Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про відшкодування заборгованості по заробітній платі та стягнення компенсації за затримку виплати заробітної плати. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що вона була прийнята на роботу 18.04.2007 року на посаду економіста відділу праці та заробітної плати. 27.04.2007 року вона звільнилась за власним бажанням, та отримала трудову книжку. При звільнені їй не була виплачена заробітна плата за відпрацьований час. На неодноразові звернення до відповідача з приводу виплати заробітної плати її вимоги не були виконані. Просить задовольнити її позовні вимоги В судовому засіданні позивач позов підтримала, та змінила їх. Просила суд стягнути з відповідача на її користь лише компенсацію за затримку виплати заробітної плати в сумі 3438 грн. 24 коп. оскільки відповідачем з нею проведено розрахунок по заробітній платі 21.01.2008 року. Позивач суду пояснила, що вона була прийнята на роботу 18.04.2007 року на посаду економіста відділу праці та заробітної плати. 27.04.2007 року вона звільнилась за власним бажанням, та отримала трудову книжку. Після звільнення її з роботи, відповідач з нею в повному розмірі не розрахувався, повний розрахунок з нею було проведено лише 21.01.2008 року після звернення до суду. Представник позивача підтримав позовні вимоги, повністю послався на обставини, викладені в позовній заяві та змінах до позовної заяви, а також на докази надані в судовому засіданні. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала. Пояснила суду, що позивач [PERSON] дійсно працювала у Відкритому акціонерному товаристві «Полтавхіммаш» з 18.04.2007 року по 27.04.2007 року. Відповідно до наказу №108-К від 27.04.2007 року вона була звільнена за згодою сторін. При звільненні з нею не було проведено розрахунок за відпрацьований час оскільки позивачка не з'явилась до бухгалтерії підприємства, грошові кошти на підприємстві були задепоновані і у разі звернення позивачки були б їй виплачені. Вважає, що несвоєчасна виплата заробітної плати [PERSON] відбулась не з вини відповідача. Просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до наказу №98 - к від 16.04.2007 року [PERSON] прийнята з 18.04.2007 року на посаду економіста відділу праці та заробітної плати з оплатою праці згідно штатного розкладу, та терміном випробування три місяці (а.с. 21). Відповідно до наказу №108 - к від 27.04.2007 року [PERSON], економіст відділу праці та заробітної плати, звільнена з 27.04.2007 року за угодою сторін п. 1 ст. 36 КЗпП України (а.с. 21) Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. 27.04.2007 року позивачка звільнена, тому відповідно до чинного законодавства в цей день з нею мав бути проведений повний розрахунок, але при звільненні позивача з роботи відповідач не розрахувався з нею в повному обсязі. Крім того, судом встановлено, що відповідачем нарахована заробітна плата позивачу в розмірі 288 грн. за відпрацьований нею час, що вбачається із платіжної відомості за квітень 2007 року (а.с.17) в якій підпис позивача про отримання заробітної плати відсутній. Крім того у зазначеній відомості вказано що кошти підлягають до виплати через касу підприємства в строк з 26.04.2007 року по 28.04.2007 року. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебувала 27.04.2007 року на підприємстві у день звільнення, оскільки отримала трудову книжку. Вказаний факт не заперечується і представником відповідача. Твердження представника відповідача про відсутність вини з боку підприємства щодо проведення своєчасного розрахунку з позивачем та наявність вини самого позивача в неотриманні заробітної плати, суд оцінює критично, оскільки позивачем надано копію поштового повідомлення про направлення листа відповідачу щодо звернення до керівництва підприємства, а також копію відповіді на її звернення до прокуратури Київського району м. Полтави, щодо проведення перевірки дій відповідача. Будь - яких доказів у підтвердження правомірності дій відповідача щодо затримки розрахунку та виплати заробітної плати, представником відповідача в судовому засіданні не надано. У зв'язку з цим заборгованість по заробітній платі станом на день розрахунку 21.01.2008 року відповідно до довідки на а.с.40 становить 288 грн., а середньоденна заробітна плата становить 36 грн. Спору про розмір сум, належних до виплати позивачу як на час його звільнення, так і на день розгляду справи судом, між сторонами немає З огляду на викладене суд приходить до висновку, що відповідачем порушено вимоги ст. 116 КЗпП України, щодо виплати заробітної плати в день звільнення. Відповідно до статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у встановлені законодавством строки, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Середньомісячна заробітна плата позивача обраховується відповідно до вимог Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 і становить 756 грн. 21 (середньомісячна кількість робочих днів для підприємства) х 36 грн.(середньоденна зароб. плата [PERSON]) = 756 грн. На час проведення повного розрахунку з позивачем 21.01.2008 року затримка розрахунку при звільненні становить 8 міс. та 15 днів. Сума середнього заробітку, що підлягає виплаті за затримку розрахунку при звільненні становить 6 588 грн. (8 міс. х 756 грн. середньомісячного заробітку + 15 дн. х 36 грн. середньоденного заробітку). Але, відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог, оскільки позивач просить обраховувати компенсацію за затримку в розрахунку при звільненні, виходячи з середнього заробітку 720 грн. на місяць та за 5 місяців 17 днів і, суд не може вийти за межі позовних вимог, то сума компенсації, яка підлягає стягненню на користь позивача складає 3 438 грн. 24 коп. За таких обставин, суд вважає позов[PERSON] із змінами є обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення Судовий збір (державне мито) у розмірі 51 грн. та суму 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи необхідно стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved