Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-01 00:00:00

Позивачка просить суд визнати заяву про її звільнення з роботи за власним бажанням, як таку, що написана під тиском, наказ про її звільнення незаконним, поновити її на роботі та виплатити середній заробіток за весь час вимушеного прогулу і відшкодувати завдану їй моральну шкоду та поновити строк для звернення до суду для вирішення вказаного спору, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що заяву про звільнення з роботи за власним бажанням вона написала під тиском з боку адміністрації обласної дирекції ВАТ “Райффайзен Банк Аваль”, так як не хотіла поставити хрест на своїй трудовій діяльності в банківській системі, враховуючи те, що відповідачем були прийняті накази про її звільнення за п.2 ст.41 КЗпП України, потім що вона заслуговує звільнення за п.1 ст.41 цього ж Закону. Вважає, що не допускала грубих порушень трудових обов”язків, як вказано в першому варіанті наказу №555 від 5 жовтня 2007 року, а посилання відповідача в наказі, що з її боку була відсутність попереднього і поточного контролю за роботою підлеглих працівників безпідставні, так як це не передбачено Положенням П-90/4 від 17 серпня 2006 року і ці функції не передбачені її, як начальника Знам”янського відділення КОД АППБ, посадовою Інструкцією та її винних дій, які дають підстави для втрати до неї довір”я з боку відповідача теж відсутні, так як вона безпосередньо не обслуговувала грошові та товарні цінності. Якщо відповідач на її думку, вважав, що вона підлягає звільненню з роботи з вказаних вище підстав, то ним були порушені вимоги ст.147, 149 КЗпП України, поскільки без її відома в відділенні банку проводилась ревізія представниками відповідача в серпні 2007 року, а потім по її результатам і службове розслідування в вересні 2007 року, про що вона дізналася і ознайомилася з цими документами в прокуратурі. Крім того, звільнена вона з роботи 19 жовтня 2007 року, тобто до сплину двохнедільного строку, який закінчувався 20 жовтня 2007 року, без її згоди. Так як незаконним звільненням з роботи, відповідачем заподіяна їй моральна шкода, 2 яку вона оцінює в 50000 грн. і просить стягнути з відповідача на її користь вказану суму. Просить поновити строк для звернення до суду з позовом для вирішення порушеного її права, мотивуючи це тим, що звернутися до суду з позовом про поновлення її на роботі в строки, передбачені ст.233 КЗпП України, не могла, так як захворіла і перебувала на лікуванні з 6 листопада по 29 листопада 2007 року і за станом свого здоров”я не змогла своєчасно звернутися до суду за захистом своїх інтересів. Представник відповідача позов не визнав, посилаючись на те, що позивач звільнена з роботи на законних підставах. Крім того, вона не надала жодних доказів суду, що заяву про звільнення її з роботи за власним бажанням, вона написала під тиском, а її позовні вимоги грунтуються лише на її припущеннях, а тому вони не підлягають задоволенню. Суд, вислухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши матеріали справ, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] прийнята на роботу на посаду виконуючої обов”язки начальника Знам”янського відділення Кіровоградської Дирекції акціонерно-поштово-пенсійного банку “Аваль” 10 жовтня 2004 року, згідно наказу від 5 жовтня 2004 року за №818-к. 19 жовтня 2005 року переведена на посаду начальника Знам”янського відділення Кіровоградської області дирекції ВАТ “Райффайзен Банк Аваль”, наказ №1212-к від 19 жовтня 2005 року і звільнена з цієї посади 19 жовтня 2007 року за власним бажанням, наказ №892-к від 17 жовтня 2007 року (а.с.5). Із копії наказу КОД ВАТ “Райффайзен Банк Аваль”№555 від 5 жовтня 2007 року (в електронному варіанті) видно, що [PERSON]. звільнена з займаної посади за п.2 ст.41 КЗпП України у зв”язку з втратою довір”я (а.с.6-8). Із копії наказу КОД ВАТ “Райффайзен Банк Аваль” №555 від 5.10.2007 року, який наданий представником відповідача у судовому засіданні (а.