Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-12 00:00:00

В травні місяці 2008 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , при третій особі: [PERSON] , про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на його 1/2 частину, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що сім`я розпалася, сторони проживають окремо. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просить суд визнати житловий будинок з допоміжними господарчими побудовами по [ADDRESS] спільною сумісною власністю сторін, та визнати за ними право власності в рівних долях. Відповідач та третя особа в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 224 ч.1 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача адвокат Чумарний А.І. проти такого вирішення справи не заперечує. Під час розгляду справи судом встановлено, що 16.11.1985 р. між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб. В шлюбі в них [INFO] народився син, [PERSON] . Оскільки спільне життя не склалося, 18.09.06 р. шлюбні стосунки сторін були розірвані, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу від 18.09.06 р. за №79, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Гребінківського РУЮ Полтавської області. Впродовж подружнього життя, а саме 1990 року, за спільні кошти сторонами було набуте наступне майно: житловий будинок з допоміжними господарськими побудовами по [ADDRESS] . Згідно довідки про склад сім`ї, в зазначеному вище будинку в даний час, проживає позивач та її син. Відповідно до вимог ст. 60 СК, майно набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. У відповідності з ст. 70, ч. 1 СК, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ст. 71, ч. 1 СК, майно, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Угоди про добровільний поділ майна, що є спільною власністю подружжя між сторонами не досягнуто. У відповідності до ст. 372, ч. 2 ЦК, у разі визначення часток у майні, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного, відповідно до ст. 372, ч. 2 Цивільного кодексу України; ст. 60; ст. 70, ч. 1; ст. 71, ч. 1 Сімейного кодексу України;

Outcome: approved