Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-29 00:00:00

Позивачка звернулася 27 травня 2008 року до суду з позовом про визнання за нею права власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом після смерті [INFO] року [PERSON]. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що мешкала разом зі спадкодавицею та відповідачем в одному будинку понад п'ять років, спадкодавиця приходиться рідною сестрою її матері, однак документів, які б підтвердили родинні стосунки, відсутні. Після смерті тітки, як спадкоємиця за правом представлення, отримати свідоцтво про право на спадщину можливості не має через відсутність достатніх документів для підтвердження родинного зв'язку зі спадкодавицею. Оскільки позивачка проживала зі спадкодавицею на протязі останніх п'яти років, вона вважає себе спадкоємицею четвертої черги за законом. Позивачка в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги, відповідач у судове засідання не явився, на даний час перебуває в місцях позбавлення волі, до суду надіслав заяву, посвідчену начальником Одеської виправної колонії №14, згідно якої заявив про визнання позову у повному обсязі та не заперечував проти розглядату справи за його відсутності. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, може заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Вислухавши позивачку, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні та наявних у справі матеріалів, позов підлягає задоволенню. Так, у судовому засіданні встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], і після її смерті відкрилася спадщина на все майно, що належало їй на праві власності. Згідно даних комунального підприємства “Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості”, вих.№30227.95 від 11.07.2008 року, спадкодавиці належало 1/20 частки домоволодіння, що знаходиться за адресою: м.Одеса, [ADDRESS], - на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Березанською державною нотаріальною конторою 27.05.1987 року, р.№131 після смерті [PERSON]; а також 1/10 частки зазначеного домоволодіння - на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 4-ю державною нотаріальною конторою м.Одеси 02.09.1985 року за р.№1-6672 після смерті [PERSON](а.с.14, 46). Таким чином після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 3/20 частки домоволодіння, що знаходиться за адресою: м.Одеса, [ADDRESS]. Відповідач приходиться сином позивачки та на даний час перебуває у місцях позбавлення волі і відмовився від прийняття спадщини за заповітом, який було складено спадкодавицею на його ім'я. Зазначені обставини визнано сторонами у судовому засіданні та згідно ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню. На протязі останніх п'яти років позивачка проживала разом зі спадкодавицею, після її смерті позивачка фактично прийняла спадщину, володіючи, користуючись та розпоряджаючись усім майном, що належало спадкодавиці на праві власності, однак свідоцтво про право на спадщину не отримала через відсутність можливості підтвердити родинний зв'язок зі спадкодавицею та відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нарухоме майно. За заявою відповідача Восьмою Одеською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа №1104/2007 після смерті 07.08.2007 року [PERSON], однак свідоцтво про право на спадщину не видавалося. Інших спадкоємців, які б у встановлений законом строк звернулися до державної нотаріальної контори з відповідними заявами, судом не встановлено. Відповідно до ст.1264 ЦК України, особи, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, є спадкоємцями четвертої черги за законом. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і не заявив, відповідно до ст.1270 ЦК України, впродовж шести місяців з часу відкриття спадщини, про відмову від неї. За вказаних обставин суд вважає, що позовні вимоги правомірні, регулюються нормами ст.ст.1264, 1268, 1270 ЦК України і підлягають задоволенню. На підставі встановленого, ст.ст.182, 1264, 1268, 1270 ЦК України, ст.ст.10, 11, 57, 61, 64, 158, 174, 209, 212-215, 218, 222 ЦПК України, -

Outcome: approved