Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-18 00:00:00

Позивачка [PERSON]. звернулася до суду та просить: визнати приватизацію частини двокімнатної квартири[ADDRESS], вчинену її батьками 08 січня 1998 року недійсною, внаслідок помилки; визнати [PERSON], [PERSON]і [PERSON]власниками належної їй частини зазначеної квартири; зобов'язати виконком Первомайської міської ради Харківської області виключити її з числа власників вказаної квартири та видати свідоцтво про право власності на житло на [PERSON], [PERSON]та [PERSON] за кожним в рівних частках та перевести відповідні суми житлових чеків в установу ощадбанку України для зарахування на депозитний рахунок громадян; відновити її право на безоплатну приватизацію житла відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.1992 року. В судовому засіданні позивачка та треті особи підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просили задовольнити їх. Позивачка пояснила, що зараз вона перебуває у шлюбі, чоловік військовослужбовець в м. Харкові, проте разом вони проживати в Харкові не мають можливості через відсутність житла, чоловік за місцем служби перебуває на черзі покрашення житлових умов. Рішенням житлової комісії Харківського гарнізону від 15 січня 2007 року чоловікові [PERSON]. на сім'ю вирішено оформити документи для надання службового ордеру на одну кімнату [ADDRESS]. Але в оформленні службового ордеру на вказану кімнату чоловікові відмовлено та повернуто документи, у зв'язку з тим, що 08 січня 1998 року вона разом з батьками та братом брала участь у приватизації двокімнатної квартири. Фактично питання про її участь у приватизації вирішував батько, який і вчиняв всі дії на її користь, а вона стала власником &frac14; частки квартири, оскільки була там зареєстрована (прописана). Приймаючи участь у приватизації зазначеного житлового приміщення, він діяв під впливом помилки щодо своїх дій та їх наслідків, які значно знижують цінність придбання та можливість його використання. Таким чином, маючи у власності частину двокімнатної квартири, де проживають її батьки, через недостатність житлової площі, а також через наявність власної сім'ї, вона не може з дитиною та чоловіком проживати разом з батьками та позбавлена в майбутньому отримати на свою сім'ю окреме житлове приміщення за встановленими нормами на всіх членів сім'ї. Саме в можливості настання таких негативних наслідків оскаржуваної приватизації батько і помилявся . Загальна площа приватизованої квартири становить 45,8 м 2, що, відповідно до ст. Закону України «Про приватизацію житлового фонду» фактично становить норму приватизації на одну особу (21 м2 з розрахунку санітарної норми та 10 м2 додаткової площі). Представник відповідача за довіреністю Дяченко В.В. в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Суд, заслухавши позивачку, третіх осіб та представника відповідача, дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини: [PERSON]., чоловік позивачки [PERSON]., є військовослужбовцем Харківського університету повітряних сил, що вбачається з довідки (а.с.16). Позивачка в шлюбі з чоловіком мають дитину, проте з чоловіком разом не мешкає (позивачка з батьками у спірній квартирі, а її чоловік зі своєю матір'ю в с. Бабаї Харківського району Харківської області). [PERSON]. в університеті стоїть в черзі на покрашення житлових умов. Рішенням житлової комісії Харківського гарнізону від 15 січня 2007 року (витяг з протоколу № 3) йому з дружиною вирішено оформити документи для надання службового ордеру на одну кімнату [ADDRESS]. Але в оформленні службового ордеру на надану її сім'ї кімнату було відмовлено та повернуто документи у зв'язку з тим, що 08 січня 1998 року вона разом з батьком [PERSON]., матір'ю [PERSON]. та братом [PERSON]. брала участь у приватизації двокімнатної квартири [ADDRESS]. З пояснень позивачки та третіх осіб встановлено, що питання про участь позивачки у приватизації вирішував її батько, який і вчиняв усі дії на здійснення приватизації, а вона стала власником частини вказаної квартири, оскільки була неповнолітньою та була там зареєстрована. Беручи участь у приватизації зазначеного житлового приміщення, батько діяв під впливом помилки щодо своїх дій, наслідків таких дій, які значно знижують цінність придбання та можливість його використання. Таким чином, маючи у власності частку двокімнатної квартири, де проживають батьки, через недостатність житлової площі, позивачка не може зі своєю сім'єю проживати разом з батьками та позбавлена у майбутньому можливості отримати на свою сім'ю окреме житлове приміщення за встановленими нормами на всіх членів сім'ї. Саме в можливості настання таких негативних наслідків оскаржуваної приватизації батько і помилявся. Загальна площа приватизованої квартири становить 45, 80 м2 що, відповідно до ст. Закону України «Про приватизацію житлового фонду» фактично становить норму приватизації на одну особу (21 м2 з розрахунку санітарної норми та 10 м2 додаткової площі). Відповідно до статті 229 Цивільного Кодексу України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилялася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнано судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved