overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-22 00:00:00

Товариства з обмеженою відповідальністю «Шостка-Тепло» звернулось до Шосткинського міськрайсуду з позовом до [PERSON],[PERSON] про стягнення заборгованості за послуги в сумі 590 грн. 22 коп. Свої позовні вимоги вони мотивують тим, що Товариства з обмеженою відповідальністю «Шостка-Тепло» забезпечує тепловою енергією на опалення та гаряче водопостачання населення м.Шостка, у тому числі і відповідачів по справі, які мешкають [ADDRESS], які в повному обсязі користувались наданими послугами. Однак відповідачі не вносили плату за наданні послуги, тому у них виникла заборгованість в сумі 590 грн. 22 коп. В судовому засіданні представник позивача Деркач В.О. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить стягнути з відповідачів заборгованість в сумі 590 грн. 22 коп. Відповідачі в судове засідання неодноразово не з'являлись, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, заперечень проти позову та клопотань про перенесення розгляду справи до суду не надавали, тому суд вважає за можливе розглядати справу без участі відповідачів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно вимог ст.ст.64; 66-68 ЖК України, наймач та повнолітні члени сім'ї наймача зобов'язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно ст..526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою у якій вказала, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Від шлюбу [INFO] народилась дочка [PERSON]. Відповідач з сім”єю не проживає, не утримує її та дитину, ніякої матеріальної допомоги ні коштами ні продуктами харчування не надає, ніде не працює. Позивачка здійснює догляд за дитиною, тому ніде не працює, просить суд стягувати з відповідача на її користь на утримання дочки [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку та на її утримання в твердій грошовій сумі 250 гривень. В судовому засіданні позивач свій позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені у заяві. Відповідач у судовому засіданні просить справу вирішити згідно закону. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав : У відповідності з ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька. Відповідно до ч.1 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ч.4 ст.75 СК України один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Право позивача на стягнення аліментів на утримання дитини та на матеріальну підтримку підтверджуються дослідженими в судовому засіданні документами : свідоцтвом про народження дитини, де батьком дитини значиться відповідач, свідоцтвом про укладення шлюбу, довідкою селищної Ради, що дитина проживає з матір'ю і знаходиться на її утриманні, довідкою Новоушицького управління праці та соціального захисту населення про те, що [PERSON] є одержувачем допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку з 03 липня 2006 року по [INFO], довідкою відділу земельних ресурсів про те, що земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства на території Новоушицької селищної ради немає, визнанням позову відповідачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-22 00:00:00

Сторони 09 червня 1991 року зареєстрували шлюб. Від спільного проживання [INFO] народився син [PERSON], [INFO]- син [PERSON]. Позивач просить суд шлюб розірвати мотивуючи тим, що сімейне життя з відповідачем не склалось через непорозуміння один одного, зловживання відповідачем спиртними напоями, вчинення ним сварок. Разом не проживають з березня 2008 року . Відповідач [PERSON] позов визнав, просить шлюб розірвати. Відповідно до ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст.130 ЦПКУ ухвалення у попередньому судовому засіданні рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст.174 ЦПКУ. Згідно ч.4 ст.174 ЦПКУ у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі прішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-22 00:00:00

Позивач ЗАТ комерційний банк "ПриватБанк" звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення 4399,44 гривень заборгованості по кредиту. В підтвердження позову посилається на те, що з відповідачем був укладений договір б/н від 30.08.2006 року, згідно якого їй був наданий кредит в сумі 4399,44 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Кредит був наданий у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту. Відповідно до умов укладеного договору, Договір складається з Заяви позичальника, Умов надання послуг та Правил користування платіжною карткою. Проте відповідачем були порушені умови цього договору. Відповідно до ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення Відповідачем зобов”язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Представник позивача подав до суду заяву, у якій позов підтримав, просить розглянути справу у його відсутності. Відповідач [PERSON] подала до суду заяву про визнання позову в повному обсязі та клопотання про розгляд справи без її участі. Відповідно до ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ч.4 ст.174 ЦПКУ у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-22 00:00:00

