Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-29 00:00:00

8 травня 2008 року[PERSON]. звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до ДП “Добропіллявугілля” ВП “Шахта Новодонецька” про стягнення одноразової допомоги при звільненні у зв'язку з виходом на пенсію. В судовому засіданні позивач[PERSON]. та його представник підтримали позовні вимоги. Позивач пояснив, що з вересня 1967 року по липень 1969 року він працював на гідрошахті «Красноармійська № 2» тресту «Гідровугілля». З листопада 1970 року по вересень 1980 року перебував у трудових відносинах з гідрошахтою «Красноармійська» комбінату «Красноармійськвугілля». В грудні 1982 року позивач був прийнятий на шахту «Новодонецька» Добропільського виробничого об'єднання по видобутку вугілля. 29 березня 1992 року був звільнений з шахти „Новодонецька” з професії майстер зривник підземний за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію. Загальний стаж роботи в вугільній промисловості на момент звільнення склав 20 років 10 місяців. При звільненні йому не була виплачена одноразова допомога у зв'язку з виходом на пенсію. У квітні 2008 року позивач звернувся на шахту із заявою про виплату одноразової допомоги при звільненні у зв'язку з виходом на пенсію, передбаченої пунктом 12.15 Галузевого (тарифного) угоди. Він отримав відповідь від 24.04.2008 № 915, в якій йому було відмовлено у виплаті одноразової допомоги з тих підстав, що відповідно до положень Колективного договору при звільненні у зв'язку з виходом на пенсію виплачується одноразова допомога за довгорічний безперервний стаж роботи, включаючи переводи в межах в/о «Добропіллявугілля», а його безперервний стаж роботи на шахті «Новодонецька» на момент звільнення в травні 1992 року не складав 10 років. Крім того, оскільки право на отримання одноразової допомоги у позивача виникло в 1992 році, йому було відмовлено у зв'язку зі спливом строку для захисту порушеного права. Позивач, вважаючи причини, по яких йому було відмовлено у виплаті одноразової допомоги, безпідставними, звернувся до суду. Позивач просить поновити строк звернення до суду, як пропущений з поважних причин, і стягнути одноразову допомогу при звільненні у зв”язку з виходом на пенсію у сумі 7999,31 грн. У судовому засіданні представник відповідача ДП „Добропіллявугілля” [PERSON] позов не визнав та пояснив, що відповідно до положень Колективного договору одноразова допомога виплачується за довгорічний безперервний стаж роботи, включаючи переводи в межах в/о «Добропіллявугілля», а безперервний стаж роботи позивача на шахті «Новодонецька» на момент звільнення в травні 1992 року не складав 10 років. Крім того позивачем пропущено строк для захисту порушеного права. Просить в позові відмовити. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, позивач з вересня 1967 року по липень 1969 року працював на гідрошахті «Красноармійська № 2» тресту «Гідровугілля». З листопада 1970 року по вересень 1980 року перебував у трудових відносинах з гідрошахтою «Красноармійська» комбінату «Красноармійськвугілля». В грудні 1982 року позивач був прийнятий на шахту «Новодонецька» Добропільського виробничого об'єднання по видобутку вугілля. 29 березня 1992 року був звільнений з шахти „Новодонецька” з професії майстер зривник підземний. В трудовій книжці позивача в графі „Причини звільнення” вказано „звільнений за власним бажанням у зв'язку із виходом на пенсію”. Дана обставина сторонами не заперечується і підтверджується наявними в справі документами. Відповідно до пункту 12.15 Галузевої (тарифної) угоди між Держвуглепромом і галузевими вугільними профспілками від 12.02.1992 при звільненні у зв'язку з виходом на пенсію працівнику виплачується одноразова допомога, розмір якої залежить від стажу роботи в галузі і розміру середнього заробітку. При стажі роботи в галузі більше 20 років розмір одноразової допомоги становить три середньомісячні заробітні плати. При звільненні позивача за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію його стаж роботи у вугільній галузі складав 20 років 10 місяців, але одноразова допомога йому не виплачувалась, що не заперечується представником відповідача. Суд не може взяти до уваги доводи представника відповідача щодо невиплати одноразової допомоги позивачу у зв'язку з відсутністю необхідного стажу на даному підприємстві. Галузева (тарифна) угода пов'язує виплату одноразової допомоги з наявністю стажу на підприємствах вугільної промисловості в цілому. Розмір одноразової допомоги у сумі 7 999,31 грн., розрахований з розрахунку середньомісячного заробітку по професії майстер зривник підземний за два місяці, що передували зверненню до суду, згідно Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 №100, на підставі довідки підприємства, судом перевірений, сторонами не заперечується. Відповідно до довідки, виданої підприємством, середній денний заробіток майстра зривника підземного складає 130,07 грн. Оскільки для числення середнього заробітку були взяті два місяці - березень та квітень 2008 року з 20 та 21 робочими днями відповідно, середній денний заробіток необхідно помножити на 20,5 день. Таким чином, розмір одноразової допомоги складає (130,07грн. х 20,5 день х 3 місяці) 7999,31 грн. У суду немає підстав відмовляти позивачу у поновленні пропущеного строку звернення до суду. Стаття 233 КЗпП України встановлює строк звернення до суду для вирішення трудового спору 3 місяці з дня, коли працівник дізнався чи повинен був дізнатися про порушення свого права. Як слідує з пояснень позивача, йому не відмовляли в виплаті допомоги, а відмову він одержав в письмовому вигляді у квітні 2008 року. Можна погодитись, що позивач помилявся щодо часу виникнення у нього права на звернення до суду, тому суд вважає можливим поновити строк, бо вважає його пропущеним з поважної причини. Крім того, згідно ст. 238 КЗпП України при розгляді спорів про грошові вимоги, крім вимог про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, орган, який розглядає спір, має право винести рішення про виплату працівникові належних сум без обмеження будь-яким строком. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 233, 234, 238 КЗпП України,

Outcome: approved