overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-06 00:00:00

Оніщук Т.В. звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу. Вказана позовна заява мотивована тим, що 18.11.2001 року позивач одружилася з відповідачем. Від спільного шлюбу у них дітей немає. Подружнє життя з відповідачем останнім часом почало складатися погано, постійно виникали сварки та скандали, вони не можуть знайти спільної мови для вирішення сімейних проблем, в сім'ї втрачено взаєморозуміння. Крім того, відповідач зловживає спиртними напоями. Із вищенаведених обставин позивач подальше збереження шлюбу вважає неможливим та недоцільним, просить шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивач у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просить позов задоволити. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи був належним чином у встановленому законом порядку повідомлений. Про причини неявки не повідомив. Суд, заслухавши позивача, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки в матеріалах справи є підтвердження, що відповідач належним чином повідомлявся про час і місце розгяду даної справи, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, позивач не заперечує проти вирішення справи у відсутності відповідача, то суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно представленого суду свідоцтва про одруження [NUMBER] від 18.11.2001 року, виданого відділом РАГС Ковельського міського управління юстиції Волинської області, сторони зареєстрували шлюб 18 листопада 2001 року, запис за № 495. Таким чином суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу між позивачем та відповідачем суперечить інтересам позивача, а тому даний шлюб слід розірвати. Суд вважає, що витрати, пов'язані з оформленням свідоцтва про розірвання шлюбу в органах РАЦСу, слід покласти на відповідача [PERSON] На підставі вищевказаного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання доньки - [PERSON], 08.02.2007 р.н., в розмірі &frac14; частки всіх видів заробітку, починаючи з дня подання позову і до повноліття дитини, та на її утримання у розмірі &frac14; частки всіх доходів, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитини трьох років. В ході судового розгляду справи позивач уточнила свої позовні вимоги і просила суд стягнути аліменти лише на утримання дитини, а на її утримання - не стягувати, посилаючись на те, що шлюбні відносини між нею та відповідачем фактично припинилися, з липня 2007 року вони проживають окремо. Їх спільна донька проживає з нею і перебуває на її утриманні, добровільно надавати матеріальну допомогу відповідач відмовляється, тому вона вимушена звернутися до суду. Відповідач [PERSON], повідомлений судом належним чином про час і місце судового розгляду справи, у судове засідання не з'явився і не повідомив суд про причини неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Позивач [PERSON] не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що від спільного шлюбу (а.с.4) сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO](а.с.5). В даний час вона проживає з матір'ю та знаходиться на її утриманні (а.с.3, 6). Відповідач [PERSON] є працездатним, зареєстрований у ДПІ в Приморському районі Запорізької області як фізична особа-підприємець і має прибуток, що підтверджується відомостями з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів, наданими на запит суду (а.с.12-13). Добровільно батько матеріальної допомоги не надає, хоча має таку можливість. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Таким чином, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Так як задоволена основна вимога позивача, яка була звільнена від сплати судового збору при подачі заяви, з відповідача повинен бути стягнений судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-06 00:00:00

У лютому 2008 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON]. про визнання договору купівлі-продажу житла дійсним та права власності на нерухоме майно, мотивуючи свої вимоги тим, що в лютому 2000 року між нею та відповідачем було укладено договір про купівлю-продаж житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований по[ADDRESS] Дана угода згідно ст. 15 Закону України “Про товарну біржу” була зареєстрована Южноукраїнською філією Української Товарної Біржі, договір за № 80623 від 23.02.2000 р. Здійснену угоду купівлю-продажу нерухомого майна вважає чинною, так як сторони виконали всі дії, передбачені нею, але вказана угода нотаріально не посвідчена по вині відповідача. Посилаючись на ці обставини, позивач в позовній заяві просить визнати договір купівлі-продажу дійсним та визнати за ним право власності на жилий будинок. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила задовольнити позов. Відповідач в заяві, що надійшла в судове засідання позов визнав повністю, просив слухати справу в його відсутність. Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи та пояснень сторін, між сторонами складено угоду про купівлю-продаж нерухомого майна - житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого в [ADDRESS] згідно якої продавець передав нерухоме майно, а покупець заплатив за нього 5 000 грн. З технічної документації на нерухоме майно вбачається, що спірне нерухоме майно на момент продажу належало відповідачу - [PERSON] Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним. У відповідності зі ст. 638 ЦК України правочин у вигляді договору вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов. Оскільки судом встановлено, що позивач повністю виконав договір, заплативши відповідачу передбачені кошти, а той передав у власність позивача майно, тоді як відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення правочину, останній слід визнати чинним, оскільки згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не суперечить актам цивільного законодавства, моральним засадам суспільства, спрямований на реальне настання правових наслідків, обумовлені вільним волевиявленням дієздатних сторін. При таких обставинах позов підлягає повному задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду в березні 2008 року з позовом до відповідача про визнання за ним права власності на самочинну забудову. Посилаючись в позовній заяві та на попередньому судовому засіданні на те, що їй на праві власності належить домоволодіння[ADDRESS]. Самочинно, без рішення виконкому та без оформлення відповідної технічної документації, в домоволодінні нею було збудовано: гараж «Г» розміром 5,03х6,32 м., гараж «Д» розміром 4,30х5,80 м., «Е» сарай під гаражем «Г» розміром 5,03х6,32 м. Згідно висновку КП „Проектне бюро м. Ізюму” самочинні споруди виконані з порушенням ДБН, але є письмова згода сусідки. На теперішній час вона має наміри привести до належного чину відповідно до діючого законодавства документи на самочинне будівництво. Також вказала, що в 1974 році вона змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]». З наведених підстав просила задовольнити заявлені вимоги. У попереднє судове засідання представник відповідача не з”явився. Надав суду заяву про слухання справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. 3-я особа: [PERSON] не з»явилася в судове засідання, надала заяву про слухання справи у її відсутність і також не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Суд заслухавши показання позивачки, перевіривши матеріали справи, прийшов до висновку, що за таких обставин позов підлягає задоволенню. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 147 ЦПК України позивачка попереджена про наслідки визнання відповідачем позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить визнати недієздатним її сина [PERSON], 1989 року народження, встановити над ним опіку та призначити її опікуном. Заява мотивована тим, що заявниця має сина [PERSON], 1989 року народження, який є інвалідом дитинства ІІ групи внаслідок психічного розладу. За станом здоров»я він не може розуміти значення своїх дій і керувати ними, потребує опіки, у зв»язку з чим просила визнати його недієздатним та встановити над ним опіку. В судовому засіданні заявниця заявлені вимоги підтримала у повному обсязі. Представник заінтересованої особи надав суду заяву, в якій просить справу розглянути за його відсутністю, заперечень по заяві не має. Суд, вислухавши пояснення заявниці, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З довідки СМЕ ( а.с. 39 ) вбачається, що [PERSON]. є інвалідом з дитинства ІІ групи, безстроково. Висновок про стан здоров»я, фізичний та розумовий розвиток свідчить про наявність відхилень у психічному здоров»ї хлопця ( а.с. 32 ). Відповідно до висновку проведеної амбулаторної судово - психіатричної експертизи від 01.04.2008 року, [PERSON]. страждає вродженою розумовою відсталістю в ступені імбецильності. В силу вказаного захворювання він не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Рекомендується визнати його недієздатним з встановленням опіки. З акту обстеження матеріально - побутових умов сім»ї [PERSON]. вбачається, що [PERSON]має власний приватизований будинок, мешкає з чоловіком, донькою, сином та онуком. Підсобне господарство сім»я немає. Є все необхідне для проживання майно, два земельних паю, які знаходяться в оренді. Матеріальний стан сім»ї задовільний. Заявниця знаходиться на пенсії, за станом здоров»я може бути призначена опікуном. Рекомендовано призначити її опікуном над сином. Відповідно до ст.. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та ( або ) керувати ними. Згідно ст.. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою в разі визнання її недієздатною. Досліджені в судовому засіданні докази свідчать, що [PERSON]. потребує сторонньої допомоги, а заявниця може її надати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-06 00:00:00

