overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-28 00:00:00

28.01.2008 року ЗАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором кредиту, мотивуючи свої вимоги тим, що 16.05.2006 року між позивачем і відповідачем був укладений договір кредиту, по якому банк надав відповідачу кредит в розмірі 2000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає терміну дії картки. У зв'язку з порушеннями відповідачем зобов'язань за кредитним договором за ним станом на 31.12.2007 року утворилася заборгованість в розмірі 2372,46 грн. Просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 2372,46 грн. та понесені судові витрати в сумі 81 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про слухання справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час слухання справи повідомлений належним чином, повідомлень про причини неявки від відповідача не надійшло, в зв'язку з чим згідно ст. 224 ЦПК України суд на підставі наявних у справі доказів вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши думку представника позивача, яка не заперечувала проти ухвалення заочного рішення, всебічно та об'єктивно вивчивши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором від 16.05.2006 року виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредит в розмірі 2000 грн. (а.с.4-7). Але відповідач в порушення умов кредитного договору свої зобов'язання не виконав. Згідно ст.ст.525,526,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в термін, передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання й однобічна зміна умов договору не допускається, позичальник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення позичальником зобов'язань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позикодавця вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31.12.2007 року має заборгованість в загальній сумі 2372,46 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в сумі 1294,98 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом в сумі 1077,48 грн. Таким чином, вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню. Крім того, згідно ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачені ним при подачі позову витрати на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 30 грн. та судовий збір в розмірі 51 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-28 00:00:00

21.03.2008 року позивачі звернулися до Краматорського міського суду з позовом до Краматорської міської ради про визнання права власності на самочинно побудовану нерухомість, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 2-ю Краматорською ДНК 08.02.1986 року за реєстр.№ 509, вони в рівних частках являються власниками будинку [ADDRESS]. На території вказаного домоволодіння ними були самочинно побудовані жилий будинок «А-1», нежитлова прибудова «А1», сарай «Б», сарай «Ж1» з навісом «ж». В теперішній час вони бажають узаконити самочинно побудовані споруди. Просить визнати за ними право власності на самочинно збудовані жилий будинок «А-1», нежитлова прибудова «А1», сарай «Б», сарай «Ж1» з навісом «ж» по [ADDRESS]. В судове засідання позивачі не з'явились, надали суду заяву про слухання справи в їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про слухання справи в її відсутність, позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечувала проти їх задоволення. Дослідивши думку сторін, всебічно та об'єктивно вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. На вимогу власника земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 2-ю Краматорською ДНК 08.02.1986 року за реєстр.№ 509 та державних актів на право приватної власності на землю від 06.07.2005 року, [PERSON]. та [PERSON]. в рівних частках являються власниками домоволодіння [ADDRESS] (а.с.5-7). Управління архітектури м. Краматорська вважає за можливе узаконення самочинного будівництва жилого будинку «А-1», нежитлової прибудови «А1», сараю «Б», сараю «Ж1» з навісом «ж» по [ADDRESS] (а.с.4). Таким чином, у суді встановлено, що [PERSON] . та [PERSON] . придбали право власності на зазначені прибудови.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-28 00:00:00

