Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить зобов'язати [PERSON] не чинити перешкод позивачу у спілкуванні та побаченні з сином, [PERSON],[INFO], усунути перешкоди позивачу з боку відповідача у спілкуванні та побаченні з сином, шляхом встановлення наступних днів та періодів спілкування позивача з сином: з 17.00 середи до 08-00 год. четверга щонеділі; з 08-00 п'ятниці до 18-00год. суботи щонеділі, з 01 січня по 7 січня щорічно, з 25 березня по 31 березня щорічно, з 01 травня по 05 травня щорічно, з 01 липня по 15 серпня щорічно, з 01 листопада по 10 листопада щорічно, з 11 грудня по 19 грудня щорічно, мотивуючи тим що відповідачка не виконує рішення виконкому від 14.09.2007року щодо встановлення днів спілкування з сином, заперечує проти зустрічі та спілкування з дитиною у зв'язку з чим порушуються його права батька визначені СК України. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали за підставами вказаними в позові, доповненнях до нього, просили позов задовольнити. Відповідачка позов не визнала, просила в його задоволенні відмовити, з урахуванням того, що вона згодна на спілкування батька з сином тільки у її присутності, мотивуючи тим, що спілкування з батьком негативно впливає на дитину, позивач характеризується негативно, здатний на протиправні вчинки, а також те що дитина хворіє, позивач не повідомляє де буде дитина такий тривалий час мешкати, за якою адресою, з ким знаходитиметься, оскільки вона як мати має знати де знаходиться її дитина, не заперечувала про добрі стосунки між батьком та дитиною, вважає що позивач при спілкуванні з дитиною без її участі буде переконувати дитину для впливу на відповідачку з приводу порушеної кримінальної справи №010320/07, також вважає рішення органу опіки та піклування про встановлення часу спілкування з дитиною, таким що прийняте з порушенням вимог СК України. Представник органу опіки та піклування суду пояснила, що рішення №114 від 14.09.2007року відносно спілкування дитини з батьком є обґрунтованим, висновок щодо часу спілкування ґрунтується на з'ясуванні всіх обставин, та в частині цього часу спілкування батька з дитиною, вимоги мають бути задоволені, інший час має бути визначений за домовленістю між батьками. Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються нормами СК України та іншими нормативними актами. Відповідно до норм Закону України „Про охорону дитинства” батьки або особи які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який за позовом чоловіка розірвано згідно судового рішення, від шлюбу мають неповнолітню дитину[PERSON], [INFO]. Згідно рішення виконавчого комітету Суворовської районної у м. Херсоні ради від 14.09.2007 року встановлені дні спілкування [PERSON]зі своїм малолітнім сином [PERSON],[INFO], щосереди з 17.00 до 8.00 четверга, щоп'ятниці з 17.00 до 18.00 суботи. Відповідачкою не заперечується, що з серпня 2007року вона не дозволяє спілкуватися з дитиною та не виконує вказане рішення з підстав протиправних дій позивача стосовно неї. Ухилення від виконання рішення органу опіки та піклування, є в силу ч.1 ст. 159 СК України, підставою для звернення до суду з позовом про усунення цих перешкод. Виходячи з вимог ст. 157 СК України, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має право перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Представник органу опіки та піклування, суду пояснив, що спілкуючись з дитиною, остання прихильно ставиться до батька, також зазначив, що обидва батьки маючи неприязнені відносини між собою, не втягують в них дитину, добре ставляться до дитини, мати не наставляє дитину проти батька, що відповідачкою не заперечується. В судовому засіданні позивач пояснив, що має право на спілкування з дитиною, тому зазначені ним періоди спілкування з дитиною визначені рівністю прав батьків, при чому в місці обраному позивачем, а також його батьки також будуть спілкуватися в цей час з онуком. Не заперечував, що мав заборгованість по аліментам, сплачує аліменти на утримання дитини приблизно 200грн. щомісячно., які вважає недостатніми. Відповідно до ст. 159 СК України, вирішуючи спір щодо участі у вихованні дитини того з батьків хто проживає окремо від неї, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини з урахуванням віку, стану здоров'я, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, дитина має вік повних 6 років, відвідує дитячий садок, по досягненню шкільного віку піде в перший клас, знаходиться на диспансерному обліку як така що часто хворіє рецидивірующим бронхітом, атопічним дерматитом, з 2006року - нічне не утримання сечі, з червня 2005року по вересень 2007року оздоровлювалася в дитячому комплексі №1 санаторного типу, обстежується з приводу дискенизії жовчовивідних шляхів, позивач за попереднім місцем роботи характеризується незадовільно, в силу ст. 89 КК України не судимий, як свідчить довідка від 11.01.2008року ,по факту заподіяння [PERSON]тілесних ушкоджень [PERSON] порушена кримінальна справа №010320/07 за ознаками злочину, передбаченого ст. 122 ч.1 КК України, відносини між батьками дитини неприязнені, батько дитини з 1.11.2007р. має дохід 500грн. з яких сплачує аліменти. Виходячи з норм Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Для застосування судом норм ст. 157 СК України, в силу вимог ст. 60 ЦПК України, відповідачкою не надано доказів того, що спілкування дитини з батьком перешкоджає нормальному розвиткові їх дитини. Суд не приймає до уваги посилання відповідачки на вимоги ч.2 ст. 161 СК України, оскільки вони стосуються спору щодо місця проживання малолітньої дитини, який не є предметом розгляду даної справи. При таких обставинах, суд вважає, що вимоги про усунення перешкод у виконанні рішення органу опіки та піклування ґрунтуються на законі. Що стосується встановлення днів та періодів спілкування позивача з сином, як способів участі у вихованні дитини, суд вважає, що зазначені позивачем дні і періоди спілкування з сином не відповідають віку дитини, його стану здоров'я, іншим обставинам, що мають істотне значення. Суд не може погодитися з вимогами позивача щодо спілкування і побачення з дитиною в місці обраному ним протягом кількох днів та тижнів, в зв'язку з тим, що виходячи з його матеріального стану, наявності порушеної кримінальної справи з приводу нанесення тілесних ушкоджень відповідачці, не спростованих характеризуючих даних про особу позивача, стану здоров'я дитини, місце знаходження дитини в момент його спілкування з батьком повинно бути відоме матері дитини, в зв'язку з чим в цій частині суд вважає можливим вийти за межі позовних вимог. За таких обставин, оцінивши у сукупності, дослідженні у судовому засіданні, докази, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Outcome: partial