Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-06 00:00:00

15.04.2008 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Кримської Республіканської рятувально-водолазної служби про стягнення заробітної плати. Свої вимоги мотивував тим, що з 2005 року працює у відповідача на посаді матроса. За період роботи заробітну плату не отримував, керівництво посилається на відсутність грошових коштів. Просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 1394 грн., моральну шкоду у розмірі 1394 грн. Позивач у судове засідання не з'явився, представив на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутністю; позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача Кримської республіканської рятувально-водолазної служби у судове засідання не з'явився, представив на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. Позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані й підлягають частковому задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що позивач з 01.02.2005 року до 30.06.2005 року працював у Кримській республіканській рятувально-водолазній службі на посаді матроса аварійно-рятувальної маневреної групи № 1 м. Сімферополь, тобто знаходився з відповідачем в трудових відношеннях. За період роботи у відповідача перед позивачем склалася заборгованість по заробітній платі в сумі 1394 грн. Спірні правовідносини виникли з приводу виплати заробітної плати і регулюються нормами трудового законодавства, зокрема ст. 115 Кодексу про працю України. Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Такі правовідносини випливають з трудового договору, сторонами в якому є робітник та роботодавець. Тому обов'язок по виплаті заробітної плати покладено на відповідача - Кримську республіканську рятувально-водолазну службу. Згідно розділу 111 Статуту Кримської республіканської рятувально-водолазної служби відповідач здійснює господарчу діяльність на підставі повної господарчої самостійності, володіє майном на праві повного господарчого відання. Державне фінансування підприємства передбачено у бюджеті як загальні витрати на заходи щодо організації порятунку на водах і використовуються відповідачем на певні потреби на свій розсуд. Джерелом формування майна підприємства крім бюджетних коштів, є також доходи від водолазних робіт, платних послуг, благодійних внесків, а також інших джерел, які не заборонені законом. З документів долучених до справи вбачається, що фінансування у спірний період проведено у повному обсязі, заборгованості бюджету перед Кримською Республіканською рятувально-водолазною службою немає. Відповідач не навів правових мотивів щодо звільнення його від обов'язку виконувати умови трудового договору. За таких обставин, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості по заробітній платі за період з 01 лютого 2005 року по 01 липня 2005 року в сумі 1394 грн. без урахування податків та обов'язкових платежів. Суд приходить до висновку про те, що діями відповідача позивачу заподіяно моральну шкоду і суд вважає за можливе стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди 500 грн. У відповідності до ст. 88 ЦПК України стягнути з Кримської Республіканської рятувально-водолазної служби на користь держави судовий збір у розмірі 164 грн. 74 коп. та витрати на інформаційно-технічне зобов'язання справи в сумі 30 грн. На підставі ст.ст. 95, 115 КЗпП України, Закону України «Про державний бюджет»,

Outcome: partial