Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до приватного підприємства “ОСВ Технологія” про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди у розмірі 1700грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги і пояснив, що наказом № 23-к від 23.01.2007р. позивач був прийнятий на роботу в ПП “ОСВ Технологія” на посаду менеджера з оптової торгівлі. Наказом № 70-к від 08.01.2008р. він був звільнений з роботи з 08.01.2008р. на підставі п.4 ст.40 КЗпП України за прогули без поважних причин з 26 по 29 грудня 2007 року. Представник позивача вважає звільнення незаконним з наступних підстав. Так, позивач є студентом заочного відділення інженерно-хімічного факультету НТУУ “Київський політехнічний інститут”. З 10 по 25 грудня 2007 року у нього була зимова екзаменаційна сесія в учбовому закладі. На цей період часу керівництвом відповідача йому була надана відпустка. У зв”язку з тим, що в травні 2007року він отримав виробничу травму і тривалий час лікувався, він не зміг з”явитись восени на установчу сесію, і тому ліквідовував академічну заборгованість з 26 до 29 грудня 2007 року. Після повернення з Києва він з”явився на роботі, але службовець офісу повідомив йому, що підприємство не працює у зв”язку з новорічними святами до 8.01.2008р. У цей день позивач з”явився на роботі, і йому запропонували надати пояснення щодо відсутності на роботі 26-29 грудня. Він написав пояснювальну записку, в якій вказав, що в ці дні він складав сесію, тому що не зміг восени з”явитися в інститут на установчу сесію через виробничу травму. При цьому довідки про перебування на сесії він на цей час не мав, оскільки у зв”язку із святами він не зміг її отримати в деканаті. 18.01.2008р. позивач надав відповідну довідку, яка була видана 11.01.2008р., але в цей день йому стало відомо, що його звільнено 08.01.2008р. Представник позивача вважає, що позивач допустив прогули на роботі з 26 по 29 грудня 2007 року з поважної причини, і, крім того, однією з підстав звільнення була доповідна записка начальника відділу з маркетингу від 09.01.2008р., а наказ про звільнення датований 08.01.2008р., тобто раніше, ніж доповідна записка, тому звільнення є незаконним. У зв”язку з цим представник позивача просить задовольнити позов у повному обсязі. Представник відповідача Загорулько Є.А. позов не визнав і пояснив, що звільнення позивача за прогули з 26 по 29 грудня 2007 року без поважних причин є законним, оскільки керівництвом підприємства позивачу надавалась учбова відпустка на період з 10 по 25 грудня 2007 року, і в установленому порядку термін відпустки відповідачем не продовжувався. Представник відповідача також вважає необгрунтованими і безпідставними вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, оскільки позивач не з”явився в судове засідання і не надав суду доказів завдання йому моральної шкоди. Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що наказом № 23-к від 23.01.2007р. позивач був прийнятий на роботу в ПП “ОСВ Технологія” на посаду менеджера з оптової торгівлі. Наказом № 70-к від 08.01.2008р. він був звільнений з роботи з 08.01.2008р. на підставі п.4 ст.40 КЗпП України за прогули без поважних причин з 26 по 29 грудня 2007 року. Задовольняючи частково позовні вимоги суд виходить із наступного. Згідно п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом лише у випадку прогулу ( в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Судом встановлено, що позивач є студентом заочного відділення інженерно-хімічного факультету НТУУ “Київський політехнічний інститут”. З 10 по 25 грудня 2007 року у нього була зимова екзаменаційна сесія в учбовому закладі. На цей період часу керівництвом відповідача йому була надана відпустка. У зв”язку з тим, що в травні 2007року він отримав виробничу травму і тривалий час лікувався, він не зміг з”явитись восени на установчу сесію, і тому ліквідовував академічну заборгованість з 26 до 29 грудня 2007 року. При цьому, в установленому порядку позивач не звертався до відповідача з заявою про надання додаткової відпустки, і відповідач не надавав йому такої відпустки. Після повернення з Києва позивач з”явився на роботі, але службовець офісу повідомив йому, що підприємство не працює у зв”язку з новорічними святами до 8.01.2008р. У цей день позивач з”явився на роботі, і йому запропонували надати пояснення щодо відсутності на роботі 26-29 грудня. Він написав пояснювальну записку, в якій вказав, що в ці дні він складав сесію, тому що не зміг восени з”явитися в інститут на установчу сесію через виробничу травму. При цьому довідки про перебування на сесії він на цей час не мав, оскільки у зв”язку із святами він не зміг її отримати в деканаті. 18.01.2008р. позивач надав відповідну довідку, яка була видана 11.01.2008р. Під час розгляду справи у судовому засіданні була надана копія залікової книжки позивача, а також на запит суду надійшла довідка з деканату інженерно-хімічного факультету, в якій зазначено, що позивач дійсно ліквідовував академічну заборгованість за зимову екзаменаційну сесію 2007-2008 навчального року в період з 26 по 29 грудня, зокрема, 27 і 29 грудня він складав екзамени. Таким чином, з урахуванням цих обставин, суд приходить до висновку, що позивач дійсно був відсутній на роботі з 26 по 29 грудня 2007 року без відповідного дозволу керівництва підприємства, тобто вчинив прогули, але ці прогули вчинені з поважних причин, тому позивач не мав підстав для звільнення позивача, у зв”язку з чим його звільнення є незаконним. Відповідно до ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник може бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Згідно довідки відповідача середньоденний заробіток позивача складав 26грн. за один календарний день. Таким чином, позивачу повинен бути виплачений середній заробіток за час вимушеного прогулу, тобто за 165 календарних днів, у сумі 4290грн. без урахування податків та обов”язкових внесків. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв”язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. В позовній заяві позивач зазначив, що незаконне звільнення призвело до великого психоемоційного навантаження та глибокого психологічного стресу, він прикладає багато зусиль для поновлення життєвих зв”язків та стосунків з оточуючими людьми, не може в повній мірі продовжувати активне громадське життя, тому всі ці факти завдають йому великої моральної шкоди. Разом з тим, позивач не з”явився у судове засідання і не надав суду доказів, що підтверджують викладені ним в позовній заяви обставини щодо завдання йому моральної шкоди. Представник позивача, який приймав участь у розгляді справи, також не надав таких доказів. Тому позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: partial