Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-10 00:00:00

07 лютого 2008 року [PERSON] подав до Самарського районного суду м. Дніпропетровська зазначений вище позов. У своїх вимогах позивач посилався на те, що він на початку 2006 року на одній з автозаправних станцій Дніпропетровського департаменту ТОВ «УТН-Схід» придбав за готівковий розрахунок талони на бензин марки АИ-95 на 90 літрів. Його при продажу талонів не було проінформовано щодо терміну дії та можливої заміни талонів старого зразка. У 2006 році талони на бензин позивач не реалізовував у зв'язку з відсутністю проблем з паливом, уточнював на АЗС «УкрТатНафта» термін дії талонів. На початку липня 2007 року на АЗС «УкрТатНафта» м.Дніпропетровська у позивача відмовились приймати талони на бензин зразка 2006 року, пояснивши це тим, що вони недійсні. 17 липня 2007 року позивач звертався до директора Дніпропетровського департамента ТОВ «УкрТатНафта» із письмовою заявою про обмін талонів, проте у відповіді від 19.07.2007 року йому відмовлено у обміні талонів з мотивів закінчення терміну їх обігу 31.03.2007 року, хоча позивач будь-якої інформації на АЗС «УкрТатНафта» щодо терміну дії талонів не бачив. Просив зобов'язати відповідача обміняти талони на бензин марки АИ-95 (90 літрів) зразка 2006 року на талони зразка 2007 року, а також стягнути 3000 грн. як компенсацію за моральну шкоду і судові витрати по справі. Спричинення моральної шкоди обгрунтовував тим, що в результаті багаторазових безуспішних спроб вирішити питання обміну талонів з відповідачем у позасудовому порядку, порушенням його законних прав, його душевний стан і сімейний клімат у родині різко погіршились, як і стан здоров'я позивача, внаслідок чого він знаходився на стаціонарному лікуванні у міській лікарні №15. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі, представник третьої особи також вважав за необхідне задовольнити позов, просив розглядати справу за його відсутності. Представник відповідача у жодне судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи відповідач повідомлявся як за юридичною адресою у м.Донецьку, так і за відомою адресою для листування у м.Дніпропетровську. Заслухавши доводи позивача, думку представника третьої особи, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на одній з АЗС департаменту ТОВ «УТН-Схід» придбав за готівковий розрахунок талони на бензин марки АИ-95 на 90 літрів (з № 0041 0450883 по № 0041 0450891 включно). Його при продажу талонів не було проінформовано щодо терміну дії та можливої заміни талонів старого зразка. На талонах не міститься інформації щодо терміну їх дії чи обігу (а.с.7). 17 липня 2007 року позивач у зв'язку з відмовою на автозаправних станціях відповідача реалізувати талони та видати йому паливо, звертався до директора Дніпропетровського департамента ТОВ «УкрТатНафта» із письмовою заявою про обмін талонів (а.с. 5), проте у відповіді від 19.07.2007 року йому відмовлено у обміні талонів з мотивів закінчення терміну їх обігу 31.03.2007 року (а.с.6). При цьому у відповіді не зазначено навіть дати та номера газети «Урядовий Кур'єр», у якій нібито публікувалося оголошення про термін обігу талонів на паливо ТОВ «УкрТатНафта». Позивач стверджував, що будь-якої інформації на АЗС «УкрТатНафта» щодо терміну дії талонів не бачив. Відповідно до п.4 ч.1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року №1023-ХІІ (в редакції Закону від 01.12.2005 р. №3161-ІV), споживач має право на необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця). Частиною 1 ст. 15 Закону передбачено, що споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Iнформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). За ч. 2 ст. 15 Закону, інформація, передбачена частиною першою цієї статті, доводиться до відома споживачів виробником (виконавцем, продавцем) у супровідній документації, що додається до продукції, на етикетці, а також у маркуванні чи іншим способом (у доступній наочній формі), прийнятим для окремих видів продукції або в окремих сферах обслуговування. Iнформація про продукцію може бути розміщена у місцях, де вона реалізується, а також за згодою споживача доводитися до нього за допомогою засобів дистанційного зв'язку. За ч.9 ст. 15 Закону, під час розгляду вимог споживача про відшкодування збитків, завданих недостовірною або неповною інформацією про продукцію чи недобросовісною рекламою, необхідно виходити з припущення, що у споживача немає спеціальних знань про властивості та характеристики продукції, яку він придбаває. Абзацом 2 частини 2 статті 19 Закону визначено заборону нечесній підприємницькій практиці, яка зокрема є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Статтею 22 Закону встановлено, що захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. В силу ст. 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода полягає зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних чи душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України відщкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Суд вважає, що придбання позивачем талонів (бланків-дозволів) на бензин у розумінні ст. 693 ЦК України є попередньою оплатою товару, і продавець зобов'язаний передати товар у будь-який час з моменту пред'явлення вимоги покупцем (ст. 530 ЦК України), оскільки при попередній оплаті товару покупцем строк (термін) виконання боржником обов'язку передати товар не встановлений - у талонах (бланках-дозволах) відсутній термін їх дії чи обігу. Відповідач всупереч вимогам статей 4 та 15 Закону України «Про захист прав споживачів» не надав позивачу необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Доведення до споживача інформації за допомогою засобів дистанційного зв'язку допускається лише за його згодою. Отже, відповідач порушив право позивача на інформацію про продукцію, відсутністю на талонах (бланках-дозволах) строку (терміну) їх дії ввів позивача в оману. Оголошення у засобах масової інформації щодо терміну дії та обігу талонів (бланків-дозволів) на паливо не передбачено Законом України «Про захист прав споживачів» за відсутності на це згоди споживача. При частковому задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди суд бере до уваги як вимоги Закону України «Про захист прав споживачів» щодо вирішення питання про стягнення моральної (немайнової) шкоди, так і певним чином обгрунтовані твердження позивача щодо його душевних переживань з приводу неможливості одержати товар, який був ним попередньо оплачений, витрати часу на реалізацію свого права. Проте твердження позивача щодо погіршення у з'язку з цим його стану здоров'я та лікування суд не бере до укаги, оскільки доводи в цій частині документально не підтверджені, відсутній прямий причинний зв'язок між діями (бездіяльністю) відповідача та можливим погіршенням стану здоров'я позивача. При визначенні розміру відшкодування завданої моральної шкоди суд враховує ступінь вини відповідача, і виходить із засад розумності і справедливості, вважає за доцільне частково стягнути моральну шкоду у грошовому виразі. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial