Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-27 00:00:00

24 квітня 2008 року позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 16 листопада 1995 року відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м.Одеси, актовий запис [NUMBER]. При цьому позивачка посилалася на те, що за час спільного життя між ними виявилась невідповідність характерів, істотна відмінність у поглядах на сімейне життя, було відсутнє взаєморозуміння. Шлюбні стосунки та ведення спільного господарства припинено в 1997 році і позивачка не має наміру їх поновлювати. Вона переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить їх інтересам. Також позивачка повідомила, що шлюб у них перший, від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] року народження. У попереднє судове засідання позивачка не явилася, подала заяву про підтримання заявлених позовних вимог і просила суд задовольнити позов, розглянувши справу за її відсутності, відповідач подав до суду заяву про визнання позову в повному обсязі, просив строк на примирення не надавати і розглянути справу за його відсутності. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України, у разі визнання позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, може заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що на підставі фактів, встановлених у попередньому судовому засіданні та наявних у справі матеріалів, позов підлягає задоволенню. Так, у попередньому судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі, зареєстрованому 16 листопада 1995 року відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м.Одеси, актовий запис [NUMBER]. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] року народження, котрий проживає з позивачкою. Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства з 1997 року і не мають наміру їх поновлювати, мешкають за різними адресами, тому їх сім`я носить виключно формальний характер. Шлюб у позивачки перший, у відповідача повторний, майновий спір чи спір про місце проживання дитини у них відсутній. Відповідно до ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. За таких обставин суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх дитини, що має істотне значення, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсному волевиявленню сторін і після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, а також права їх неповнолітньої дитини і шлюб може бути розірваний. На підставі встановленого, згідно ст.ст.56, 104, 105, 110 - 112 СК України,

Outcome: approved