Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-24 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з зазначеним позовом, в якому просили визнати недійсним договір дарування житлового будинку[ADDRESS] від 10.08.2007р., посилаючись на те, що даний договір не відповідає їх внутрішній волі, оскільки фактично сторони бажали укласти договір довічного утримання, але внаслідок помилкового сприйняття суттєвих умов договору і обману з боку відповідача та третьої особи, уклали договір дарування. В судовому засіданні позивач [PERSON]. пояснила, що вищевказаний будинок належав на праві власності їй та її меншій дочці - [PERSON] В останній час до укладення спірного договору в даному будинку жила вона зі свою середньою дочкою - [PERSON] [PERSON], а також старша дочка - [PERSON] (третя особа) з чоловіком [PERSON] (відповідач) жили окремо. На протязі декількох років вона пропонувала старшій дочці з чоловіком переїхати жити до неї, оскільки за станом свого здоров'я вона потребує стороннього догляду. З цією метою і був укладений спірний договір дарування будинку на користь відповідача, оскільки останній погоджувався переїхати на постійне проживання в її будинок за умови переоформлення прав власності на цей будинок на нього, так як свій будинок він вирішив продати. Після укладення спірного договору та переїзду дочки з чоловіком в її будинок, відносини між ними погіршилися, вона з середньою дочкою зараз мешкають в літній кухні, до будинку [PERSON] та [PERSON] її не пукають, ніякого догляду їй не надають. Просить позов задовольнити. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що власниками будинку [ADDRESS]була вона та її матір [PERSON]. В цьому будинку до укладення спірного договору жила лише матір та її середня сестра - [PERSON]., а вона жила окремо. Матір з станом здоров'я потребує стороннього догляду, а тому було вирішено, що старша дочка - [PERSON] з чоловіком [PERSON] переїдуть жити в будинок матері, а вона з матір'ю подарують цей будинок сестрі [PERSON]. Також остання з чоловіком пообіцяли купити середній сестрі -[PERSON]. квартиру після того, як продадуть свій будинок та отримають будинок матері. При підписанні договору дарування у нотаріуса виявилось, що документи оформлені на ім'я [PERSON], проти чого вони з матір'ю заперечували, але старша сестра з чоловіком вмовили її та матір підписати договір. Після укладення договору відповідач продав належний йому будинок і через деякий час після переїзду старшої сестри з чоловіком в будинок матері їх відносини з матір'ю погіршились, вони перестали доглядати за матір'ю і ніякого уходу їй не надають, квартиру середній сестрі покупати відмовились, внаслідок чого матір з середньою сестрою вимушені жити разом в літній кухні подарованого будинку. Просить позов задовольнити. Представник позивачів[PERSON]. в судовому засіданні пояснила, що спірний договір дарування не відповідає внутрішній волі та намірам позивачів, сторони фактично уклали договір довічного утримання, за яким відповідач та третя особа зобов'язались забезпечувати довічний догляд позивача [PERSON]., за що відповідач отримав у власність будинок. Позивачі уклали договір дарування внаслідок помилкового сприйняття суттєвих умов договору, а також під впливом обману з боку відповідача та третьої особи, які пообіцяли доглядати[PERSON]. та купити квартиру середній сестрі, але фактично таких намірів не мали. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що його теща - [PERSON]. тривалий час просила його та дружину переїхати жити в її будинок. Згодом він з дружиною погодились переїхати в будинок [PERSON]. за умови, що в новому будинку він буде його власником, а свій будинок він з дружиною вирішили продати. [PERSON]. та її середня та молодша дочки були згодні на такі умови, а тому вирішили, що власники будинку по[ADDRESS] - [PERSON]. та [PERSON] подарують йому цей будинок, що і було зроблено 10 серпня 2007 року в нотаріальному порядку. Жодних питань щодо оформлення будинку на його ім'я не виникало і це було вирішено заздалегідь. Він з дружиною обіцяли піклуватися та доглядати за [PERSON]., що вони і робили деякий час після переїзду. Але згодом відносини між ними погіршились і зараз [PERSON]. вимагає, щоб він з дружиною залишили подарований будинок і виїхали, але зробити це вони не мають можливості, оскільки свій будинок він продав, а іншого житла не мають. До укладення договору дарування будинку він з дружиною не обіцяли купити [PERSON]. квартиру, а лише обіцяли допомогти їй в придбанні квартири грошима. Вважає, що підстави для задоволення позову відсутні, просить в позові відмовити. [PERSON]. і до укладення договору дарування тривалий час постійно проживала в літній кухні, яка має все необхідне для проживання, і вони її з жилого будинку не виганяли. Державний нотаріус[PERSON]. в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що укладення спірного договору дарування відбувалось в її присутності, вона роз'яснила сторонам всі умови та правові наслідки цієї угоди, сторони бажали укласти саме договір дарування і не виказували намірів укласти договір довічного утримання. Жодних заперечень щодо дарування будинку на ім'я [PERSON] не було, вона роздала сторонам проект договору дарування за декілька годин до його підписання, і сторони мали достатній час для ознайомлення зі всіма його умовами і для внесення можливих змін до тексту договору. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що її матір - [PERSON]. просила її з чоловіком переїхати в її будинок, оскільки не бажала жити одна. ЇЇ чоловік погодився переїхати в будинок тещі при умові, що він буде в ньому хазяїном, а тому умовою для переїзду було переоформлення прав власності на будинок на її чоловіка, який у разі переїзду вирішив продати свій будинок. [PERSON]. та її сестра [PERSON], яка також була співвласником будинку, з такими умовами були згодні, а тому 10.08.2007р. у нотаріуса був укладений договір дарування будинку на ім'я її чоловіка. Вона обіцяла доглядати за матір'ю. Протягом деякого часу після переїзду відносини з матір'ю були нормальні, і вони доглядали за нею, але згодом відносини погіршились, стали виникали сварки і матір стала вимагати залишити її будинок, що вона з чоловіком зробити не можуть, скільки свій будинок чоловік вже продав, а іншого житла вони не мають. До укладення договору дарування будинку він з дружиною не обіцяли купити [PERSON]. квартиру, а лише обіцяли допомогти їй в придбанні квартири грошима. Вважає, що підстави для задоволення позову відсутні, просить в позові відмовити. Суд, вислухавши доводи позивача, пояснення відповідачів, третьої особи, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Позивач [PERSON]. є матір'ю позивача [PERSON], а також третьої особи [PERSON] та [PERSON], а відповідач [PERSON] є чоловіком [PERSON] Відповідно до договору дарування від 10.08.2007р., посвідченого того ж дня державним нотаріусом Каланчацької державної нотаріальної контори[PERSON]. та зареєстрованого в реєстрі за №2856, [PERSON]. та [PERSON] подарували, а [PERSON] прийняв в дар належний дарувальникам житловий будинок[ADDRESS]. Факт державної реєстрації даного правочину підтверджено витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно за [NUMBER] від 15.08.2007р., виданого Херсонським державним БТІ. Договір не містить умов про додаткові обов'язки обдарованого, про які йдеться у ст.. 725 ЦК України щодо вчинення певних дій на користь дарувальників або третіх осіб. За своєю формою спірний договір відповідає встановленим для нього вимогам законодавства. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Згідно п.10 спірного договору дарування сторони підтверджують, що укладений ними правочин не носить характеру мнимої або удаваної угоди, відповідає їх дійсним намірам, не суперечить правам та законним інтересам малолітніх, неповнолітніх та непрацездатних осіб, вчинений за доброю волею без будь-якого примусу, як морального так і фізичного. Статтею 218 ЦК України визначено, що заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може грунтуватися на свідченнях свідків. Оцінивши всі надані сторонами докази та з врахуванням встановлених фактичних обставин справи, суд прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог. Твердження позивачів про те, що фактично вони уклали з відповідачем договір довічного утримання, оскільки право власності відповідач отримав за умови, що він та [PERSON] будуть доглядати за [PERSON], суд вважає безпідставними, оскільки, по-перше, повнолітні дитини зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги в силу ст.. 202 Сімейного кодексу України, а по-друге, відсутні належні докази погодження сторонами спірного договору всіх істотних умов, визначених законодавством для договору довічного утримання, а тому у суду відсутні підстави визнати, що сторони уклали саме таку угоду. Також у суду не має підстав для висновку, що спірний договір дарування укладений позивачами внаслідок помилки або під впливом обману. Відповідно до роз'яснень, викладених у ППВСУ «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» за N 3 від 28 квітня 1978 року із змінами та доповненнями, під помилкою у даному випадку слід розуміти таке неправильне сприйняття стороною суб'єкта, предмета чи інших істотних умов угоди, що вплинуло на її волевиявлення, при відсутності якого за обставинами справи можна вважати, що угода не була б укладена. Під обманом у таких випадках слід розуміти умисне введення в оману учасника угоди шляхом повідомлення відомостей, що не відповідають дійсності, або замовчування обставин, що мають істотне значення для угоди, що укладається. Судом встановлено і це підтверджено всіма сторонами по справі та свідком [PERSON]., що позивачі мали намір щодо належного їм будинку укласти саме договір дарування, а не будь-яку іншу угоду. Той факт, що позивачі, укладаючи спірний договір, сподівались на належний рівень догляду за [PERSON] з боку [PERSON] та [PERSON] і помилились в своїх сподіваннях, суд відносить до помилки позивачів в мотивах укладення спірного договору, що не може бути підставою для визнання його недійсним з цих підстав. Факту введення позивачів в оману щодо істотних умов договору дарування судом не встановлено. Твердження представника позивачів, що спірний договір дарування є недійсним оскільки має відплатний характер, що підтверджується прийняттям відповідачем на себе обов'язку купити квартиру [PERSON]. за отриманий від позивачів будинок, суд також вважає безпідставними, оскільки сторони спірної угоди в силу ст.725 ЦК України мали право і можливість передбачити в договорі дарування такі умови, але цього не зробили. Крім того, сам факт прийняття відповідачем на себе обов'язків по придбанню квартири [PERSON]. свого підтвердження не знайшов, а з пояснень сторін та свідка [PERSON]. встановлено, що до укладення спірного договору відповідач з дружиною обіцяли надати допомогу [PERSON] в придбанні квартири грошима, і в судовому засіданні відповідач та третя особа підтвердили своє бажання надати таку допомогу [PERSON] Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні і в позові необхідно відмовити в повному об'ємі. Оскільки позивач [PERSON] як інвалід другої групи звільнена від сплати судового збору, то відповідно до ст. 88 ЦПК України несплачений при подачі позову судовий збір підлягає стягненню з іншого позивача [PERSON] в розмірі 50 %.

Outcome: approved