Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-04 00:00:00

Позивач та його представник в засіданні підтримуючи позов мотивують наступним. Позивач працював на посаді головного фахівця відділу проектування інженерних мереж та споруд. Наказом від 24.03.2008 року № 73 його було звільнено по ст.. 40 п. 3 КЗпП України за систематичне без поважних причин обов'язків, покладених трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Викладене вважає порушенням чинного законодавства та порушенням його особистих прав. Так як не вчиняв ніяких порушень за які б його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Вказує на те, що його звільнення було проведено з порушенням вимог трудового законодавства. А тому просить поновити на вказаній посаді з моменту звільнення, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 6 575 грн. 96 коп. та відшкодувати моральну шкоду причинену порушенням його прав. І яку він оцінює в сумі 5 000 грн. Представник відповідача та одночасно третьої особи позов не визнав, просить в позові відмовити вказуючи на дотримання законодавства при звільненні позивач. Вказує на те, що позивач використовував службові техніку не для службових потреб, що він не дотримувався трудового розпорядку. Пояснює, що позивач відмовлявся від отримання документів про фіксацію його порушень та відмовлявся від отримання відповідних наказів на нього. Дослідивши письмові докази та заслухавши пояснення сторін суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Встановлено, що сторони по справі знаходились в трудових відносинах - позивач працював у відповідача на посаді головного фахівця відділу проектування інженерних мереж та споруд. Згідно наказу від 24.03.2008 року № 73 позивача було звільнено з підстав вказаних в ст.. 40 п. 3 КЗпП України за систематичне без поважних причин обов'язків покладених трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Але суд не може погодитись з законністю такого звільнення з урахуванням обставин винесення спірного наказу. Так, звільнення позивача проведено без надання згоди на це профспілкового комітету підприємства. Про що суду надано відповідний лист від 29.05.2008 року. Представник відповідача сам пояснює, що не може сказати не тільки про рішення профсоюзу з цього питання так і про наявність звернення до профсоюзу адміністрації підприємства. Тобто, встановлено порушення процедури звільнення позивача. Суд також враховує, що відповідач наводить докази порушення позивачем дисципліни та надає докази що виключають одне одного. Так відповідач надає акт про відсутність на роботі 13.03.2008 року та тут же надає акт про відмову позивача в цей же день дати пояснення з приводу відсутності. Але останній документ саме підтверджує присутність позивача на роботі. Суд також враховує, що роздруківки з монітора комп'ютера що на думку відповідача свідчать про те, що позивач займався особистими справами на роботі взагалі згідно пояснень представника відповідача є роздруківками з монітора іншої особи. Тобто ці докази не свідчать на сторону відповідача як підтвердження порушення позивачем норм законодавства. Вищевикладене є підставою для поновлення позивача на займаній посаді з моменту звільнення, що судом допускається до негайного виконання. Так як встановлено, що позивач з вини відповідача знаходився у вимушеному прогулі, то підлягає задоволенню стягнення середнього заробітку. Вказана сума судом перевірена та відповідає дійсності. В той же час суд вважає що моральна шкода підлягає стягненню частково. Виходячи з обставин порушення прав та тривалості моральних страждань позивача, виходячи з принципів виваженості та розумності. А тому суд вважає, що суму моральних страждань потрібно зменшити до 1 000 грн. Так як при подачі позову позивач звільнений від сплати мита і рішенням суду його вимоги задовольняються, то на відповідача потрібно покласти стягнення коштів на користь держави.

Outcome: partial