Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-12 00:00:00

В лютому 2008 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ЗАТ «Індезіт Інтєрнєшнл», ТОВ «Алегро Прилуки» про відшкодування шкоди завданої пожежею. Позивач зазначав, що в жовтні 2007 року він придбав в магазині «Фокстрот» ТОВ «Алегро-Прилуки» морозильну камеру» IHDESIT «SFR 167NF. 03 січня 2008 року в його будинку виникла пожежа. Відповідно до акту про пожежу місцем виникнення пожежі стала морозильна камера, а причиною пожежі недолік конструкції та виробництва електроустановок. Далі позивач зазначає, що пожежею знищено морозильну камеру, пошкоджено двері до кімнати та облицювання стін, меблів і одягу. Посилаючись на зазначене просив стягнути з відповідачів матеріальну шкоду в розмірі 13780 грн. , моральну шкоду в розмірі 5000 грн. та відшкодувати судові витрати. Рішенням суду від 26 березня 2006 року позовні вимоги задоволені частково. Стягнуто з ТОВ «Алегро-Прилуки» на користь позивача 1378грн.31коп. матеріальної шкоди, 2000 грн. у відшкодування моральної шкоди , 170 грн.18 коп. судових витрат та 20 грн. недоплаченого судового збору на користь держави. Решту вимог щодо ТОВ «Алегро-Прилуки» залишено без задоволення. В задоволені позовних вимог щодо виробника ЗАТ „Індезіт «Інтернєшнл, суд відмовив, прийнявши його відмову від позовних вимог щодо цього відповідача. В апеляційній скарзі ТОВ «Алегро-Прилуки» посилається на те, що суд неправильно застосував норми матеріального та процесуального права. Апелянт зазначає, що придбана позивачем морозильна камера відповідала всім вимогам, які пред»являються нормативними документами до даного виду продукції, це підтверджено відповідним сертифікатом. Вважає, що суд першої інстанції в порушення ч.4 ст..60 ЦПК України прийняв до уваги докази позивача, які ґрунтуються на припущеннях. Крім того, зазначає, що суд помилково послався на ст..678-680, 708 ЦК України, ч.12 п»д» та ч.2 ст.14 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки позивачем заявлені інші вимоги - вимоги відшкодування шкоди завданої пожежею, а не про розірвання договору купівлі-продажу, та повернення вартості морозильної камери. Крім того, зазначає, що судом помилково зроблено висновок про те, що позивач не зобов»язаний доводити наявність недоліків конструкції і виготовлення морозильної камери та причинно-наслідковий зв»язок між шкодою та дефектом морозильної камери. Даний висновок суду спростовується ч. 2 ст. 16 Закону України «Про захист прав споживача». Також зазначає, що висновок суду про належний стан електропроводки в будинку не може вважатися належним доказом, оскільки висновок не є експертизою, а особа яка складала висновок, не є експертом відповідно до ст..53 ЦПК України. Окрім того, вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив в задоволенні клопотання про проведення судової електротехнічної експертизи, тим самим позбавив апелянта довести в суді що шкода виникла не з вини відповідача. А також зазначає, що судом порушено і норми процесуального права, передбачені ч.2 ст.208 ЦПК України. Тому, апелянт просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення по справі. На апеляційну скаргу позивачем подані заперечення, він просить рішення суду залишити без змін, при цьому посилається на п.п.3, 14 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживача». Вислухавши доповідача, представника апелянта, заперечення позивача, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав. Задовольняючи часткового позов, суд виходив з того, що на позивачу не лежить обов»язок у доведенні причин недоліків у конструкції та виготовленні морозильної камери та встановленні причинно-наслідкового зв»язку між її загоранням та пошкодженням майна в будинку, при цьому послався на ст..22, 23, 1166 та 1167 ЦК України та відмову в призначені експертизи . Однак із таким висновком суду погодитись не можна. Як видно з матеріалів справи, [PERSON]в жовтні 2007 року придбав в магазині «Фокстрот» ТОВ «Алегро-Прилуки» морозильну камеру» IHDESIT «SFR 167NF. 03 січня 2008 року в його будинку виникла пожежа. Відповідно до акту про пожежу місцем виникнення пожежі стала морозильна камера, а причиною пожежі недолік конструкції та виробництва електроустановок, пожежею знищено морозильну камеру, пошкоджено двері до кімнати та облицювання стін \а.с.10\ А згідно акту сільської ради пошкоджено меблі і одяг \ а.с. 12 \. Висновком перевірки стану внутрішньої електропроводки житлового будинку від 04.01.2008 року встановлено, що електропроводка житлового будинку знаходилась в неробочому стані через пошкодження щита вводу та обліку внаслідок загорання встановленої безпосередньо під ним морозильної шафи \ а .с. 11 \ Відповідно до ст.ст.11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов”язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 2 ст. 16 Закону України «Про захист прав споживача» на споживача покладається обов»язок довести наявність шкоди, наявність дефекту продукції та наявність причинно-наслідкового зв»язку між такою шкодою та дефектом, в даному випадку морозильної камери. Ця норма закону зобов»язувала позивача довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог. Надання позивачем в обґрунтування своїх вимог акту про пожежу, висновку про стан внутрішньої електропроводки та акту сільської ради про завдані збитки не дають позивачу право вимагати завданої шкоди, оскільки зазначені докази не підтверджують наявність причинно-наслідкового зв»язку між завданою шкодою та дефектом. Оскільки сторони відмовились призначити по справі експертизу для з»ясування обставин пожежі, причини завданої шкоди та її розміру, апеляційний суд постановляє рішення на підставі досліджених наявних у справі доказів. Акт про пожежу від 03.01.2008 року тільки містить висновок про те, що причиною пожежі є недолік конструкцій та виробництва електроустановок, без зазначення яких конкретно. Щодо висновку експертизи стану внутрішньої електропроводки житлового будинку позивача від 04.01.2008 року, складеного [PERSON], то він не може бути належним доказом, оскільки такий висновок не є судовою експертизою, експертиза проведена не за ухвалою суду, експерт відповідно до чинного законодавства не був попереджений про кримінальну відповідальність. Крім того, висновок не відповідає вимогам, встановленим Законом України „Про судову експертизу” та в матеріалах справи відсутні дані про внесення його до Державного реєстру атестованих судових експертів. Всі документи, що є в справі, не є беззаперечними доказами того, що причиною пожежі стали недоліки проданого товару - морозильної камери. Не надано суду доказів і стосовно вартості пошкодженого майна. Не обґрунтований є висновок суду і стосовно відмови позивачу в позові до ЗАТ „Індезіт Інтернєшл” з підстав відмови від позову, оскільки відповідно до вимог ст.174 ЦПК України у разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження по справі. Проте цю вимогу закону суд першої інстанції теж не виконав. За таких обставин, коли судом порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Outcome: dismissed