Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на квартиру [ADDRESS]в порядку успадкування за заповітом після померлого [INFO] [PERSON]. На обґрунтування своїх позовних вимог вказує на те, що [INFO] помер його дід [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на все належне останньому майно, в тому числі на належну йому квартиру [ADDRESS]. 15.06.1994 року [PERSON] склав заповіт, згідно якого вищевказана квартира переходить у власність [PERSON], а позивача по справі. Позивач вказує, що у встановленому законом порядку не звертався до органів нотаріату для оформлення свідоцтва про право на спадщину, оскільки вважав, що вступивши в управління та володіння спадковим майном, більше ніяких документів оформлювати непотрібно. У зв'язку із наведеним просить суд визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після померлого [PERSON]. У відкритому судовому засіданні при попередньому розгляді справи позивач позов підтримав з вище викладених підстав та прохає його задовольнити. Судові витрати по справі прохає віднести за його рахунок. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у відкритому судовому засіданні при попередньому розгляді справи позов визнали в повному обсязі та не заперечили проти його задоволення. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено наступне. З копії свідоцтва про смерть[NUMBER], виданого 21.11.2000 року Люблинецькою селищною радою Ковельського району Волинської області, вбачається, що [PERSON] помер [INFO]. Після його смерті відкрилась спадщина на все належне останньому майно, в тому числі й на належну останньому квартиру [ADDRESS], право на яку посвідчується письмовими доказами у справі / а.с. 6, 8-9/, зі змісту яких вбачається, що квартира [ADDRESS]належить на праві власності [PERSON]. Таким чином, спадкове майно після померлого [PERSON] складає належна йому за життя квартира [ADDRESS]. Згідно заповіту, посвідченого секретарем виконкому Люблинецької селищної ради Ковельського р-ну 15.06.1994 року, [PERSON] на випадок своєї смерті зробив заповітне розпорядження щодо належної йому квартири [ADDRESS]на ім'я [PERSON], позивача у справі / а.с. 5 /. Заповіт не змінено та не відмінено. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків ( спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця ), до інших осіб ( спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом, а з аналізу змісту ст. ст. 1222, 1241 ЦК України вбачається, що спадкування за законом має місце лише тоді і в тому обсязі, в якому воно не змінено заповітом, крім випадків права на обов'язкову частку у спадщині, незалежно від заповіту. Таким чином право на спадщину після померлого [PERSON] має особа визначена заповітом, а саме позивач по справі. Осіб, які мали б право на обов'язкову частку в спадщині не встановлено. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. З матеріалів справи та пояснень позивача вбачається, що останній не відмовлявся від прийняття спадщини. Таким чином визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи встановлені факти та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку про підставність вимог позивача про визнання за ним права власності на квартиру [ADDRESS] Волинської області в порядку спадкування за заповітом після померлого [PERSON]. Судові витрати за клопотанням позивача, - віднести за його рахунок. На підставі наведеного,

Outcome: approved