Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-18 00:00:00

Позивачка, уточнивши позовні вимоги, просить стягнути з відповідача 14797,17 гривень, яка складається з 3 відсотків річних сумі 2978,55 гривень, суму витрати грошових коштів внаслідок інфляції у розмірі 10777 гривен 66 коп., відшкодувати судові витрати. Позовні вимоги мотивує тим, що рішенням суду від 08.09.2005 р. був стягнутий з відповідача на її користь борг в розмірі 14797,17 грн. По даному рішенню було відкрито виконавче провадження, але відповідач й до цього часу суму заборгованості не виплатив, тому він, як боржник на підставі ст.625 ЦК України у зв'язку з простроченням виконання грошового зобов'язання повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних. Відповідач у письмовій заяві від 12 травня 2008 року позовні вимоги по боргу не визнав. До наступних судових засідань відповідач не з'явився, надіслав заяву о розгляді справі у його відсутність. Вислухавши думку позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) гроші, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей (суму позики). Частиною 1 ст. 1049 Цивільного Кодексу України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позика (кошти в такій же сумі або речі, певні родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду й такої ж якості, які були передані йому позикодавцем) у строк і в порядку, установлені договором. Відповідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинне виконуватися належним чином і у встановлений договором строк. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої сумі. Рішенням Ялтинського міського суду від 08 вересня 2005 року із відповідача на користь позивачки стягнуто борг у сумі 51567 гривні 78 коп., на примусове виконання якого видано виконавчий лист №2-2372. За повідомленням Державної виконавчої служби в м. Ялта рішення суду не виконано (арк.спр.52). Виконавчий лист станом на 01 лютого 2008 року знаходится у виконавчій службі., тому слід вважати, що відповідно до ч.3 ст.22 Закону України «Про виконавче провадження, строк пред'явлення виконавчого листа до виконання не сплив і забов'язання відповідач не виконав. Таким чином, судом встановлено, що з моменту стягнення суми рішенням суду у відповідача перед позивачкою виникло грошове забов'язання на суммі 51567 гривні 78 коп. На підставі ст.526 ЦПК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, згідно умов договору. На підставі ст.625 Цивільного Кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошевих обов'язків. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання повинен сплатити суму боргу з рахунком, установленого індексу інфляції, за увесь час прострочення. На підставі вказаної норми боржник повинен сплатити на користь позивачки суму боргу із урахуванням індексу інфляції, згідно із довідки у сумі 10777 гривень 66 коп., три відсотки річних у сумі 2978, 55 гривень, судові витрати у сумі 142, 30 гривень, витрати по сплаті за проїзд з міста постійного мешкання до м. Ялта у сумі 748, 66 гривень, а усього 14797,17 (чотирнадцять тисяч сімсот дев'яносто сім) грн. 17 коп. Таким чином, оцінивши надані суду докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved