overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-02 00:00:00

Прокурор Ічнянського району звернувся до суду з позовною заявою в інтересах Іваницької сільської ради до [PERSON]. про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В позовній заяві вказав, що в Яблунівській школі-інтернаті навчається [PERSON] - [INFO] народження батько якого [PERSON]. - відповідач по справі жодного разу сина не відвідував, станом його здоров'я не цікавиться і ніякої участі у вихованні сина не приймає. Тому просить суд позбавити відповідача батьківських прав та стягнути з нього аліменти на користь школи-інтернату на утримання неповнолітнього сина. Відповідач [PERSON]. в судове засідання не з'явився,про причини неявки суд не повідомив, хоча про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Вислухавши прокурора, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст.. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною є хронічними алкоголіками або наркоманами. Як встановлено в судовому засіданні батьком неповнолітнього [PERSON]. - [INFO] народження являється відповідач по справі (а.с.8) , а мати [PERSON]. рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 27.03.2007 року позбавлена батьківських прав. З довідки Чернігівського міського управління юстиції (а.с.4) реєстрація про народження [PERSON]. проведена 27.01.2000 року по актовому запису № 132 відповідно до ст.. 126 СК України. В судовому засіданні встановлено, що батько останнього ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не бере участь у його вихованні, не піклується про дитину, за час навчання сина в школі-інтернаті жодного разу його не відвідував, матеріально не утримує, а тому його слід позбавити батьківських прав. Одночасно з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-02 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою, в якої просив встановити факт належності договору куплі-продажу квартири по адресу: [ADDRESS]. 86 від 21.02.2002 р. зареєстрований приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу [PERSON] №352, яка належить [PERSON]. У судовому засіданні заявник не з'явився, представив заяву про слухання справи за її відсутністю, підтримала заявлені вимоги. В судовому засіданні зацікавлена особа МКП Бюро технічної інвентаризації не з'явився, просив справу слухати у їх відсутності. Судом встановлено, що 24.02.2000 р. заявниця розірвала шлюб з [PERSON](а.с. 9). Після розірвання шлюбу заявниці було видано паспорт в якому помилково було вказане прізвище „Крнієва” (а.с.6), замість „Корнєєва”. 21.02.2002 р. заявниця придбала квартиру за адресою: [ADDRESS](а.с. 4), у договорі купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS], від 21.02.2002 р. зареєстрованого приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу [PERSON] №352, вказане її прізвище згідно паспорту від 22.01.2000 г. як „Корнієва”. 22.12.2006 р. Артемівським РО ЛМВ УМВС України в Луганської області заявниці був виданий новий паспорт на ім'я [PERSON](а.с.5), що не відповідає прізвищу вказаному у договорі купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS], від 21.02.2002 р. зареєстрованого приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу [PERSON] №352, Встановлення данного факту зявнику необхідно для отримання в БТІ витягу належної їй квартири. Суд вважає можливим ухвалити рішення на попередньому судовому засіданні, в порядку передбаченному ст. 174 ЦПК України. Згідно ст. 256 ч. 1 п. 6 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документа особі, прізвище, ім я, по батькові, місце та час народження якого, зазначені в документі, не відповідають з прізвищем, ім ям, по батькові, місцем та часом народження цієї особи, зазначеними в свідотстві про народження чи паспорті. Вислухавши думку учасників процессу, дослідивши матеріали справи, суд вважає що заявлені вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO]. в розмірі 1\4 частини всіх видів прибутку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подання позовної заяви до повноліття дитини. У судовому засіданні позивач на задоволенні позову наполягала. Відповідач у судове засідання не з'явився, надавши письмову заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, з позовними вимогами згоден. Третя особа у судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце його проведення. Суд, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 09.09.2006 року у відділі РАЦС по місту Куп'янську Куп'янського міськрайонного управління юстиції Харківської області /а.с. 3/ Від вказаного шлюбу є дитина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження /а.