Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-05 00:00:00

У березні 2008 року Ощадбанк звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 10 000,41 грн та судових витрат. Позивач зазначив, що 07.09.2006 року між Ощадбанком та [PERSON]. було укладено кредитний договір на суму 10000 грн, яку відповідач зобов'язався повернути у строк до 06.09.2009 року з виплатою 17 % за річних. Однак відповідач взяті на себе зобов'язання виконує неналежним чином: оплату здійснює нерегулярно, у неповному обсязі тощо. У судовому засіданні представник позивача Чернявська О.В. підтримала позовні вимоги, просила стягнути на користь Ощадбанку 10 000,41 грн заборгованості за кредитом з урахуванням процентів та пені, понесені судові витрати, а також розірвати вказаний кредитний договір у зв'язку з його невиконанням відповідачем. Відповідач у судове засідання не з&cent;явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про одержання судових повісток, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 07 вересня 2006 року між ВАТ „Державний Ощадний банк України” в особі управляючого філії - відділення 4567 та [PERSON]. було укладено кредитний договір № 182, за яким Банк надає Позичальнику кредит у сумі 10000 грн на строк тридцять шість місяців до 06 вересня 2009 року, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити 17% річних (а.с. 6-8). У забезпечення виконання вказаного кредитного договору 07.09.2006 року між тими ж самими сторонами було укладено договір застави майна у вигляді скутера, телевізора, DVD-плеєра, холодильника Норд та музичного центру (а.с.10-12). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша кредитна установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. У відповідності до п.1.4. та п.1.6.1.3. Кредитного договору позичальник зобов'язався проводити погашення кредиту та нараховані відсотки щомісяця (а.с.8-9). Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Крім того, п.4.1.1 Кредитного договору передбачене зобов'язання Позичальника за порушення взятих на себе зобов'язань по поверненню основної суми кредиту та своєчасної сплати відсотків за користування кредитом сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки національного банку України, яка діяла на період, за якій сплачується пеня, від суми платежу, за кожний день прострочення. Судом встановлено, між сторонами склалися цивільні правовідносини по виконанню зобов'язання, що випливає з кредитного договору, відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 16000 грн та зобов'язався повернути вказану суму частинами щомісяця у строк до 20 квітня 20100 року з виплатою відсотків за користування кредитом, однак взяті на себе зобов'язання належним не виконав, повернувши лише 4177,20 грн, сума заборгованості складає 16152,13 грн. Причини невиконання таких зобов'язань правового значення для справи не мають. Оскільки відповідачем після пред'явлення позову до суду повернено лише 3349,25 грн, то суд вважає, що вказана сума, у відповідності до п.1.7. Кредитного договору, спрямована на погашення боргу по процентах, а потім - по кредиту та пені. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Ощадбанку обґрунтовані, а тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved