Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача з зазначеними вимогами з тих підстав, що 16 червня 2002 року він та відповідачка домовились про купівлю-продаж будинку. Згідно досягнутої домовленості відповідачка продає а позивач купує за суму еквівалентну 1300 доларів США житловий будинок з господарськими будівлями, розташовані в [ADDRESS]. Позивач зобов'язався передати зазначену суму грошей до 31.12.2002 року а відповідачка зобов'язалась до зазначеної суми провести нотаріальне оформлення договору купівлі-продажу будинку. На підтвердження досягнутої угоди сторони склали письмову розписку в якій відобразили всі умови здійснення сторонами своїх прав і обов'язків, що витікають з зазначеного вище договору купівлі-продажу. Посилаючись на те, що свої обов'язки за договором він виконав, сплатив відповідачці всю суму належну за куплений будинок, а відповідачка ухиляється від нотаріального посвідчення договору а також взагалі відмовляється продавати йому будинок, позивач звернувся в суд з позовом до відповідача і просив договір купівлі-продажу будинку [ADDRESS] укладений між ним та відповідачкою [PERSON] визнати дійсним та визнати за ним право власності на вищезазначений житловий будинок з господарськими будівлями. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов. Відповідачка позов не визнала. Не заперечуючи укладення угоди з позивачем про купівлю-продаж будинку, відповідачка вважала зазначений договір таким, що втратив чинність оскільки позивач у встановлений угодою строк не сплатив обумовлену суму. В зв'язку з цим відповідачка просила в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази, суд дійшов висновку, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню. Оскільки цивільні правовідносини, що витікають з договору купівлі-продажу житлового будинку продовжували існувати після набрання чинності Цивільним кодексом України (2004 року), суд, вирішуючи питання про права та обов'язки сторін застосовує норми Цивільного кодексу України. Відповідно до ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки,єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Відповідно до ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору, такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Як встановлено в судовому засіданні при укладенні договору купівлі-продажу житлового будинку позивач та відповідачка домовилися щодо таких умов договору як ціна, предмет, строки оплати, взаємні права та обов'язки. Зазначені умови договору зафіксовані в розписці, яку написала відповідачка. Зазначені вище обставини не заперечує і сама відповідачка. В подальшому позивач у встановлений логовором строк сплатив основну частину вартості будинку, вселився в будинок, сплатив заборгованість по оплаті послуг з газопостачання а відповідачка прийняла гроші, дозволила позивачу вселитись у будинок, передала йому ключі. Повністю свої обов'язки щодо сплати за куплений житловий будинок позивач виконав у травні 2003 року. Відповідачка нотаріальне оформлення договору купівлі-продажу не провела а у 2008 році взагалі відмовилась продавати позивачу будинок. За таких обставин, суд дійшов висновку, що сторони досягли домовленості щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами (розпискою), і відбулося часткове виконання договору, але відповідачка ухилилася від нотаріального посвідчення договору. Доказів про наявність об'єктивних причин, які б перешкоджали провести нотаріальне оформлення договору купівлі-продажу відповідачка не надала. Не встановлені такі обставини і в судовому засіданні. Посилання відповідачки на невиконання позивачем своїх обов'язків щодо сплати за придбаний будинок суд вважає безпідставними, оскільки позивач надав суду докази сплати ним відповідачці грошей згідно досягнутої домовленості. Крім того, суд приймає до уваги, що позивачці було відомо, що позивач не сплатить всю суму грошей за будинок до 31.12.2002 року проте вона не вимагала виселення з житлового будинку та розірвання договору купівлі-продажу, що свідчить про її намір продати будинок позивачу та про її згоду на сплату залишку суми в більш пізній строк. За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав, для визнання договору купівлі-продажу житлового будинку дійсним. На підставі ст.ст.204, 207, 220 ч.2, 328, 346, 392, 638, 655 ЦК України,

Outcome: approved