Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-26 00:00:00

Відповідач до попереднього розгляду справи позов по суті та за обставинами справи визнав повністю, про що надав суду письмову заяву. Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем вони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 12 лютого 2005 року, від шлюбу мають одну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] народження; на цей час сімейно-шлюбні відносини між ними були припинені, вони проживають окремо, так як між ними виникла психологічна несумісність, вони втратили почуття любові та поваги один до одного, стали сторонніми людьми, тому вона просить суд розірвати шлюб, тим самим задовольнити позов. Відповідач при попередньому розгляді справи позов по суті та за обставинами справи визнав у повному обсязі, про що надав суду відповідну заяву, не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачкою, та проти ухвалення рішення при попередньому розгляді справи. Позивачка при попередньому розгляді справи свій позов по суті та за обставинами справи підтримала у повному обсязі, просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, не заперечує проти ухвалення рішення при попередньому розгляді справи. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ст. ст. 130 ч.4 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку ст. 174 ЦПК України. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Зі згоди сторін суд ухвалює рішення при попередньому розгляді справи. Судом були досліджені такі докази, надані позивачем на підтвердження свого позову: Свідоцтво про реєстрацію шлюбу, свідоцтво про народження дитини. Дослідивши матеріали цивільної справи та вивчивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Судом були встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: Відповідно до свідоцтва про реєстрацію шлюбу, актовий запис № 71 (а.с. 6), сторони дійсно заходяться у зареєстрованому шлюбі з 12 лютого 2005 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] народження, що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис № 707 ( а.с. 5). На цей час сторони припинили сімейно-шлюбні відносини з тих причин, що між ними виникла психологічна несумісність, вони втратили почуття любові та поваги один до одного, стали сторонніми людьми, тому вони припинили спільне проживання, на цей сторони проживають окремо один від одного, спільне господарство не ведуть, відновлення та примирення не можливо, на примирення сторони не згодні, просять шлюб між ними розірвати, тим самим задовольни позов. Майнові питання вирішені сторонами в добровільному порядку. Син після розірвання шлюбу зі згоди відповідача залишиться на вихованні та утриманні позивачки, аліменти на утримання дитини позивачка має намір стягувати з відповідача за рішенням суду. Відповідно до ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок Його розірвання. У відповідності до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, який згідно ст. 112 ч.2 СК України ухвалює рішення про розлучення, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Суд вважає, що збереження та відновлення сім'ї сторін не можливо та не доцільно, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу сторін неможливе, і даний шлюб підлягає розірванню, а позовна заява задоволенню; витрати, пов'язані з отриманням свідоцтва про розірвання шлюбу в органах РАЦС, належить стягнути з відповідача. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved