Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON]визнання недійсною відмови від спадщини, визнання права на частку в спадковому майні і визнання щодо цієї частки недійсним свідоцтва про право на спадщину, реальни й поділ спадкового майна, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер її батько [PERSON]Спадкоємцями після померлого були вона, її брат та мати - відповідачка у справі. Вони проживають в [ADDRESS]. В 1999р. вона тяжко хворіла, була прооперована, тривалий час знаходилась на лікуванні в медичних установах. Довгий час була закута у фіксуючий корсет. Після смерті батька відкрилась спадщина. Її мати та брат відвезли до нотаріуса в нотаріальну контору, де вона написала відмову від спадщини. При цьому мати запевняла її, що будинок - спадщина буде її, і що її права не будуть порушені, так як вона і брат мають право на будинок. Збіг тяжких обставин, її важка хвороба та смерть батька, яку вона тяжко переживала, примусили її укласти таку угоду на край невигідних для неї умовах. Підписавши відмові від спадщини, вона позбавила себе житла. Мати та брат виганяють її з будинку, винесли з її кімнати більшу частину речей, тому вона звернулась до суду. Просила визнати недійсною відмову від спадщини, визнати за нею право на &frac12; частку в спадковому майні і визнати щодо цієї частки недійсним свідоцтва про право на спадщину, реально поділити спадкове майно, визнавши за нею право власності на &frac12; частку спадкового майна. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на частку в спільному майні подружжя, мотивуючи його тим, що вона перебувала у шлюбі з [PERSON], який помер [INFO] Під час шлюбу ними за спільні кошти було збудовано [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складалась з цілого житлового [ADDRESS]і господарських будівель. 17.12.1999р. діти- дочка [PERSON] і син [PERSON] відмовились від належної їм частки спадковго майна, що залишилось після смерті батька. Відповідно до до Свідоцтва про право на спадщину за законом від [INFO] позивачка одноособово стала спадкоємцем майна чоловіка, тобто власницею [ADDRESS]. Нотаріусом у відповідності до Глави 4 інструкції « Про порядок вчинення нотаріальних дій» не вирішувалось питання про те, чи маю я право на частку в спільному майні, набутому під час шлюбу, тобто на &frac12; частину спільно нажитого майна, а саме [ADDRESS]незалежно від спадкової частки померлого чоловіка. В зв»язку з чим, їй повинно бути належати 75% будинку: 50% - частка в спільному майні подружжя та 25 % - спадкова частка від померлого чоловіка.При цьому позивачка посилається на ст. 368 ч.3 ЦК України і ст. 60 ч.1 СК України. Ухвалою Староміського районного суду м. Вінниці від 24.04.2008р. дані позови були об»єднанні в одне провадження. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свої позовні вимоги підтримала за обставин, викладених в позовній заяві. Позов [PERSON] не визнала. Суду пояснила, що вона тривалий час хворіла, знаходилась на лікуванні в м. Вінниці і в м. Києві, де їй робили хірургічну операцію. В той час знаходилась у важкому матеріальному становищі. Не мала можливості займатись питаннями щодо спадщини. На прохання матері вона підписала відмову від спадщини, оскільки мати пообіцяла пізніше переоформити частину будинку на неї. Матері вона повністю довіряла. Вона постійно проживала в цьому будинку, займала одну житлову кімнату. Однак через деякий час брат [PERSON] посварився з нею та став висловлюватись, що право на будинок вона не має. Мати його в цьому також підтримувала. Остання проживає в селі в будинку свого батька. Боячись що її виселять з будинку, вона звернулась до суду з позовом. На виконання рішення Староміського районного суду м. Вінниці від 08.02.2005р., яке на той час було чинним і яке на даний час є скасованим, яким її позов було задоволено, нею було виконано за власні кошти всі вказівки суду, переобладнано приміщення відповідно до 2 варіанту висновку судової будівельно-технічної експертизи, зроблено окремий вихід. Тому просить суд її позов задовольнити відповідно до рішення Староміського районного суду м. Вінниці від 08.02.2005р. В позові [PERSON] просить відмовити. Нею дійсно не заперечується той факт, що [ADDRESS], її батьки будували разом за спільні кошти і даний будинок є спільним майном подружжя, однак [PERSON] маючи право на &frac12; частку будинку як переживше подружжя, даним правом не скористалась, отримала спадщину на весь будинок, при цьому зазначила в заяві, що спадкодавесь її чоловік, власник всього будинку. При розгляді цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсною відмову від спадщини, визнання права на частку в спадковому майні, визнання щодо цієї частки недійсним свідоцтва про право на спадщину, реальний поділ спадкового майна [PERSON] зустрічного позову не пред»являла щодо її права на частку майна як пережившого подружжя. Після смерті чоловіка позивачки пройшло сім років. Пропущено строк позовної давності для пред»явлення вимоги позивачки. Представник відповідачки [PERSON] - [PERSON] позов [PERSON] підтримав в повному обсязі за обставин, викладених в позові, позов [PERSON] не визнав. Суду показав, що його мати [PERSON] разом зі своїм чоловіком збудували [ADDRESS]. Після смерті чоловіка, вона як переживше подружжя, має право на &frac12; частку спільного майна домоволодіння. При оформленні спадщини дане право їй нотаріусом роз»яснено не було. Тому просить суд позов [PERSON] задовольнити, а в позові [PERSON] відмовити. Суд, вислухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення, а позов [PERSON] - до повного задоволення. Даного висновку суд дійшов зі слідуючих підстав. Судом встановлено, що [ADDRESS] - є спільним майном подружжя, будувався за спільні сімейні кошти подружжя [PERSON] та [PERSON]і даний факт сторонами не оспарюється. Документально даний будинок було оформлено на на [PERSON], згідно свідоцтва про право особистої власності на будівлю №[NUMBER] від [INFO]. і довідки-характеристики, виданої ДКП «ВООБТІ» 22.12.1999р. ( т.2 а.с.48,49 ). [INFO] помер [PERSON]- чоловік [PERSON] і батько [PERSON] та [PERSON] ( т.2 а.с.6). [PERSON] перебувала з ним у шлюбі з 03.02.1957 р. ( т.2 а.с.5). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з цілого житлового [ADDRESS] з господарськими будівлями, а також з грошових вкладів з нарахованими відсотками та компенсаціями, що зберігаються в філії №8320 /062 вінницького міського відділення ощадного банку №8672 на рахунках №[NUMBER], №[NUMBER], належних померлому на підставі ощадних книжок, виданих цією ж філією. 17.12.1999р. [PERSON] та [PERSON] відмовились від належної їм частки спадкового майна, що залишилося після смерті їх батька - [PERSON], що мешкав в [ADDRESS], померлого [INFO], що підтверджується заявою поданою державному нотаріусу Другої Вінницької державної нотаріальної контори ( т.1 а.с.62). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від [INFO], виданого державним нотаріусом Другої Вінницької державної нотаріальної контори за №[NUMBER], спадкоємцем майна [PERSON] є його дружина [PERSON]( т.1 а.с.6). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від [INFO], виданого державним нотаріусом Другої Вінницької державної нотаріальної контори за №[NUMBER], [PERSON] успадкувала також грошові вклади з нарахованими відсотками та компенсаціями, що зберігаються в філії №8320/062 Вінницького міського відділення ощадного банку №8672 на рахунках №[NUMBER],№[NUMBER], належних померлому на підставі ощадних книжок, виданих цією ж філією ( т.1 а.с.7). Судом встановлено, що [PERSON] дійсно тривалий час знаходилась на лікуванні в різних медичних установах, починаючи з 18.02.1999р., що підтверджується випискою з історії хвороби стаціонарного хворого та довідками ( т.1 а.с.17,18). Зазначений факт підтвердили також допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Також даними свідками було підтверджено факт перебування [PERSON] в неприязних стосунках з матір»ю [PERSON] та братом [PERSON] Останній створює сім»ї позивачки нестерпні умови для спільного проживання. 04.07.2000р. [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] Прізвище після одруження прийняла - «[PERSON]» ( т.1 а.с.23).Згідно свідоцтва про народження [PERSON]- є батьком [PERSON] ( т.1 а.с.23). [PERSON] постійно проживала та проживає в [ADDRESS] і даний факт сторонами не оспорюється. Відповідачка [PERSON] проживає в [ADDRESS]. Позивачка [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини на вкрай невигідних для себе умовах внаслідок збігу тяжких обставин та внаслідок обману. Вона фактично позбавила себе права власності на єдине житло, знаходячись в фактичній матеріальній залежності від матері- [PERSON], яка також надавала їй матеріальної допомоги у зв»язку з тривалою хворобою, надавала кошти на лікування та проведення хірургічних операцій, а також надавала матеріальну допомогу в реабілітаційний період. При цьому довірившись своїй матері, яка завірила, що не позбавить її права власності на частину житла, підписала відмову від спадщини. Встановленим судом фактам відповідають правовідносини, що виникли з права спадкування за законом, які регулюються Цивільним кодексом України. Відповідно правил п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України ( в редакції 2003р.) правила цього кодексу застосовуються до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов»язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Оскільки встановлені правовідносини виникли до набрання чинності ЦК України 2003р., то до встановлених правовідносин слід застосувати правила ЦК України в редакції 1963 року. Відповідно правил ст. 57 ЦК України ( 1963 року) угода укладена внаслідок обману, а також угода, яку громадянин був змушений укласти на вкрай невигідних для себе умовах внаслідок збігу тяжких обставин, може бути визнана недійсною за позовом потерпілого. Відповідно до правил ст.60 ЦК України ( 1963 року ) недійсні частини угоди не тягнуть за собою недійсності інших її частин, оскільки можна припустити, що угода була укладена і без включення недійсної її частини. Відповідно до ст. 529 ЦК України ( 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого. Відповідно правил ст. 553 цього ж кодексу визначено право на відмову від спадщини. Відповідно правил ст. 554 цього ж кодексу у разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом, його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках. Правила цієї статті не застосовуються до випадків, коли спадкоємець відмовився від спадщини на користь іншого спадкоємця. Відповідно правил ст. 562 ЦК України ( 1963 року) при недосягненні згоди про поділ спадкового майна, поділ проводиться судовим порядком відповідно до часток, належних кожному з спадкоємців. Право позивачки [PERSON] порушено невизнанням її права на &frac14; частку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON] та підлягає судовому захисту шляхом визнання права. Відмову [PERSON] від прийняття спадщини слід визнати недійсною, оскільки позивачка відмовилась від прийняття спадщини на вкрай невигідних для себе умовах внаслідок збігу тяжких обставин та внаслідок обману. Свідоцтво про право на спадщину за законом, виданого [INFO] нотаріусом Другої Вінницької державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі №[NUMBER], слід визнати частково недійсним. Суд дійшов висновку, що оскільки позивачка є дочкою померлого [PERSON], то право власності на &frac14; [ADDRESS]слід визнати за нею в порядку спадкуавння за законом за першою чергою спадкоємства. Інша частина будинку залишається за відповідачкою [PERSON] Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 10.08.2006р. і яка є чинною на даний час, встановлено, що [PERSON] не було порушено передбачених законом термінів позовної давності звернення до суду. Зокрема, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалаь або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила відповідно до ч.1 ст. 161 ЦК України За ст.76 ЦК України ( 1963року) початок перебігу строку позовної давності визначено як день виникнення права на позов: коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення свого права. З моменту звернення [PERSON] до [PERSON]( тобто з 21 березня 2003 року) остання взнала або могла знати, що її права порушуються і саме з цього часу у неї виникло право на позов. Цим правом вона скористалась в рамках позовної давності, передбачної ст.257ч.1, 261, не порушивши передбачених законом термінів позовної давності. Таким чином обставини, встановлені судовим рішенням , що набрало законної сили, не доказуються при розгляді при розгляді справ відносно особи, щодо якої встановлено дані обставини. Так, відповідно до ч.1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини ( навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо ) самостійного заробітку. Згідно ч.1 ст. 156 ЖК України члени сім»ї власника жилого будинку ( квартири ), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку ( квартири ), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Тому, відповідно ч.4 ст. 156 ЖК України до членів сім»ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч.2 ст.64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку ( квартири ) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку ( квартири ) і колишнім членом його сім»ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені ст. 162 цього Кодексу. Зокрема сторонами безспірно було визнано факт того, що [ADDRESS]- є спільним майном подружжя. Побудований батьком [PERSON] та матір»ю [PERSON] в зареєстрованому шлюбі на їх спільні кошти. А тому &frac12; частина даного будинковолодіння належить останній, як частка в спільному майні подружжя. Згідно ч.2 ст.5 Закону України « Про нотаріат», нотаріус зобов»язаний сприяти громадянам, підприємствам, установам і організаціям у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз»яснювати права і обов»язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду. Зокрема, як вбачається з копії спадкової справи ( т.2 а.с.44-51 ), при написанні заяви [PERSON] про прийняття нею спащини після померлого чоловіка, нотаріусом не роз»яснено наслідки даної нотаріальної дії та не роз»яснено її право на спільне майно подружжя, передбачене ст. 22 КЗпШС ( т.2 а.с.45). Згідно заяви [PERSON] до Другої Вінницької нотаріальної контори, останній відмовився від належної йому частки спадкового майна, яке залишилось після смерті батька [PERSON] і дана заява ним оспорена до суду не була ( т.2 а.с.46). Таким чином суд приходить до висновку, що відповідачці, яка також є позивачкою по справі [PERSON] повинно належити 75 % будинку по [ADDRESS]: 50% - частка в спільному майні подружжя, 25% - спадкова частка після смерті чоловіка. Оскільки в силу ст. 11 ЦПК України дана справа розглядалась в межах і на підставі доказів сторін та інших осіб, які брали участь по справі, сторонами не заявлялось клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи щодо реального поділу спадкового майна, а сам суд позбавлений такої можливості, а тому в даній частині позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: partial