Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-10 00:00:00

17.04.2008 року позивачка звернулася в суд з позовом в якому прохає визнати за нею право власності на Ѕ частину житлового будинку [ADDRESS], яка належала померлій в 2004 році [PERSON] свої вимоги мотивує тим, що вона є власником Ѕ частини вище згаданого домоволодіння, а спадкоємниця іншої Ѕ частини будинку проживає в Росії і не має наміру оформляти право власності на свою частину будинку. В судовому засіданні позивачка підтримав свої позовні вимоги та пояснила, що з 1994 року вона разом зі своєю родиною проживає в домоволодінні [ADDRESS], доглядає за будинком, несе витрати по його утриманню та на даний час виникла необхідність в проведенні капітального ремонту будинку, який вона самостійно зробити не має змоги, оскільки не є власником всього будинку, а так як відповідачка не бажає користуватися своїм спадковим майном, тому вона прохає визнати за нею в судовому порядку право власності на Ѕ частину будинку, яка належить [PERSON]. Відповідачка до судового засідання не з'явилася, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, надала письмову заяву, згідно з якою прохає справу слухати у її відсутності та не заперечує проти задоволення заявлених вимог. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, його представника, а також дослідивши інші наявні в справі письмові докази, дійшов висновку у доцільності задоволення позову. Судом встановлено, що за договором дарування від 04.02.1994 року [PERSON] подарував [PERSON] Ѕ частину житлового будинку [ADDRESS] ( а.с. 10), а інша Ѕ частина зазначеного будинку належала померлій [INFO] [PERSON] ( а.с.13), яка постійно проживала в Росії, що також підтверджується довідкою наданою КП “Охтирське МБТІ” ( а.с. 15). Відповідно до довідки наданої нотаріусом нотаріального округу: Великий Новгород та Новгородський район РФ, єдиним спадкоємцем, хто звернувся до нотаріуса після смерті [PERSON] є [PERSON]( а.с. 14), яка, однак, не має наміру оформляти відповідні документи на право власності на даний житловий будинок, оскільки не збирається в ньому проживати. Як вбачається із записів у домовій книзі на домоволодіння [ADDRESS], [PERSON] разом зі своєю родиною проживають за вказаною адресою з 1994 року і по цей час ( а.с.6-9). В 2001 році [PERSON] приватизувала земельну ділянку під своєю частиною будинку, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю від 06.04.2001 року ( а.с. 12). Так як частина будинку [ADDRESS] по даний час в КП “Охтирське МБТІ” числиться за померлою [PERSON], це створює певні незручності для позивачки у користуванні будинком, оскільки, як вбачається з її пояснень, на даний час будинок потребує капітального ремонту, який вона не може зробити не маючи права власності на весь будинок, крім того частина земельної ділянки під іншою частиною будинку числиться у постійному користуванні померлої [PERSON] і тому позивачка не може погодити межі земельної ділянки із сусідами. Відповідно до ст. 344 ЦК України, особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомими майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно . Як вбачається з п. 8 Прикінцевих положень Цивільного кодексу України, правила ст. 344 ЦК поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Отже, враховуючи викладене та беручи до уваги всі наведені вище докази, суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності на Ѕ частину житлового будинку [ADDRESS], яка належала померлій [INFO] [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved