Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-24 00:00:00

Світловодський міжрайпрокурор в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача ВАТ «Чисті метали» в якому просить визнати незаконними накази арбітражного керуючого №63 «По особовому складу» від 17.07.2007р.;№72 від 28.08.07р.; №213к від 27.09.07р. «Про зміну в організації виробництва і праці /скорочення чисельності/, який є наказом про звільнення; наказ /розпорядження/ №288 від 27.09.07р.«Про припинення трудового договору /контракту/, поновити [PERSON] на роботі на посаді майстра цеху №8 ВАТ «Чисті метали». В судовому засіданні представник позивача уточнив позовні вимоги, просить також визнати незаконними накази№14 від 14.02.07р.,№16.від 15.02.07р., №43 від 01.06.07р. та рішення керуючого санацією про реорганізацію ВАТ “ Чисті метали” від 24.01.2007р., стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, 5 000 грн. моральної шкоди та витрати на правову допомогу. Просить суд задовольнити позов. В судовому засіданні позивач зазначив, що працював у ДП “Завод чистих металів” ВАТ “Чисті метали”. 21.05.2007р. дочірнє підприємство “Завод чисті метали” ВАТ “Чисті метали” реорганізовано у ВАТ “Чисті метали” шляхом приєднання. Наказом №213к від 27.09.2007р. звільнений з посади майстра цеху №8 ВАТ “Чисті метали” відповідно до п.1 ст.40 КзпП України, за скороченням чисельності. Вважає своє звільнення таким, що не відповідає вимогам закону, є членом профспілки, відсутня згода профспілки на звільнення, порушено процедуру порядку вивільнення працівників. Зазначив, що одночасно з поновленням на роботі йому має бути виплачений середній заробіток за час вимушеного прогулу. Незаконними діями відповідача заподіяно моральну шкоду в розмірі 5 000 грн., змушений переживати за існування своєї сім'ї, залишився без засобів на існування, що призвело до необґрунтованого стресового стану, примушує вживати додаткових заходів для організації повноцінного життя. Просить суд задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача в судове засідання не з»являється, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надає заяви без підтверджуючих доказів про безпідставне відкладення розгляду справи. Суд визнає неявку представника відповідача неповажною і розглядає справу на підставі наявних матеріалів у справі. Із наданого суду представником відповідача письмового заперечення на позов вбачається, що вивільнення позивача проведено до вимог закону, позивач попереджений письмово про звільнення за два місяці, згода профспілки була не потрібна, оскільки на ВАТ “Чисті метали” профспілковий орган відсутній. Представник третьої особи центрального комітету профспілки України позов підтримав, зазначив, що звільнення позивача є незаконним, без згоди профспілки. Позивач є членом профспілки ”Завод чисті метали”. Працював у ДП “Завод чисті метали”, яке реорганізовано у ВАТ “Чисті метали”. Сама реорганізація не є підставою для зміни назв профспілкових структур, а тому на ВАТ “Чисті метали “ продовжує діяти первинна профспілкова організація профспілки металургів і гірників України. Представник третьої особи первинної організації профспілки металургів і гірників України позов підтримав, заначив, що дійсно позивач звільнених на незаконних підставах, профспілка згоди на звільнення не надавала. Крім того, звернувся до суду із самостійними вимогами на стороні позивача до ВАТ «Чисті метали», в яких просить суд визнати первинну організацію профспілки «Завод чистих металів» як діючу на підприємстві. Просить задовольнити позов. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували у трудових правовідносинах з 01.08.2002р. по 25.09.2007р., що підтверджується копією трудової книжки /а.с. 8-9/. Наказом №213к від 27.09.2007р. позивач звільнений з роботи відповідно до п.1 ч.40 КЗпП України /скороченням чисельності працівників /а.с.13/. Як вбачається із позовних вимог, прокурор та представник позивача просить відмінити рішення керуючого санацією про реорганізацію ВАТ ЧМ від 24.01.2007р., наказ №14 від 14.02.2007р. “Про послідовність та терміни реорганізації ВАТ “ЧМ” та всі вищезазначені послідуючі накази. Суд вважає в цій частині позовних вимог слід відмовити з тих підстав, що згідно п.1 ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. При цьому, відповідно до вищевказаної статті Кзпп України та роз»яснень визначено, що саме право власника або уповноваженого ним органу визначати чисельність працівників і штатний розпис нормативно закріплено щодо підприємств та їх об'єднань у ч.3 ст.64 ГК України. Однак, незалежно від того, закріплено таке право законодавчо чи ні, право визначати чисельність і штат працівників належить тільки власникові чи уповноваженому ним органу. Суд при розгляді спору про поновлення працівника на роботі зобов'язаний перевірити наявність підстав для звільнення /чи мало місце скорочення штату або чисельності працівників/. Але він не вправі обговорювати питання про доцільність скорочення чисельності або штату працівників. І власник має право, на свій розсуд, вносити зміни в штатний розкладу, абстрактно