Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-08 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідачів посилаючись на те, що 18.06.1999 р. між нею та [PERSON]було укладено договір купівлі-продажу 1\2 частини квартири [ADDRESS], яка належала їй на праві приватної власності. Цей договір купівлі-продажу був укладений між ними під впливом погроз, психологічного тиску на неї з боку [PERSON], проти її справжньої волі та збігом тяжких обставин, які були на той час у неї. В 1993 році вона отримала квартиру [ADDRESS]від заводу „Електронмаш", де працювала до виходу на пенсію. З метою встановлення сантехніки та інших комунікацій в квартирі, необхідно було здати в бухгалтерію заводу 1 /один/ мільйон купонокарбованців. Таких грошей у неї не було, а тому вона позичила їх у [PERSON], який працював також на заводі „Електронмаш" та проживав в гуртожитку по сусідству з нею. Гроші у [PERSON] вона позичила в присутності [PERSON], яка також працювала на заводі, та надала [PERSON]розписку про позику грошей, яка є в матеріалах справи. Позичену суму грошей в 1 мільйон купонокарбованців [PERSON] у неї не вимагав, при зустрічах не згадував, а в 1996 році в Україні була введена нова грошова одиниця - гривня, тому вона не знала яку суму гривень необхідно повернути [PERSON] за 1 мільйон купонокарбованців. В грудні 1998 року вона приватизувала квартиру. Дізнавшись про те, що квартира стала її власністю, [PERSON], починаючи з січня 1999 року, став вимагати від неї повернення йому грошей замість 1 мільйону купонокарбованців, хотів, щоб вона повернула йому 3500 доларів США вказуючи, що це рівнозначно сумі одному мільйону купонокарбованців. У неї таких грошей не було ніколи, вона не могла йому повернути 3500 доларів США, і він про це знав. Але [PERSON] став на шлях погроз, психологічного тиску на неї і пригрозив, якщо вона не поверне йому вказану ним суму грошей, то він забере у неї квартиру, пенсію, все її майно та життя. Вона сприймала ці погрози, як реальні, тому, що він почав приходити до неї додому з другими, незнайомими їй чоловіками, які теж погрожували їй і психологічно тиснули на неї, щоб вона повернула гроші, або віддала за цю суму 1\2 частину квартири. Боячись погроз [PERSON] вона звернулась до керівництва заводу „Електронмаш", щоб порадили, що робити або, щоб допомогли грошима, або, щоб переговорили з [PERSON]. Їй порадили звернутися до правоохоронних органів. Цього зробити вона не могла, оскільки, і [PERSON], і його товариші, її попередили, щоб вона не ходила в міліцію, бо їй буде погано. [PERSON], знаючи про її тяжкі обставини, почав приходити до неї по два-три рази в місяць, а потім і кожен тиждень, вимагав піти до нотаріуса, щоб перписати на нього 1\2 частину квартири, якщо вона не може повернути йому гроші, в сумі 3500 доларів США. В 1999 році, до цього і після, у неї були тяжкі обставини, які виражались в тому, що було важке матеріальне становище - вона була непрацездатною, мала незначну пенсію, не працювала, важко хворіла, на її утримані та догляді була в той час і тепер є її рідна незряча сестра - [PERSON], [INFO], інвалід другої групи, у неї не було коштів на придбання предметів першої необхідності, зокрема, продуктів харчування та ліків, які необхідні були для неї та сестри. Крім того цей договір купівлі-продажу частини квартири був укладений нею на вкрай на невигідних умовах - відбулося виконання основних умов договору, а саме, не передавалось майно покупцю, а покупець не давав їй за майно гроші. Ціна майна по договору була нееквівалентна його вартості. В договорі зазначено вартість 4160 грн., але їй цих грошей ніхто не давав. Фактично [PERSON] отримав у власність 1\2 частину квартири за 10 грн. тобто, за 1 мільйон купонокарбованців. Вважала, що [PERSON], примушуючи її підписувати відповіді на запитання, які написав, примушуючи написати йому листа, який вона не відправляла завчасно намагався приховати свої дії для створення майбутніх доказів правомірності вчиненого правочину. В правоохоронні органи вона не зверталась оскільки боялась реальних погроз [PERSON]. З дня укладення договору [PERSON] до неї більше не заходив, в квартирі не жив, не цікавився нею, не був в ній зареєстрованим, за комунальні послуги та квартплату не платив. 19.09.2002 р. їй стало відомо, що [PERSON]зареєструвала в Чернівецькому КОБТІ свідоцтво про право на спадщину за законом. Вважала, що це свідоцтво про право на спадщину за законом має бути визнане частково недійсним. Вона жінка похилого віку, одинока, утримує та доглядає рідну сестру - інваліда другої групи і її [PERSON] незаконно позбавив права на 1\2 частину квартири, внаслідок чого вона не може нею розпорядитись. У неї не має іншого житла, не може ні з ким укласти договір довічного утримання на 1\2 частину квартири, щоб бути спокійною за свою старість. Тому просила визнати недійсним договір купівлі-продажу 1\2 частини квартири [ADDRESS], що був укладений між нею та [PERSON] червня 1999 року, та визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 06.04.2002р. державною нотаріальною конторою м. Ромни Сумської області на ім'я [PERSON]та [PERSON] в частині спадкового майна, на яке видано це свідоцтво, що складається з 1\2 частини квартири [ADDRESS]. Позивач та її представник позов підтримали і в своїх поясненнях підтвердили обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON]та її представник в судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити в його задоволенні за безпідставністю і в своїх поясненнях підтвердили обставини, викладені у власних запереченнях. Представник відповідача - ДПІ у м. Чернівці в судове засідання не з'явився, від нього до суду поступила заява про розгляд справи в його відсутність, вирішення спору залишав на розсуд суду. Представник органу опіки та піклування Роменської міської ради Сумської області в судове засідання не з'явився, від нього до суду поступила письмова заява з проханням розглянути справу в його відсутність та постановити законне рішення. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач [PERSON] 07.06.1993р. позичила у [PERSON] один мільйон купонокарбованців \ а.с. 45 \. 03.12.1998р. [PERSON] отримала у власність квартиру [ADDRESS]\ а.с. 12 \. 18.06.1999р. між [PERSON] та [PERSON]було укладено договір купівлі-продажу 1\2 частини квартири [ADDRESS]за 4160 грн. \ а.с. 28 \. Все вищенаведене підтверджується дослідженими по справі доказами. Згідно з ст. 57 ЦК України 1963р. угода, укладена внаслідок обману, насильства, погрози, зловмисної угоди представника однієї сторони з другою стороною, а також угода, яку громадянин був змушений укласти на вкрай невигідних для себе умовах внаслідок збігу тяжких обставин може бути визнана недійсною за позовом потерпілого. Згідно з ст. 233 ЦК України 2003 р. правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. Судом встановлено, що [PERSON] уклала договір купівлі-продажу 1\2 частини спірної квартири внаслідок збігу тяжких обставин на вкрай невигідних для себе умовах оскільки фактично це було зроблено для вирішення боргових зобов'язань [PERSON] перед [PERSON], а грошей при цьому вона не отримала. [PERSON] на момент укладення оспорюваного договору була непрацездатною, на пенсії, додаткових доходів не мала, на її утриманні знаходилась хвора сестра - інвалід, вона не мала можливості виплати борг [PERSON]. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили суду, що [PERSON] дійсно позивача у [PERSON] один мільйон купонокарбованців, після чого той через декілька років вже почав вимагати у неї повернення йому 3500 доларів США. Також не знайшли свого підтвердження обставини, на які посилається відповідач [PERSON]з приводу того, що квартплату за квартиру позивачки платив [PERSON] та вона, [PERSON] сам встановив сантехніку, почав робити ремонт, замінив дверну коробку, завіз в квартиру свої речі. Це в судовому засіданні не підтвердив жоден свідок, не підтверджено жодним доказом. На думку суду надані відповідачкою [PERSON]"запитання-відповіді" з підписами позивачки, що нібито підтверджують добровільність і правомірність укладеної угоди, не можуть це підтверджувати. За таких обставин суд вважає, що договір купівлі-продажу 1\2 частини квартири [ADDRESS], що був укладений між [PERSON] та [PERSON] 18 червня 1999 року, має бути визнаний недійсним. Відповідно має бути визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 06.04.2002р. державною нотаріальною конторою м. Ромни Сумської області на ім'я [PERSON]та неповнолітнього [PERSON] в частині спадкового майна, на яке видано це свідоцтво, що складається з 1\2 частини квартири [ADDRESS]. На підставі викладеного та

Outcome: approved