Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом в якому просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] Відповідачка звернулася з зустрічним позовом в якому просить суд стягнути з позивача на її користь 4512,37 грн.-індекс інфляції і 3% річних за невиконання позивачем взятого на себе грошового забов*язання за ухвалою Володарського районного суду від 25.02.2002 року. В судовому засідання представники позивача обґрунтовуючи вимоги позивача пояснили, що 25.02.2002 року ухвалою Володарського районного суду була затверджена мирова угода між позивачем і відповідачем, згідно якої [PERSON]. відмовилась від своєї частки в спадщині на спірний будинок на користь [PERSON]. Позивач у 2002 році оформив на даний будинок право власності. Відповідачка з 1997 року в спірному будинку не проживає, речей, що належать їй в будинку не має, офіційно проживає з сім*єю за адресою: [ADDRESS], але ж вона залишається зареєстрована в спірному будинку, у зв*язку з чим і потрібно її визнати такою, що втратила право користуватись жилою площею. Щодо зустрічного позову, вважають його безпідставним, тому що дійсно за умовою мирової угоди позивач мав заплатити відповідачці частками 4172 грн., але ж з початку він не мав таких грошей, потім у 2005 році запропонував їй переоформити належну [PERSON].- дочці позивача, квартиру, але ж виникли проблеми з відчуженням, тому що в квартирі була прописана неповнолітня дочка [PERSON]., потім коли були отримані всі документи відповідачка попросила зачекати, тому що в неї не було грошей на переоформлення квартири, а потім у 2007 року вирішили квартиру не відчужувати, а віддати грошима всю суму- 4172 грн. В 2008 році відповідачці був направлений переказ на цю суму, який вона відмовилась отримати, а тому ніякої заборгованості не має, тому що стекли строки позовної давності, а як не має заборгованості, то не має 3% річних і індексу інфляції. Тому просить відмовити в задоволенні зустрічного позову. Відповідачка і її представник, обґрунтовуючи свої позовні вимоги пояснили, що за умовами затвердженої у 2002 році Володарським районним судом мирової угоди, позивач взяв на себе грошове забов*язання по сплаті їй вартості, належної їй &frac12; частки в спадковому будинку [ADDRESS] в сумі 4172 грн., частками: до закінчення 2002 року- 2000 грн., а решту до серпня 2003 року. Після набрання чинності ухвали суду, позивач попросив її почекати з виконанням забов*язань і не надавати виконавчий лист до примусового виконання, тому що в нього не було потрібної суми грошей. Потім у 2005 році їй запропонували за рахунок цієї суми переоформити на неї квартиру дочки позивача [PERSON]., на що вона погодилась, але ж при переоформленні з*ясувалось, що в квартирі зареєстрована неповнолітня дитина [PERSON]. і не було згоди на її відчуження. В 2007 році захворів тяжко позивач і її попросили знову про відстрочку і вона чекала, тому що позивач є її братом. Весь час її запевняли про обов*язкове виконання забов*язань, про відчуження квартири за рахунок боргу, але ж в лютому 2008 року вона отримала по почті грошовий переказ на суму 4172 грн. від позивача, як розрахунок за грошовим забов*язанням, але вона цю суму повернула, тому що на теперішній час ця сума вже нічого не варта і вона сама готова сплатити йому цю суму і повернути собі будинок. Просить суд стягнути з відповідача 3% річних за весь час просрочки з січня 2003 року по березень 2008 року. Вважає що строк позовної давності не пропущений, тому що весь час, починаючи з 2003 року по 2008 рік перебіг позовної давності переривався вчиненням [PERSON]дій, що свідчили про визнання ним свого боргу, а в 2008 році він підтвердив визнання боргу, направленням поштового переказу, у зв*язку з чим строк позовної давності почався з початку і просить поновити строк позовної давності. Щодо позову [PERSON]., пояснила, що заперечує проти визнання її такою, що втратила право проживання в спірному будинку, тому що [PERSON]не виконав умови мирової угоди, а як наслідок за нею залишилось право власності на &frac12; частину батьківського будинку, хоча вона дійсно з 1997 року в цьому будинку не проживає. Вислухавши осіб, які приймали участь у розгляду справи, дослідивши наявні докази, суд вважає що позов [PERSON]. підлягає задоволенню, тому що за умовами мирової угоди сторін, затвердженої 25.02.2002 року відповідачка відмовилась від належної їй &frac12; частки житлового будинку [ADDRESS]на користь [PERSON]., що підтверджується ухвалою суду. Згідно довідки КП „Володарське БТІ” право власності на всю будівлю зареєстровано за [PERSON]. на підставі ухвали Володарського районного суду від 25.02.2002 року. Згідно довідки Тополінської сільської ради Володарського району [PERSON]. зареєстровано за старою адресою: [ADDRESS], але фактично з 1997 року за вказаною адресою не проживає, а проживає за адресою: [ADDRESS] разом з своєю сім*єю. Відповідачка в судовому засіданні підтвердила, що дійсно з 1997 року не проживає в будинку [ADDRESS], з своєю сім*єю проживає [ADDRESS] в будинку, що одержаний в спадщину її чоловіком, в будинку по вул. Новій,5 ніякого майна, що належить їй не залишилось. Таким чином, судом безспірно встановлено, що відповідачка на спірній житловій площі з 1997 року не проживає, тобто більше 6 місяців, без поважних причин, а тому відповідно до ст. 71, 163 ЖК України вона втратила право користування спірним жилим приміщенням, а тому позов підлягає задоволенню. Розглядаючи зустрічний позов, суд вважає, що він підлягає частковому задоволенню, тому що відповідно до ст. 11 ЦК України, на підставі ухвали Володарського районного суду від 25.02.2002 року у [PERSON]. виникло грошове забов*язання перед [PERSON]., щодо сплати їй частками, до серпня 2003 року. 4172 грн- вартості &frac12; частки житлового будинку [ADDRESS]від якої вона відмовилась на його користь, згідно мирової угоди, затвердженої судом, але ж до 05.02.2008 року це грошове забов*язання не було виконано. 05.02.2008 року позивачем [PERSON]., поштовим переказом за № 9/11 у відділенні поштового зв*язку с. Тополіне, були направлені [PERSON]. 4172 грн., що свідчить про визнання [PERSON]. свого боргу. Окрім того представник позивача [PERSON]., яка є дочкою позивача, визнала в судовому засідання, що в 2005 році [PERSON]. [PERSON]. було запропоновано за рахунок відшкодування боргу за ухвалою суду відчуження на її користь квартири, що належала [PERSON]., але ж враховуючи що в квартирі була прописана малолітня дитина [PERSON]. відчуження квартири не відбулося. Ці дії [PERSON]. також свідчили про визнання ним свого боргу, а тому починаючи з 2005 року, на думку суду, перебіг позовної давності, на яку посилається представник позивача, як на підставу відмови в задоволенні позову, неодноразово переривався вчиненням [PERSON]. дій, які свідчили про визнання ним боргу і намір його відшкодувати, а тому суд вважає, що строк позовної давності не пропущений. Таким чином [PERSON]., починаючи з 1 січня 2003 року по 05.02.2008 року прострочив виконання грошового забов*язання, а тому, відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України на вимогу кредитора, боржник забов*язаний сплатити суму боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором. Таким чином, строк простроченого платежу в сумі 2000 гривень з 01.01.2003 року по 01.09.2003 року - 8 місяців, а тому 3% від суми боргу за цей період складає: 2000х3%: 12 місяців х 8 місяців = 40 грн. За період з 1 вересня 2003 року по 5 березня 2008 року строк прострочки складає 53 місяці, а тому 3% річних за цей час становить 4172 х 3 : 12 х 53 = 552,79 гривні. Всього 3% річних за весь час прострочки складає 552,79 + 40 = 592,79 гривні. Відповідно до довідки відділу статистики у Володарському районі в 2003 індекс інфляції склав 108,2%, в 2004- 112,3%, в 2005 - 110,3%, в 2006- 111,6%, в 2007- 116,6%. Таким чином індекс інфляції за весь час прострочення складає - 4172 х 108,2% х 112,3% х 110,3% х 111,6% х 116,6% - 4172(сума основної заборгованості) = 3103,95 гривень, який необхідно стягнути з [PERSON]. за прострочку виконання грошового забов*язання, а всього- 3103,95+592,79= 3696,74 гривень. В решті позову слід відмовити, тому що стягнення індексу і 3% річних після 05.02.2008 року, після того як позивач виконав свої грошові забов*язання, суд вважає безпідставними, тому що в діях [PERSON]. не має вини в тому що [PERSON]. не прийняла, направлену поштою, суму боргу. Суд не може прийняти доводи представників позивача, що боргу не існує, а тому не має підстав для стягнення % інфляції і 3% річних, тому що існування боргу підтверджено позивачем шляхом направлення поштового переказу на суму 4172 грн. з вказівкою „за ухвалою суду”, а також іншими діями позивача, що свідчили про визнання ним боргу. Суд не приймає як докази представлені обома сторонами пояснення осіб: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] за принципом допустимості доказів, тому що ці особи в судовому засіданні не допитувались їх підписи ні ким не засвідчені, про кримінальну відповідальність за ст. ст. 383, 384 КК України не попереджені, а тому ці пояснення не можуть бути розглянуті як докази на підтвердження доводів чи заперечень сторін. Судові витрати по страві складаються з судового збору за позовом [PERSON]. - 8,50 грн, за позовом [PERSON]. - 51 грн., витрати за інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в суді за позовом [PERSON]. - 7,50 грн., за позовом [PERSON]. - 30 грн., які сплачені сторонами при зверненні до суду. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з [PERSON]. на користь [PERSON]. слід стягнути витрати: 8,50 грн.- судового збору і 7,50 - витрат за інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в суді, а всього -16 гривень, з [PERSON]. на користь [PERSON]. стягнути судові витрати пропорційно задоволених вимог (43%): судового збору - 21,93 грн., 12,90- витрат за інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в суді, а всього-34,83 грн.

Outcome: approved