заявник просить встановити факт, що виписка міжнародної служби розшуку від 21.10.1996 року, перекладена [PERSON] і засвідчена приватним нотаріусом Звенигородського районного нотаріального округу [PERSON] належить йому - [PERSON],[INFO] народження, жителю [ADDRESS], посилаючись на те, що в правовстановлюючому документі-виписці міжнародної служби розшуку число і місяць його народження не співпадає з фактичним числом і місяцем його народження, які вказані у свідоцтві про народження та паспорті -[INFO]. замість [INFO]року. Представник третьої особи УПСЗН в Звенигородському районі заяву визнає, не заперечує проти її задоволення. Вислухавши пояснення заявника, представника третьої особи, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що заявнику [PERSON] необхідно встановити факт належності правовстановлюючого документа для того, щоб звернутися до управління праці та соціального захисту населення Звенигородського району для отримання пільг та соціальних гарантій, оскільки в документі-виписці міжнародної служби розшуку від 21.10.1996 року число і місяць його народження яке в ній вказано [INFO]року не співпадає з фактичним числом і місяцем його народження, вказаними у свідоцтві про народження та паспорті - [INFO] рік. В м.Звенигородка заявник проживав до травня 1943 року, а в останній декаді травня місяця, в роки Другої Світової Війни в м.Звенигородка була проведена операція озброєними німецькими солдатами по захопленню людей для примусової праці в Германію. Під час операції було захоплено заявника [PERSON], [PERSON], [PERSON] 28.05.1943 року їх відправили в концентраційний табір Аушвітц (Освенцім). 09.03.1944 року [PERSON] був відправлений в концентраційний табір Бухенвальд, а [PERSON] відправлений в цей табір 07.12.1944 року і 08.01.1945 року переміщений в команду Ордруф. Вищевказані факти підтверджуються письмовими свідченнями [PERSON], викладені в листі 27.10.1995 року і засвідчені нотаріусом Київської державної нотаріальної контори №1к-9964 та документом-випискою міжнародної служби розшуку від 21.10.1996 року. Згідно посвідки про народження заявника, серії[NUMBER], виданої відділом актів громадянського стану, правильно дату народження[PERSON] вказано [INFO]року народження. Факт, що дата народження [PERSON] - [INFO]рік підтверджується його паспортом, посвідкою про народження, так як під час судового розгляду справи встановлено, що при написанні в документі-виписці міжнародної служби розшуку Аролзен від 21.10.1996 року допустили помилку - неправильно вказали його дату народження зазначили [INFO]рік. Враховуючи викладене, суд вважає, що [PERSON]необхідно встановити факт належності йому правовстановлюючого документу. На підставі ч.1, п.5 ч.2 ст.234, п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-22 00:00:00

4 липня 2006 року ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» надав [PERSON]. кредит в розмірі 2600 грн. на споживчі потреби, відповідно до укладеного кредитного договору, терміном на один рік. У зв'язку з тим, що [PERSON] не належним чином виконує свої зобов'язання за кредитним договором і повернула лише 1500 грн. 50 коп., позивач звернувся в суд з позовом про стягнення з неї 1099 грн. 50 коп. заборгованості за кредитом. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, хоч про день і час розгляду справи була повідомлена телеграмою, а тому за її відсутності справа розглядається в порядку заочного провадження. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до договору кредиту, укладеного 4 липня 2006 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON], останній надано кредит в розмірі 2600 грн. із щомісячною сплатою 1/12 від суми отриманого кредиту, з кінцевим строком його повернення до 3 липня 2007 року. Відповідачка, згідно розрахунку позивача, станом на 19 лютого 2008 року, заборгувала йому 1099 грн. 50 коп., які слід стягнути з неї в примусовому порядку. З відповідачки на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 51 грн., та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 553, 554, 625, 651, 1050 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-22 00:00:00

