Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовними вимогами до [PERSON]. про захист честі, гідності та ділової репутації та відшкодування матеріальної та моральної шкоди обґрунтовуючи їх тим, що протягом 2004 -2007 років відповідач неодноразово в приміщенні та на території ТОВ «[INFO]» нецензурно висловлювався на його адресу, називав його «крадієм» та погрожував йому, це мало місце також у лютому 2006 року біля центрального парку в м.Бобринець, та 27.03.2007 року в приміщенні прокуратури Бобринецького району, а також вказує, що останній поширює неправдиву та недостовірну інформацію про нього в його рідному селі Миколо-Бабанка Бобринецького району, називаючи його «крадієм», що шкодить його діловій репутації так, як він є керівником ТОВ «[INFO]». Вказує, що відповідачем внаслідок порушення його прав заподіяно майнової шкоди в сумі 484,0 грн. та моральної шкоди в сумі 1500 грн., яку просить, разом із судовими витратами, стягнути з [PERSON]. та зобов»язати останнього вибачитися перед ним та його дружиною. В судовому засіданні позивач позов підтримав просить його задовольнити посилаючись на обставини викладені в позовній заяві додатково пояснюючи, що він працює директором та засновником ТОВ “[INFO]” , юридична адреса якого [ADDRESS] й саме на території цього товариства, в присутності його працівників та партнерів по бізнесу відповідач розповсюдив неправдиву інформацію щодо нього, начебто він вчинив злочин чи інше правопорушення, називаючи його “крадієм”, цей факт та інші факти порушення відповідачем його немайнових прав ганьблять його честь, гідність та ділову репутацію та призвели до моральних страждань, погіршення стану його здоров”я, з цього приводу він неодноразово звертався до лікувальних закладів та лікувався в санаторіях . Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та заперечує проти їх задоволення пояснюючи, що визнає лише той факт, що 23.03.2007 року він в приміщенні прокуратури Бобринецького району у присутності її працівників дійсно назвав позивача [PERSON]. “крадієм”, але інші факти, на які посилається позивач у позовній заяві, заперечує вказує, що не заподіював позивачу ні майнової ні матеріальної шкоди, тому просить відмовити йому в задоволенні позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши інші докази вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи із наступного. Відповідно до ст.28 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності. Статтею 270 ЦК України визначено види особистих немайнових прав відповідно до Конституції України перелік яких не є вичерпним та до яких входить право на повагу до гідності та честі . Відповідно до ст.275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб, яке здійснюється у спосіб, встановлений главою 3 цього Кодексу. За змістом ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім”ї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації та вважається, що негативна інформація, поширена про особу, є недостовірною й її спростування здійснюється особою, що її поширила незалежно від її вини у такий же спосіб, у який вона була поширена. Відповідно до ст.280 вказаного Кодексу, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON]. працює директором ТОВ “[INFO]”, юридична адреса якого [ADDRESS] даний факт встановлено поясненнями позивача, показами свідків [PERSON]., [PERSON]. та не заперечено в судовому засіданні самим відповідачем. З показів свідка [PERSON]. вбачається, що в кінці 2006 року відповідач [PERSON]. в її присутності та присутності інших жителів с.Миколо-Бабанка, в центрі вказаного села, називав [PERSON]. “крадієм”. Свідок [PERSON]. суду показала, що була очевидцем коли біля центрального парку в м.Бобринець [PERSON]. в кінці 2004 року не цензурно висловлювався на адресу позивача та називав його “крадієм”. Вказує, що з цього приводу останній дуже нервувався та переживав, оскільки цій події були також очевидцями інші люди, жителі м.Бобринець й йому було соромно та ніяково, позивач почав хвилюватись й йому стало зле. Свідок [PERSON]. в судовому засіданні показала, що починаючи з 2004 року відповідач періодично з”являвся на території ТОВ “[INFO]”, розташованої в [ADDRESS], керівником та засновником якого є позивач [PERSON]. та ображав його в присутності працівників цього товариства та партнерів по бізнесу грубою нецензурною лексикою, називав його “крадієм”, це мало місце й в січні 2005 року та у лютому 2007 року , після чого позивачу стало дуже зле, в нього погіршився стан здоров”я, він був дуже схвильований та скаржився на біль у серці. Вказує що, так, як вона працює бухгалтером вказаного товариства, до неї особисто підходили їх партнери, прізвищ яких не пам”ятає та повідомляли, що [PERSON]. поширює недостовірну інформацію про позивача, а саме, що той є “крадієм”, а це шкодить діловій репутації останнього як керівника. Свідки [PERSON]. та [PERSON]. дали суду аналогічні [PERSON]. покази. З довідок №26/38 від 27.03.2008 року Бобринецького РВ УМВС України в Кіровоградській області та серія РІК №047678 від 11.04.2008 року вбачається, що [PERSON]. До адміністративної відповідальності не притягувався та засудженим за кримінальними справами не значиться. Згідно виписки із медичної карти амбулаторного хворого Бобринецької ЦРЛ у [PERSON] встановлено основний діагноз НЦД (нейро-циркуляторна дистанія) по гіпертонічному типу РХ І ступеню. Вказані обставини, встановлені в судовому засіданні з вищезазначених доказів, дають підставу зробити суду висновок, що мало місце порушення з боку відповідача особистих немайнових прав позивача, а саме прав на повагу честі та гідності, та ділової репутації поширенням недостовірної інформації про те, що позивач є “крадієм”, тобто, що він вчинив протиправний вчинок , та мало місце з вини відповідача приниження честі, гідності та ділової репутації позивача висловлюванням на адресу останнього нецензурними та брутальними словами. Суд вважає також, що з цього приводу з вини відповідача мало місце моральне страждання позивача, й між моральною шкодою та неправомірними діями відповідача мається причинний зв”язок, тому, враховуючи, що більшість випадків поширення недостовірної інформації відповідачем щодо позивача мала місце на території ТОВ “[INFO]”, розташованої в [ADDRESS], суд зобов”язує відповідача саме там спростувати недостовірну інформацію про те, що [PERSON]. “крадієм”, а також, з урахуванням ступеню та характеру моральних страждань, відшкодувати позивачу моральну шкоду , яку суд оцінює в 450 грн. Щодо стягнення матеріальної шкоди в сумі 484 грн., суд вважає, що вона задоволенню не підлягає так, як позивачем не надано до суду доказів на її обґрунтування. Не підлягають задоволенню й вимоги позивача до відповідача вибачитися перед ним та його дружиною в приміщенні Бобринецького районного суду, так як вони є необгрунтованими й не відповідають главі 3 ЦК України, крім того позивач не є суб”єктом звернення до суду за захистом порушених прав інших осіб. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати в загальній сумі 81 грн.

Outcome: partial