с. 4/. На даний момент дитина мешкає з позивачем, що підтверджується довідкою Шевченківської селищної ради № 2349 від 19.05.2008 року. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на її утримання. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тому суд вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини всіх видів його прибутку щомісячно. При задоволенні позову, суд відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, враховує матеріальне становище відповідача, який сплачує аліменти на дитину від першого шлюбу- [PERSON], [INFO]., працює в Шевченківському РВ ГУМВС України в Харківській області. Заробітна плата відповідача за період з листопада 2007 року по квітень 2008 року склала 11719,82 гривні, утримані аліменти - 2929,97 гривень. З відповідача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 51 гривні в дохід держави відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України, яка встановлює, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ст. 81 ЦПК України з відповідача також необхідно стягнути витрати на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи у сумі 7,50 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-02 00:00:00

Позивачі звернулись в суд з позовом до відповідача [PERSON], про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку [ADDRESS], обґрунтовуючи свої вимоги тим, що на підставі договору дарування від 16.08.2002 року їм належить жилий будинок [ADDRESS]. В будинку окрім них був зареєстрований їх син - відповідач по справі. З 16 років, тобто з 2004 року син разом із ним не проживає. Просять визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку [ADDRESS], тому що вони не спроможні сплачувати за нього комунальні послуги, зобов'язати СГІРФО зняти його з реєстрації в будинку. Позивачі в судове засідання не з'явились, але надали суду заяву в якій просять справу слухати в їх відсутність, позов підтримують повністю. Відповідач у судове засідання не з'явився, по невідомій суду причині, про час розгляду справи повідомлений належним чином /а.с.15/. Відповідно до вимог ст.ст. 224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Позивачі не заперечують проти такого вирішення справи. Вислухавши думку позивачів, проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підставах. Як видно з довідки з місця проживання (а.с.6), позивачі та відповідач зареєстровані в будинку [ADDRESS]. Як видно з акту (а.с.5), відповідач є прописаним, але не проживає [ADDRESS], з 2004 року. Згідно ст.ст.71, 72 ЖК України, наймач і члени його родини можуть бути визнані судом таким, що втратили право користування житловим приміщенням, якщо вони не проживають у ньому без поважних причин понад шість місяців. За таких обставин суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивачів та [PERSON], варто визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку [ADDRESS], тому що він не проживає в зазначеному приміщенні з 2004 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-02 00:00:00

Позивачі звернулись в суд з позовом до відповідача [PERSON]., про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку [ADDRESS], обґрунтовуючи свої вимоги тим, що на підставі договору дарування від 16.08.2002 року їм належить жилий будинок [ADDRESS]. В будинку окрім них був зареєстрований їх син - відповідач по справі. З 16 років, тобто з 2004 року син разом із ним не проживає. Просять визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку [ADDRESS], тому що вони не спроможні сплачувати за нього комунальні послуги, зобов'язати СГІРФО зняти його з реєстрації в будинку. Позивачі в судове засідання не з'явились, але надали суду заяву в якій просять справу слухати в їх відсутність, позов підтримують повністю. Відповідач у судове засідання не з'явився, по невідомій суду причині, про час розгляду справи повідомлений належним чином /а.с.15/. Відповідно до вимог ст.ст. 224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Позивачі не заперечують проти такого вирішення справи. Вислухавши думку позивачів, проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підставах. Як видно з довідки з місця проживання (а.с.6), позивачі та відповідач зареєстровані в будинку [ADDRESS]. Як видно з акту (а.с.5), відповідач є прописаним, але не проживає [ADDRESS], з 2004 року. Згідно ст.ст.71, 72 ЖК України, наймач і члени його родини можуть бути визнані судом таким, що втратили право користування житловим приміщенням, якщо вони не проживають у ньому без поважних причин понад шість місяців. За таких обставин суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивачів та [PERSON]., варто визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку [ADDRESS], тому що він не проживає в зазначеному приміщенні з 2004 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-02 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, в якому зазначила, що 19.06.2003 р. вона уклала шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу має малолітнього сина [PERSON]-[INFO]., який після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею. Протягом всього спільного життя між нею та відповідачем не було порозумінь. При вирішенні побутових питань постійно виникали непорозуміння, сварки, взаємні образи. У травні 2008 року вони припинили сімейні відносини і вона не бажає поновлювати їх. Спірного майна у них не має. Шлюб у неї з відповідачем перший. У попередньому судовому засіданні позивачка [PERSON]. підтримала свої позовні вимоги і просить суд розірвати шлюб з відповідачем, строк на примирення їй не потрібен, т.я. поновлювати шлюбні стосунки наміру не має. Відповідач у попередньому судовому засіданні позовні вимоги визнав, заперечень проти позову не має, також просить суд розірвати шлюб, строк на примирення йому не потрібен, поновлювати шлюбні відносини з позивачкою намірів не має. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що 19.06.2003 р. між позивачкою і відповідачем був зареєстрований шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції м.Києва, актовий запис № 721. /а.с.4/ Від цього шлюбу позивачка має малолітнього сина [PERSON]- [INFO]., який після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею. /а.с.5/ Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперчило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, тому що позивачка наполягає на своїх позовних вимогах про розірвання шлюбу, строк на примирення їй не потрібен, відповідач позов визнає і також просить суд розірвати шлюб, тому суд вважає, що їх сім'я розпалась, оскільки сторони не бажають відновлювати сімейні стосунки, тому подальше спільне життя буде суперечити інтересам кожного з подружжя та інтересам малолітнього сина.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить розірвати шлюб з відповідачем. В судовому засіданні позивач позов підтримала, суду пояснила, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 19 листопада 1983року. Від шлюбу мають дітей: сина [PERSON] , [INFO] року народження та доньку- [PERSON] , [INFO] року народження. Подальші шлюбні відносини з відповідачем не можливі, так як вони з чоловіком не розуміють один одного, часто в сім»ї виникають сварки, мають різні типи характеру, що не дає можливості порозумітися та продовжувати подальше сімейне життя. Після розірвання шлюбу діти будуть проживати з позивачкою. Відповідач в судове засідання з"явився, позовні вимоги підтримав, не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачем. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає за доцільне позов задовольнити , оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з подружжя та їх дітям. Враховуючи вище викладене суд вважає, що позов підлягає задоволенню і шлюб необхідно розірвати .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-02 00:00:00

20.05.2008 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 22.11.2007р. між ним та відповідачем по справі було укладено договір позички на суму 10000 гривень для своїх особистих потре, які відповідач зобов'язувався повернути до 22.12.2007р., про що написав розписку. У вказаний строк відповідач борг не повернув. На його прохання добровільно повернути гроші і сплатити борг відповідач відмовляється, переховується від нього. Просить стягнути з відповідача борг в сумі 10000грн., понесені судові витрати в сумі 130грн., та три відсотки річних. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до вимог ст.ст. 224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає іншій стороні (позичальнику) кошти або речі, позначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцю таку ж суму коштів (суму позики) або така ж кількість речей такого ж роду і якості. Договір позики вважається ув'язненим з моменту передачі чи грошей інших речей, визначених родовими ознаками. Як видно з розписки від 22.11.2007р. /а.