Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про встановлення факту родинних відносин, визнавши, що він є сином померлої [INFO]року [PERSON], та визнання за ним права власності у порядку спадкування за заповітом на 1/5 частки домоволодіння [ADDRESS], а на все інше спадкове майно - у порядку спадкування за законом. При цьому позивач посилався на те, що після смерті матері, як спадкоємець першої за законом, звернувся із заявою до нотаріальної контори у встановлений законом строк, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено через відсутність можливості підтвердити родинний зв'язок зі спадкодавицею, оскільки в його свідоцтві про народження здійснено виправленні імені з “[PERSON]” на “[PERSON]”. Відповідачка по справі звернулася із зустрічним позовом та просила визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 5,86 га, що розташована на[ADDRESS], мотивуючи вимоги тим, що разом зі спадкодавицею проживала понад останніх п'ять років, піклувалася та допомагала їй у всьому, в тому числі й оформленням документів на зазначену земельну ділянку, за життя спадкодавиця мала намір заповісти їй це майно, оскільки знала про бажання онуки займатися сільським господарством, але не встигла у зв'язку зі смертю. У судовому засіданні сторони дійшли згоди щодо вимог кожного та визнали їх у повному обсязі. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Представник третьої особи Скосарівської сільської ради Миколаївського району Одеської області в судове засідання не явився, надіславши до суду листа, згідно якого проти вимог не заперечували та просили розглядати справу за відсутності їх представника. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, може заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Вислухавши сторони, допитавши свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні і наявних у справі матеріалів, вимоги сторін підлягають задоволенню. Так, у судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла[PERSON] і після її смерті відкрилася спадщина на все майно, що належало їй на праві власності. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 16.01.1953 року А.Іванівським райЗАГС Одеської області на ім'я [PERSON]з виправленням імені з “[PERSON]” на “[PERSON]”, його матір'ю є[PERSON] (а.с.23). 01.11.2007 року позивач отримав повторне свідоцтво про своє народження у відділі реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Одеській області, згідно якого[PERSON] являється його матір'ю, однак у повторному свідоцтві відсутні дані у графі “по-батькові”, при цьому у кожному з свідоцтв батьком позивача вказано [PERSON] (а.с.21). 13.07.1990 року[PERSON] зробила заповіт, яким належну їй 1/5 частки домоволодіння [ADDRESS] заповіла своєму синові - [PERSON] (а.с.13). Факт родинних відносин позивача зі спадкодавицею додатково підтверджується відповідачкою по справі та показаннями допитаних у судовому засіданні свід[PERSON]., [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності з ними родинних відносин. Відповідно до ст.1261 ЦК України, діти спадкодавця є спадкоємцями першої черги за законом. Таким чином суд прийшов до висновку, що позивач по справі приходиться сином спадкодавиці [PERSON] і спадкоємцем за заповітом та першої черги за законом. Інших спадкоємців першої черги немає, чоловік спадкодавці та батько позивача[PERSON] помер [INFO]. Відповідачка по справі та позивачка за зустрічним позовом є онукою спадкодавиці, разом зі спадкодавицею проживала понад останніх п'ять років, піклувалася та допомагала їй у всьому. Відповідно до ст.1264 ЦК України, особи, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, є спадкоємцями четвертої черги за законом. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все майно, що належало їй на праві власності, а саме: на 1/5 частки домоволодіння [ADDRESS], що належала спадкодавці згідно договору купівлі-продажу р.[NUMBER], посвідченого 02.09.1987 року Лазаревою Л.А., старшим державним нотаріусом Восьмої Одеської державної нотаріальної контори; на 0.0233 га. земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS], що належала спадкодавці згідно державного акту на право власності на землю [NUMBER] виданого на підставі рішення Одеської міської ради народних депутатів від 10.08.2000 року; а також на земельну ділянку площею 5,86 га, що розташована на[ADDRESS] на підставі розпорядження Миколаївської районної державної адміністрації від 27 травня 2004 року № 316/А-2004, Державний акт на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 03.10.2005 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю. Після смерті матері позивач вчасно звернувся до нотаріальної контори, згідно його заяви заведена спадкова справа №302/07, однак свідоцтво про право на спадщину не отримав через відсутність можливості підтвердити родинний зв'язок зі спадкодавицею. Відповідачка фактично прийняла спадщину, проживаючи разом зі спадкодавицею на час відкриття спадщини, володіючи, користуючись та розпоряджаючись усім майном, що їй належало, однак із заявою до держнотконтори не зверталася. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, що передбачено ч.1 ст.1270 ЦК України. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За таких обставин суд вважає, що вимоги сторін правомірні й обґрунтовані, регулюються нормами ст.ст.1233 - 1235, 1261, 1264, 1268, 1269, 1270 ЦК України і підлягають задоволенню.

Outcome: approved