Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-02 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом в якому просять визнати за ними право власності по 1/3 частині квартири [ADDRESS] . Свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що 06 березня 1975 року на підставі ордеру № Г 251627 виданого виконавчим комітетом Київської міськради депутатів працюючих вони отримали право на отримання трьох кімнат в квартири [ADDRESS] . Ордер був виданий [PERSON] на родину в кількості трьох осіб: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від цього шлюбу у них народився син [PERSON] 06 лютого 2001 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. Фактично [PERSON] не проживав спільно з родиною з 1994 року, що було встановлено будинковим комітетом. Квартира являється кооперативною та пайові внески були повністю внесені в розмірі 10747 карбованців СРСР. Вказані внески робились зі спільного родинного бюджету, а тому є спільною сумісною власністю. Позивач [PERSON] не використав своє право одноразової безкоштовної приватизації та має намір приватизувати 1/3 частину квартири [ADDRESS] , однак зробити це не може, оскільки свідоцтво про право власності видається особі на яку видано ордер. Таке право йому було надано на підставі рішення № 78 від 10 лютого 1975 р. Ленінської райради м. Києва, оскільки він був третім членом родини та на підстав цього була оформлена спірна квартира. Він постійно проживає з родиною та за ним зберігається право на житло, а тому він має право на паєнагромадження на підставі п. 29 статуту кооперативу та п. 28 Примірного статуту ЖБК затвердженого Постановою Ради Міністрів УРСР від 30 квітня 1985 року № 186. Позивач та представник позивач позов підтримали та просили суд розглянути справу заочно та постановити заочне рішення у зв`язку з неявкою до суду відповідача, повідомленого про день та час розгляду справи належним чином. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином відповідно до вимог ст. ст. 74, 75 ЦПК України, про причини неявки в судові засідання суд не повідомив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представника третьої особи, яка підтримала позов, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06 березня 1975 року був виданий ордер № Г 251627 виконавчим комітетом Київської міськради депутатів працюючих, на ім`я [PERSON] на родину в кількості трьох осіб: він. [PERSON] , дружину [PERSON] та сина [PERSON] на отримання трьохкімнатної квартири [ADDRESS] /а.с.7/. 06 лютого 2001 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний /а.с.8/. Відповідно до довідки ЖБІ< «Кадр» пайові внески за квартиру [ADDRESS] , були повністю внесені [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в січні 1990 року в розмірі 10747 карбованців СРСР /а.с.11/. Відповідно до витягу з протоколу загальних зборів ЖБК «Кадр» від 02 жовтня 1007 року, відповідача [PERSON] було виключено зі складу членів ЖБК у зв`язку з не проживанням останнього в квартирі [ADDRESS] більше 15 років /а.с.13/. Як пояснила в судовому засіданні представник ЖБК «Кадр» - голова правління, та підтверджується витягом з протоколу загальних зборів членів ЖБК «Кадр» від 02 липня 2007 року, позивачку [PERSON] було включено до членів ЖБК після виключення з його членів відповідача [PERSON] . Відповідно до листа Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, квартира [ADDRESS] на праві власності не зареєстрована /а.с.26/ Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку. Згідно ст. 368 Цивільного кодексу України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Статтею 369 Цивільного кодексу України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Аналізуючи наведене, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] та [PERSON] обгрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved