Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-24 00:00:00

У травні 2008 року [PERSON]. звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON]. про визнання договору купівлі-продажу жилого будинку дійсним та права власності на нерухоме майно та права власності на нерухоме майно, мотивуючи свої вимоги тим, що в лютому 2002 року між нею та відповідачем було укладено договір про купівлю-продаж житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований по [ADDRESS]. На підтвердження укладеної угоди позивач передала обумовлені угодою кошти, а та передала у власність житловий будинок. Укладення угоди сторони підтвердили розпискою про продаж будинку. Здійснену угоду купівлю-продажу нерухомого майна вважає чинною, так як сторони виконали всі дії, передбачені нею, але вказана угода нотаріально не посвідчена по вині відповідача. Посилаючись на ці обставини, позивач в позовній заяві просить визнати договір купівлі-продажу дійсним та визнати за ним право власності на жилий будинок. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позов. Відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи та пояснень сторін, 27 лютого 2002 року між сторонами було укладено угоду про купівлю-продаж нерухомого майна - житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого в [ADDRESS], згідно якої продавець передав нерухоме майно, а покупець заплатив за нього 3 000 грн. З технічної документації на нерухоме майно вбачається, що спірне нерухоме майно на момент продажу належало відповідачу - [PERSON]. на підставі договору купівлі-продажу від 27.02.2002 року, який згідно ст. 15 Закону України “Про товарну біржу” був зареєстрований Універсальною товаро-сировинною біржею, договір за № 186 від 27.02.2002, що був укладений між [PERSON]. та [PERSON] 27 лютого 2002 року вказаний договір був зареєстрований у Арбузинському бюро технічної інвентаризації за № 1950. У справі відсутні дані про те, що договір купівлі-продажу від 27.02.2002 року кимось оспорювався у судовому порядку, або що сторони по ньому просили суд застосувати наслідки недійсності. Тому суд вважає є відповідач мав право на відчуження житлового будинку і таким правом скористався, відчуживши його позивачеві за усною угодою. При цьому сторони не дотрималися вимоги закону, передбаченої ст. 657 ЦК України про нотаріальне посвідчення договору та його державну реєстрацію. У відповідності зі ст. 638 ЦК України правочин у вигляді договору вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов. Однак , враховуючи те, що вони домовилися щодо усіх істотних умов договору, і це підтверджується письмовими доказами; що ними відбулося повне виконання договору і, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення, суд вважає за можливе визнати такий договір дійсним. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. При таких обставинах позов підлягає повному задоволенню.

Outcome: approved