Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за отримані послуги, посилаючись на те, що виробнича одиниця «Ясинувататепломережа» Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» виробляє та постачає теплову енергію, та гаряче водопостачання для населення м. Ясинувата та Ясинуватського району, відповідач мешкає [ADDRESS], отримує послуги підприємства, але оплату за це здійснює не в повному обсязі. Через це у нього за період з 2003 по 01.02.2008 р. виникла заборгованість у розмірі 2518 грн. 38 коп., яку просить стягнути. Крім того, просить стягнути витрати за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн. та держмито на користь держави в розмірі 51 грн. Судом в якості відповідачки притягнуто [PERSON]. В судовому засіданні 06.04.2008 р. представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 06.04.2008 р. позов не визнав і показав, що з 1992 р. по теперішній час працює в органах МВС і відповідно до ст. 22 Закону України «Про міліцію» користується наданою державою гарантією на соціальний захист, а саме 50% оплати за користування житловим приміщенням, комунальними послугами та паливом і щорічно з 2003 р. по 2006 роки надавав позивачу довідки з місця роботи. До строку, що передує 01.02.2005 р. просять застосувати строк позовної давності. Просить відмовити у позові, визначити строк позову з 01.02.2005 р. по 01.02.2008 р. та зобов'язати позивача зробити за вказаний час перерахунок по його лицевому рахунку. Відповідачка [PERSON]. в судове засідання не з'явилася, надала заяву з проханням розглянути справу за її відсутністю, позов не визнала, посилаючись на те, що вона після розірвання шлюбу із відповідачем з листопада 2004 р. проживає в м. Донецьку і послугами позивача не користується. Суд, заслухавши сторони, дослідивши надані докази прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], згідно свідоцтва про право власності на житло, є власниками квартири [ADDRESS]. Конкретні долі у свідоцтві про право власності на житло відповідачів не визначені. Шлюб між [PERSON] та [PERSON]. розірвано 22.10.2004 р. і з цього часу [PERSON]. не є членом сім'ї [PERSON] Відповідач [PERSON] працює в органах міліції з 1992 р. по теперішній час. Між позивачем та відповідачем [PERSON], який проживає в квартирі [ADDRESS] існують договірні відносини, згідно з якими позивач надає послуги з централізованого опалення та центрального постачання гарячої води, а відповідач [PERSON] здійснює за це сплату, що підтверджується квитанціями (а.с. 27-34). На нього відкрито лицевий рахунок. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» утримання приватизованих квартир здійснюється за рахунок коштів їх власників згідно з Правилами користування приміщеннями житлових будинків та при будинкових територій, які затверджуються Кабінетом Міністрів України, незалежно від форм власності на них. Згідно п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою КМУ від 08.10.1992 р. № 572 (в редакції постанови КМУ від 24.01.2006 р. № 45), власник та наймач квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 22 ч. 4 Закону України «Про міліцію» відповідачу [PERSON] та членам його сім'ї за період його роботи в органах внутрішніх справ надається 50% знижка по оплаті комунальних послуг виходячи із вимог вказаного Закону. Згідно ч. 1 ст. 3 Бюджетного кодексу України бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року. Конституційним судом України рішення відносно конституційності положень Закону України «Про державний бюджет України на 2005 рік» і Закону України «Про державний бюджет України на 2006 рік» щодо порядку надання відповідачу [PERSON] вказаних пільг не ухвалювалося, а тому у 2005, 2006 році діє вимога Закону України «Про державний бюджет України на 2005 рік» і Закону України «Про державний бюджет України на 2006 рік» про зупинення вказаних пільг і 50% знижка по оплаті за користування житлом до відповідачів застосуванню не підлягає. Рішенням Конституційного суду України від 9 липня 2007 р. № 1-29/2007 положення ст. 36 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» щодо зупинення дії положень законодавчих актів України в частині надання пільг, компенсацій і гарантій, які фінансуються з бюджетів усіх рівнів, визнанні неконституційними та втратили чинність з дня ухвалення цього рішення, тобто з 9 липня 2007 р., і тому передбачена ст. 22 Закону України «Про міліцію» 50% знижка по оплаті за теплову енергію, та гаряче водопостачання для населення підлягає застосуванню лише з 9.06.2007 р. року. Разом із тим, Порядок застосування Закону України «Про міліцію» був встановлений постановою Кабінету Міністрів України № 426 від 31.03.2003 р. «Про затвердження Порядку надання пільг, компенсацій і гарантій працівникам бюджетних установ, військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і установ виконання покарання, податкової міліції» згідно з якою видатки на відшкодування витрат за надані пільговику послуги здійснюються за рахунок і в межах бюджетних асигнувань на утримання цих установ. Пільги та компенсації, на які мають право пільговики, надаються шляхом відшкодування пільговику передбаченої законодавством частини фактичних витрат за користування житлом (квартирної плати), паливом, телефоном, комунальними послугами та за проїзд. Для відшкодування фактичних витрат пільговик подає в бухгалтерію установи копії квитанцій про оплату за користування житлом (квартирної плати), паливом, телефоном і за комунальні послуги у строк, за який здійснюється відшкодування. Таким чином суд робить висновок, що відповідач [PERSON] зобов'язаний сплачувати позивачеві сплату за отримані послуги у повному обсязі, а щодо відшкодування компенсації на яку має право, то він вправі звернутися в бухгалтерію за місцем роботи в передбаченому постановою Кабінету Міністрів України № 426 від 31.03.2003 р. «Про затвердження Порядку надання пільг, компенсацій і гарантій працівникам бюджетних установ, військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і установ виконання покарання, податкової міліції» порядку. Квартира є сумісною власністю відповідачів і вони разом повинні нести солідарну майнову відповідальність по зобов'язанням за отримані комунальні послуги, але позовна заява пред'явлена лише до [PERSON], судом було запропоновано представнику позивача змінити позовні вимоги, але представник позивача наполягає на заявлених позовних вимогах. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 541 ЦК України встановлено, що солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. Відповідно до ст. 543 ч. 1 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо, а тому суд вважає, що [PERSON] може відповідати в даному випадку самостійно по зобов'язанням перед позивачем, і в подальшому він не позбавлений можливості при виконанні солідарного обов'язку на зворотну вимогу до [PERSON]. Згідно розшифровки лицевого рахунку відповідачем сплата за отримані послуги позивача не здійснюється і на 13.02.2005 р. заборгованість становить 524,11 грн., а на 01.02.2008 р. 2518,38 грн. Статтями 256, 257 ЦК України встановлена загальна позовна давність у межах якої особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного право або інтересу тривалістю у три роки, а тому враховуючи, що відповідач [PERSON] просить застосувати строк позовної давності, суд застосовує строк позовної давності з 2003 р. по 13.02.2005 р. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Суд вважає, що позивач виконав умови договору. Відповідач не виконав зобов'язання - своєчасно вносити плату за отримані послуги з централізованого опалення та центрального постачання гарячої води, а тому [PERSON] повинен відшкодувати майнову шкоду спричинену позивачу. З огляду на наведене загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем складає за період з 13 лютого 2005 р. по 1 лютого 2008 р.(2518,38 грн. -524,11 грн. = 1994,27 грн.) - 1994 грн. 27 коп., яка повинна бути стягнута з відповідача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 51 грн. та сума витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 грн.

Outcome: partial