Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-28 00:00:00

Прокурор м. Нова Каховка звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що Головним контрольно-ревізійним управлінням в Херсонській області у період часу з 13.03.2006 року по 12.07.2007 року проведена ревізія фінансово-господарської діяльності та цільового використання коштів, виділених на штучне розведення, вирощування та випуск рослиноїдних риб у Новокаховському рибоводному заводі частикових риб за період з 01.01.2003 по 01.06.2007 року. В результаті перевірки виявлені порушення фінансово-господарської діяльності підприємства, внаслідок чого підприємству заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 81688 грн. 30 коп., в тому числі певні порушення були виявлені й з боку в.о. директора підприємства [PERSON]. та головного бухгалтера [PERSON] З цих підстав просить стягнути зі [PERSON]. на користь Новокаховського рибоводного заводу частикових риб в рахунок відшкодування заподіяної підприємству шкоди середньомісячний заробіток в розмірі 1336 грн. 80 коп., з [PERSON] на користь Новокаховського рибоводного заводу частикових риб в рахунок відшкодування заподіяної підприємству шкоди 1064 грн. 70 коп. , оскільки вказані особи несуть обмежену матеріальну відповідальність згідно із ст. 133 КЗпП України. В судовому засіданні прокурор позов підтримав з наведених підстав. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що шкоди підприємству не заподіював, а виявлені в ході проведення ревізії порушення були зумовлені поважними обставинами, зокрема певними умовами роботи. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала з аналогічних підстав. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав Відповідно до ст. 130 КзпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. На працівників не може бути покладена відповідальність за шкоду, яка відноситься до категорії нормального виробничо-господарського риску, а також за неодержані підприємством, установою, організацією прибутки і за шкоду, заподіяну працівником, що перебував у стані крайньої необхідності. Працівник, який заподіяв шкоду, може добровільно покрити її повністю або частково. За згодою власника або уповноваженого ним органу працівник може передати для покриття заподіяної шкоди рівноцінне майно або поправити пошкоджене. Відповідно до ст. 132, 137 КЗпП України, за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Відповідно до ст. 133 КЗпП України у відповідності з законодавством обмежену матеріальну відповідальність несуть зокрема керівники підприємств, установ, організацій, їх заступники, а також керівники структурних підрозділів на підприємствах, в установах, організаціях та їх заступники - у розмірі заподіяної з їх вини шкоди, але не більше свого середньомісячного заробітку, якщо зокрема шкоду заподіяно підприємству зайвими грошовими виплатами.. Постановою Пленуму Верховного Суду України “Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємства, установа, організаціям їх працівниками” (п.6) встановлено, що на підставі ст. 133 п. 2 КЗпП за шкоду, заподіяну зайвими грошовими виплатами, неправильною постановкою на облік і зберігання матеріальних чи грошових цінностей матеріальну відповідальність у межах прямої дійсної шкоди, але на більше від середньомісячного заробітку несуть винні у цьому директори, начальники й інші керівники підприємств, установ. організацій та їх заступники. При цьому до зайвих грошових виплат відносяться зокрема суми стягнення штрафів, заробітної плати, тощо. На керівників покладається відповідальність, якщо з їх вини не було своєчасно вжито заходів до стягнення шкоди з безпосередніх її заподіювачів і таку можливість підприємство втратило. Працівники, які не є керівниками підприємства або їх заступниками за шкоду, заподіяну зайвими грошовими виплатами, викликаними неналежним виконанням трудових обов'язків, несуть матеріальну відповідальність за ч. 1 ст. 132 КЗпП України, крім випадків. за які ст. 134 КЗпП передбачена повна матеріальна відповідальність. У такому ж порядку визначається матеріальна відповідальність працівників, з якими укладено договір про повну матеріальну відповідальність , якщо шкоду заподіяно не незабезпеченням цілісності прийнятого під звіт майна, а іншими порушеннями трудових обов'язків (неналежним оформленням документів, тощо). Пунктом 23 цієї постанови передбачено, що доказами про винне порушення працівником обов'язків за трудовим договором і наявність причинного зв'язку між його протиправною поведінкою та шкодою, яка настала зокрема є висновки компетентних органів. Судом встановлено, що [PERSON] з 11.08.1999 року по 17.01.2006 року обіймав посаду тимчасово виконуючого обов'язки директора Новокаховського рибоводного заводу частикових риб, [PERSON]. з 23.02.2000 року працює на вказаному підприємстві на посаді головного бухгалтера. Головним контрольно-ревізійним управлінням в Херсонській області у період часу з 13.03.2006 року по 12.07.2007 року проведена ревізія фінансово-господарської діяльності та цільового використання коштів, виділених на штучне розведення, вирощування та випуск рослиноїдних риб у Новокаховському рибоводному заводі частикових риб за період з 01.01.2003 по 01.06.2007 року, в результаті якої встановлено заподіяння матеріальної шкоди підприємству внаслідок неналежного виконання відповідальними працівниками своїх трудових обов'язків, зокрема шляхом здійснення зайвих грошових витрат та порушення порядку ведення бухгалтерського обліку. В результаті перевірки з боку в.