Рішенням суду від 10 квітня 2008 року за [PERSON] визнано право власності на &frac12; частину будинковолодіння [ADDRESS] а саме: в будинку - коридор № 1 площею 5,4 м2, приміщення для газу № 2 - 10,5 м2, ванну № 3 - 4,4 м2, кімнату № 4 - 22,0 м2, загальною площею 42,3 м2; надвірні споруди: сарай «В», погреб «П/д», &frac12; частину колодязя «к», &frac12; частину огорожі № 1. [PERSON]. виділено в користування: в будинку - кімнату №5 площею 7,6 м2, кухню № 6 - 7,6 м2, кімнату № 7 - 14,1 м2, тамбур площею 3,4 м2, а всього загальною площею 32,7 м2. Надвірні споруди: сарай «Д», вбиральню «У», літню кухню «В», &frac12; частину колодязя «к», &frac12; частину огорожі № 1-4 та земельну ділянку площею 267 м2, заштриховану синім кольором, згідно варіанту № 1 розділу будинковолодіння. Земельну ділянку площею 78 м2, заштриховану зеленим кольором, згідно варіанту № 1 розділу будинковолодіння - залишено в спільному користуванні. [PERSON]., посилаючись на те, що судом не визначено суми компенсації, яка повинна бути стягнута з позивача на користь відповідачки, не визначено зобов'язання сторін по проведенню переобладнань в будинку після його розподілу та не зазначено площу земельної ділянки, яка переходить в користування позивача, звернулася в суд із заявою про ухвалення додаткового рішення по справі. В судовому засіданні [PERSON]. підтримала заяву та просить суд ухвалити додаткове рішення по справі. [PERSON] проти задоволення заяви не заперечує. Суд вважає, що заява підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно із ст. 220 ЦПК України, суд що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, може ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Згідно висновку експерта, в результаті розділу будинку, [PERSON] повинен сплатити [PERSON]. різницю від вартості його частини будинковолодіння в сумі 11 350 грн. Крім того,[PERSON]. слід залишити в користуванні земельну ділянку, площею 267 м2, на якій розташована &frac12; частина будинку з відповідною частиною надвірних споруд, заштриховану червоним кольором, згідно варіанту № 1 розділу будинковолодіння. Посилання [PERSON]. на зобов'язання[PERSON] переобладнати будинок на дві окремі квартири, а саме: закласти цегляною кладкою дверні прорізи між кімнатами №№ 4-5, 1-6, 1-тамбур, вставити дверні прорізи між кімнатами №№ 2-4, 6-тамбур, обладнати квартиру № 1 окремим входом та виконати проектно-монтажні роботи по переобладнанню незалежних систем опалення, газопостачання (встановити газовий котел, плиту, газовий лічильник) та енергопостачання (встановити електролічильник) не обґрунтовані, оскільки це є його право. На підставі наведеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Макіївської міської Ради, КП “БТІ” м.Макіївки „Про визнання права власності” та просить суд визнати за [PERSON]., що померла [INFO] року право власності на будинок[ADDRESS]з самовільними господарськими побудовами: сарай “В-1”, сарай “Е-1”, уборну “З-1”, які побудовані на прилеглій земельній ділянці житлового будинку. В позові вказано, що власницею будинку[ADDRESS] була [PERSON]. житлова площа будинку складає 38,7 кв.м.. У період проживання у будинку [PERSON]. самовільно побудувала господарські побудови: сарай “В-1”, сарай “Е-1”, уборну “З-1”, змінилось цільове зазначення кімнати, у в зв'язку з чим була змінена загальна площа будинку і складає 52,3 кв.м., у тому числі житлова - 44,9 кв.м.. [INFO] року [PERSON]. померла. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді вищевказаного будинку з побудовами. Усі прибудови та самовільні побудови відповідають технічним нормам та припускають нормальну експлуатацію, у зв'язку з чим [PERSON] просить суд визнати за [PERSON]., яка померла [INFO] року право власності на будинок та прибудови. У судовому засіданні позивачка підтримали заявлені вимоги. Представник відповідача Макіївської міської Ради позов визнав, просив розглянути справу у його відсутність. Представник відповідача КП “БТІ” м. Макіївки позов визнав, просив розглянути справу у його відсутність. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з нижченаведених підстав: З матеріалів справи видно, що [PERSON]. відповідно до договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки від 09.09.1966 року була надана земельна ділянка для будування індивідуального житлового будинку, розташованого за адресою:[ADDRESS] З акту КП „БТІ” від 27.11.2007 року видно, що будинок [ADDRESS] належить [PERSON].. Відповідно до паспорту технічного стану житлового будинку обстежуваний будинок[ADDRESS]з побудовами - сарай “В-1”, сарай “Е-1”, уборну “З-1”, знаходяться у задовільному стані. (а.с.19) Крім того, відповідно до ст. 376 ч.3 ЦК України, право власності на самовільно побудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнано за особою, яка здійснила таке будівництво на земельній ділянці, не відведеній їй для цієї мети, при умові наданні земельної ділянки у встановленому порядку особі під вже збудоване нерухоме майно. Таким чином, суд вважає, що за [PERSON], що померла [INFO] року, необхідно визнати право власності на житловий будинок та прибудови - сарай “В-1”, сарай “Е-1”, уборну “З-1”.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до Макіївської міської Ради, КП “БТІ” м.Макіївки „Про визнання права власності» та просить суд визнати за нею право власності на квартиру, за адресою: [ADDRESS], загальна площа якої в результаті проведеної реконструкції складає 45,90 кв.м. з балконом, 44,69 м.кв. без балкону, у тому числі житлова 34,00 кв.м. Загальна площа квартири складається з житлової кімнати 18,7 м.кв., житлової кімнати 15.30 м.кв., санвузлу 3,70 м.кв., кухні 6,70 м.кв., балкону 1,30 м.кв. В позові вказано, що позивачці на підставі договору купівлі-продажу від.22.04.2003 року належить квартира, розташована за адресою : [ADDRESS]. Позивачкою самовільно була реконструйована квартира , а саме перенесено перегородку між житловими кімнатами та демонтовано перегородку між житловою кімнатою і коридором, з'єднаний санвузол. В зв'язку з цим змінилася загальна площа квартири та стала рівною 45,90 м.кв.( з балконом), 44,6 м.кв. (без балкону), в тому числі жила 29,30 м.кв. Їй було видано новий технічний паспорт та паспорт технічного стану квартири і рекомендовано звернутися до суду для визнання права власності на неї. У судовому засіданні позивачка підтримала заявлені вимоги. Макіївська міська Рада та КП “БТІ м. Макіївки” позов визнали, та надіслали до суду заяви з проханням слухати справу у відсутність їх представників. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з нижченаведених підстав: З матеріалів справи видно, що [PERSON] на праві власності належить квартира за адресою : [ADDRESS], загальною площею 47,38 м.кв., у тому числі житлова 29,30 м.кв., що підтверджується договором купівлі-продажу від 22.04.2003 року. (а.с.7). З акту КП „БТІ” від 04.02.2008 року видно, що в спірній квартирі проведено реконструкцію, в зв'язку з чим була змінена площа квартири, яка складає 45,9 м.кв., у тому числі житлова 34,0м.кв. (а.с.10). Зі звіту о результатах обстеження і оцінки технічного стану квартири, розробленого ПП “Домінанта” видно, що усі будівельні конструкції квартири задовольняють вимогам, які пред'являються до даних приміщень (а.с.13-25). Відповідно до ст. 331 ч.1 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-22 00:00:00

18.02.2008 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за отримані послуги з централізованого опалення та центрального постачання гарячої води у сумі 5700 гривень 93 копійки, яка виникла станом на 01 лютого 2008 року, посилаючись на те, що позивач є виробником та постачальником теплової енергії та гарячого водопостачання для населення м. Ясинувата і Ясинуватського району. Відповідачі, які мешкають за адресою: [ADDRESS], є споживачами послуг, які поставляє позивач, однак кошти за їх отримання не сплачують, просив стягнути заборгованість та ІТР в розмірі 30 грн. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги і просила стягнути з відповідачів заборгованість у зазначеній сумі. Відповідачі у судове засідання не з'явились, про день і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Зі згоди представника позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухав пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 903 ЦК України і договору між сторонами про надання послуг, споживач послуг повинен щомісячно своєчасно сплачувати отримані послуги. Судом встановлено, що відповідачі є споживачами теплової енергії та гарячого водопостачання, заборгованість за послуги тепломережі, станом на 01 лютого 2008 року складає 5700 гривень 93 копійки, а тому повинні відшкодувати заборгованість солідарно. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідачів підлягає стягненню судовий збір в сумі 51 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-22 00:00:00

18.02.2008 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за отримані послуги з централізованого опалення та центрального постачання гарячої води у сумі 4460 гривень 69 копійки, яка виникла станом з 1997 р.по 01 лютого 2008 року, посилаючись на те, що позивач є виробником та постачальником теплової енергії та гарячого водопостачання для населення м. Ясинувата і Ясинуватського району. Відповідачі, які мешкають за адресою: [ADDRESS], є споживачами послуг, які поставляє позивач, однак кошти за їх отримання не сплачують, просив стягнути заборгованість та ІТР в розмірі 30 грн. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги і просила стягнути з відповідачів заборгованість у зазначеній сумі, пояснила, що відповідачі послуги оплачували не в повному обсязі, заборгованість з 01.02.2005 р. по 01.02.2008 р. складає 3034,53 грн. Відповідачі позов визнали частково і просили застосувати строки позовної давності, пояснили, що мають заборгованість, послуги сплачують не в повному обсязі, просили звільнити від стягнення держмита у зв'язку з тяжким матеріальним становищем. Суд, заслухавши представників позивача та відповідачів, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ч.1 ст. 903 ЦК України і договору між сторонами про надання послуг, споживач послуг повинен щомісячно своєчасно сплачувати отримані послуги. Судом встановлено, що відповідачі споживачем теплової енергії та гарячого водопостачання, заборгованість за послуги тепломережі, станом на 1 лютого 2008 року, складає 4460 грн. 69 коп., а тому повинні відшкодувати заборгованість. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно до ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, а тому суд вважає, що позов щодо стягнення заборгованості за період з 1997 р. по лютий 2005 р. не підлягає задоволенню оскільки сплинув строк позовної давності, що стосується заборгованості за період з лютого 2005 р. то в цій частині позовна заява підлягає задоволенню в частині стягнення 3034,53 грн. З огляду на матеріальне становище відповідачки, суд вважає за можливе у відповідності зі ст. 82 ЦПК України звільнити їх від сплати державного збору. Таким чином суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь Обласного комунального підприємства “Донецьктеплокомуненерго” заборгованість в сумі 3034 грн. 53 коп., витрати по інформаційно-технічному забезпеченню в розмірі 30 грн.

Outcome: partial