с.4/, між позивачем та відповідачем по справі укладено договір позики, згідно якого останній зайняв гроші у позивача в сумі 10000 гривень, які зобов'язався повернути 22.12.2007 року. Таким чином, сторони уклали договір позики на суму 10000грн. Однак, до розгляду справи в суді борг відповідачем не погашений. При таких обставинах суд вважає, що доводи позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і на його користь необхідно стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 10000 гривень. Також позивач просить стягнути з відповідача 3% річних, тобто 152,05грн. = (10000*(3/365/100)*185). Згідно ст.88 ЦПК України, на користь позивача підлягає стягнути з відповідача судові витрати в сумі 30грн., а також судовий збір в сумі 100грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача заподіяну йому шкоду у розмірі 2422,99 грн., мотивуючи тим, що така шкода була завдана [PERSON], порушенням правил користування електричною енергією для населення, що виявилося у накиді проводу на ввід поза приладу обліку. Сторони у судове засідання не з'явилися надали суду заяви про слухання справи у їх відсутність: представник позивача змінив позовні вимоги просив стягнути з відповідача шкоду в розмірі 1422,99грн, у зв'язку з тим, що відповідачем було сплачено 1000,00грн.; представник відповідача зі зміненими вимогами позивача згоден просив суму заборгованості розстрочити на три місяця. Судом встановлено, що відповідно до акту № 05953 від 04.05.2006р. на а.с.6 у [PERSON] за адресою: [ADDRESS], було виявлено порушення правил користування електричною енергією для населення шляхом підключення навантаження споживача мінуючи електролічильник; накид проводу на ввід поза приладу обліку. Відповідно до расшифровки щодо начислення за порушення Правил користування електроенергії на а.с. 7 сума спричинених збитків [PERSON] складає 2422,99грн. З квитанцій №6402031 від 01.07.2008р. та № 3500721 від 13.06.2008р. вбачається, що [PERSON] було сплачено за електроенергію загальною сумою 1000,00грн., таким чином сума заборгованості за відшкодування збитків складає 1422,99грн. Відповідно до п.48 Правил користування електричною енергією для населення споживач несе відповідальність за крадіжку електричної енергії в разі самовільного підключення до електросітці та споживання електричної енергії без приборів обліку. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Також з відповідача підлягає стягненню на користь позивача витрати з інформаційне - технічного забезпечення та судовий збір. Вважаючи на те що у відповідача склалося важке матеріальне становище та він не має можливості сплати завдану шкоду та просить розстрочити суму шкоди строком на три місяця, а представник позивача не заперечував проти розстрочки, суд вважає за можливе розстрочити суму заподіяної шкоди. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] пред'явила позов до [PERSON] про стягнення аліментів. Позивачка вказала, що за час спільного проживання з відповідачем у них народився син [PERSON] [INFO]р.н.. Посилаючись на те, що відповідач не працює, та не виконує свій обов'язок по утриманню дитини добровільно, вона несе самостійно витрати на харчування, та догляду за дитиною, тому просить стягнути аліменти в твердій грошові сумі в розмірі 250 грн. щомісячно. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала, просить позов задоволити. Разом з тим позивачка вказала що фактично відповідач не працює, немає стабільного заробітку та протягом тривалого часу не надає жодної допомоги на утримання дитини. Вона самостійно повністю утримує та займається вихованням сина, однак коштів на належне утримання їй не вистачає, тому просить стягнути з відповідача аліменти, твердій грошові сумі. Відповідач в попередньому судовому засіданні визнає позов в повному обсязі. Згідний сплачувати аліменти щомісячно в розмірі визначеному в позовній заяві. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає до задоволення. Встановлено, що від спільного проживання у сторін мається неповнолітній син [PERSON] [INFO]р.н..,який проживає з позивачкою перебуває на повному її утриманні. З пояснень позивачки вбачається ,що відповідач вихованням дитини не займається, матеріальної допомоги не надає і офіційно ніде не працює не має стабільного заробітку. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Отже, даної норми Закону відповідач не виконує. Судом встановлено, що відповідач офіційно не працює, за цих обставин, позивачка просить присудити з нього аліменти у твердій грошовій сумі. Згідно ст.184 Сімейного Кодексу якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Виходячи з наведеного, суд вважає за необхідним задоволити вимоги позивачки та присудити аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 250грн. на утримання сина, оскільки відповідач офіційно не працює та немає стабільного заробітку.. При цьому визначаючи розмір аліментів до стягнення з відповідача суд виходить з вимог ст. 182 ч.2 Сімейного Кодексу України, яким передбачено мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. За наведених обставин суд вважає за можливе задоволити вимоги позивачки, визначити розмір стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON] [INFO]р.н.. в сумі 250 грн.

Outcome: approved