Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-26 00:00:00

У вересні 2007 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення матеріальної шкоди і моральної шкоди, завданої смертю його матері [PERSON], загиблої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася [INFO] у вечірній час. За обставинами події водій [PERSON], що керував автомобілем ВАЗ-2101 держномер [NUMBER], рухаючись на 7 кілометрі 120 метр автодороги Маріуполь-Урзуф Першотравневого району Донецької області, скоїв наїзд на пішоходів, в тому числі [PERSON], які йшли по смузі його руху в супутньому напрямку, внаслідок чого пішоходи були смертельно травмовані. Кримінальна справа у відношенні [PERSON], порушена за ознаками злочину за ст. 286 ч. 3 КК України, закрита за постановою від 30.08.2007р. на підставі ст. 6 п. 2 КПК України. Просить стягнути з відповідача, як винуватця смерті матері, у відшкодування матеріальних збитків суму витрат на поховання, ритуальні послуги, встановку пам"ятника, поминальні обіди, що загалом складає суму 6500грн. А також компенсувати моральну шкоду, що полягає у вкрай пригніченому стані після смерті самої близької рідної людини, наслідків у вигляді погіршення психічного і фізичного розладу здоров"я, змушеної зміни звичного способу життя, що потребує для відновлення його стану додаткових зусиль, спричинену моральну шкоду оцінює в сумі 10000грн. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги і надав пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві. Відповідач в ході попереднього судового розгляду і судовому засіданні визнав пред"явлені до нього позовні вимоги частково: визнав матеріальні збитки на поховання, ритуальні послуги в повному обсязі, що підтверджені платіжними документами; вимоги ж про відшкодування немайнової шкоди заперечував в повному обсязі. Пояснив, що [INFO] у вечірній час рухався по трасі, побачив автобус ЛАЗ, що зламався. Побачивши жінку - потерпілу [PERSON], що рухалась по проїзжій частині, одразу ж став гальмувати, але наїзду не вдалось запобігти внаслідок наморозі на дорозі, з"їзджаючи на узбіччя скоїв наїзд ще на двох пішоходів. Не заперечує, що від його дій загибла [PERSON], проте складу злочину в його діяї немає, оскільки потерпіла в момент ДТП рухалась всупереч вимогам правил дорожнього руху, внаслідок чого відмовлено в порушенні кримінальної справи за ознаками ст. 286 ч. 3 КК України на підставі ст. 6 п. 2 КПК України. У зв"язку з цим не визнає пред"явлені до нього вимоги про відшкодування моральної шкоди. Проте, в подальше судове засідання відповідач [PERSON], будучи повідомленим належним чином про час і місце розгляду справи, не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, у зв'язку з чим суд вважає за можливе із врахуванням положень ст.ст. 224-225 ЦПК України зі згоди позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Зі змісту постанови ст.слідчого відділу з ДТП УВС в Донецькій області від 30.08.2007р., ухваленої після скасування попередніх постанов від 12.04.2005р., 28.07.2006р., про закриття справи стосовно [PERSON] за ознаками злочину за ст. 286 ч. 3 КК України на підставі п. 2 ст. 6 КПК України, вбачається, що [INFO] [PERSON] керуючи автомобілем ВАЗ-2101 держномер [NUMBER], належним на праві власності його батькові [PERSON], на 7 км 120м автодороги Маріуполь-Урзуф Першотравневого району Донецької області, скоїв наїзд на пішоходів, в тому числі [PERSON], що йшли по смузі його руху в супутньому напрямку, внаслідок чого були смертельно травмовані. В умовах даного ДТП [PERSON] не мав технічної можливості запобігти наїзду на пішоходів шляхом виконання вимог ст.ст. 12.2 і 12.3 ПДД України, невідповідностей зазначеним вимогам ПДД, які б, з технічної точки зору, знаходились в причинному зв"язку з настанням події, не вбачається. Втім, з технічної точки зору, в причинному зв"язку з настанням події, знаходилась та обставина, що пішоходи, в тому числі [PERSON], здійснювали рух у темний час доби по проїзжій частині, не відзначивши себе на дорозі, що не дозволило водію [PERSON] своєчасно виявити їх і своєчасно застосувати заходів до запобігання ДТП. Дані належні дії пішоходів передбачались п. 4.4. ПДД України (а.с. 7-10). За інформацією прокуратури Донецької області вищезгадана постанова про закриття кримінальної справи від 30.08.2007р. скасована 05.10.2007р. прокуратурою області (а.с. 53-54). На ухваленні судового рішення по даній цивільній справі без наслідків повторного розгляду матеріалів кримінальної справи № 81-382 відносно [PERSON] наполягав позивач і його представник. Згідно із загальними підставами відповідальності за завдану майнову шкоду у відповідності зі ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Позивач [PERSON] згідно із свідоцтвом про народження, виданим 19.07.1962р. Жовтневим райвідділом ЗАГС м. Жданова (нині - Маріуполя) - актовий запис № 1213, є сином [PERSON], яка померла [INFO] внаслідок ДТП (а.с. 10) обгрунтовано звернувся до суду із даним позовом. З матеріалів справи вбачається, що володільцем джерела підвищеної небезпеки - автомобіля ВАЗ-2101 д/н [NUMBER] станом на момент ДТП є відповідач [PERSON], який на правовій підставі керував транспортним засобом, що належить на праві власності його батькові [PERSON] (а.с. 7). Сторонами не оспорюється і підтверджено письмовими доказами, що дії [PERSON] [INFO] потягли смерть потерпілої [PERSON]. Відтак, витрати понесені позивачем на поховання матері, ритуальні послуги і речі, помінальні обіди, виготовлення і встановку пам"ятника, облаштування дільниці на цвинтері на загальну суму 5848грн., як підтверджені первісними платіжними документами (а.с. 11, 43, 45-48), у якості відшкодування матеріальної шкоди, беручи до уваги положення ч. 3 ст. 1193 ЦК України, підлягають стягненню у зазначеному обсязі з заподіювача шкоди - [PERSON] В задоволенні решти вимог щодо відшкодування матеріальної шкоди суд відмовляє за недоведеністю. Обговорюючи питання про компенсацію моральної шкоди, суд знаходить переконливими доводи позивача щодо відчуття сильного емоційного переживання і вкрай пригніченого психологічного стану від загибелі найближчої рідної людини - матері, що негативно відбилось на його фізичному стані здоров"я і потягло необхідність лікування (а.с. 44). Відповідно до ст. 1193 ч. 2 ЦК України, якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого, розмір відшкодування зменшується. Зважаючи на наведене, суд,

Outcome: partial