Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просить постановити рішення, яким зобов”язати [PERSON]. використовувати належну йому на праві приватної власності квартиру [ADDRESS] за призначення, а саме для житла. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові. Представники відповідача та третя особа в судовому засіданні позов не визнали та просили відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що не використовують приміщення для господарської діяльності промислового характеру, а Кунін В.М., який орендує у відповідача приміщення в квартирі під житло та творчу діяльність має свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи та належну ліцензію на творчу діяльність, тобто не порушує правил користування приміщенням. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові заперечення, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено в судовому засіданні, що відповідач по справі є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло. В зазначеній квартирі, крім відповідача проживають ще четверо осіб, в тому числі і третя особа [PERSON]., що підтверджується довідкою форми № 3. 18.02.2008 року між позивачем та відповідачем по справі був укладений Договір про участь у витратах на утримання будинку та при будинкової території, згідно з яким, а саме п. 2.2 цього договору відповідач зобов”язувався дотримуватися Правил користування приміщенням житлових будинків і при будинковими територіями”. Відповідно до ст. 10 ЖК України громадяни зобов”язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, доодержувати правил користування жилими приміщеннями. Аналогічна норма закріплена в п.18 Правил користування приміщеннями житлових будинків і при будинковими територіями, які затверджені Постановою КМ України від 08.10.1992 року № 572. Як встановлено в судовому засіданні відповідачем не порушуються вимоги чинного законодавства України та зазначеного договору, а як вбачається з договору оренди жилого приміщення, укладеного між відповідачем та [PERSON]., останній орендує у відповідача приміщення в квартирі під житло та творчу діяльність, про що має свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи та належну ліцензію на творчу діяльність, тобто не порушує правил користування приміщенням та не використовує орендні ним кімнати не за призначенням. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. В судовому засіданні представник позивача не навів переконливих доказів порушення прав або ж законних інтересів позивача, визначених діючим законодавством та відсутні докази порушення закону зазначеним у позові відповідачем, а саме ним не зазначено навіть назву офісу (фірми, підприємства), яка на його думку, функціонує в квартирі відповідача та яким чином дана кварира використовується відповідачем не за призначенням. Крім того, до посилань представника позивача на припис-попередження від 04.03.2008 року (а.с. 8) суд відноситься критично та не приймає його як доказ по справі, оскільки він не оформленний належним чином, а саме відсутній вихідний номер, та відсутні відомості про його отримання відповідачем, а напис “від припису відмовились” викладено не коректно та не скріплено підписом, соби, яка зробила заначений напис та печаткою, тому зазначений документ судом не може прийматися до уваги при вирішенні справи. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги безпідставні, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, не встановлено порушення закону зазначеним у позові відповідачем і тому в позові слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed