Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-03 00:00:00

Позивач у березні 2008 року звернувся до суду із позовом до [PERSON]. про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги у розмірі 802,05 грн, яка склалася станом на 01.03.2008 року, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач користується комунальними послугами, які надає ВУЖКГ, при цьому своєчасно їх не сплачує. У судовому засіданні представник позивача Ніколаєва Л.Л. підтримала позовні вимоги, просила стягнути з відповідача 802,05 грн заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, 30 грн судових витрат сплачених при подачі позову та 51 грн державного мита у дохід держави. Також пояснила, що відповідач, якій був працівником міліції дійсно мав право на пільги, встановлені ст.22 Закону України „Про міліцію”, але надавити їх йому повинна установа, в якій він працює, а не ВУЖКГ. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, пояснив, що до 01.08.2005 року він працював в Красногвардійському РВ ГУ МВС України в Криму, проживає у селищі міського типу, а тому, у відповідності до ст.22 Закону України „Про міліцію” мав право на пільги щодо безоплатного користування житлом з опаленням та освітленням. Також зазначив, що позивачем пропущений трирічний строк позовної давності. Просив врахувати його пільги як міліціонера та застосувати позовну давність. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що відповідач з 26.05.1987 року по 01.08.2005 року перебував на службі в органах внутрішніх справ (а.с. 14), проживає у смт Красногвардійське, зі слів відповідача звільнений на пенсію без пільг. У відповідності до довідки-розрахунку [PERSON] станом на 01.03.2008 року має заборгованість з комунальних послуг у розмірі 802,05 грн (а.с. 3). Згідно зі ст.ст.67-68 ЖК України, Правил надання населенню послуг по водопостачанню та водовідводу на території АР Крим від 01.02.1998 р, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги за нормами та тарифами, встановленими Радою міністрів АРК. Частиною 5 статті 22 Закону України „Про міліцію” передбачено, що працівники міліції, які живуть і працюють у сільській місцевості та в селищах міського типу, і члени їх сімей, які проживають з ними, забезпечуються безплатно житлом з опаленням і освітленням за встановленими нормами, а також користуються іншими пільгами, передбаченими законодавством. Суд вважає, що згідно з вказаною нормою відповідач до 01.08.2005 року дійсно мав право на користування даними пільгами. Разом з тим, оскільки ст.22 Закону України „Про міліцію” встановлено, що надання пільг працівникам міліції та членам їх сімей провадиться за встановленими нормами, вважає, що вказані пільги надаються у відповідності до положень Порядку надання пільг, компенсацій і гарантій працівникам бюджетних установ, військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.2003 року № 426. Пунктом 2 вказаного Порядку передбачено, що пільги, компенсації і гарантії, на які мають право пільговики, надаються шляхом відшкодування пільговику передбаченої законодавством частини фактичних витрат за користування житлом, паливом, телефоном і комунальними послугами, для чого пільговик, у відповідності до п.5 вказаного Порядку, подає в бухгалтерію установи копії квитанцій про оплату за користування житлом, паливом, телефоном і за комунальні послуги. Таким чином, суд вважає, що відповідач [PERSON] під час роботи у міліції повинен був оплачувати нараховані йому комунальні послуги з наступним наданням копій квитанцій про їх оплату до бухгалтерії установи, де він працював. Такий порядок відшкодування фактичних витрат по сплаті комунальних послуг не звужує та ніяким чином не порушує гарантованого державною права працівників міліції та членів їх сімей на їх соціальний захист. Відповідно до ч.3 ст. 267 ЦПК України позовна давність, загальним розміром якої, у відповідності до ст.257 ЦК України, є три роки, застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позивач свої зобов'язання щодо надання відповідачу комунальних послуг виконує належним чином, але відповідач ухилився від свого зобов'язання відносно сплати вартості наданих йому послуг, чим порушив права та законі інтереси ВУЖКГ. У зв'язку з заявою відповідача про застосування позовної давності суд вважає за необхідне стягнути з нього суму заборгованості за період з 01.04.2005 року по 01.03.2008 року, розмір якої складає 178,15 грн. У відповідності до ч.1, 2 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial