Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-29 00:00:00

Ялтинська міська рада та її виконавчий комітет звернулися до суду з позовами, у яких просять суд зобов'язати Байбуза О.М. звільнити земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] (придомова територія) шляхом зносу самовільно збудованої споруди та привести земельну ділянку у попередній стан. Виконавчий комітет крім цього просить зробити знос у місячний термін. Вимоги мотивовані тим, що [PERSON] самовільно, без будь-яких дозволів та підстав зайняв земельну ділянку, на якій виконав будівельні роботи по відбудуванню споруди. [PERSON] позовні вимоги підтримала, оскільки споруда перешкоджає їй користуватися будівлями, що знаходяться поруч. Відповідач проти позову заперечував, так як був вимушений зміцнити сарай у зв'язку з необхідністю проведення протизсувних дій. Розглянувши матеріали справи, вислухавши сторони, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Ст. 60 ЦПК України, встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до договору дарування від 11 січня 2002р., [PERSON] є власником 3/10 частини житлового будинку [ADDRESS] 10 листопаду 2005р. виконавчий комітет Ялтинської міської ради своїм рішенням за № 1638 зобов'язав [PERSON] провести знос самовільно вибудуваної споруди на придомовій території будинку [ADDRESS] Як вказано у висновку Кримського Республіканського протизсувного управління від 18 квітня 2007р., знос збудованої [PERSON]. споруди може привести к обрушенню підпорної стінки з розвитком зсувних процесів зверху по схилу, у зв'язку з чим необхідно зберегти споруду. Допитаний у судовому засіданні експерт Демидов І.В. підтвердив вказаний висновок та пояснив по своєї експертизі від 29 лютого 2008р. що земельна ділянка, на якій знаходиться споруда, находиться у користуванні [PERSON] на підставі рішення Ялтинського міського суду від 30 жовтня 1995р. за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визначення порядку користування земельною ділянкою. Споруду необхідно зберегти у повному обсязі, так як знос приведе до руху ґрунтових мас частини схилу та обваленню підпірних стін с розвитком зсувних процесів зверху по схилу. Крім того, необхідно додатково розробити проект щодо протизсувних мір та укріпленню зведеної споруди. Згідно ч. 3 ст. 125 Земельного Кодексу України, приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється. Ч. 2 ст. 152 Земельного Кодексу України встановлено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно з пунктом «б» ч. 3 цієї ж статті захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, ще порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Відповідно до ч. 1, 7 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану. Але відповідно до ч. 1 ст. 31, ст. 11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчого комітету Ялтинської міської ради, який є підзвітним та підконтрольним раді, відноситься залучення на договірних засадах підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності до участі у створенні, розвитку та реконструкції об'єктів інженерного забезпечення і транспортного обслуговування. Незважаючи на тривалий час розгляду справи, позивачами не наданий суду навіть будь-який проект щодо зміцнення схилу чи доручення цього питання іншої особі. Суд не може визначити певних осіб, інтересів яких стосується знос споруди, так як наслідки зносу можуть впливати на права, інтереси, здоров'я та життя невизначеного кола громадян. Як зазначено у ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. До основних принципів місцевого самоврядування відноситься поєднання місцевих і державних інтересів, що зазначено у ст. 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Відповідач був вимушений виконати роботи по зведенню будівлі, так як у іншому випадку суттєво постраждали би як його інтереси, так і інтереси інших осіб, а також державні. Тобто Ялтинська міська рада та її виконавчий комітет неналежно виконували свої обов'язки по забезпеченню безпеки громадян, і позовні заяви не можуть бути задоволені. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed