Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-17 00:00:00

Позивач [PERSON]. звернувся до суду і просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 21 056гр., компенсацію за завдану моральну шкоду в розмірі 15 000гр., та відшкодувати судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами було укладено договір страхування, відповідно до якого відповідач зобов'язався здійснити виплату страхового відшкодування у разі настання страхового випадку. Зазначена подія сталась 13 жовтня 2006 року на 19 км автодороги Київ-Овруч, внаслідок чого транспортний засіб належний позивачу на праві власності зазнав механічних пошкоджень. Відповідач здійснив виплату лише частини страхового відшкодування, а решту виплачувати відмовився. Останнє призвело до погіршення нормальних життєвих зв'язків позивача з оточуючими, він позбавлений можливості відремонтувати транспортний засіб та використовувати його за призначенням. Представник відповідача Ведула Д.М. позовні вимоги позивача не визнав, посилаючись на те, що позивач не надав транспортний засіб для повторного огляду з метою визначення остаточної дійсної вартості відновлювального ремонту та проведення подальшої виплати страхового відшкодування з урахуванням висновку експерта. За таких обставин відповідач мав всі підстави провести компромісну виплату. Суд вислухавши пояснення представника позивача [PERSON]., представника відповідача Ведула Д.М., дослідивши письмові докази по справі, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі , грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст.988 ЦК України страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку , вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові , а також у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Відповідно до ст.989 ЦК України страхувальник зобов'язаний повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором. Підстави для відмови від здіснення страхової виплати визначені ст. 991 ЦК України , а також п.11 укладеного між сторонами договору. Під час судового розгляду встановлено наступне. 15 вересня 2006 року між [PERSON] та ЗАТ «Страхова компанія «ІНПРО» укладено договір страхування №0488.0030-0200.061, відповідно до якого страховик зобов'язався здійснити страхову виплату у разі настання страхового випадку. Транспортний засіб визначений вказаним договором -SCODA OCTAVIA , 2006 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] Розмір страхової суми склав 132 340,00гр., франшиза -1010,00гр., у разі конструктивної загибелі -8,0%. 13 жовтня 2006 року о 06.30 год. на 19 км автодороги Київ-Овруч виникла дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль марки SCODA OCTAVIA , 2006 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] отримав механічні пошкодження. Згідно калькуляції на проведення відновлювального ремонту , складеної СПД [PERSON]вартість ремонту складає 81 056,03гр. Згідно звіту №950 про оцінку автомобіля SCODA OCTAVIA , 2006 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], складений 10 листопада 2006 року суб»єктом підприємницької діяльності [PERSON] вартість відновлювального ремонту автомобіля SCODA OCTAVIA , 2006 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] в результаті його пошкодження при ДТП складає 93 526,19гр. Вказаний розмір матеріальної шкоди визначений відповідачем як первинний огляд автомобіля і за його розрахунком складає 74,60% від ринкової вартості автомобіля на момент настання страхового випадку. 19 січня та 13 березня 2008 року позивач звертався до відповідача з проханням надати пояснення з приводу не виплати страхового відшкодування та необхідність перерахування страхової виплати. 06 квітня 2007 року, 10 квітня 2007 року і 13 квітня 2007 року відповідач на рахунок СПД [PERSON] перерахував в якості виплати страхового відшкодування загальною сумою 60 000гр. В подальшому позивач до відповідача не звертався , до суду за захистом своїх порушених прав звернувся в квітні 2008 року. Відповідно до пп.1,2 п 10.2 ст.10 укладеного між сторонами договору , в залежності від характеру страхового випадку розмір страхового відшкодування визначається наступним чином : - у разі знищення транспортного засобу і (або) додаткового обладнання (конструктивної загибелі - коли відновлювальна вартість становить не менше 80 % дійсної вартості ), в межах страхової суми в розмірі дійсної вартості автомобіля на момент настання страхового випадку за вирахуванням зносу, франшизи та залишкової вартості, встановленої після страхового випадку .Страхувальник може відмовитись від залишків транспортного засобу з відповідним відшкодуванням їх залишкової вартості лише за згодою страховика; - у разі пошкодження транспортного засобу чи додаткового обладнання -в межах страхової суми в розмірі вартості відновлювальних ремонтних робіт, які забезпечують усунення пошкоджень, за вирахуванням франшизи. Оцінивши в сукупності встановлені обставини та відповідні їм норми закону, суд прийшов до переконання про обґрунтованість вимог позивача в частини стягнення страхового відшкодування , яка не була виплачена позивачу, і недоведеність вимоги про відшкодування моральної шкоди . Так, в звіті №950 , що складений 10 листопада 2006 року не визначено, що розмір відновлювального ремонту визначено попередньо з подальшим уточненням після додаткового огляду. Розмір страхового відшкодування є меншим ніж 80% від дійсної вартості транспортного засобу .Отже вимоги позивача про виплату йому страхового відшкодування в розмірі необхідному для проведення відновлюваного ремонту в сумі 81 056,03гр. є повністю обґрунтованими. Відповідач фактично погодився здійснити виплату страхового відшкодування в розмірі необхідному для відновлення транспортного засобу, перерахувавши на рахунок СТО частину грошових коштів необхідних для проведення ремонту. Посилання представника відповідача на проведення компромісної виплати суд відхиляє, оскільки нормами діючого законодавства, що регулюють відносини які виникли між сторонами та умовами укладеного між ними договору такої виплати не передбачено. Інших підстав для обґрунтованої відмови у виплаті страхового відшкодування в повному обсязі у відповідача не було. За таких обставин стягненню підлягає невиплачена частина страхового відшкодування в розмірі 20 046гр. (81 056гр. - 60 000гр(сплачених відповідачем) - 1010гр. (франшиза) Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема у душевних стражданнях , яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, члені її сім'ї та близьких родичів. Розмір визначається з урахуванням характеру правопорушення, глибини душевного страждання, та інших обставин, доведеність яких покладена на позивача. В даному випадку суд зазначає, що під час судового розгляду не було надано переконливих доказів в обґрунтування посилань позивача на заподіяння йому душевних страждань внаслідок відмови відповідача здійснити виплату страхового відшкодування. Судові витрати понесені позивачем підлягають відшкодуванню з урахуванням задоволеної частини позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial