Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-23 00:00:00

13 травня 2008 року позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просили визнати [PERSON] та її неповнолітню доньку [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS]. В обгрунтування своїх вимог позивачі посилалися на те, що зазначений будинок належить [PERSON] на праві приватної власності, в якому значаться зареєстрованими і проживають позивачі, а відповідачка та її неповнолітня донька лише значиться зареєстрованою. З осені 2004 року [PERSON] з донькою не проживає і не бажає знятися з реєстрації, незважаючи на прохання власника знятися з реєстрації в добровільному порядку. В судовому засіданні позивачі та їх представник підтримали позовні вимоги і просили їх задовольнити. Відповідачка заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що їй нема куди зареєструватися. Крім того, [PERSON] пояснила, що дійсно вона не проживає у спірному будинку з листопада 2003 року. Близько року вона проживала у своєї свекрухи, а з осені 2004 року і по теперішній час мешкає в [ADDRESS], де мешкає її мати. Своє не проживання у будинку позивача вона пояснює тим, що з будинку вона пішла не з власної волі, а після скандалу з [PERSON], який, її вигнав з цього будинку. Заслухавши пояснення сторін, представника позивачів, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судовим розглядом встановлено, що житловий будинок [NUMBER], розташований за адресою : [ADDRESS] , належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі рішення виконкому Бригадирівської сільської ради від 06.06.1990 року ( а. с. 12-13). Як вбачається із довідки, виданої виконкомом Бригадирівської сільської ради 29 лютого 2008 року, в зазначеному будинку проживають [PERSON] з дружиною [PERSON]. В будинку значаться зареєстрованими , але не проживають [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] ( а.с. 9 ). Із пояснень самої відповідачки вбачається, що вона з донькою значиться зареєстрованою у спірному будинку, але з листопада 2003 року разом із донькою проживала в [ADDRESS] у свекрухи, а з 2004 року по теперішній час по [ADDRESS]. Факт відсутності [PERSON] у спірному приміщенні підтверджується також актами обстеження будинку від 29 лютого 2008 року та від 06 березня 2008 року, складеними депутатами Бригадирівської сільської ради Балаклійського району [PERSON]. [PERSON] у присутності свідків [PERSON],[PERSON], [PERSON] та секретаря сільради [PERSON] ( а.с.10,11 ). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON],[PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що [PERSON] з донькою не проживає в будинку [ADDRESS] близько трьох років. У суду немає підстав ставити під сумнів показання свідків і таких доказів суду не надано. Свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про конфлікт відповідачки з позивачем, на який [PERSON] посилається як на підставу залишення спірного будинку в 2003 року, знають зі слів відповідачки. Таким чином, в судовому засіданні були допитані свідки як за клопотанням позивачів, так і за клопотанням відповідача. Факт неприязних стосунків [PERSON] та позивача не підтверджено. Доказів про звернення відповідачки до відповідних органів з цього приводу суду не надано. Відповідно до ч.3 ст. 168 ЖК України договір найму жилого приміщення в будинку, що належить громадянинові на праві приватної власності, укладений як на визначений, так і на невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо жиле приміщення, займане наймачем, необхідне для проживання йому та членам його сім»ї. У цьому випадку власник будинку повинен попередити наймача про наступне розірвання договору за три місяці. Згідно з ч.2 ст.. 405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оцінюючи викладене, суд визнає позовні вимоги [PERSON] обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки відповідачкою не надано доказів та письмових заперечень проти позову, які б підтверджували незаконність чи необгрунтованість вимог позивача. Таким чином, суд визнає відповідачку та її неповнолітню доньку такими, що втратили право користування житловим приміщенням, оскільки [PERSON] та її неповнолітня донька [PERSON] більше ніж один рік не проживають в будинку [ADDRESS] без поважних причин. На підставі викладеного,

Outcome: approved