ВАТ Сведбанк" в особі Коломийського відділення Івано-Франківського регіонального департаменту звернулося в суд із позовом до [PERSON] про стягнення 16 904 грн.62 коп. заборгованості за кредитним договором та відшкодування витрат. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, з мотивів викладених в позовній заяві, яку просить задоволити та стягнути з відповідача заборгованість по кредиту, нараховані відсотки за користування кредитом та комісійні в сумі 16 904 грн. 62 коп. і судові витрати. Відповідач по справі [PERSON] в судове засідання не прибув, однак про час і місце слухання справи був повідомлений заказною кореспонденцією, але суд про причини неявки не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України / постановляє заочне рішення /. Суд, вислухавши пояснення сторони по справі, перевіривши матеріали справи прийшов до висновку про задоволення позову, виходячи з наступних підстав: В судовому засіданні встановлено, що відповідно до умов кредитного договору за №0805/1106/50-733 від 22.11.2006 року Коломийське відділення Івано-Франківського регіонального департаменту ВАТ"Сведбанк" надало відповідачу кредит в сумі 10000 грн. на споживчі цілі / а.с.3-4/. За цим договором відповідач по справі зобов'язувався проводити погашення кредиту щомісячно,проводити щомісячну сплату відсотків за користування кредитними коштами, а також сплачувати комісійні від суми виданого кредиту за супровід кредитної справи .Однак,взятих на себе зобов'язань по сплаті кредиту,відсотків, комісійних відповідач не виконав.На неодноразові нагадування погасити добровільно кредит,нараховані відсотки та комісійні відповідач належним чином не відреагував /а.с.10,12/. Станом на 26.03.2008 року заборгованість по кредитному договору №0805/1106/50-733 від 22.11.2006 року по сплаті кредиту, нарахованих відсотках за користування ним та комісії склала 16904 грн. 62 коп., яка добровільно не погашена, а тому вона підлягає стягненню з відповідача по справі. А тому, суд прийшов до висновку про задоволення позову. На підставі ст.ст.610-612,1050 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача, який є батьком неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON] , [INFO], матеріальної допомоги на їх утримання не надає. У попередньому судовому засіданні позивач позов підтримала. Відповідач у попередньому судовому засіданні позов визнав. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведені попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законих підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню . Судом встановлено, що відповідач, який є батьком неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON] , [INFO], матеріальної допомоги на їх утримання не надає, вихованням займається мати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-06 00:00:00

У січні 2008 року [PERSON]. звернулася до суду з вказаною заявою, в якій просить визнати недієздатною її доньку - [PERSON], [INFO], та призначити її опікуном доньки, стверджуючи, що вона є інвалідом першої групи безстроково та постійно потребує опіки, вона не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В судовому засіданні заявниця підтримала свої вимоги, а саме просила суд визнати [PERSON]. недієздатною та призначити [PERSON]. її опікуном. Представник органу опіки та піклування Комсомольської районної у м.Херсоні ради заявлені вимоги підтримала, вважала, що заява підлягає задоволенню, оскільки наявні матеріали справи вказують на недієздатність [PERSON]. Проти призначення [PERSON] опікуном її недієздатної доньки - [PERSON], [INFO], не заперечувала. Вислухавши пояснення заявниці, представника органу опіки та піклування Комсомольської районної у м.Херсоні ради, дослідивши матеріали справи, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON], заявниця по справі, має повнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Із висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 261 від 28.03.2008 року вбачається, що [PERSON]. страждає органічним ушкодженням нервової системи з рідкими судорожними нападами та зниженням інтелекту до рівня ідіотії, внаслідок чого вона не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Згідно ч.1 ст.39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до ст.60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно подання Комсомольської районної у м. Херсоні ради за № 14-60-21 від 07.05.2008 року орган опіки та піклування Комсомольської районої у м. Херсоні ради розглянув заяву [PERSON], щодо призначення її опікуном над донькою - [PERSON] та встановив, що [PERSON], 1967 року народження, мешкає за адресою м. Херсон, [ADDRESS]. За місцем проживання характеризується позитивно. Згідно медичних висновків протипоказань для опікунства не має. В інтересах недієздатної [PERSON], орган опіки та піклування вважає доцільним призначити [PERSON]. опікуном [PERSON]. Таким чином, зібрані у справі докази вказують на наявність підстав для визнання недієздатної [PERSON] та призначення її опікуном заявника. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-06 00:00:00

