Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ВАТ “Авіакомпанія “Аеролюкс”, відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Кіровограді про відшкодування моральної шкоди завданої професійним захворюванням. Вказав, що протягом 28 років працював у ВАТ “Авіакомпанія “Аеролюкс” на посаді авіатехніка. Шкідливі умови праці призвели до того, що почав часто хворіти. Просить суд стягнути з відповідачів 70 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди в зв'язку з встановленням згідно висновку МСЕК від 16.01.2007 року 3-ї групи інвалідності та 40% втрати працездатності внаслідок професійного захворювання, яке виникло у період перебування у трудових відносинах з ВАТ “Авіакомпанія “Аеролюкс”. У судовому засіданні представник позивача вимоги уточнив. Просить суд стягнути з відповідачів в рахунок відшкодування моральної шкоди по 35 000 грн. з кожного. Також зазначив, що внаслідок отриманого захворювання позивач змушений часто проходити лікування, а тому просить суд поновити пропущений строк звернення до суду з даним позовом. Представник відповідача ВАТ “Авіакомпанія “Аеролюкс” у судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Пояснив суду, що правовідносини у даному спорі регулюються Законом України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”, а тому саме Фонд зобов”язаний відшкодувати позивачу моральну шкоду спричинену останньому втратою професійної працездатності. При цьому також зазначив, що у зв”язку зі змінами у законодавстві на Фонд вже не покладається обов”язок по відшкодуванню моральної шкоди у даній категорії спорів. Вважає, що позивачем не надано доказів поважності пропуску 3-місячного строку звернення до суду, а тому підстав для його поновлення немає. Просить суд відмовити у позовних вимогах. Представник відповідача Фонду у судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Вказав, що моральну шкоду спричинену втратою професійної працездатності позивачу повинен відшкодовувати роботодавець, який не забезпечив належних умов праці як того вимагає чинне законодавство. Крім того, відшкодування Фондом моральної шкоди незалежно від часу настання страхового випадку припинено з 01.01.2008 року. Просить суд відмовити позивачу у позовних вимогах до Фонду. При цьому вказав, що строк звернення до суду позивачем пропущено з поважних причин, а тому є підстави для його поновлення. Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Кіровограді - задоволенню не підлягають, а позовні вимоги до ВАТ “Авіакомпанія “Аеролюкс” підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач працював у відповідача ВАТ “Авіакомпанія “Аеролюкс”, що є правонаступником ДАК “Авіакомпанія “Кіровоградські авіалінії” та ВАТ “Авіакомпанія “Кіровоградські авіалінії”, звідки був звільнений 08.11.2004 року у зв”язку із скороченням чисельності або штату працівників. Шкідливі умови праці протягом тривалого часу призвели до виникнення професійного захворювання. Згідно повідомлення про професійне захворювання за формою П-3 Інституту медицини праці 28.11.2006 року позивачу було встановлено остаточний діагноз, захворювання визнано професійним. Відповідно з актом розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4 від 22.12.2006 року встановлено причину профзахворювання та наявність шкідливих умов праці. Згідно виписки з акту огляду МСЕК від 16.01.2007 року позивачу вперше встановлено 40 % втрати професійної працездатності у зв”язку з професійним захворюванням, визнано інвалідом третьої групи, визначено, що позивач потребує лікування у тому числі: медикаментозного, санатарно-курортного та лікування в ЛПУ. Відповідно до ст. 9 Закону україни “Про охорону праці” відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров”я здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків відповідно до Закону України “Про загальнообов”язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”. Оскільки на час звернення позивача до суду до Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” внесено зміни, а саме на Фонд вже не покладається обов”язок відшкодовувати потерпілому моральну шкоду, тому суд вважає, що моральну шкоду позивачу, законні права якого порушені, повинен відшкодовувати роботодавець. Ст. 153 ч. 2 КЗпП України визначено, що забезпечення безпечних та нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв”язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У судовому засіданні з'ясовано, що втрату працездатності позивача внаслідок професійного захворювання спричинено негативними виробничими факторами при виконанні ним трудових обов”язків, а тому з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відшкодувати позивачу моральну шкоду, заподіяну йому ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків повинен роботодавець, який не створив безпечних умов праці. З приводу поновлення пропущеного строку, суд вважає за необхідне вказати, наступне. Виходячи з того, що згідно виписки з акту огляду МСЕК від 16.01.2007 року [PERSON] визнано інвалідом 3-ої групи, встановлено, що внаслідок отриманого захворювання він потребує лікування як медикаментозного, так і санаторно-курортного та лікування в ЛПУ, що дає достатні підстави вважати, що через зазначені обставини його в значній мірі було обмежено у можливості своєчасного звернення до суду для вирішення даного спору, відповідно до ст. 234 КЗпП України, суд визнає поважними причини пропуску позивачем строку звернення до суду, а порушене право таким, що підлягає захисту. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує, що позивачу встановлено 40-відсотковий розмір втрати професійної працездатності та визнано інвалідом 3-ої групи, при цьому він переносить фізичний біль від отриманого професійного захворювання, потребує медикоментозного, санаторно-курортного лікування, лікування в ЛПУ, що порушує звичайний ритм його життя та безумовно призводить до моральних страждань, вимагаючи додаткових зусиль для його організації. Крім того, суд також враховує, що позивач таку професію обирав добровільно, а також те, що встановленням 3-ої групи інвалідності позивача не позбавлено можливості працевлаштування, а лише обмежено умови, в яких він може працювати, а тому визначає розмір моральної шкоди у сумі 5 000 грн.

Outcome: partial