Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-30 00:00:00

24 червня 2008 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який було зареєстрованого між сторонами 28 грудня 2007 року виконавчим комітетом Комиш-Зорянської селищної ради Куйбишевського району Запорізької області, актовий запис №18. Позивач послався на те, що їх сім'я фактично розпалася, так як відповідачка вчинила подружню зраду, подружні обов'язки не виконує. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені вимоги по тих підставах, які ним були вказані у позовній заяві, надав відповідні пояснення. Позивач додатково пояснив судові, що з відповідачкою проживав однією сім'єю у зареєстрованому шлюбі з кінця 2007 року до 20 червня 2008 року. Подружжя мало окреме житло, яке було придатним для проживання, кожен з подружжя працював, отримував заробітну плату, що дозволяло їм у достатній мірі забезпечувати життєві потреби. Обґрунтовуючи невиконання відповідачкою [PERSON] подружніх обов'язків, позивач [PERSON] послався на те, що дружина не допомагала йому прати речі. Разом з тим, позивач вказав, що кожен з подружжя самостійно прав належні йому речі, у наявності була автоматична пральна машина. Вказуючи про факти подружньої зради, як підставу для розірвання шлюбу, позивач [PERSON] послався на те, що одного разу він був свідком того, як відповідачка у денний час виходила з автомобіля під керуванням іншого чоловіка, іншого разу позивач, прийшовши до дому, почув запах паління за тієї умови, що ніхто з подружжя не палить. Оскільки, на думку позивача, його дружина - відповідачка [PERSON] не надала зрозумілих пояснень за цими фактами, ним було зроблено припущення подружньої зради з її боку. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась, хоча про час і місце його проведення була повідомлена належним чином (а.с.15), причину своєї неявки та її поважність судові не повідомила. Разом з тим, на захист прав та інтересів відповідачки у судове засідання з'явилися її представники, за згодою яких та згодою позивача судом ухвалено рішення про розгляд справи без участі відповідачки [PERSON], що не суперечить положенням статті 169 ЦПК України. У судовому засіданні представники відповідачки [PERSON] - [PERSON]. та [PERSON]позов не визнали, проти зазначених у ньому підстав для розірвання шлюбу заперечували через відсутність доказів у позивача на їх підтвердження, надали судові відповідні пояснення. Зокрема, представники відповідачки фактично визнали обставини, що стосуються характеристики подружнього життя сторін, які були зазначені позивачем [PERSON].. Разом з тим, представники відповідачки пояснили, що за півроку подружнього життя [PERSON] не вчинювала подружньої зради, та як дружина повною мірою виконувала свої подружні обов'язки, хоча останні чотири місяці мала незадовільний стан здоров'я, про що відомо позивачеві [PERSON]. Вважаючи підстави для розірвання шлюбу надуманими, та посилаючись на бажання [PERSON] зберегти сім'ю, представники відповідачки у судовому засіданні просили відмовити [PERSON] в задоволенні позову. Суд, вислухавши пояснення позивача та представників відповідачки, дослідивши та перевіривши матеріали справи, надавши оцінку наданим доказам, прийшов до висновку про те, що позов задоволенню не підлягає. Суд встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Шлюб між сторонами укладено 28 грудня 2007 року, який зареєстровано у виконавчому комітеті Комиш-Зорянської селищної ради Куйбишевського району Запорізької області, про що зроблений актовий запис №18 (а.с.5). Від даного шлюбу сторони не мають неповнолітніх дітей. Відповідно до положень статей 3 та 5 Сімейного кодексу України сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Держава охороняє сім'ю, створює умови для її зміцнення. З пояснень учасників судового засідання та з матеріалів справи встановлено, що сторони проживали однією сім'єю у зареєстрованому шлюбі з кінця 2007 року до 20 червня 2008 року, тобто фактично до часу пред'явлення [PERSON]. позовної заяви до суду. Подружжя мало окреме житло, яке було придатним для проживання, кожен з подружжя працював, отримував заробітну плату, що дозволяло їм у достатній мірі забезпечувати життєві потреби. Відповідно до ч.1 ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходить з того, що відповідачка не визнає та оспорює заявлені позивачем підстави для розірвання шлюбу. Разом з тим, позивачем на підтвердження підстав для розірвання шлюбу фактично не надано жодного доказу, чим з його боку не виконані вимоги ст.10 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Крім того, суд враховує, що позивач [PERSON] у своїх поясненнях фактично спростував посилання про невиконання відповідачкою [PERSON] подружніх обов'язків, а факт подружньої зради з її боку є лише припущенням позивача. За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність об'єктивних та обґрунтованих підстав для розірвання шлюбу між сторонами. Відповідно до ст.88 ЦПК України вимоги позивача [PERSON]. щодо відшкодування судових витрат задоволенню не підлягають, оскільки йому в позові відмовлено.

Outcome: dismissed