Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-03 00:00:00

позивач [PERSON]. звернулася до суду з позовом до [PERSON]про стягнення заборгованості по заробітній платні та повернення трудової книжки. Під час розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги та просить суд: зобов'язати підприємця [PERSON]. повернути трудову книжку, оформлену відповідно до вимог діючого законодавства, вказав дату звільнення - датою повернення трудової книжки; стягнути середню заробітну платню за час вимушеного прогулу за період з 19.07.2007 року по 05.03.2008 року в сумі 9 160,00 грн., компенсацію за невикористану відпустку в сумі 1 000,00 грн.; відшкодувати витрати за інфляцією за час затримки виплати заробітної плати за вимушений прогул з 19.07.2007 року по 05.03.2008 року в сумі 870,20 грн. та зобов'язати [PERSON]. перерахувати в Управління пенсійного фонду в Ленінському районі м. Севастополя страхові внески на користь [PERSON]. за період з 05.07.2006 року по 05.03.2008 року в сумі 7 250,00 грн. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав та пояснив суду про те, що з липня 2006 року по липень 2007 року працювала у приватного підприємця [PERSON]. на посаді продавця. При звільненні йому не була повернута трудова книжка, а також не виплачена компенсація за невикористану відпустку. Крім того, позивач пояснив, що відсутність у нього трудової книжки позбавляє його можливості працевлаштуватися. Представник відповідача у судовому засіданні з позовом не погодився та пояснив, що при прийомі на роботу [PERSON]. відмовилася від укладання трудового договору й трудову книжку відповідачеві не передавала. Крім того, він зазначив, що заборгованість по заробітної платі у позивача відсутня. Суд, вислухавши пояснення позивача, його представника,представника відповідача, вивчивши докази у справи, вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON]. працювала у приватного підприємця [PERSON]. з липня 2006 року по липень 2007 року на посаді продавця. Місцем роботи був магазин, розташований по [ADDRESS]. До зазначеного висновку суд дійшов на підставі пояснень сторін щодо обставин фактичного початку виконання позивачем своїх трудових обов'язків, в якості працівника відповідача. Згідно ст. 24-1 Кодексу законів про працю України у разі укладення трудового договору між працівником і фізичною особою фізична особа повинна у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи зареєструвати укладений у письмовій формі трудовий договір у державній службі зайнятості за місцем свого проживання у порядку, визначеному Міністерством праці та соціальної політики України. Згідно п. 2.20-1 Наказу Міністерства праці України «Про затвердження Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях» трудові книжки працівників, які працюють на умовах трудового договору у фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності без створення юридичної особи з правом найму, та фізичних осіб, які використовують найману працю, пов'язану з наданням послуг (кухарі, няньки, водії тощо), зберігаються безпосередньо у працівників. Позивач не надав суду доказів про те, що між ним та відповідачем був укладений трудовий договір у письмовій формі, а також доказів передачі відповідачу трудової книжки. Крім того, як пояснив позивач у судовому засіданні він відмовився від укладення трудової угоди з відповідачем у порядку та формі визначеному законом, тобто у письмовій формі. Допитані в якості свідків [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]. та [PERSON]. пояснили суду, що не були присутні при передачі відповідачу трудової книжки. Інших доказів з боку позивача щодо фактичної передачі ним трудової книжки відповідачу, до суду не було надано. За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність в діях відповідача порушення діючого законодавства України про порядок ведення трудових книжок. На підстави зазначеного суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог щодо повернення трудової книжки. Також необґрунтовані вимоги позивача щодо стягнення середньої заробітної платні за час вимушеного прогулу за період з 19.07.2007 року по 05.03.2008 року в сумі 9 160,00 грн., та відшкодування витрат за інфляцією під час затримки виплати заробітної плати за вимушений прогул з 19.07.2007 року по 05.03.2008 року в сумі 870,20 грн. При цьому суд ісходить із того, що [PERSON]. трудовий договір с СПД [PERSON]. не укладала. Не укладала договір про матеріальну відповідальність. [PERSON]. у липні 2007 року робоче місце покинула самовільно, заяву про надання відпустки або про звільнення з роботи не писала, інвентаризацію не проводила. Крім того, суд дійшов висновку про те, що також не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо сплати [PERSON]. страхових внесків до Управління пенсійного фонду в Ленінському районі м. Севастополя на користь позивача за період з 05.07.2006 року по 05.03.2008 року в сумі 7 250,00 грн., оскільки Управління пенсійного фонду не приймало участі в розгляді справи та не заявляло самостійних вимого до відповідача, позивачем в якості третьої особи не притягувалося. Таким чином суд, оцінивши в сукупності добуті в судовому засіданні докази, вважає необхідним в задоволенні позову відмовити, оскільки позовні вимоги не обґрунтовані, доводи позивача спростовуються доказами відповідача, відповідач при звільненні не порушив прав позивача.

Outcome: approved