Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-25 00:00:00

Позивач в своїй заяві вказує, що у відповідності із умовами укладеного між ЗАТ ” УМЗ” і відповідачем договору №1967090 від 11.12.2004 року “Про надання послуг мобільного зв'язку” та Додаткової угоди до договору, остання користувалася послугами стільникового радіотелефонного зв'язку і зобов'язана регулярно оплачувати вартість обслуговування мобільних телефонів, включаючи щомісячну абонентну плату. Але відповідачка своїх зобов'язань не виконує і за нею в період з 01.07.2007 року по 29.09. 2007 року виникла заборгованість, яка складається із пені за прострочення сплати за послуги та договірної санкції , яку позивач і просить стягнути. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, а також суду пояснив , що основну суму заборгованості за послуги мобільного зв'язку відповідачка сплатила до подачі позовної заяви до суду, тому її розмір не підлягає стягненню . Відповідачка у судове засідання не з'явилася , хоча була повідомлена належним чином і знала про день, час і місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення їй судової повістки. Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін вважає, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав: Так, 11.12.2004 року, між сторонами був укладений договір №1967090 „Про надання послуг стільникового зв'язку та додаткової угоди до договору, в п.1.3 яких передбачається стягнення штрафу на випадок дострокового припинення договору, до якого входить і несвоєчасна сплата за надання послуг в розмірі 2 грн. 74 коп. за кожен день, що залишився до закінчення терміну дії договору, починаючи з дня несплати коштів. В зв'язку з призупиненням користування мобільним телефоном, відповідач перестав сплачувати абонентську плату. На даний час, основну суму заборгованості в розмірі 74, 31 грн. відповідачка сплатила ще до подачі позовної заяви до суду. На цю суму заборгованості нарахована пеня в сумі 0,71 грн., виходячи з облікової ставки НБУ- 8, 5% річних. Враховуючи, що відповідач заключив договори терміном на 365 днів , а користувалася мобільним зв'язком не весь час дії договору . На ці дні з розрахунку 2 грн.74 коп. за один день був нарахований штраф в сумі 556, 22 грн. Тобто, загальна сума штрафу в декілька разів перевищує основну суму заборгованості по абонентській платі і ніяк не залежить від суми боргу, а тільки в кількості днів коли абонент перестав користуватися мобільним зв'язком. Причому договір абсолютно не враховує з яких причин абонент не вносить плату за послуги зв'язку. Такі договори та додаткові угоди до нього суперечать поняттям зобов'язанням закріплених в ст.ст.509, 627 ЦК України де вказано, що зобов'язання сторін мають ґрунтуватися на засадах добросовісності та справедливості. Більш того, договір, а особливо додаткова угода до нього складені таким чином, що з нього не можна визначити строки застосування штрафних санкцій, які самі по собі є надмірними. Стягнення штрафних санкцій , які перевищують розмір основного боргу не можна визнати справедливим, тому суд вважає достатнім стягнути штрафні санкції в розмірі основної заборгованості за послуги зв'язку , що буде відповідати засадам розумності і справедливості, як це передбачено поняттям зобов'язання.

Outcome: partial