Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-28 00:00:00

29 листопада 2007 року позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON], [PERSON]про визнання договору купівлі-продажу недійсним. Свої позовні вимоги позивачі обґрунтували тим, що на підставі свідоцтва про право власності на житло їм належала [ADDRESS]. Позивачі виписалися з цієї квартири та виїхали на постійне місце проживання до Російської Федерації. 28 липня 2003 року між [PERSON] та [PERSON]. було укладено договір купівлі-продажу, за яким остання придбала зазначену квартиру. При цьому [PERSON] діяв, у тому числі від імені решти співвласників на підставі довіреностей, але насправді ніяких довіреностей йому видано не було. 21.04.2006 р. рішенням суду вказані довіреності були визнані недійсними. Водночас позивачі дізналися про те, що [PERSON] встигла продати спірну квартиру [PERSON]Зазначені обставини явилися причиною звернення позивачів до суду із цим позовом (а.с.а.с. 3 - 6). 07 грудня 2007 року суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська своєю ухвалою залучив до участі у справі в якості третьої особи приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], яка посвідчила спірний правочин (а.с. 26). У судовому засіданні представник позивачів підтримала позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідачів частково визнала позов, пояснивши, що під час відчуження [PERSON]. спірної квартири вона була обізнана про визнання довіреностей і попереднього договору купівлі-продажу недійсними, проте сподівалася на скасування судових рішень касаційною інстанцією. Представники третіх осіб у судове засідання не з'явилися, повідомлялися належним чином. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, матеріали цивільної справи № 2-12/06 за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON], треті особи - нотаріус Вязінського нотаріального округу Володимирської області Російської Федерації [PERSON] приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON]., Відділ освіти Самарської районної в м. Дніпропетровську ради, про визнання довіреностей недійсними, визнання договору купівлі-продажу &frac12; частки квартири недійсним, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом було встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло [ADDRESS] належала позивачам та [PERSON], [PERSON] (а. 11 цивільної справи № 2-12/06). 28 липня 2003 року між [PERSON], який діяв від імені позивачів та [PERSON] на підставі довіреностей, посвідчених нотаріусом Вязінського нотаріального округу Володимирської області Російської Федерації [PERSON]та [PERSON]. було укладено договір купівлі-продажу спірної квартири (а.с.а.с. 19 - 21, а.а. 5, 9, 10 цивільної справи № 2-12/06). Вказані вище обставини встановлені рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська, ухваленому 21.04.2006 р. у цивільній справі № 2-12/06 за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON], треті особи - нотаріус Вязінського нотаріального округу Володимирської області Російської Федерації [PERSON]приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON]., Відділ освіти Самарської районної в м. Дніпропетровську ради, про визнання довіреностей недійсними, визнання договору купівлі-продажу &frac12; частки квартири недійсним (а.с.а.с. 15 - 18, а.а. 110, 111 цивільної справи № 2-12/06). Зазначеним рішенням довіреності №№ 1272, 1273 від 15.02.2002 р., посвідчені від імені нотаріуса Вязінського нотаріального округу Володимирської області Російської Федерації [PERSON]., були визнані недійсними. Крім цього, суд визнав недійсним договір купівлі-продажу &frac12; частки [ADDRESS] укладений 28.07.2003 р. між [PERSON] та [PERSON]. Зазначене рішення оскаржувалося в апеляційному порядку, але набрало законної сили (а.с.а.с. 15 - 18, 45, 51, а.а. 143, 144, 178 цивільної справи № 2-12/06). [INFO] [PERSON] помер, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 21.04.2004 р. відділом реєстрації смерті в м. Дніпропетровську Дніпропетровського обласного управління юстиції (актовий запис № 1676) (а. 7 цивільної справи № 2-12/06). 10 жовтня 2007 року між [PERSON]. та [PERSON]було укладено договір купівлі-продажу квартири, за яким остання придбала за 404 000,00 грн. [ADDRESS]. Договір був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] і зареєстрований у реєстрі за № 1705 (а.с.а.с. 10, 11, 13). 16 жовтня 2007 року право власності [PERSON]на квартиру було зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно, про що свідчить відповідний штамп на зворотньому боці договору купівлі-продажу квартири, а також копія витягу КП «ДМБТІ» про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 16297927 від 16.10.2007 р. (а.с.а.с. 11, 12). Вказані вище спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України. В силу ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Судом було встановлено, що на час укладення оспорюваного договору купівлі-продажу (10.10.2007 р.) рішенням суду договір купівлі-продажу від 28.07.2003 р., за яким [PERSON] набула право власності на спірну квартиру, був визнаний недійсним (на &frac12; частку квартири). Біль того, зазначене рішення суду на той час набрало законної сили, і [PERSON] та її представник були обізнані про це. Таким чином, ураховуючи те, що на час укладення оспорюваного правочину правовстановлювальний документ, на підставі якого [PERSON] відчужувала квартиру de-yure був відсутній, договір купівлі-продажу квартири від 10.10.2007 р. має бути визнано недійсним, а за позивачами необхідно визнати їх право власності на &frac12; частку квартири. Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. У відповідності зі ст. 659 ЦК України продавець зобов'язаний попередити покупця про всі права третіх осіб на товар, що продається (права наймача, право застави, право довічного користування тощо). Після набрання рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21.04.2006 р. сили [PERSON] стала власницею лише &frac12; частки спірної квартири. Позивачі у свою чергу повернули собі права на решту квартири, отже при укладенні оспорюваного договору купівлі-продажу 10.10.2007 р. [PERSON] приховала цю обставину, що додатково свідчить про вади укладеного правочину. В силу абз. 2 ч. 1 ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Зважаючи на викладені вище висновки, суд вважає за необхідне застосувати двосторонню реституцію, повернувши сторони за договором купівлі-продажу квартири від 10.10.2007 р. у первісне становище, а саме: зобов'язати [PERSON] повернути [PERSON]. спірну квартиру та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 000,00 грн. У порядку ст. 88 ЦПК України з відповідачів у солідарному порядку на користь [PERSON] підлягають стягненню витрати з оплати судового збору в сумі 394,96 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30,00 грн.

Outcome: approved