Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору поруки від 29 жовтня 2007 року № [NUMBER] недійсним, мотивуючи тим, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу у сторін є малолітня дитина - [PERSON], [INFO] року народження. Однак, позивачу стало відомо, що 29 жовтня 2007 року його дружина - [PERSON], уклала з ВАТ банк «Фінанси та Кредит» договір поруки, відповідно до якого вона виступила поручителем за зобов'язаннями по кредитному договору № [NUMBER] від 29.10.07 року, укладеному між третьою особою - ВАТ Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] Згідно умов п.1.1. договору поруки дружина позивача [PERSON], без погодження з позивачем, взяла на себе зобов'язання відповідати у повному обсязі за своєчасне виконання боржником - [PERSON] умов договору кредиту, відповідно до якого боржникові наданий кредит в сумі 15000 грн. зі сплатою 25 % відсотків річних. Згідно умов п.3.5. кредитор - ВАТ Банк «Фінанси та Кредит», має право звернути стягнення на майно та інші кошти поручителя, що належать останньому на праві власності або оперативного управління у випадку невиконання поручителем прийнятих на себе зобов'язань. Даний договір був укладений без погодження з позивачем, і на його погляд, порушує його права та права малолітньої дитини, що відповідно до умов п. 6 ст. 203 ЦК України, може бути підставою для визнання вищевказаного договору поруки недійсним. Зокрема, позивач зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Оскільки, майно та інші кошти поручителя - [PERSON] належить сторонам на праві спільної часткової власності, набутті за період спільного подружнього життя, укладання даного договору без згоди позивача дає підстави вважати його недійсним, так як, він порушує його права та права дитини. Крім того, позивач зазначає, що у договорі поруки є згода [PERSON], який є чоловіком боржника - [PERSON], та не має ніякого відношення до дружини позивача - [PERSON] В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю, пославшись на обставини, викладені вище. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, не заперечивши щодо його задоволення з підстав, викладених в позовній заяві. Представник третьої особи ВАТ Банк «Фінанси та Кредит» в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, мотивуючи тим, що 29 жовтня 2007р. між ВАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та [PERSON] укладений кредитний договір № [NUMBER], згідно з яким банк надав позичальнику кредит у розмірі 15000 грн. зі сплатою 25% річних строком до 28 жовтня 2008 р. 29 жовтня 2007 р. між банком, [PERSON] та [PERSON] укладений договір поруки № [NUMBER]-111, згідно з яким [PERSON] зобов'язалась перед Банком відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання позичальником зобов'язань по кредитному договору № [NUMBER] від 29.10.2007 р. З позовними вимогами банк не згоден, оскільки відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку; порука є способом забезпечення виконання зобов'язання, а не угодою щодо розпорядження майном, належним поручителю, такий договір не створює обов'язків для будь-яких інших осіб, крім сторін за договором, а тому положення ст. 65 СК України до даних правовідносин не застосовується. Також представник банку суду зазначив, що відповідно до ст. 73 СК України за зобов'язаннями одного з подружжя стягнення може бути накладено лише на його особисте майно і на частку у праві спільної сумісної власності подружжя, а тому укладення договору поруки не порушує права позивача. Притягнута до участі в справі в якості третьої особи [PERSON] до судового засідання не з'явилася по невідомим суду причинам, хоча про час, день та місце розгляду справи була належним чином повідомлена (дане оголошення в газеті). Про причини свої неявки суд не повідомила. Учасники процесу не заперечили щодо розгляду справи у відсутність [PERSON] Тому, суд розглянув дану справу у її відсутність, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносин сторін. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи суд встановив: 29 жовтня 2007р. між ВАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та [PERSON] укладений кредитний договір № [NUMBER], згідно з яким банк надав позичальнику кредит у розмірі 15000 грн. зі сплатою 25% річних строком до 28 жовтня 2008 р. 29 жовтня 2007 р. між банком, [PERSON] та [PERSON] укладений договір поруки № [NUMBER]-111, згідно з яким [PERSON] зобов'язалась перед Банком відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання позичальником зобов'язань по кредитному договору № [NUMBER] від 29.10.2007 р. (а.с. 6, 7). Відповідно до п. 3.5 договору поруки кредитор - ВАТ Банк «Фінанси та Кредит», має право звернути стягнення на майно та інші кошти поручителя, що належать останньому на праві власності або оперативного управління у випадку невиконання поручителем прийнятих на себе зобов'язань. [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі відповідно до свідоцтва про одруження (а.с. 8), від якого є малолітній син [PERSON], 18 грудня [INFO] року народження відповідно од свідоцтва про народження (а.с. 9). За таких обставин суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником, тобто порука є угодою щодо прийняття перед третьою особою на себе обов'язку поручитися перед кредитором за виконання боржником свого зобов'язання та нести відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов'язання боржником шляхом відшкодування в грошовій формі того, що не було виконане боржником. Виходячи з наведеного, договір поруки є способом забезпечення виконання зобов'язання, а не угодою щодо розпорядження майном, належним поручителю, такий договір не створює обов'язків для будь-яких інших осіб, крім сторін за договором. Тому твердження позивача про те, що при укладенні договору поруки були порушені норми ст. 65 СК України як на підставу для визнання договору поруки недійсним є безпідставним, оскільки положення даної норми закону - згода подружжя - вимагається у разі розпорядження майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Однак, договір поруки до таких договорів не відноситься, порука лише є одним із способів забезпечення виконання зобов'язання. Крім того, відповідно до ст. 73 СК України за зобов'язаннями одного з подружжя стягнення може бути накладено лише на його особисте майно і на частку у праві спільної сумісної власності подружжя, а тому укладення договору поруки не порушує права позивача і позов про визнання договору поруки недійсним задоволенню не підлягає. Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються ст.ст. 553, 203 ЦК України, ст. 65 СК України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed