Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що протягом спільного життя у них з дружиною часто виникали сварки, що врешті призвело до припинення сімейних стосунків, поновлювати які вони не мають наміру. [PERSON] просив зменшити розмір аліментів з 70% до 50 % від усіх видів його доходів, оскільки йому залишається на власні потреби щомісячно лише 110-120 грн., яких йому недостатньо. Також позивач просив звільнити його від сплати заборгованості за аліментами за січень місяць 2008 року у розмірі 365 грн. 37 коп., обґрунтовуючи це тим, що виконавчий лист надійшов для виконання 1 лютого 2008 року, а аліменти йому нарахували за січень 2008 року. [PERSON] визнала позов в частині вимоги про розірвання шлюбу, зазначивши, що чоловік раніше зловживав алкоголем, життя з ним було нестерпним, вони вже розлучалися у 1997 році, потім знову одружилися, але спільне життя не склалося. В іншій частині позов не визнала, пояснивши, що вона не працює, оскільки доглядає за дитиною до досягнення трирічного віку, крім аліментів та державної допомоги інших доходів не має, чоловік натомість, окрім основної роботи у школі, отримує додатково доходи неофіційно, так як є кваліфікованим столяром, на більш високооплачувану роботу йти не хоче, щоб не платити більше аліментів, хоча його неодноразово запрошували. Дослідивши надані сторонами докази, суд встановив обставини справи і визначив відповідно до них правовідносини. Згідно з свідоцтвом про одруження сторони зареєстрували шлюб 1 серпня 2001 року у Приколотненській селищній раді Великобурлуцького району Харківської області, актовий запис № 6 (а.с. 4). Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України (далі - СК України), ч.4 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд дійшов висновку про необхідність задовольнити позов у частині вимоги про розірвання шлюбу, оскільки відповідач позов у цій частині визнала, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Подружжя Паніних має трьох малолітніх дітей: дочку [PERSON] - [INFO], дочку [PERSON] - [INFO] і сина [PERSON] - [INFO] (а.с. 5-7). Паніни з дітьми зареєстровані за адресою: [ADDRESS], де відповідачка проживає разом з дітьми (а.с. 8,9). Сторони у судовому засіданні визнали, що [PERSON] на даний час проживає окремо від сім'ї. Згідно з рішенням Великобурлуцького районного суду від 9 січня 2008 року у справі № 2-33/2008 з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання трьох дітей в розмірі Ѕ частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 24 грудня 2007 року (а.с. 16-18, 34-35). За встановлених обставин вимога позивача про зменшення розміру аліментів до 50 % від усіх видів його доходів є безпредметною і не підлягає задоволенню, оскільки 1/2 частина заробітку (доходу) і 50 % - це одне і те ж. А фактичне стягнення аліментів у розмірі 70 % від заробітної плати (а.с. 15, 31) обумовлюється низьким розміром його заробітної плати і відповідає змісту судового рішення про стягнення аліментів, приписам ч.2 ст. 182 СК України та ч.4 ст. 70 Закону України „Про виконавче провадження”. Відповідно до ч.2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Згідно з розрахунком заборгованість [PERSON] за аліментами на користь [PERSON] за січень 2008 року складає 365 грн. 37 коп. (а.с. 19). Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи те, що позов у справі № 2-33/2008 було пред'явлено 24 грудня 2007 року, державний виконавець обґрунтовано нарахував заборгованість за січень місяць 2008 року, надіславши розпорядження про виконання виконавчого листа 28.01.2008 року (а.с. 18,19). Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. Позивач не надав доказів щодо виникнення заборгованості за аліментами з підстав, передбачених ч.2 ст. 197 СК України, у зв'язку з чим у цій частині позовних вимог також слід відмовити. Відповідно до п. 5.4 Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України N 52/5 від 18.10.2000, згідно з п/п. б) п.5 ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України від 21.01.1993 р. № 7-93 „Про державне мито”, суд покладає на сторони обов'язок оплатити держмито в розмірі по 8 грн. 50 коп. при реєстрації розлучення в органах РАЦС. Згідно з п.6 ч.1ст. 80, ст. 88, п.5 розділу ХІ „Прикінцеві та перехідні положення” ЦПК України, відповідно до п/п а) п.1 ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України від 21 січня 1993 року № 7-93 „Про державне мито” з [PERSON] слід стягнути судовий збір в розмірі 51 грн. за вимоги щодо зменшення розміру аліментів та звільнення від сплати заборгованості за аліментами, який він не оплатив при поданні позову

Outcome: partial