о. директора підприємства [PERSON]. та головного бухгалтера [PERSON] виявлені наступні порушення фінансово-господарської діяльності підприємства. Так, ревізією розрахунків з підзвітними особами, проведено вибірковим способом за лютий, березень 2003 року, червень-серпень 2004 року, любий, жовтень, листопад 2005 року та лютий-березень 2006 року встановлено, що у порушення п. 2 постанови КМ України від 23.04.1999 року № 663 “Про норми відшкодування витрат на відрядження в межах України та за кордон” перевищено граничні норми витрат на наймання житлового приміщення водію [PERSON]: за проживання відшкодовано в сумі 900 грн. при нормі 720 грн., тобто зайво відшкодовано 180 грн. В зв'язку із смертю [PERSON] відшкодувати зайво перераховані кошти не виявляється можливим, тобто можливість підприємства стягнути цю шкоду безпосередньо з винної у її заподіянні особи втрачено. Відповідну операцію в бухгалтерському обліку відображено у меморіальному ордері № 8 “Накопичувальна відомість за розрахунками з підзвітними особами за червень 2004 року за дебетом рахунку 801 “Видатки з державного бюджету на утримання установи та інші заходи” кредитом рахунку 362 “Розрахунки з підзвітними особами”, що призвело до завищення фактичних видатків за КЕКВ 1140 “Видатки на відрядження” у формі “Звіт про надходження та використання коштів, отриманих як плата за послуги, що надаються бюджетними установами” за 2004 рік та завищення суми кредиторської заборгованості за розрахунками з підзвітними особами у рядку 421 форми “Баланс” за 2004 рік. Порушення призвело до матеріальних збитків на суму 180 грн. Ревізією дотримання граничних сум витрат на придбання автомобілів, меблів, іншого обладнання та устаткування тощо встановлено, що на порушення Граничних сум витрат на придбання автомобілів, меблів, іншого обладнання та устаткування, мобільних телефонів, комп'ютерів, державними органами, а також установами та організаціями, які утримуються за рахунок державного і місцевих бюджетів, затвердженого постановою КМ України від 04.04.2001 року № 332 при придбанні в травні 2005 року ваучерів на утримання мобільного зв'язку у ПП [PERSON] допущено перевищення встановлених граничних норм на 2790 грн. Перевищення граничних витрат допущено з боку колишнього директора [PERSON]. та головного бухгалтера [PERSON] Також, при придбанні в лютому 2007 року меблів допущене перевищення встановлених граничних норм на 820 грн. Вказане порушення допущено зокрема з боку головного бухгалтера [PERSON] При перевірці бухгалтерських документів (накладних на видачу матеріальних цінностей) за ревізує мий період придбання твердого палива для роботи котельної на заводі не проводилося, котельня у цей період не працювала, проте згідно штатного розпису та табелів обліку робочого часу за період з 01.11.2003 по 30.04.2005 року проводилося нарахування та виплата заробітної плати п'яти опалювачам. Загальна сума нарахованої заробітної плати складає 56839 грн. 71 коп. Внаслідок викладеного, проведено нарахування та виплата заробітної плати п'яти опалювачам за фактично не підтверджені обсяги виконаних робіт, тобто за роботи, які на рибзаводі не виконувалися. Відповідно зайво проведено нарахувань на заробітну плату опалювачів обов'язкових внесків до соціальних фондів на суму 20575 грн. 97 коп. Порушення щодо зайвого нарахування заробітної плати допущено з боку колишнього директора рибзаводу [PERSON]., яким підписані табелі обліку робочого часу. Ревізією шляховим листів автомобільного транспорту заводу за червень, липень, серпень 2003 року, лютий, березень, квітень 2004 року, жовтень, листопад, грудень 2005 року встановлено перевищення витрат паливно-мастильних матеріалів понад норми витрат на загальну суму 482 грн. 62 коп. В порушення наказу Міністерства транспорту України від 08.12.1997 року № 420 в квітні 2005 року згідно акту без дати № 24 затвердженого директором заводу [PERSON] списано 3 автошини з пробігом 27,9 тис. км при нормі 55 тис. км на суму 375 грн., які були встановлені на автомобіль ВАЗ 21065 державний номер 546-92 08.06.2004 року, тобто через 10 місяців після їх встановлення. В акті вказано, що при огляді автошин встановлено заводський дефект, тому авто шини належать до списання. Проте при встановленні автошин заводський дефект виявляється раніш, ніж після пробігу понад 27 тис. км. Вищевказані порушення зафіксовані в акті Головного КРУ в Херсонській області від 12.07.2007 року № 07-11/016, який заінтересованими особами, зокрема [PERSON] та [PERSON] не оскаржувався, акт складений у відповідності із вимогами Закону компетентним органом, уповноваженим на проведення перевірок та ревізій фінансово-господарської діяльності підприємств, установ, організацій, тому викладені у ньому порушення суд приймає до уваги і вважає цей документ належним доказом, що підтверджує факт заподіяння матеріальної шкоди підприємству зайвими грошовими виплатами з боку колишнього директора [PERSON]. та головного бухгалтера [PERSON] З цих підстав суд дійшов висновку про необхідність стягнути з відповідачів в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної підприємству зайвими грошовими виплатами їх середньомісячний заробіток. Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 81; ч. 3 ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідачів підлягають судові витрати пов'язані із оплатою судового збору на користь держави в сумі 51 грн. з кожного, та витрати з інформаційно-технічного розгляду справи в сумі 30 грн. на користь ГУ ДК України в Херсонській області. У відповідності зі ст.ст. 130, 132, 133, 136, 137 КЗпП України; постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками « від 29.12.1992 року № 14;

Outcome: approved