Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати за ним право власності на житловий будинок [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог позивач пояснив, що [INFO] померла його бабуся - [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть [NUMBER](копія в матеріалах справи а.с.8). Ще при житті [PERSON]. зробила розпорядження на випадок своєї смерті, 09.08.1965 року склала заповіт, згідно якого все те, що на день її смерті буде їй належати заповіла своєму онукові - [PERSON], позивачу по справі (а.с.6). При оформленні спадщини в нотаріальній конторі з'ясувалося, що він складений з помилками, що змінилася нумерація будинку, у зв'язку з чим позивачу було запропоновано звернутися до суду, однак він фактично прийняв спадщину, оскільки проживав та проживає в спірному будинку, утримує його, здійснює ремонт. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач та третя особа в судове засідання не з'явилися, надавши суду письмові заяви з повним визнанням позову, в яких просили розглянути справу за їх відсутністю та винести рішення у відповідності з чинним законодавством. Суд відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутність нез'явившихся осіб за наявними доказами справи. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши в судовому засіданні позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя від 04.04.1954 року та свідоцтва про право на спадщину від 26.08.1963 року, [PERSON]. належить будинок [ADDRESS] (а.с.7, 19-20). Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 22.05.2007 року встановлений факт, що заповіт складений 09.08.1965 року - зроблений [PERSON]. (а.с.15,16) Рішенням виконавчого комітету Чугуївської міської Ради депутатів трудящих від 31.03.1977 року - номер будинку розташованого по [ADDRESS] з «[NUMBER]» змінено на «[NUMBER]» ( а.с.14). Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За ст.1247 ЦК України заповіт укладається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем, має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у ст.ст.1251-1252 цього Кодексу. Із наданого суду заповіту, прийнятого до уваги рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 22.05.2007 року, вбачається, що він відповідає переліченим вимогам законодавства, враховуючи те що позивач фактично прийняв спадщину відповідно до ст. 1268 п.3 ЦК України, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги про визнання права власності на зазначене вище домоволодіння законні, обґрунтовані, підтверджуються матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved