overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-20 00:00:00

В липні 2008 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказала, що 24 жовтня 1993 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у Степанівській сільській раді Теплицького району Вінницької області. В шлюбі мають сина [PERSON], [INFO] народження. Вказала, що сімейне життя не склалось через різне ставлення до проблем сім'ї. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала заявлені вимоги. Пояснила, що причиною розпаду сім'ї є те, що вони з відповідачем не зійшлись характерами, мають різні погляди на сімейне життя. Відповідач проявляв щодо неї неповагу, ображав її, застосовував фізичну силу, після побоїв вона проходила лікування. Вважає, що зберегти сім'ю з відповідачем неможливо. На примирення не погоджується. Щодо місця проживання дитини, то син проживає разом з нею, відповідач проти цього не перечить. Відповідач [PERSON] позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає, вважає неможливим проживати однією сім'єю, коли дружина зраджує і обманює його. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24 жовтня 1993 року, шлюб зареєстровано Степанівської сільською радою Теплицького району Вінницької області, актовий запис за № 20. В шлюбі мають сина [PERSON], [INFO] народження, який після розірвання шлюбу буде проживати з позивачем [PERSON]. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони подружні відносини не підтримують, позивач [PERSON] на примирення з відповідачем не погоджується, відповідач визнає вимоги про розірвання шлюбу, сторони примирення не досягли, наполягають на розірванні шлюбу, тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу суперечило б їх інтересам. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Витрати, пов'язані з реєстрацією розірвання шлюбу, необхідно покласти на відповідача за його заявою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Теплицької селищної ради про продовження строку для подання заяви про прийняття спадщини, вказавши, що після смерті [INFO] його тітки [PERSON] він не звернувся до нотаріальної контори в установлений законом шестимісячний строк з заявою про прийняття спадщини. В судовому засіданні [PERSON] змінив позовні вимоги, просить визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, пояснивши, що він в зв»язку із специфікою своєї роботи часто перебуває у відрядженнях по Україні та за її межами і тому не подав заяву в нотаріальну контору про прийняття спадщини. Представник Теплицької селищної ради голова селища Рудницький М.Й. позов визнає. Представник третьої особи [PERSON] не заперечує щодо задоволення позовних вимог, оскільки [PERSON] не претендує на прийняття спадщини, про що від її імені до суду подано заяву. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] тітка позивача, після її смерті відкрилась спадщина. Позивач [PERSON] є її спадкоємцем, згідно заповіту. З заявою про прийняття спадщини [PERSON] в нотаріальну контору, у встановлений законом шестимісячний термін не звернувся, так як в зв»язку із специфікою своєї роботи часто перебуває у відрядженнях по Україні та за її межами. Дані правовідносини регулюються ст.1272 ч.3 ЦК України, яка передбачає, що за позовом спадкоємця який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи, викладене, суд вважає причину пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини поважною і вважає можливим його продовжити. Судові витрати понесені позивачем на оплату держмита та інформаційно технічне забезпечення - стягнути з відповідача. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-20 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до відповідачки мотивуючи свої вимоги тим , що 30.08.2000 року вона придбала житловий будинок [ADDRESS]., який належав на праві приватної власності продавцю [PERSON] . - відповідачці по справі . За вказаний житловий будинок позивачка передала відповідачці кошти в сумі 1500 грн. Договір купівлі-продажу вони оформили через Долинську філію товарної біржі “Кіровоградська біржа нерухомості”, реєстраційний [NUMBER] від 30.08.2000 року . Сторо- нами було повністю виконано умови договору , позивачка фактично вступила у володіння майном . При зверненні до нотаріальної контори для нотаріального оформлення договору позивачка отримала відмову , оскільки договір не відповідає вимогам діючого законодавства . В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та про- сить суд задовольнити, пояснила , що на даний час вона має намір офор- мити документи на будинок , але не має змоги , так як договір купівлі- продажу не було нотаріально посвідчено . Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з”явилась , про день та час розгляду справи повідомлена позивачкою . В силу ч.3 ст. 203 ЦК України суд вважає , що відповідачка добро- вільно виразила свою волю і її волевиявлення є вільним , про що свід- чить власноручний підпис відповідачки в договорі купівлі-продажу . Зі згоди позивачки , суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи , що відповідає положенням ст.224 ЦПК України . Вислухавши пояснення позивачки , вивчивши письмові матеріали справи , суд дійшов до висновку , що позов підлягає задоволенню . Із копії договору купівлі - продажу посвідченого Долинською філі- єю товарної біржі «Кіровоградська біржа нерухомості» [NUMBER] від 30.08.2000 року вбачається , що [PERSON] продала , а [PERSON] купила будинок [ADDRESS], продаж здійснено за 1500 грн. Будинок розташований на неприватизованій земельній ділянці площею 4127 кв.м. ( а.с. 5 ) . Вказаний житловий будинок належав [PERSON] , що підтверд- жється копією технічного паспорту на будинок ( а.с. 6, 7 ) . Цивільні відносини по даній справі виникли до набрання чинності ЦК України 2004 року . Згідно ст. 161 ЦК УРСР 1963 року зобов»язання повинні викону-ватись належним чином і в установлений строк . Відповідно до ст. 47 ч.2 ЦК УРСР , якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду , що потребує нотаріального посвідчення , а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди , суд вправі , за вимогою сторони , яка виконала угоду , визнати угоду дійс-ною . На підставі викладеного ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-20 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя в них [INFO] року народився син[PERSON], який проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частки зі всіх видів заробітку, доходу відповідача, але не менше як 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що допомоги на утримання дитини відповідач не надає і в добровільному порядку надавати її відмовляється, а тому просить суд стягнути з нього аліменти. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, просить його задовольнити. Відповідач заявлений позов визнав, згідний сплачувати аліменти у розмірі визначеному позивачкою. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про підставність позову. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Письмовими матеріалами справи підтверджено, що в сторін [INFO] року народився син[PERSON], який проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні, батьком якого є відповідач. Відповідно до ст. 183 ч. 1 СК України, частка заробітку батька яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому, відповідно до ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З матеріалів справи встановлено, що матеріальне становище відповідача задовільне, він не є платником аліментів на інших дітей, непрацездатних членів сім'ї та інших осіб, яких він зобов'язаний утримувати. Враховуючи вік неповнолітньої дитини, матеріальне становище та обставини викладені вище, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути аліменти в розмірі 1/4 частки зі всіх видів його заробітку (доходу) на користь позивачки, задовольнивши заявлений позов. Судові витрати в справі, від сплати яких позивачка була звільнена при подачі позову в суд, на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в доход держави, в загальній сумі 81 грн. 00 коп.. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-20 00:00:00

[PERSON]. та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя в них [INFO]року народилася дочка [PERSON], яка проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. [PERSON]. звернулась в суд з позовом до [PERSON]. про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/3 частки зі всіх видів заробітку, доходу відповідача, але не менше як 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що допомоги на утримання дитини відповідач не надає і в добровільному порядку надавати її відмовляється, а тому просить суд стягнути з нього аліменти. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, просить його задовольнити. Відповідач заявлений позов визнав, згідний сплачувати аліменти у розмірі визначеному позивачкою. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про підставність позову. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Письмовими матеріалами справи підтверджено, що в сторін [INFO]року народилась дочка [PERSON], яка проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні, батьком якої є відповідач. Відповідно до ст. 183 ч. 1 СК України, частка заробітку батька яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому, відповідно до ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З матеріалів справи встановлено, що матеріальне становище відповідача задовільне, він не є платником аліментів на інших дітей, непрацездатних членів сім'ї та інших осіб, яких він зобов'язаний утримувати. Враховуючи вік неповнолітньої дитини, матеріальне становище та обставини викладені вище, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути аліменти в розмірі 1/3 частки зі всіх видів його заробітку (доходу) на користь позивачки, задовольнивши заявлений позов. Судові витрати в справі, від сплати яких позивачка була звільнена при подачі позову в суд, на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в доход держави, в загальній сумі 81 грн. 00 коп.. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-20 00:00:00