Відповідач у попередньому судовому засіданні визнав позовні вимоги. Позивачка [PERSON]у судовому засіданні пояснила, що просить суд розірвати шлюб з відповідачем [PERSON], тому що сімейне життя не склалося, сімейні відносини носять формальний характер, подружжя втратило між собою почуття поваги, кохання одного до одного, крім того з початку 2008 року сторони мешкають окремо, відповідач проживає з іншою жінкою. Суперечки про розділ майна придбаного в період шлюбу не мають. З питань виховання неповнолітніх дітей, які є від спільного життя також на мають. Відповідач повністю визнав позов, тобто всі обставини, які відповідно до юридичного складу, пердбаченого статтею 112 СК України, є необхідними для задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ст. 130 ч. 4 ЦПК України при визнані позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ч. 4 ЦПК України. Згідно з ст. 174 ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Тому, вивчивши обставини, якими позивач обґрунтовує вимоги, а також обставини, яки визнав відповідач, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. У чинність ст. 109 п.3 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини й чоловіка й що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті й майнові права, а також права їх дітей. У чинність ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки й збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них і інтересам їх дітей. Судом встановлено, що у юридичний шлюб сторони вступили 14 квітня 2000 року, актовий запис №115, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Ялтинського міськвиконкому Автономної республіки Крим (арк.спр.4). Від спільного життя мають неповнолітніх доньок [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (арк.спр.5-6). Як слідчить з пояснень сторін, однією родиною чоловік і жінка не живуть з початку 2008 року, спільного господарства не ведуть, єдиного бюджету не мають, крім того, з січня 2008 року мешкають окремо один від одного. Чоловік і жінка втратили один до одного не тільки почуття любові, але й почуття поваги, сторони на примирення не згодні. Суперечок по питанню розділа майна придбаного в період шлюбу та виховання дітей сторони не мають. При таких обставинах позов підлягає задоволенню, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини й чоловіка й після розірвання шлюбу, права сторін не будуть порушені. Витрати по розірванню шлюбу покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-06 00:00:00

Позивач - Комунальне підприємство ремонтно-експлуатаційна організація № 3 звернувся до суду з позовом про стягнення суми боргу. Вимоги мотивує тим, що відповідачка жодного разу не сплачувала платежі за утримання будинку та прибудинкової території. В результаті таких неправомірних дій за відповідачкою склалась заборгованість в сумі 475,04 гривні. Устав Комунального підприємства був затверджений 21 лютого 2002 року. Просив суд стягнути з відповідачки судові витрати в сумі 30 гривень, а також 51 гривню на користь держави. Представник позивача про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду надійшла заява с проханням розглянути справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про дату розгляду справи була повідомлена належним чином, явка її до суду була визнана необов'язковою. Суд прийняв рішення розглянути справу у заочному порядку. Розглянувши матеріали справи, суд вважає позов обгрунтованим і підлеглим задоволенню по таким підставам. Згідно зі ст. 20 п.1,п.3 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та п.1,п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків споживач зобов'язаний укласти договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, підготовлений виконавцем на основі типового договору. На підставі вказаного договору споживач повинен сплачувати кошти на утримання будинку та прибудинкової території. Відповідно до п.5,п.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» власники та наймачі квартири зобов'язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги і брати участь у експлуатаційних витратах. Судом встановлено, що відповідачка не виконала свої зобов'язання щодо своєчасного і в повному обсязі сплачуванні належних платежів, а тому за рішенням суду сума борга повинна бути стягнена на підставі ст.20 Закону. Стягненню підлягає сума боргу у розмірі - 475.04грн., витрати позивача на інформаційне-технічне забезпечення процесу в сумі 30 гривень. Стягненню підлягає також судовий збір в сумі 51 грн. на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-06 00:00:00

Позивач - Комунальне підприємство ремонтно-експлуатаційна організація № 3 звернувся до суду з позовом про стягнення суми боргу. Вимоги мотивує тим, що відповідач жодного разу не сплачувала платежі за утримання будинку та прибудинкової території. В результаті таких неправомірних дій за відповідачем склалась заборгованість в сумі 1072,50 гривні. Устав Комунального підприємства був затверджений 21 лютого 2002 року. Просив суд стягнути з відповідача судові витрати в сумі 30 гривень, а також 51 гривню на користь держави. Представник позивача про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду надійшла заява с проханням розглянути справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату розгляду справи був повідомлений належним чином, явка його до суду була визнана необов'язковою. Розглянувши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і підлеглим задоволенню по таким підставам. Згідно зі ст. 20 п.1,п.3 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та п.1,п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків споживач зобов'язаний укласти договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, підготовлений виконавцем на основі типового договору. На підставі вказаного договору споживач повинен сплачувати кошти на утримання будинку та прибудинкової території. Відповідно до п.5,п.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» власники та наймачі квартири зобов'язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги і брати участь у експлуатаційних витратах. Судом встановлено, що відповідач не виконав свої зобов'язання щодо своєчасного і в повному обсязі сплачуванні належних платежів, а тому за рішенням суду сума боргу повинна бути стягнена на підставі ст.20 Закону. Стягненню підлягає сума боргу у розмірі - 1072,50грн., витрати позивача на інформаційне-технічне забезпечення процесу в сумі 30 гривень. Стягненню підлягає також судовий збір в сумі 51 грн. на користь держави.

Outcome: approved