Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.2, 54, 109), стверджуючи, що після смерті його матері [PERSON], яка померла [INFO] року, відкрилася спадщина у вигляді спірної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Позивач стверджував, що спадкоємцями матері були він, відповідачка [PERSON] та інші діти померлої. Позивач також стверджував, що [PERSON] звернулась із відповідною заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори та отримала свідоцтво про право власності на спадщину, інші діти померлої відмовилися від прийняття спадщини, а він у встановлений законом строк не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але фактично прийняв її, так як на момент смерті матері проживав разом із нею. Позивач також стверджував, що [PERSON], отримавши свідоцтво про право на спадщину, продала вказану квартиру відповідачці [PERSON], яка, в свою чергу, продала квартиру відповідачу [PERSON] Позивач вважав, що видане відповідачці [PERSON] свідоцтво про право на спадщину є незаконним, так як при видачі свідоцтва не було враховано його право на спадщину. Уточнивши свої позовні вимоги (а.с.155), позивач просив суд встановити факт прийняття ним спадщини, визнати частково недійсним вказане свідоцтво та визнати за ним право власності на &frac12; частину спірної квартири. Позивач також просив визнати недійсними договори купівлі-продажу вказаної квартири, так як вони порушують його право власності на частину цієї квартири та були укладені під час дії арешту, накладеного ухвалами Іллічівського міського суду Одеської області на спірну квартиру. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] проти позову заперечували. Вислухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO]року померла [PERSON] (а.с.6), після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] (а.с.14, 68, 70). Спадкоємцями померлої були її діти: позивач [PERSON] (а.с.7), відповідачка [PERSON] (а.с.44, 67) та інші. [PERSON] звернулась із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори (а.с.63) та отримала свідоцтво про право власності на спадщину, видане Шостою Одеською державною нотаріальною конторою 05 жовтня 2000 року (реєстровий номер 2-3107) (а.с.15). Відповідач [PERSON] до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертався. Інші діти померлої відмовилися від прийняття спадщини (а.с.36, 38, 197). 16 березня 2007 року [PERSON] продала спірну квартиру [PERSON] (а.с.103). 23 квітня 2007 року [PERSON] продала спірну квартиру [PERSON] (а.с.138). Згідно п.1 ч.1 ст.549 ЦК України в редакції 1963 року, діючої на час відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Судом були допитані свідки [PERSON], [PERSON], які стверджували, що позивач на час смерті матері проживав разом із нею. Однак суд вважає, що позивач [PERSON] не довів в судовому засіданні, що він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Так, згідно довідки ЖЕД (а.с.11) та паспорта громадянина України (а.с.12-об) позивач на час смерті матері проживав не в спірній квартир, а за іншою адресою. При таких обставинах позовні вимоги позивача щодо встановлення факту прийняття ним спадщини та визнання частково недійсним свідоцтва про право [PERSON] на спадкове майно та про визнання за ним права власності на &frac12; частину спірної квартири є необґрунтованими. Згідно ст.215 ЦК України правочин може бути визнаний судом недійсним на підставах, встановлених законом. Суд вважає, що підстав для визнання вказаних договорів купівлі-продажу спірної квартири недійсними немає. Доводи позивача про те, що спірні договори купівлі-продажу квартири були укладені під час дії ухвал Іллічівського міського суду Одеської області про накладення арешту на спірну квартиру, а тому договори підлягають визнанню недійсними, є також необґрунтованими. Ухвала Іллічівського міського суду Одеської області від 10 серпня 2004 року (а.с.26) про накладення арешту на спірну квартиру була скасована ухвалою того ж суду від 02 березня 2007 року (а.с.97), а ухвала суду від 11 квітня 2007 року про накладення арешту на спірну квартиру (а.с.107) була виконана 15 травня 2007 року (а.с.120), тобто - спірні договори були укладені не під час фактичної дії ухвал суду про накладення арешту. При таких обставинах позовні вимоги[PERSON] є необґрунтованими.

Outcome: dismissed