Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-03 00:00:00

У травні 2008 року позивач звернувся до суду з позовом про встановлення факту прийняття спадщин, про визнання права власності, уточнивши свої позовні вимоги, посилаючись на те, що 12.08.1958 року рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської районної ради депутатів [PERSON] була відведена земельна ділянка площею 750 кв.м. під будівництво житлового будинку. Рішенням Виконавчого комітету Індустріальної ради народних депутатів від 28.02.1986 року був затверджений акт приймання індивідуального житлового будинку № 271 по вул. Бутовій, який належав [PERSON] Цей будинок був спільною власністю діда та бабусі позивача, оскільки між ними був зареєстрований шлюб 15.11.1949 року. Дід позивача помер [INFO] року, після його смерті спадщину прийняла його дружина [PERSON]. 25.01.1994 року бабуся позивача склала заповіт на все належне їй майно. Після смерті бабусі позивача спадщину прийняв батько позивача, інших спадкоємців не було. [INFO] року помер батько позивача. Позивач фактично прийняв спадщину. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час і день слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 12.08.1958 року рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської районної ради депутатів [PERSON] була відведена земельна ділянка площею 750 кв.м. під будівництво житлового будинку (а.с.4). Рішенням Виконавчого комітету Індустріальної ради народних депутатів від 28.02.1986 року був затверджений акт приймання індивідуального житлового будинку[ADDRESS], який належав [PERSON] (а.с.5). Цей будинок був спільною власністю [PERSON]. та [PERSON], оскільки між ними був зареєстрований шлюб 15.11.1949 року (а.с.14). Дід позивача помер [INFO] року, про що Дніпропетровським УРСР Підгороднянською селищною радою Дніпропетровського району від 02.08.1973 року, зроблено актовий запис № 99 (а.с.6). Після його смерті спадщину прийняла його дружина [PERSON]. 25.01.1994 року бабуся позивача склала заповіт на все належне їй майно (а.с.8). Після смерті бабусі позивача спадщину прийняв батько позивача, інших спадкоємців не було. [INFO] року помер [PERSON], про що Амур-Нижньодніпровським ВРАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області 23.10.2006 року, зроблено актовий запис № 1894 (а.с.9). Позивач фактично прийняв спадщину. Відповідно до ст. 1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини та не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, окрім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців. Статтею 392 ЦК України встановлено - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе встановити факт прийняття спадщини за [PERSON] після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, визнати за [PERSON]право власності на житловий будинок по вул.. [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON], який помер [INFO] року.

Outcome: approved