с.81-82) видно, що [PERSON]. заслуговує звільнення з роботи на підставі п.1 ст.41 КЗпП України, але зважаючи на те, що 5.10.2007 року нею подана заява про звільнення з займаної посади за власним бажанням, задовольнити заяву та обмежитись цим. Із повідомлення (в електронному варіанті) датоване 15.10.2007 року і отриманим в цей же день Знам”янським відділенням КОД ВАТ”Райффайзен Банк Аваль”, яке адресоване [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] - працівникам Знам”янського відділення КОД ВАТ “Райффайзен Банк Аваль” видно, що до профсоюзного комітету профорганізації працівників КОД надійшло подання директора КОД про розірвання з ними трудового договору та звільнення з займаної посади, яке відбудеться 16.10.2007 року в приміщенні КОД, де не велася мова про те, що [PERSON]. запрошується на засідання як керівник Знам”янського відділення КОД (а.с.9). Із копій повідомлень (а.с. 103-105), які надані представником відповідача в судовому засіданні, датовані 11.10.2007 року, видно, що на засідання профкому викликаються [PERSON], [PERSON] і [PERSON] про погодження розірвання з ними трудового договору та звільнення з займаних посад на 16.10.2007 року. Із протоколу засідання профкому профсоюзної організації працівників КОД від 16.10.2007 року (а.с.90-91) видно, що на засіданні профкому були присутні [PERSON] і [PERSON]., але в якості кого була присутня [PERSON]., чи як керівник Знам”янського відділення КОД, чи вона просто була присутньою на засіданні, поскільки рішення профкому було прийнято тільки відносно [PERSON] Із копії висновку про результати службового розслідування від 24.09.2007 року (а.с.109-112), наданої прокуратурою Кіровоградської області на вимогу суду видно, що комісією КОД запропоновано звільнити [PERSON] з роботи на підставі п.2 ст.41 КЗпП України, а висновку про результати службового розслідування від 24.09.2007 (а.с.93-101), який наданий представником відповідача у судовому засіданні видно, що начальник Знам”янського відділення Кіровоградської обласної дирекції ВАТ “Райффайзен Банк Аваль” 3 (далі КОД) неналежно виконує посадові обов”язки з причин недостатньої кваліфікації та підлягає атестації. Із копій службових записок від імені [PERSON] на адресу КОД (а.с.10-60) видно, що протягом з 24.05.2007 року до 16.07.2007 року [PERSON]. доводила до відома головного бухгалтера КОД [PERSON] про порушення касових операцій, які були нею виявлені при зверненні клієнтів банку. Згідно ст.41 КЗпП України трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у випадках: 1). одноразового грубого порушення трудових обов”язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності та 2). винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір”я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу та згідно ст.38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноваженого ним органу письмово за два тижні. Суд, з урахуванням наданих суду вищевказаних доказів, приходить до висновку, що [PERSON]., згідно наказу №555 від 5.10.2007 року (а.с.6) була звільнена з роботи за п.2 ст.41 КЗпП України, про що свідчить і висновок про результати службового розслідування (а.с.109-112), а згідно наказу №555 від 5.10.2007 року (а.с.81) в іншій редакції вона заслуговувала звільнення з роботи за п.1 ст.41 КЗпП України, але в зв”язку з тим, що 5.10.2007 року нею подана заява про звільнення з займаної посади за власним бажанням, задовольнити заяву та обмежитись цим, а згідно наказу за №892-к від 17.10.2007 року вона була вдруге звільнена з роботи за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України; що з висновком про результати службового розслідування вона була ознайомлена 16.10.2007 року в КОД, з якою їй стало відомо, що в серпні 2007 року в Знам”янському відділенні КОД була проведена позапланова ревізія, з якою вона ознайомилася в прокутарурі області в листопаді 2007 року, саме в той день, день проведення засідання профкому, куди вона була запрошена, де головний бухгалтер [PERSON] запропонувала їй написати заяву про звільнення з роботи за власним бажанням, щоб її не звільнили з роботи за грубе порушення трудової дисципліни, що вона і підтвердила в судовому засіданні в якості свідка, що [PERSON]. і зробила, написавши в цей же день, тобто 16.10.2007 року заяву про звільнення з роботи за власним бажанням, але не з метою уникнути відповідальності, нібито за її винні дії, як це вказано в наказах №555 від 5.10.2007 року і в висновках про результати службового розслідування, а тому, що з боку адміністрації на неї був тиск, про що свідчить те, що на вимогу адміністрації КОД вона переписала заяву про звільнення її з роботи, вказавши дату написання заяви 5.10.2007 року, на якій відсутні дати прийняття