Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-09 00:00:00

05 червня 2008 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення суми авансу, який в судовому засіданні підтримав повністю і суду показав, що 28 жовтня 2007 року між нею та відповідачем відбулася домовленість про те, що вона придбає у нього будинок, розташований в [ADDRESS] на який він буде приймати спадщину, за 1500 грн. В цей же день вона сплатила відповідачу аванс у вказаній сумі. Але в теперішній час в неї значно погіршилося матеріальне становище і вона не взмозі нести витрати на нотаріальне посвідчення та реєстрацію придбання будинку, тому просила відповідача повернути їй аванс. Але, враховуючи те, що відповідач відмовився це зробити в добровільному порядку, просить позов задовольнити і стягнути його в судовому порядку разом з судовими витратами в сумі 81 грн. Відповідач [PERSON] позов не визнав і суду показав, що дійсно 28.10.2007 року він отримав від позивачки аванс в рахунок майбутньої купівлі-продажу будинку, розташованого в [ADDRESS] який належав на праві власності його померлій матері, але право власності на який на той момент він ще не зареєстрував. В теперішній час позивачка відмовляється за свої кошти оформляти в нотаріальній конторі договір купівлі-продажу та реєструвати вказаний будинок у встановленому порядку, посилаючись на відсутність коштів. Але він не згоден на повернення їй авансу в сумі 1500 грн., бо в період користування будинком позивачка завдала йому матеріальних збитків, з позовом про відшкодовування яких він до суду не звертається. Свідки [PERSON]. та [PERSON] дали пояснення, аналогічні поясненням сторін. Судом встановлено, що 28.10.2007 року позивачка сплатила відповідачу аванс в рахунок наступного придбання будинку, розташованого в [ADDRESS] в розмірі 1500 грн., про що між сторонами було укладено письмову угоду (а.с.4). З пояснень позивача судом встановлено, що в теперішній час вона не має можливості сплачувати витрати по підготовці та посвідченню договору купівлі-продажу і відмовляється від укладення такого, бо її матеріальне становище значно погіршилося і не дозволяє їй нести вказані витрати, тому вона відмовляється від укладення такого договору. Суд вважає встановленим, що договір купівлі-продажу вказаного нерухомого майна, який сторони лише домовлялися укласти в жовтні місяці 2007 року, між сторонами до теперішнього часу не укладено. Тобто відповідно до ст. 570 ЦК України сплачену позивачкою відповідачу грошову суму в розмірі 1500 грн. слід вважати авансом, а не завдатком. Стаття 571 ЦК України передбачає відповідальність сторін за порушення або припинення зобов»язання, забезпеченого лише завдатком. Тобто правові підстави відмови в поверненні авансу, внесеного в рахунок укладення в майбутньому договору законодавством не передбачено. Крім того розписку про сплату авансу (а.с.4) суд не може також вважати попереднім договором, передбаченим ст. 635 ЦК України, бо в ній відсутні посилання на зобов»язання сторін укласти в майбутньому основний договір, істотні умови майбутнього основного договору. Тому суд вважає позовні вимоги позивачки в цій частині обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю. Незважаючи на те, що відповідач заперечував проти задоволення позову, вказуючи на те, що під час користування його майном позивачка пошкодила деякі господарські споруди, чим завдала йому матеріальної шкоди, у зв»язку з чим в рахунок компенсації вказаної шкоди він не повертає аванс, суд не приймає ці заперечення до уваги, виходячи з наступного. Відповідно до ст.ст.11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Матеріали справи, а також пояснення відповідача свідчать про те, що між ним та позивачкою виникли також зовсім інші правовідносини із заподіяння шкоди його майну, які не охоплюються позовними вимоги про стягнення авансу, з якими звернулася до суду позивачка. Але з самостійними позовними вимогами в цій частині відповідач до суду у встановленому порядку не звертався. Тому суд позбавлений можливості одноразово вирішити заперечення відповідача про наявність майнової шкоди та порядок її відшкодування. Крім того при зверненні до суду позивач сплатив судові витрати по судовому збору в сумі 51,00 грн. та на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 30 грн.(а.с.1,2). Враховуючи те, що суд прийшов до висновку про задоволення позову повністю відповідно до ст.. 88 ЦК України судові витрати слід стягнути з відповідача повністю у сумі 81 грн.

Outcome: approved