Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-22 00:00:00

В травні 2008 року позивачка звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до відповідача [PERSON] , третя особа Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора про визначення часток у власності В позовні заяві і в ході судового розгляду позивачка в обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 01 жовтня 1998 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира № 80 в б.7 по вул. Усенко в м. Дніпропетровську. Право власності зареєстровано в МБТІ. [PERSON] помер [INFO] року. [PERSON] померла [INFO] року. Шоста державна нотаріальна контора відмовилася видати свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки в свідоцтві про право власності на житло, яке видане 01.10.1998 року управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської Ради право власності на квартиру визначено, як спільна сумісна власність. Просила припинити спільну сумісну власність в квартирі [ADDRESS] та визначити частки в спільному майні квартирі [ADDRESS] : [PERSON] - 1/3 частини квартири, за померлим [PERSON] - 1/3 частини квартири, за померлою [PERSON] - 1/3 частини квартири. Відповідач в судове засідання з'явився. Позовні вимоги визнав. Просив позов задовольнити. Третя особа в судове засідання не з'явилася. Відповідно до листа від 06.06.2008 року просили розглядати справу в їх відсутності. Суд, заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 01 жовтня 1998 року, виданого управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської Ради, квартира [ADDRESS], загальною площею 67,5 кв. м. належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] . Згідно до ст. 368 ЦК України , спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного із них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно до ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ст.372 ЦК України майно, що є спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. [PERSON] померла [INFO] року. [PERSON] помер [INFO] року і здійснити виділ частки не можливо. Як показала в судовому засіданні позивачка після смерті чоловіка вона і її син відповідач по справі звернулися в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, однак Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора відмовила в видачі свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування за законом, оскільки в свідоцтві про право власності на житло право власності на квартиру [ADDRESS] визначено, як спільна сумісна власність. Відповідно до п.224 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті одного із учасників спільної сумісної власності лише після виділення ( визначення) частки померлого у спільному майні. Відповідно до ч.1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. При таких обставинах суд вважає за можливим припинити спільну сумісну власність [PERSON], [PERSON], [PERSON] на квартиру [ADDRESS], та встановити спільну часткову власність і визначити частки за [PERSON] - 1/3 частини квартири, за померлим [PERSON] - 1/3 частини квартири, за померлою [PERSON] - 1/3 частини квартири. Згідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін.

Outcome: approved