Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-10 00:00:00

Військовий прокурор Вінницького гарнізону в інтересах ДП МО України «732 Вінницького ремонтного заводу» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звільнення земельної ділянки та знесення самочинно збудованого гаража, мотивуючи тим, що земельна ділянка площею 0,238 га у м. [ADDRESS] перебуває на праві постійного землекористування Державного підприємства МО України „732 Вінницький ремонтний завод", про що свідчить державний акт на право постійного користування земельною ділянкою від 30 березня 2005 року серія [NUMBER]. У 2001 році [PERSON] у порушення встановленого законом порядку, без проектної документації та належного дозволу здійснив будівництво власного гаражу (№ 1 на схематичному плані) на самовільно зайнятій земельній ділянці загальною площею 30 квадратних метрів, яка входить до складу військового містечка № 1 та використовується ДП МО України „732 Вінницький ремонтний завод". Враховуючи те, що збудований [PERSON] гараж є самочинним будівництвом, військовий прокурор звернувся з даним позовом до суду та просив суд винести рішення, яким зобов'язати [PERSON] знести самочинно встановлений ним гараж на самовільно зайнятій земельній ділянці та привести земельну ділянку в первинний стан за його рахунок. В судовому засіданні військовий прокурор Вінницького гарнізону в інтересах ДП МО України «732 Вінницького ремонтного заводу» змінив предмет позову та просив суд визнати за Державним підприємством Міністерства оборони України „732 Вінницький ремонтний завод" право власності на самочинно зведений [PERSON] гараж № 1 на земельній ділянці у [ADDRESS], яка надана для постійного землекористуванню заводу, мотивуючи тим, що під час розгляду справи [PERSON] звернувся до керівництва заводу з листом про те, що він не заперечує щодо передачі зведеного ним гаражу у власність землекористувача - ДП МО України „732 Вінницький ремонтний завод". В зв'язку з чим, керівництво заводу наполягає на визнанні за заводом права власності на зазначений гараж, оскільки згідно ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Представник ДП МО України «732 Вінницького ремонтного заводу» в судовому засіданні позов підтримав повністю з обставин, зазначених військовим прокурором. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, мотивуючи тим, що вона та позивач не заперечують щодо визнання права власності за ДП МО України «732 Вінницький ремонтний завод» на самочинно зведений гараж по [ADDRESS]. Однак, зазначила, що відповідачем даний гараж зводився не самочинно, а з дозволу керівника даного підприємства. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд встановив: Відповідно од пояснення [PERSON] від 12 лютого 2008 року вбачається, що дійсно відповідачем за власні кошти зведено гараж по [ADDRESS] в м.Вінниці, але з дозволу керівника ДП МО України «732 Вінницького ремонтного заводу» (а.с. 3). Відповідно од акту перевірки самовільної забудови гаражів на землях Міністерства оборони України від 29 січня 2008 року комісією встановлено, що на території насосної станції технічної води по [ADDRESS] самовільно збудовані гаражі в кількості 4 шт., власники гаражів не встановлені, на гаражі були наклеєні попередження про надання власниками правовстановлюючих документів на забудову, а в разі їх відсутності попередженні про негайний демонтаж як самовільних забудов (а.с. 5). Відповідно од державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серії [NUMBER] право постійного користування земельною ділянкою по [ADDRESS] м.Вінниці належить ДП МО України «732 Вінницький ремонтний завод» (а.с. 6). Відповідно до листа ДП МО України «732 Вінницького ремонтного заводу» № 18 від 20 лютого 2008 року встановлено, що власником одного гаража по [ADDRESS] є відповідач [PERSON] (а.с. 7-9). Відповідно до заяви від 21 травня 2008 року відповідач [PERSON] не заперечує щодо впорядкування документів на встановлений ним гараж та взяття на позабалансовий облік ДП МО України «732 Вінницького ремонтного заводу» та просить дозволити йому його використовувати. Враховуючи наведене, суд дійшов до висновку про задоволення позову, оскільки, як встановлено в ході судового розгляду відповідачем самочинно було зведено на земельній ділянці, яка належить на праві постійного користування ДП МО України «732 Вінницького ремонтного заводу» гараж, без оформлення належних документів, а тому відповідно до ст.ст. 326, 386, 391, 396 Цивільного кодексу України позивач, якому належить право оперативного управління державним майном за наявності підстав має право звернутись до суду за захистом свого права та усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, тобто може звернутися до суду з вимогою про вчинення дій для поновлення порушених прав. Відповідно до ч. 4 ст. 376 ЦК України, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила самочинне будівництво, або за її рахунок. Згідно ст. 212 ЗК України, приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення споруд, здійснюється за рахунок громадян, які самовільно зайняли земельні ділянки. Однак, враховуючи те, що позивач не заперечив щодо передачі даного гаража на баланс ДП МО України «732 Вінницького ремонтного заводу» та просить дозволити йому його використовувати за призначенням та враховуючи позовну вимогу про визнання права власності на даний гараж за ДП МО України «732 Вінницьким ремонтним заводом», суд дійшов до висновку про визнання за ДП МО України «732 Вінницьким ремонтним заводом» право власності на самочинно зведений [PERSON] гараж № 1 на земельній ділянці у м.Вінниці по [ADDRESS], оскільки згідно з ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються ст. 376 ч. 5 ЦК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved