Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-26 00:00:00

У травні 2008 року до Варвинського районного суду звернулася [PERSON] з позовом до Варвинської райдержадміністрації про виділення земельної ділянки ( пай ). В позовній заяві зазначається, що її чоловік [PERSON] працював з 1969 року по 1991 рік у колгоспі " Україна". Колгосп декілька разів реорганізовували в КСП, а потім в СТОВ. З членів колгоспу та КСП [PERSON] не виключали. В 1991 році чоловік позивачки вийшов на пенсію. Після розпаювання земель КСП “Україна” належної йому земельної ділянки ( паю) не було виділено. Виходячи з того, що позивач є спадкоємцем по закону всього належного майна [PERSON], вона просить суд поновити строк позовної давності, оскільки про своє порушене право вона дізналася лише в 2007 році, визнати за її покійним чоловіком [PERSON] право на отримання земельної частки ( пай), визнати за нею право на земельну частку (пай) площею 4,5 умовних кадастрових гектари. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала. Представники відповідачів Варвинської РДА Передрій В.О. та Варвинської селищної ради Скудний П.М. позов визнали. Представник відповідача СТОВ “Україна” в судове засідання не з'явився, хоча були повідомлені в установленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити частково з таких підстав. Судом встановлено, що чоловік позивачки - [PERSON] працював у колгоспі “Україна”, який згодом було реорганізовано в КСП "Україна", з 1969 року по 1991 рік і був його членом. В 1994 році КСП “Україна” було передано у колективну власність землю. В список (додаток) до Державного акту на землю членів колективу - співвласників землі було внесено і прізвище [PERSON], про що свідчать відповідні довідки. В 1996 році чоловік позивачки [PERSON] помер. Проте належної земельної ділянки ( паю) під час розпаювання землі в 1996 році [PERSON] виділено не було ні за життя, ні після його смерті (а.с. 9-11). Судом також встановлено, що Державний акт на право колективної власності на землю КСП " Україна" був виданий 14 липня 1994 року, серії ЧНВ № 00001. Згідно ст.5 Земельного Кодексу України (1992 року) суб'єктами права колективної власності на землю є колективні сільськогосподарські підприємства. Постановою Верховної Ради України від 13 вересня 1992 року № 2201 затверджена форма державного акту на право колективної власності на землю, до якого додається за встановленою формою вичерпний список громадян - співвласників цієї власності. Указом Президента України від 8 серпня 1995 року №720 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям визначено, що право на земельну частку (пай) мають члени КСП, список яких додається до Державного акта на право колективної власності на землю. Таким чином, чоловік позивачки [PERSON] мав право на земельну частку (пай) при розпаюванні землі і його безпідставно не було включено до списку на отримання сертифікату. Проте визнати право на земельну частку (пай) за померлим [PERSON] суд не може, оскільки згідно ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що у випадку смерті фізичної особи права та обов'язки переходять до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом позивачка [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON] (а.с. 17). Тому право на земельну частку (пай) [PERSON] перейшло [PERSON] Строк позовної давності для захисту своїх прав в судовому порядку позивачка [PERSON] не пропустила, оскільки видача Державних актів співвласникам землі колишнього КСП "Україна" не закінчено і до цього часу, а про порушення своїх прав позивачка дізналася в 2007 році. Тому суд вважає, що земельну частку ( пай) необхідно виділити позивачу із земель резервного фонду. Згідно довідки Відділу земельних ресурсів у Варвинському районі вартість земельної частки (паю) становить 37712 гривень (а.с.10). При подачі позовної заяви було сплачено державне мито в сумі 51 гривня. Згідно Декрету Кабінету Міністрів “Про державне мито в Україні” при подачі позову до суду повинно бути сплачено державне мито у розмірі 1 відсотка від ціни позову. Таким чином, державне мито повинно бути сплачено в сумі 377 гривень 12 копійок. Недоплата становить 326 гривень 12 копійок, яку слід стягнути з [PERSON] на користь держави. На підставі наведеного,

Outcome: partial