Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-30 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідачів про визнання права власності на самочинно збудовані будівлі та споруди, в якій вказала, що відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.01.2008 їй належить 5/6 частин житлового будинку № 2 з усіма належними до нього господарськими будівлями, який знаходиться по вул. Гоголя в м. Миколаєві. Співвласником іншої 1/6 частини домоволодіння є [PERSON]. На земельній ділянці, що виділена згідно рішення Виконкому миколаївської міської ради депутатів трудящих за № 110/22 від 03.04.1958 року, нею самочинно було переобладнано будинок, в результаті чого змінились показники площі; добудовано житлову мансарду, сіни, житлову прибудову переобладнану з нежитлової, гараж, сарай, вбиральню, душ та два навіси. Будинок з належними до нього господарськими спорудами зареєстровано в КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» та вона отримала технічний паспорт з відміткою про здійснення самочинного будівництва. Збудовані нею споруди відповідають вимогам будівельних, санітарно-епідеміологічних, архітектурних норм та правил, при будуванні дотримано вимоги технічної безпеки. Головним управлінням містобудування та архітектури розглянуто звернення позивачки щодо можливості оформлення самочинно збудованих споруд. При цьому права інших осіб порушені не були, а тому вона просить суд визнати за нею право власності на вказані самочинно збудовані та перебудовані будівлі, що розташовані по вул.[ADDRESS] Позивачка в судове засідання з'явилася, позов підтримала та просила суд його задовільнити. Представник відповідача до суду не з'явився, але до суду надійшло повідомлення про вручення поштового відправлення про день, час та місце слухання справи. Вивчивши матеріали справи, враховуючи пояснення позивачки, вважаю, що позов [PERSON]. підлягає частковому задоволенню так як відповідно до вимог ч. 5 ст. 376 ЦК України - на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. В судовому засіданні встановлено та підтверджено письмовими матеріалами справи, що позивачці на підставі Свідоцтва про право на спадщину від 07.02.1972 р. Р№4-271 (дублікат від 27.03.2007 року Р № 1-56) та на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.01.2008 року ВКВ № 797761 виданий державним нотаріусом Другої Миколаївської державної нотаріальної контори та зареєстрованим в реєстрі за № 4-12 /а.с. 35/ належить 5/6 частини житлового будинку з усіма належними до нього господарськими будівлями по вул.[ADDRESS] Для покращення житлових умов на земельній ділянці площею 500 кв.м., що розташована по вул. [ADDRESS], яка була виділена відповідно до рішення виконкому Миколаївської міської Ради депутатів трудящих за № 110/22 від 03.02.1958 року під індивідуальну забудову /а.с.81/ , позивачкою було самочинно переплановано житловий будинок, в результаті чого загальна площа зменшилась на 1,1 кв.м, а житлова площа збільшилась на 10,2 кв.м. та самочинно збудовано ряд споруд, а саме: житлову мансарду, сіни, житлову прибудову переобладнану з нежитлової, гараж, сарай, вбиральню, душ та два навіси навіс; здійснення самочинного будівництва було зафіксовано в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації про що і зроблено відповідну відмітку в технічному паспорті /а.с.23 - 30/; самочинне будівництво було узгоджено в Управлінні містобудування та архітектури виконкому Миколаївської міської ради /а.с.79/, самочинні забудови відповідають вимогам санітарно - епідеміологічної служби, що підтверджується відповіддю на запит за № 3/3-988 від 21.05.2008 року /а.с.78/, вказане будівництво узгоджено з Головним управлінням МНС України в Миколаївській області /а.с.77/. При цьому права інших осіб порушені не були. Що стосується вимог позивачки про визнання права власності на самочинну перебудову житлового будинку, то ст.376 ЦК України не поширюється на випадки «перебудови», і вказані питання не можуть вирішуватися в судовому порядку, а на підставі ст. 152 ЖК України віднесені до компетенції виконавчого комітету міської ради, тому в цій частині позову позивачці необхідно відмовити. Тому на підставі викладеного, ст. 152 ЖК України, 376 ЦК України та

Outcome: dismissed