21.03.2008 року позивачі звернулися до Краматорського міського суду з позовом до Краматорської міської ради про визнання права власності на самочинно побудовану нерухомість, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 2-ю Краматорською ДНК 08.02.1986 року за реєстр.№ 509, вони в рівних частках являються власниками будинку [ADDRESS]. На території вказаного домоволодіння ними були самочинно побудовані жилий будинок «А-1», нежитлова прибудова «А1», сарай «Б», сарай «Ж1» з навісом «ж». В теперішній час вони бажають узаконити самочинно побудовані споруди. Просить визнати за ними право власності на самочинно збудовані жилий будинок «А-1», нежитлова прибудова «А1», сарай «Б», сарай «Ж1» з навісом «ж» по [ADDRESS] В судове засідання позивачі не з'явились, надали суду заяву про слухання справи в їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про слухання справи в її відсутність, позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечувала проти їх задоволення. Дослідивши думку сторін, всебічно та об'єктивно вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. На вимогу власника земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 2-ю Краматорською ДНК 08.02.1986 року за реєстр.№ 509 та державних актів на право приватної власності на землю від 06.07.2005 року, [PERSON]. та [PERSON]. в рівних частках являються власниками домоволодіння[ADDRESS] (а.с.5-7). Управління архітектури м. Краматорська вважає за можливе узаконення самочинного будівництва жилого будинку «А-1», нежитлової прибудови «А1», сараю «Б», сараю «Ж1» з навісом «ж» по[ADDRESS] Таким чином, у суді встановлено, що [PERSON] . та [PERSON] . придбали право власності на зазначені прибудови.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-28 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що 07.03.1985 року уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований Будинком урочистих подій м. Дрогобича Львівської області, актовий запис за №148. Від даного шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON], та донька [PERSON], яка на даний час вже досягла повноліття. За час спільного проживання вони не змогли створити міцної та дружної сім'ї, оскільки через зловживання чоловіка спиртним у них часто виникали непорозуміння та сварки, під час яких чоловік ображав її, наносив побої, матеріально сім'ю не утримував, що змусило її виїхати на заробітки за кордон. На даний час вона прийшла до переконання, що їхній шлюб з відповідачем існує лише формально і зберегти його неможливо, вони стали чужими людьми, не проживають разом на протязі останніх 5 років, не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства, спору про поділ майна у них немає. Просить суд постановити рішення, яким розірвати їхній шлюб, витрати, пов'язані з реєстрацією розірвання шлюбу, - покласти на відповідача та залишити неповнолітнього сина на її вихованні. Позивачка в попередньому судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просить позов задоволити. Відповідач позовні вимоги визнав, не заперечив проти розірвання їхнього шлюбу. Наслідки визнання позову відповідачу роз'яснені. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України, а згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює судове рішення про задоволення позову. Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що сім'я [PERSON] остаточно розпалась і зберегти її неможливо, оскільки сторони втратили почуття поваги та любові одне до одного, не проживають разом більше 5 років, не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства, спору про поділ майна у них немає. При таких обставинах суд вважає, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Підстав для не прийняття визнання позову відповідачем судом не встановлено, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-28 00:00:00

Позивач просив постановити рішення суду, яким стягнути з відповідача на його користь 109 грн. 47 коп. заборгованості за надані послуги з водопостачання квартири [ADDRESS] в м.Котовську Одеської області, згідно умов договору №Ч2-004.002 про надання послуг з водопостачання і водовідведення від 03.07.2001року, а на користь держави судові витрати у справі. В ході розгляду справи в суді, представник позивача - юрисконсульт Горбатюк Ю.В., підтримав позов в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, причин своєї неявки суду не повідомив, хоча своєчасно був сповіщений про час і місце розгляду справи. Заяву про розгляд справи у його відсутність не надав. Тому за згоди представника позивача справу розглянуто в заочному порядку, за наявними письмовими доказами у справі. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Встановлено, що відповідач згідно договору №Ч2-004.002 про надання послуг з водопостачання від 03.07.2001 року по квартирі [ADDRESS] в м.Котовську Одеської області, зобов'язаний що місяця не пізніше 10 числа наступного місяця за розрахунковим сплачувати позивачу його послуги за надані послуги з водопостачання в розмірі затверджених тарифів. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до вимог договору та вимог цього Кодексу, інших актів законодавства. Однак в порушення умов договору відповідач цього не робив, в зв'язку з чим станом на 15.04.2008 року у нього виникла заборгованість в розмірі 109 грн. 47 коп. На підставі цього позивач звернувся в суд з позовом. Від сплати судового збору в розмірі 51 грн. позивач звільнений згідно рішення Котовської міськради Одеської області від 20.02.2008 року №218-У. Згідно ст.88 ч.3 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалене рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача на користь держави. Тому всі зазначені судові витрати по справі слід покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій вказує, що згідно особового рахунку [NUMBER], відкритого на комунальному підприємстві „Прилукитепловодопостачання” на [PERSON], він є споживачем послуг з тепло-, водопостачання та водовідведення в житловому приміщенні за адресою [ADDRESS] та згідно з ст.ст. 67, 68 ЖК України плату за послуги з тепло-, водопостачання та водовідведення повинні вносити щомісячно, однак відповідач цього не робив, тому станом на 31.12.2007 року заборгованість становить (за розрахунками позивача) 2477,99грн. У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих для суду причин, хоча про час і місце судового засідання був повідомлений своєчасно, а також не надав суду заперечень щодо суті позову і не повідомив про поважність причин неявки в судове засідання. Судом встановлено, що згідно особового рахунку [NUMBER], відкритого на комунальному підприємстві „Прилукитепловодопостачання” на [PERSON], він є споживачем послуг з тепло-, водопостачання та водовідведення в житловому приміщенні за адресою [ADDRESS] . Згідно з ст.ст. 64, 67, 68 ЖК України та відповідно до п. 18 „Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення”, затверджених, постановою КМ України від 21.07.2005 року № 630 та п.п.35,41 „Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинкових територій, затверджених Постановою КМ України від 08.10.1992 року № 572, плата за надані послуги з тепло-, водопостачання та водовідведення вноситься щомісячно, однак відповідач цього не робив і тому виникла заборгованість перед позивачем в сумі 2477,99грн., яку суд вважає стягнути з відповідача та 30 грн., на користь позивача в рахунок сплачених ним витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та 51грн. судового збору на користь держави. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд визнає достатнім законних підстав для прийняття рішення про задоволення позову, що не буде суперечити закону або порушувати законних прав, свобод та інтересів для самих сторін у даній справі чи інших осіб. На підставі ст.ст.67, 68 ЖК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-28 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини: сина, [PERSON],[INFO] народження, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно від дня подання позовної заяви до повноліття дитини. У судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги у повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову, згодний на стягненні з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1\4 частини заробітку до повноліття останнього. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши відповідача, вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. В свідоцтві про народження [PERSON] ,[INFO]народження, відповідач [PERSON] зазначений батьком /а.с.5/. Згідно довідки №02-12/1316 від 14 травня 2008 року, що була видана Городіщенською селищною Радою Перевальського району Луганської області, [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] Із зазначеної довідки вбачається, що на її утриманні знаходиться син, колчев [PERSON] [INFO] народження /а.с.7/. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Беручи до уваги, що відповідач не надає позивачці матеріальну допомогу на утримання дитини, суд вважає, що позов заявлено обгрунтовано, його було підтверджено протягом судового засідання, тому він підлягає задоволенню. Судові витрати суд покладає на відповідача. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу аліментів. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-28 00:00:00

Позивач ЧФ ЗАТ „УМЗ” звернулось до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги мобільного зв'язку та договірної санкції за невиконання прийнятих на себе зобов'язань. В позові посилається на те, що 03.03.2005 р. між сторонами було укладено договір на обслуговування мобільного телефону за номером [NUMBER] та додаткову угоду. Відповідач користувався наданими йому послугами і у нього утворилась заборгованість в сумі 149,13 грн. Згідно Даного Договору та Правилами користування мережами стільникового зв'язку ЗАТ „УМЗ”, які є невід'ємною частиною Договору, якій уклали ЗАТ „УМЗ” та відповідач, абонент зобов'язаний вчасно сплачувати рахунки за надані послуги. Згідно Додаткової угоди при достроковому припиненні Основного договору внаслідок невиконання абонентом прийнятих на себе зобов'язань, абонент сплачує договірну санкцію в розмірі, передбаченому додатковою угодою, а саме у сумі 1518 грн. 40 коп.. У зв'язку з цим просить стягнути з відповідача 1667 грн.53 коп. і понесені судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні вимоги підтримала і в своєму поясненні підтвердив обставини, викладені в позові. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце слухання справи повідомлялась належним чином. Від нього до суду не поступило заяв чи клопотань про відкладення чи зупинення справи, тому суд вважає, що справу можна розглянути в його відсутності. Згідно ст. 224 ЦПК України якщо відповідача було належним чином повідомлено і який не з'явився в судове засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення представника позивача, який не заперечував проти розгляду справи у відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Згідно зі ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. В судовому засіданні встановлено, що факти, викладені в позовній заяві знайшли своє повне підтвердження. А саме, зо ЧФ ЗАТ «УМЗ» та [PERSON]. 03.03.2005 р. уклали договір на обслуговування мобільного телефону за номером [NUMBER] та додаткову угоду. Відповідач користувався послугами і у нього утворилась заборгованість в сумі 149,13 грн. Згідно Додаткової угоди при достроковому припиненні Основного договору внаслідок невиконання абонентом прийнятих на себе зобов'язань, абонент сплачує договірну санкцію в розмірі, передбаченому додатковою угодою - 1518,40 грн., що підтверджується доказами дослідженими по справі. За таких обставин суд вважає, що з відповідача на користь позивача має бути стягнуто вищезазначену заборгованість та договірну санкцію за невиконання зобов'язань.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-28 00:00:00

Викладення позиції позивача та його представника: Позивач, звернувшись із вищевказаною заявою в суд, просить продовжити йому строк для подачі заяви про прийняття спадщини у вигляді квартири [ADDRESS], після смерті [PERSON], яка була його матір'ю та залишила на його ім'я заповіт. Свої вимоги позивач мотивує тим, що встановлений шестимісячний термін на прийняття спадщини ним пропущений з поважної причини, так як, він у період встановлений для прийняття спадщини доглядав за своєю тещею, яка дуже хворіє та проживає у селі Комарівка Борзнянського району Чернігівської області. Представник позивача в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги та просила суд їх задовольнити. Викладення позиції представника відповідача: Представник відповідача позов не визнав, пояснивши при цьому, що позивачкою строк для прийняття спадщини пропущений без поважних причин і немає підстав для його продовження. Мотивувальна частина рішення: Суд, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає заявлений позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню на наступних підставах. Судовим розглядом встановлено, що позивач, є сином [PERSON]. [PERSON] на праві власності належала квартира [ADDRESS]. 11 квітня 2001 р. залишила заповіт на ім'я позивача, яким заповідала належну їй квартиру. [INFO] [PERSON] померла і після її смерті відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS]. При зверненні позивача в вересні 2007 р. в нотаріальну контору за отриманням свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] йому було в цьому відмовлено тому, що ним пропущений встановлений шестимісячний термін для прийняття спадщини. Позивачу також було запропоновано звернутися до суду для продовження строку прийняття спадщини. Із довідки виконкому Комарівської сільської ради вбачається, що позивач в період з 27 серпня 2007 р. по 28 вересня 2007 р. знаходився в с. Комарівка Борзнянського району Чернігівської області, у зв'язку з доглядом за хворою тещею. Відповідно до ст.1272 ЦК України, суд може встановити спадкоємцю додатковий строк, достатній для подачі ним заяви про прийняття спадщини. При таких обставинах, суд вважає, що догляд позивача за хворою тещею відповідно до ст.1272 ЦК України, є поважною причиною для продовження йому строку для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-28 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, у якому просить визнати за нею право власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS] та на житловий будинок [ADDRESS], який раніше належав [PERSON], у порядку спадкування за законом. У судовому засіданні представник позивачки позов підтримав, пояснивши, що позивачка з [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Згідно свідоцтва про право власності виданого Управлінням житлова-комунального господарства виконкому Одеської міської ради від 2 червня 1999 року, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної власності [PERSON] та [PERSON] у рівних частках. Також, на праві приватної власності [PERSON] належав житловий будинок [ADDRESS], відповідно до приказу №59 від 14 квітня 1990 року та договіру купівлі -продажу від 27 червня 1990 року. [INFO] помер. Позивачка не змогла оформити спадщину в встановленому законом порядку, у зв'язку з чим вимушена звернутися до суду. Просить позов задовольнити. В судове засідання відповідач не з'явився, але надав заяву про визнання позову та просить справу розглядати у його відсутність. Суд, заслухавши пояснення представника позивачки, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 5 січня 1979 року [PERSON] та [PERSON] одружились, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено актовий запис № 7, присвоєне прізвище [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про право власності виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради від 2 червня 1999 року, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної власності [PERSON] та [PERSON] у рівних частках. На праві приватної власності [PERSON] належало житловий будинок [ADDRESS], відповідно до приказу №59 від 14 квітня 1990 року та договору купівлі -продажу від 27 червня 1990 року. [INFO]помер чоловік [PERSON] - [PERSON], про що в книзі реєстрації актів зроблено запис № 5152 від 12 червня 2007 року. Статтею 1261 ЦК України, передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, суд задовольняє повністю позовні вимоги [PERSON] та визнає за нєю право власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS] та на житловий будинок [ADDRESS], так як вона є спадкоємцем першої черги, після смерті свого чоловіка [PERSON].

Outcome: approved