Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на 2/100 частину комплексу нежитлових приміщень по [ADDRESS] на будівництво яких він давав відповідачу частку грошей. ТОВ «Компанія «[INFO]» пред'явило зустрічний позов про визнання за ним права власності на самочинно збудовані нежилі приміщення на території виробничої бази по [ADDRESS] в м. Маріуполі. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та пояснив, що виробнича база була придбана і зареєстрована на ім'я ТОВ «Компанія «[INFO]», співзасновником якого є і позивач, але згодом виникла необхідність для будівництва нових нежилих приміщень, але у підприємства не вистачало власних коштів, тому для цього співзасновники прийняли рішення надати у борг підприємству власні кошти, які потім відповідач повинен був повернути. Натомість відповідач тривалий час не повертав кошти, вони за цей час знецінились, а оскільки за ці кошти була збудована певна частка нежилих приміщень, за позивачем може бути визнано право власності на відповідну частку, яка на його думку складає 2/100. Він не заперечував, що після звернення до суду відповідач перерахував йому 5000 грн., які він вносив для будівництва, але він бажає отримати у власність частку нерухомого майна. Зустрічний позов позивач не визнав. Представник відповідача ТОВ «Компанія «[INFO]» первинний позов не визнав, зустрічний позов підтримав, пояснивши на його обґрунтування що дійсно підприємство є власником промислової бази по [ADDRESS] і земельної ділянки під нею, оскільки вони раніш придбались підприємством. Він не заперечував, що в подальшому на території бази були добудовані ще додаткові нежилі приміщення і позивач, як і інші співзасновники підприємства, для цього надавали незначні кошти, але це була тимчасова позика і на час розгляду справи позивачу гроші повернуті. Позивач не має ніяких прав вимагати визнання за ним права власності на створені нежитлові приміщення, тим більше, що на час розгляду справи внесені ним кошти вже йому повернуті. В той же час самочинно збудовані нежитлові прибудова, склади та ангар є власністю підприємства, збудовані вони із додержанням будівельних норм, але без належним чином затвердженого проекту, тому вважає можливим визнати за собою право власності на ці нежилі приміщення. Представник відповідача - Новоазовської райдержадміністрації - в судове засідання не з*явився, надіславши заяву про визнання зустрічного позову ТОВ «Компанія «[INFO]» і про розгляд справи за його відсутності. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, вважає, що у задоволенні первинного позову слід відмовити, а зустрічний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що спірний комплекс нежитлових приміщень належить на праві власності ТОВ «Компанія «[INFO]», що підтверджено договором купівлі-продажу і реєстраційним посвідченням Маріупольського БТІ. Земельна ділянка під вказаною виробничою базою також належить на праві власності ТОВ «Компанія «[INFO]», що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку. Вимоги позивача суд вважає безпідставними, оскільки той факт, що позивач на деякий час передавав ТОВ «Компанія «[INFO]» в користування особисті кошти не є підставою для набуття ним права власності на частку спірного майна. Згідно довідки Маріупольського БТІ та технічного паспорту на нежитлові приміщення по [ADDRESS], на території виробничої бази ТОВ «Компанія «[INFO]» самочинно збудовані прибудова (літ. А1-2, ангар (літ. Д-1), склади (літ.А2-1, Е-1) і переобладнаний цех (літ. Б-1). Як в бачається із державного акту на право власності на земельну ділянку, цільове призначення використання земельної ділянки не порушено, будівництво здійснено в її межах.

Outcome: approved