Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-31 00:00:00

21 травня 2008 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачем по справі знаходилася у трудових відносинах, працюючи на підприємстві з 09.02.2004 року по 25.01.2008 року на різних посадах, останній час (з 04.09.2007 року) на посаді [INFO]. На час її звільнення за ч.1 ст.36 КЗпП України відповідач не виплатив позивачці заробітну плату у розмірі 4264.04 гривень, чим порушив вимоги ст.116 КЗпП України. Оскільки з вини відповідача їй не була своєчасно виплачена заробітна плата, посилаючись на ст.117 КЗпП України, позивачка просить стягнути з відповідача середній заробіток за період затримки розрахунку з жовтня місяця 2007 року, тобто з часу виникнення заборгованості, по час ухвалення рішення. Також позивачка просила стягнути моральну шкоду у розмірі 3 000 гривень, обґрунтувавши вимоги тим, що протиправна поведінка відповідача привела до втрати нормальних життєвих зв`язків, вимагала додаткових зусиль для організації життя. У судовому засіданні позивачка збільшила розмір позовних вимог в частині стягнення заборгованості по заробітній платі згідно наданої представником відповідача довідки - у розмірі 4573 (чотири тисячі п'ятсот сімдесят три) гривні 40 копійок, підтримала уточнені позовні вимоги та просила суд задовольнити позов у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні визнала позовні вимоги лише в частині стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, в іншій частину позов не визнала, посилаючись на те, що підприємство знаходиться у стані банкрутства, ухвалорю господарського суду введено мораторій на вимоги кредиторів. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши надані ними докази, суд вважає, що на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Так, у судовому засіданні встановлено, що позивачка на Одеському виробничому хіміко-фармацевтичного підприємстві “Біостимулятор” у формі Товариства з обмеженою відповідальністю працювала 09.02.2004 року на різних посадах, з 04.09.2007 року - на посаді [INFO]. Наказом №18-к від 24.01.2008 року позивачку було звільнено із займаної посади за ст.36 п.1 КЗпП України, - за погодженням сторін, вона отримала трудову книжку, однак розрахунок при звільненні не отримала. Невиплата позивачці заробітної плати в день звільнення, крім визнання представником позивача такого факту, додатково підтверджується випискою з картки позивачки ПриватБанку, згідно якої відповідачем уже після звільнення перераховувалися певні грошові кошти як заробітна плата, довідкою №209 підприємства про розмір заборгованості від 24.06.2008 року (а.с.16-22, 31). Згідно ч.7 ст.43 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ч.5 ст.24 Закону України «Про оплату праці», своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплати всіх сум, що належать йому від підприємства, проводиться в день звільнення. Зазначені вище вимоги КЗпП України з боку відповідача не виконувались, в зв'язку з чим виникла заборгованість по заробітній платі перед позивачкою. Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Заперечення відповідача суд до уваги не приймає, оскільки ухвалою господарського суду Одеської області від 23 червня 2006 року по справі №2/171-06-6019 введено мораторій на задоволення вимог кредиторів підприємства-відповідача, якою позивачка не являється, вимоги ж позивачки є такими, що випливають з трудових відносин. Разом з тим суд вважає, що не підлягають задоволенню вимоги позивачки щодо стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку з жовтня місяця 2007 року, тобто з часу виникнення заборгованості, оскільки по день звільнення їй нараховувалася заробітна плата. З наданої відповідачем довідки, позивачці за останні два повні місяця роботи, що передували звільненню, Одеським виробничим хіміко-фармацевтичним підприємством “Біостимулятор” у формі ТОВ було нараховано 4084 гривні 65 копійок (1661.96 грн. у листопаді та 2422.69 грн. у грудні 2007 року). Згідно п.8 Постанови КМУ №100 від 08 лютого 1995 року “Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати”, середньоденний заробіток позивачки за останні два місяця роботи, що передували звільненню, враховуючи, що у листопаді 2007 року було 22 робочих дні, а в грудні 2007 року - 21 робочий день, склав: (4084.65 : 43 = 94 гривні 99 копійок. З огляду на те, що з моменту звільнення - 24.01.2007 року по день ухвалення рішення сплило 130 робочих днів (січень - 5 р.д., лютий - 21 р.д., березень - 20 р.д., квітень - 22 р.д., травень - 19 р.д., червень - 19 р.д., липень - 23 р.д., серпень - 1 р.д.), середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати на момент ухвалення рішення склав (130 р.д. х 94.99 грн.) = 12 348 (дванадцять тисяч триста сорок вісім) гривень 70 копійок. Враховуючи ту обставину, що заробітна плата працівника є єдиним джерелом для влаштування свого життя та життя своєї родини, а відсутність грошових коштів на це, привело до втрати нормальних життєвих зв'язків та додаткових зусиль з боку позивачки для організації свого життя, суд вважає, що відповідно до ст.237-1 КЗпП України, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача моральної шкоди, виходячи з принципу розумності та справедливості, підлягають частковому задоволенню та стягненню на її користь моральної шкоди у розмірі 1 500 гривень. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути державне мито на користь держави у розмірі 177 (сто сімдесят сім) гривень 72 копійки, що складається з 169.22 грн. як 1% від суми середнього заробітку за весь час затримки виплати заробітної плати та заборгованості з виплати заробітної плати, та 8.5 грн. - за стягнуту з відповідача морадьну шкоду. Крім того, на користь Територіального управління державної судової адміністрації в Одеській області підлягають стягненню витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 гривень. На підставі викладеного, відповідно до ст.43 Конституції України, Закону України «Про оплату праці», ст.ст.73, 116, 117, 233, 237-1 КЗпП України, Постанови КМУ №100 від 08 лютого 1995 року “Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати”,

Outcome: partial