Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-10 00:00:00

у вересні 2007 року позивачка [PERSON] завернулася до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача 183 521 гривни 73 коп неустойки/пені/ за не сплату аліментів в розмірі 11 374 грн.43 коп. з нарахованих та отриманих ним сум дивідендів за період з 2004 року по лютий 2006 року. При цьому вона посилається на те, що відповідач зобов”язаний за рішенням суду від 1995 року сплачувати щомісячно на її користь аліменти в розмірі &frac14; частини його заробітку на утримання їх неповнолітньої доньки Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги і пояснила, що невиплата аліментів з дивідендів виникла з вини відповідача, який намагався приховати свій дохід і тим самим ухилитися від сплати аліментів на утримання неповнолітньої доньки. Розмір отриманих ним дивідендів встановлено виконавчою службою, якою нарахована заборгованість по аліментах з дивідендів в розмірі 11 374 грн. 43 коп.. Виходячи з сум заборгованості розмір неустойки/пені/ станом на 1 липня 2007 року склав в загальній сумі 183 521гр.73 коп.. [PERSON] зазначає, що про отримання відповідачем дивідендів їй стало відомо в 2006 році. Державною виконавчою службою їй надано розрахунок заборгованості відповідача по аліментах з отриманих ним дивідендів. Оскільки незважаючи на вимоги державної виконавчої служби та її особисту вимогу відповідач ухиляється від сплати аліментів умисно то вона змушена була звернутися до суду з вимогами про стягнення неустойки за кожний день прострочення виплати . Стягнення неустойки за весь період, без врахування строків позовної давності, позивачка пояснює тим, що вона відстоює інтереси неповнолітньої дитини і позовна давність в даному випадку не має застосовуватися. Відповідач [PERSON] позовні вимоги позивачки не визнав, пояснивши, що він не ухилявся від сплати аліментів і не приховував свої доходи. Він вважав і вважає, що з дивідендів не повинні утримуватися аліменти. На цій підставі не визнає суму заборгованості по аліментах і вважає, що неустойка не повинна нараховуватися. Він в судовому порядку оскаржує дії судового виконавця про нарахування заборгованості по аліментах з дивідендів. Крім того відповідач стверджує, що його вини в тому, що не утримувалися аліменти з дивідендів немає . Утримання із його зарплати за час перебування [INFO] та на роботі у фірмі проводилося бухгалтером, який володів даними про розмір всіх отримуваних ним доходів, в тому числі і дивідендів. Він свої доходи ні від кого не приховував. Представник відповідача [PERSON] також вважає, що вимоги позивачки не повинні бути задоволені з трьох причин- це те, що із дивідендів не повинні утримуватися аліменти, що вини в утворенні заборгованості по аліментах відповідача немає та, що позивачка вийшла за межі строку позовної давності, який законом встановлений терміном в один рік при стягненні неустойки/пені/. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази, які маються у справі, приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні вимог позивачки за таких підстав. Спір про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів випливає із визначення поняття доходу відповідача з якого мають утримуватися аліменти. Зокрема мова іде за дивіденди, які він отримував протягом 2004-2006 років, являючись [INFO]. Державна виконавча служба визнала, що з отриманих дивідендів відповідач зобов”язаний був сплачувати аліменти і зробив розрахунок заборгованості від отриманих сум/а.с8 т.1/, розмір який склав в загальній сумі 11374грн.43 коп. Незважаючи на те, що відповідач до цього часу не погоджується з тим, що з дивідендів мають утримуватися аліменти, суд вважає, що нарахування заборгованості по аліментах з дивідендів державною виконавчою службою зроблено правильно. З цього приводу висловив свою думку Верховний Суд України по даній справі у своїй ухвалі від 09 квітня 2008 року / а.с.141-142 т.1/ На цій підставі суд вважає доводи відповідача про те, що він не повинен платити аліменти з дивідендів є безпідставною Згідно зі ст. 196 Сімейного Кодексу України відповідальність за прострочення сплати аліментів наступає в разі наявності такої та в разі наявності вини особи, яка зобов”язана сплачувати аліменти. Суд вважає, що утворення заборгованості по аліментах відповідача перед позивачкою виникло не з його вини, оскільки позивачкою не доведено, що він скривав свої доходи від отримання дивідендів. Нарахування розміру аліментів за спірний період проводилося бухгалтерією ТОВ фірма “Сяйво”, яка володіла всією інформацію нарахованих та виплачених йому дивідендів за 2004-2006 роки і зверталася за консультацією з приводу необхідності утримання аліментів в журнал Дебет-Кредит. В журналі №20/2002 була розміщена консультація на лист фірми в якій зазначалося, що аліменти з дивідендів не утримуються/а.с.41 т.1/. Крім того суд знаходить, що підтвердженням відсутності вини відповідача в утворенні боргу є попереднє рішення суду по даній справі , який в рішенні зазначив, що з дивідендів не стягуються аліменти / рішення Ніжинського міськрайонного суду від 14 листопада 2007 року /а.с.65-69 т1/. Приймаючи рішення у відмові в задоволенні позовних вимог позивачки, суд також вважає, що нею пропущений строк позовної давності, який згідно зі ст. 258 ЦПК України встановлений в один місяць, тобто існує спеціальний строк з приводу стягнення неустойки/пені/.

Outcome: dismissed