодуванню, суд визнає завищеним і вирішує задовольнити позов в цій частині в розмірі 500 грн. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає щодо часткового задоволення позову. Згідно ст.367 ЦПК України, рішення в частині поновлення позивача на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць в розмірі 552,40 грн. підлягає негайному виконанню. На підставі ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача судовий збір в сумі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 30 грн.

Outcome: partial