розмірковуючи, хоч кілька раз на день. Згідно п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6.11.1992р. №9 “Про практику розгляду судами трудових спорів” /із змінами/, розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. Так, позивач зазначає, що звільнений з ВАТ “Чисті метали” без згоди первинної профспілкової організації “Завод чисті метали”, членом якої він є, тому не було дотримано відповідачем порядок звільнення працівника, передбачений ст.43 КЗпП України. Так, суд визнає, що на ВАТ “Чисті метали” діяла і продовжує діяти первинна профспілкова організація профспілки металургів і гірників України, оскільки згідно Статуту профспілки трудящих металургійної і гірничодобувної промисловості України реорганізація підприємств не є підставою для зміни назв профспілкових структур. Такий факт підтверджується довідкою Центрального комітету профспілки трудящих металургійної і гірничодобувної промисловості України /а.с.11/. За таких обставин, суд, відповідно до ст.43 КЗпПУ зупинив провадження у справі, запитав згоду первинної профспілкової організації “Завод чисті метали” щодо надання згоди на звільнення позивача, на що отримав відмову профспілки в дачі згоди на звільнення позивача. Таким чином позивача незаконно звільнено з роботи. Крім цього, суд вважає, що відповідачем також порушено порядок вивільнення працівників, який передбачено ст.49-2 КЗпП України, згідно якої, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ні за два місяці. Відповідно до вказаної статті, працівника доцільно про звільнення попереджувати письмово під розписку Це виключить спори про те, чи попереджався працівник про звільнення. У будь-якому разі попередження повинно бути зроблено у такій формі, щоб у працівника не виникало сумніву у тому, що попередження виходить від особи, яка має право на прийняття та звільнення працівників. Оскільки відповідачем не надано суду доказів щодо письмового попередження позивача про наступне вивільнення не пізніше ніж за два місяці, суд визнає дії відповідача у звільнені позивача незаконними і поновляє позивача на роботі оператором прецизійного різання цеху №8 ВАТ “Чисті метали”. Відповідно до ст.235 КЗпП України, працівнику незаконно звільненому з роботи і поновленому на роботі виплачується по рішенню органу, який розглядає трудовий спір середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу з дня звільнення. Середньомісячний заробіток визначається згідно порядку розрахунку середньомісячної заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 8.02 1995р. № 100 / змінами, внесеними постановами КМУ/. Так, із матеріалів справи вбачається, що позивач був звільнений з 27.09.2007р. По рішенню суду він поновлюється на роботі з 25 квітня 2008р. Відповідно, вимушений прогул тривав 6 місяців 20днів. Оскільки відповідачем не надано суду довідки про заробітну плату позивача, суд визначає середній заробіток виходячи із довідки управління Пенсійного фонду в м.Світловодську, який складає 1482,60 грн. Позивачу необхідно виплатити за час вимушеного прогулу 10378,20 грн. Суд також вважає, що підлягають частковому задоволенню вимоги в частині стягнення на користь позивача моральної шкоди. Відповідальність власника перед працівником в частині відшкодування моральної шкоди, визначається ст. 237-1 КЗпПУ, відповідно до якої моральна шкода відшкодовується власником працівнику в разі якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв”язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Роз”яснення Пленуму Верховного Суду України дані в п.10 Постанови від 31.03.95р. №4 “Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди” з змінами і доповненнями, про те, що моральна шкода заподіяна неправомірними діями винної особи підлягає відшкодуванню в повному обсязі. Факт заподіяння моральної шкоди та обгрунтування її розміру покладено на позивача. Оскільки наслідки, які настали для позивача знаходяться в причинному зв”язку з діями відповідача, тому позов в частині стягнення моральної шкоди підлягає задоволенню, але розмір шкоди, який підлягає відшкодуванню, суд визнає завищеним і вирішує задовольнити позов в цій частині в розмірі 500 грн. та витрати на правову допомогу, що підтверджується квитанцією, в розмірі 1200 грн. Крім того, суд відмовляє третій особі, яка заявила самостійні вимоги в задоволенні позову, оскільки вважає, що в даному випадку в цій частині спір відсутній. На ВАТ» Чисті метали» діє первинна організація профспілки металургів і гірників України “Завод чисті метали”. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора, позивача, його представника, представників третіх осіб, оцінив докази в їх сукупності, суд вважає щодо часткового задоволення позову та відмовляє в позові третьої особи із самостійними вимогами. Згідно ст.367 ЦПК України рішення в частині поновлення позивача на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць в розмірі 1482,60 грн. підлягає негайному виконанню. На підставі ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір в сумі 59,50 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 7,50 грн.

Outcome: partial