Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-23 00:00:00

10 серпня 2006 року позивач звернулася до суду із цим позовом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що 01.09.2005 р. з вини відповідачів, які мешкають у [ADDRESS], була затоплена їх квартира № 17, розташована у тому ж домі. Залиття було пов'язано з проведенням відповідачами ремонту своєї квартири. У зв'язку з тим, що дане питання сторони не можуть розв'язати у добровільному порядку, позивач була вимушена звернутися до суду з позовом про відшкодування за рахунок відповідачів у солідарному порядку матеріальної шкоди в сумі 9 200,00 грн., моральної шкоди в сумі 10 000,00 грн. та судових витрат (а.с.а.с. 4, 5, 12, 14, 15). 16 липня 2008 року позивач змінила свої вимоги відповідно до проведеної у справі судової будівельно-технічної експертизи та просила відшкодувати за рахунок відповідачів матеріальну шкоду в сумі 1 279,36 грн., моральну шкоду в сумі 10 000,00 грн. та судові витрати (а.с.а.с. 111, 112). У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги у повному обсязі, підтвердила обставини, вказані у позовній заяві. Представник [PERSON]. та[PERSON] заперечували проти задоволення позову, пояснивши, що на час залиття у квартирі [PERSON]. дійсно проводилися ремонтні роботи, а з тимчасового крану у кухні дійсно капала вода, проте її витікання було незначним, а у квартирі позивача вони бачили лише невеличку сиру пляму. На час залиття у квартирі № 21 ані власника, ані інших мешканців не було. Решта учасників у судове засідання не з'явилася, повідомлялася належним чином. Вислухавши пояснення сторін, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні було встановлено, що позивач є мешканкою [ADDRESS] Ця квартира належить їй на праві власності договору купівлі-продажу квартири від 09.07.2002 р., посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] зареєстрованого у реєстрі за № 3496 (а.с. 10). Квартира № 21, розташована над позивачем (по тому ж стояку), на час залиття на праві власності належала [PERSON]. на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 04.08.2006 р., виданого згідно з рішенням Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 27.07.2006 р. № 2749 (а.с.а.с. 55 - 57). В один з днів вересня 2005 року квартиру позивача було залито водою з квартири відповідача. У результаті залиття позивачеві було заподіяно наступну шкоду: - жовті плями - на стелі спальної кімнати, в районі люстри; - відставання кахлю - у ванній кімнаті; - деформація панелей МДФ - у коридорі. Вказані обставини були встановлені комісією, яка складалася з працівника КВЖРЕП Самарського району м. Дніпропетровська майстра [PERSON], позивача, мешканця квартири № 20 [PERSON], відображені в акті від 22.06.2006 р. (а.с. 6). 07 грудня 2006 року суд своєю ухвалою для з'ясування причин залиття та розміру заподіяної матеріальної шкоди призначив у справі судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої призначив Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз (а.с. 57). 26 грудня 2007 року експертною установою було складено висновок № 2157, відповідно до якого (а.с.а.с. 74 - 85): - причиною утворення дефектів (жовтих плям та розводів) на шпалерах стелі у спальні є дія води; - причиною відставання керамічної плитки у ванній кімнаті можливо є неякісний розчин, механічні дії при проведенні ремонтних робіт у квартирі № 21; - розмір матеріальної шкоди складає 1 279,36 грн. Вказані вище спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України, Житловим кодексом Української РСР. В силу п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України матеріальна шкода, заподіяна неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю особистим майновим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її заподіяла. Ураховуючи положення приведеної норми, надані позивачем докази в їх сукупності, суд вбачає наявність безпосереднього причинного зв'язку між фактом залиття, його наслідками та діями відповідача [PERSON]., і вважає, що вимоги позивачів в частині відшкодування матеріальної шкоди обґрунтовані й підлягають повному задоволенню. При цьому суд виходить з наступного: Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності зі ст. 151 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Безгосподарне утримання громадянином належного йому будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбачені Цивільним кодексом України. Таким чином, суд вважає правильним стягнути компенсацію за заподіяну шкоду лише з власника квартири ([PERSON].) як з безпосереднього заподіювача шкоди. Вимоги позивача про стягнення коштів також з інших мешканців квартири є безпідставними, оскільки у розумінні ст. 322 ЦК України, ст. 151 ЖК УРСР вони не несуть відповідальність за неналежне утримання чужого майна. В силу ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її заподіяла, за наявності її вини. Виходячи з того, що, як встановлено, заподіяння шкоди позивачеві сталося наслідком винних дій [PERSON]., суд вважає вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди також обґрунтованими. Факт залиття квартири позивача був встановлений у судовому засіданні й підтвердився матеріалами справи, а тому суд доходить висновку про те, що позивачеві насправді було заподіяно й моральну шкоду, яка полягає в моральних стражданнях через пошкодження майна, яке знаходиться в її власності, небажання відповідача у добровільному порядку компенсувати матеріальні втрати тощо. Приймаючи до уваги положення наведеної вище норми та співвідношуючи їх із встановленими фактами, ураховуючи ступінь моральних страждань позивача, суд вважає, що сума компенсації за заподіяну моральну шкоду підлягає стягненню частково в сумі 1 000,00 грн. Решта вимог щодо відшкодування моральної шкоди не підлягає задоволенню через недостатню обґрунтованість та надзвичайне перебільшення. Суд вважає таким, що має доказову силу, акт про залиття від 22.06.2006 р. (незважаючи на те, що він був складений за деякий час після події), оскільки його було складено з додержанням вимог щодо складання таких документів, а його зміст відображає існуючи на той момент обставини, про що додатково свідчать визнавальні пояснення представника [PERSON]. та [PERSON] Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також слід стягнути витрати з оплати послуг експерта в сумі 751,20 грн., витрати з оплати судового збору в сумі 59,50 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30,00 грн.

Outcome: partial