Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-12 00:00:00

У травні 2008 року позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка в позовній заяві і в ході судового засідання посилалася на те, що їм, позивачці, відповідачці та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить приватизована квартира[ADDRESS]. [INFO] року її чоловік [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина на належну йому частину квартири №[ADDRESS]. Єдиними спадкоємцями першої черги є вона (позивачка по справі) та відповідачка. Шоста державна нотаріальна контора відмовилася видати їм свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування за законом, оскільки в свідоцтві про право власності на житло, яке видане 15 червня 1999 року виконкомом Дніпропетровської міської Ради, право власності на квартиру визначено, як спільна сумісна власність. Просила визнати, що розмір часток у праві спільної сумісної власності на квартиру[ADDRESS] між власниками є рівними і становить за [PERSON] (померлим) 1/3 частину, за нею (позивачкою) 1/3 частину квартири та за [PERSON] - 1/3 частину квартири. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги в повному обсязі і, посилаючись на обставини, викладені в позові, просила позов задовольнити. Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі. Представник третьої особи - Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився. Надійшло повідомлення з проханням слухати справу у його відсутності. Суд, заслухавши позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 15 червня 1999 року, виданого виконкомом Дніпропетровської міської Ради, квартира [ADDRESS], загальною площею 64,3 кв. м. належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. 22 грудня 2007 року між [PERSON]та [PERSON] було зареєстровано шлюб, після реєстрації якого останній привласнено прізвище[PERSON]. Згідно до ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного із них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно до ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. [PERSON] помер [INFO] року і здійснити виділ частки не можливо. Як показала в судовому засіданні позивачка, після смерті чоловіка вона прийняла спадщину відповідно до ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини. В даний час вона звернулась з заявою до Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у порядку спадкування за законом, оскільки в свідоцтві про право власності на житло право власності на квартиру[ADDRESS] визначено, як спільна сумісна власність, що підтверджується листом Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори. Відповідно до п.224 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті одного із учасників спільної сумісної власності лише після виділення ( визначення) частки померлого у спільному майні. При таких обставинах суд вважає за можливе визначити за [PERSON] (померлим) 1/3 частину, за позивачкою [PERSON] 1/3 частину квартири та за відповідачкою [PERSON] - 1/3 частину спірної квартири. Згідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. Згідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох або більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Outcome: approved