Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про встановлення земельного сервітуту, посилаючись на те, що йому на праві приватної власності згідно свідоцтва № 473 від 10 жовтня 2005 року належить жилий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами. що знаходиться в [ADDRESS]. Згідно державних актів на право власності на земельні ділянки серія ЯГ № 481723 від 01.10.2007 року та серія ЯГ № 481724 від 01.10.2007 року позивачу належать земельні ділянки розміром 0,1833 га і 0,0636 га. Між даними земельними ділянками розташований двір [PERSON], через який на протязі багатьох років позивач проходив та проїжджав до своєї земельної ділянки, розміром 0,1833 га. Позивач вказав, що даний проїзд був раніше виділений правлінням колгоспу ім. Кірова с. Мізяківські Хутори і сусіди не перечили в цьому. В зв'язку з тим, що в 2003 році [PERSON] закрила проїзд і не дає проїжджати через своє подвір'я, позивач змушений був звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги свого довірителя підтримала в повному об'ємі, просила їх задовольнити, суду дала аналогічні пояснення викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час і місце судового засідання повідомлена належним чином, про що є відповідні розписки в матеріалах справи, причину неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що згідно державних актів на право власності на земельні ділянки серія ЯГ № 481723 від 01.10.2007 року та серія ЯГ № 481724 від 01.10.2007 року [PERSON] належать земельні ділянки площею 0,1833 га і 0,0636 га у межах згідно з планом, розташованих в [ADDRESS] (а.с.4,5). В акті від 25 жовтня 2007 року Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області вказано, що між земельними ділянками [PERSON] є двір [PERSON] довжиною 14 м, яким сім'я [PERSON] і [PERSON] до 2002 року користувалася спільно, але на грунті неприязних відносин [PERSON] закрила в 2002 році даний прохід, через що земельна ділянка [PERSON] з 2003 року не обробляється. (а.с. 11) Довідкою Мізяківсько-Хутірською сільської ради Вінницького району Вінницької області від 05.06.2002 року за № 974 підтверджено факт, що [PERSON] прохід та проїзд через земельну ділянку [PERSON] був наданий правлінням колгоспу ім. Кірова с. Мізяківські Хутори Вінницького району Вінницької області. (а.с. 13). Згідно зі ст. 100 ЗК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки. а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Крім цього, у відповідності до ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлено щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] не досягнуто домовленості про встановлення сервітуту, тому позивач [PERSON] має право звернутися до суду з позовом про встановлення сервітуту для захисту порушених прав і її порушене право підлягає судовому захисту. Суд вважає, що позивач не пропустив строк позовної давності за вирішенням даного спору, так як він раніше звертався до різних інстанцій з приводу вирішення даного спору в тому числі до суду, але рішення судом по суті спору не було прийняте, що підтверджується ухвалою.

Outcome: approved