заяви відділом кадрів і на резолюції керівника КОД. Все це, викладене вище в рішенні, дає суду підстави визнати, що заява [PERSON] про звільнення з роботи за власним бажанням носила характер недобровільного виявлення, а результатом впливу та тиску з боку КОД. Суд не може прийняти доводи представника відповідача, що відправлений електронною поштою наказ №555 від 5.10.2007 року не був погоджений керівництвом КОД, так як не був підписаний директором, а до робітника, який направив цей наказ, застосовані заходи дисциплінарного впливу, що повідомлення, які надіслані електронною поштою про призначення засідання профкому, були надіслані працівникам відділення [PERSON], [PERSON], [PERSON], а [PERSON] тільки до відома, як керівнику відділення, поскільки, на думку суду, документи, які надані представником відповідача, складені або внесені в них зміни, після подання позову до суду. Представником відповідача не надано доказів суду, що документи, виготовлені в електронному варіанті, а саме наказ №555 від 5.10.2007 року не можливо сприймати як належний доказ в зв”язку з тим, що він не містить підпису керівника та печатки установи, а 4 тому судом ці доводи не можуть бути прийняті, як спростовуючи позовні вимоги. Посилання представника відповідача на показання свідка [PERSON], яка підтвердила, що питання про звільнення позивача з роботи на засіданні профкому не розглядалося, не заслуговують уваги, так як сама [PERSON]. про це не заперечувала, поскільки їй до засідання профкому було запропоновано написати заяву про звільнення з роботи за власним бажанням. Згідно ст.38 КЗпП України волевиявлення про розірвання трудового договору повинно відповідати дійсному бажанню працівника і тому при розгляді позовів про звільнення за вказаною статтею, суд повинен перевірити його доводи про те, що власник або уповноважений ним орган примусили працівника подати заяву про розірвання трудового договору. А тому суд, аналізуючи і оцінюючи у сукупності всі досліджені у судовому засіданні докази, прийшов до висновку, що [PERSON]. була звільнена з роботи під тиском з боку адмінстрації КОД, яка фактично примусила написати заяву про її звільнення за ст.38 КЗпП України, а тому є підстави вважати таке звільнення позивача незаконним і вона підлягає поновленню на роботі на посаді начальника Знам”янського відділення КОД ВАТ”Райффайзен Банк Аваль” з 19 жовтня 2007 року, стягнувши з відповідача на користь позивача середній заробіток за весь час вимушеного прогулу у сумі 28203 грн. 18 коп. Згідно за ст.233, 234 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення спору безпосередньо до суду у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі пропуску з поважних причин вказаного строку, суд може поновити цей строк. Суд вважає, що позивач пропустив строки подачі позову з поважних причин, так як хворіла і, як видно з епікризу на час подання позову, продовжувала хворіти, а тому необхідно поновити [PERSON] строк для звернення до суду з вказаним позовом для вирішення трудового спору. Суд не може прийняти доводи представника відповідача, що позивачем було порушено без поважних причин строк звернення до суду, посилаючись на те, що [PERSON]. ознайомилась з наказом про звільнення під роспис під час отримання трудової книжки, поскільки вони нічим не підтверджені, так як в наказі відсутні дати її ознайомлення з наказом і відсутні відомості про отримання трудової книжки. Крім того, як видно з угоди укладеної між [PERSON]та адвокатом [PERSON], що між ними 30 листопада 2007 року була укладена угода про надання [PERSON] юридичної допомоги по складанню позову до суду і ведення справи в суді. На підставі ст.237-1 КЗпП України, суд з урахуванням наведених у позові [PERSON] доказів, що незаконним її звільненням з роботи, відповідачем були порушені її законні права, що призвело до моральних страждань, втрати життєвих зв”язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, вважає, що позов в цій частині підлягає частковому задоволенню і з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 25000 грн. в рахунок завданої їй моральної шкоди. З відповідача також необхідно стягнути судові витрати: державне мито в сумі 290 грн. 50 коп. (282 грн. - 1% від суми задоволених вимог і 8,50 грн. - моральної шкоди) та 30 грн. - за забезпечення інформаційно-технічне, на рахунок держави.

Outcome: partial