Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-17 00:00:00

У березні 2008 року, позивач пред'явив позов до відповідача і просив визнати дійсним договір купівлі-продажу гаражу № 6, який розташований за адресою: [ADDRESS], укладений між позивачем та відповідачем, визнати право власності на гараж № 6 розташований у [ADDRESS], загальною площею 20,7 км. м, без додаткового вводу в експлуатацію. В обґрунтування позову позивач зазначив, що на початку грудня 2000 року, він домовився з [PERSON] про продаж гаражу, розташованого за адресою [ADDRESS], площею 20,7 кв. м, що був побудований у 1950 році, що перейшов відповідачу від батька як спадщина, 07 грудня 2000 року позивач уклав з відповідачем письмовий договір купівлі-продажу гаражу, нотаріально посвідчити договір вони домовилися після того як відповідач належним чином оформить прийняття спадщини та підготує документи з КП «ДМБТІ» та витяг з реєстру прав власності. Відповідно до умов договору ціна складала 2000 грн. 00 коп., які були передані відповідачу у присутності свідка. Через деякий час позивач знов звернувся до відповідача з приводу нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, але відповідач відмовився це робити, не пояснюючи причин відмови. Позивач вважає що договір купівлі-продажу гаражу, що він уклав є дійсним, нотаріально він не був посвідчений не через нього, а тому просить визнати договір купівлі-продажу дійсним та визнати за ним право власності на гараж. У судове засідання представник позивача не з&cent;явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надав суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі, та не заперечував проти того, що за [PERSON] буде визнано право власності на гараж розташований за адресою: [ADDRESS], загальною площею 20,7 кв. м. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача слід задовольнити. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом, у тому числі, по угодах, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону або незаконність набування права власності не встановлена судом. Згідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає чи зобов'язується передати майно (товар) у власність іншій стороні (покупцю), а інша сторона приймає чи зобов'язується прийняти майно (товар) та сплатити за нього визначену грошову суму. Частиною 2 ст. 220 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна зі сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. В судовому засіданні встановлено, що позивач уклав з відповідачем домашню угоди купівлі-продажу гаражу від 07.12.2000 року, відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти у сумі 2000 грн. 00 коп., як плату, за передачу у власність позивача гаражу, розташованого за адресою: [ADDRESS], загальною площею 20,7 кв. м., а позивач прийняв у власність вищевказаний гараж. Враховуючи, що прийняття в експлуатацію полягає у визначенні готовності об”єкта, закінченого будівництвом, будівельним і іншим нормам і правилам, необхідним при прийнятті в експлуатацію, а згідно до висновку про технічний стан несучих будівельних конструкцій гаражу № 6, розташованого за адресою: [ADDRESS], складеного ТОВ «Дніпропетровський дослідницько-будівельний інститут» у 2008 році, обстежена будівля знаходиться у задовільному стані та придатна до експлуатації. Таким чином, вказаний гараж вважається прийнятим до експлуатації та не потребує проведення іншого дослідження щодо готовності його до експлуатації - прийняття до експлуатації. Таким чином, істотні умови договору купівлі-продажу від 07.12.2000 року сторонами фактично виконано, і тому позов є обґрунтованим, договір купівлі-продажу слід визнати дійсним, визнавши за позивачем право власності на гараж № 6, розташований за адресою: [ADDRESS]. Крім того, відповідно до п. 10 Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація права власності на об”єкти нерухомого майна, Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року № 7/5, рішення суду про визнання права власності є правовстановлюючим документом і підлягає реєстрації в Комунальному підприємстві “Дніпропетровське міське бюро технічної інвентаризації” без акту вводу в експлуатацію. На підставі викладеного і

Outcome: approved