сторони зареєстрували шлюб в вересні 1995 року. Від спільного подружнього проживання народилась одна дитина яка є неповнолітнього віку. На час заявлення позову та розгляду справи дитина проживає з позивачкою. 14.07.08 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування заявленого позову остання зазначила, що відповідач зловживає спиртними напоями, на цьому грунті систематично вчиняє сварки, бійки, наносить образи чим створює тяжку обстановку в сім'ї, а тому вона переконана, що дальнійше спільне подружнє проживання неможливе та просить шлюб розірвати. Позивачка ствердила , що разом не проживають з відповідачем на протязі чотирьох років. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала з підстапв зазначених в позовній заяві і настоювала на розірванні шлюбу. На примирення не згідна ні при яких умовах. Відповідач в судове засідання не з'явився. В справі мається нотаріально посвідчена заява останнього в якій [PERSON] просить суд розглянути справу у його відсутності. Ніяких претензій до позивачки не має. Заслухавши позивачку , дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про підставність позову. Відповідно до ст.112 СК України шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із пояснень позивачки, характеру відносин сторін встановлено, що сторони фактично припинили подружні стосунки, на примирення не згідні ні при яких умовах, обоє настоюють на розірванні шлюбу. Ці обставини, що сім'я сторін розпалась і підстав для збереження шлюбу немає, а подальше спільне сімейне життя суперечило би інтересам сторін, дитини і це на думку суду має істотне значення. Спору про місце проживання дитини немає. Враховуючи, що з позивачкою залишаються проживати неповнолітня дитина, суд вважає за можливе звільнити останню від сплати витрат за розірвання шлюбу і покладає їх на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду по слідуючим підставам: З відповідачем перебувають у зареєстрованному шлюбі з 29.04.2003 року, зареєстрованному Зорянською сільською радою Володарського району Донецької області за актовим записом № 05. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинені з січня 2006 року. На теперішній час позивачка вагітна від іншого чоловіка, який визнає себе батьком дитини. Позивачка вважає, що щлюб розпався остаточно, збереження сім»ї неможливо, просить шлюб розірвати. Позивачка у судовому засіданні наполягала на своїх позовних вимогах і просить суд розірвати шлюб, тому що збереження сім*ї вважає неможливим, так як шлюбні відносини припинені, разом не мешкають, на теперішній час проживає з іншим чоловіком в цивільному шлюбі, вагітна від нього, він визнає себе батьком зачатої дитини, що підтверджується нотаріально, а тому просить задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не з*явився, однак залишила суду заяву в якій позов визнав, не заперечує проти розірвання шлюбу та просить суд розглянути справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, вислухавши позивачку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню не звертаючи увагу на те що позивачка вагітна, тому що судом встановлено, що сім*я розпалася остаточно, позивачка проживає в цивільному шлюбі з іншим чоловіком, завагітніла від нього і він, відповідно до нотаріального посвідчення заяви, визнає себе батьком зачатої дитини, що відповідно до ст. 110 ч.3 СК України дає право позивачу на пред*явлення даного позову. При таких обставинах суд вважає, що сім*я розпалась остаточно і її збереження не можливе. Неповнолітню донька [PERSON], [INFO]слід залишити на виховання позивачки. Судові витрати покласти на позивачку, звільнивши відповідача від сплати держмита при оформленні розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-20 00:00:00

Позивачка звернувся до суду з позовом до Радивонівської сільської ради, [PERSON], 3-тя особа на стороні позивача - КП “Якимівське БТІ” про визнання права власності на самочинне будівництво, мотивуючи тим, що відповідач [PERSON]. Орендує земельну ділянку під розміщення торгівельного комплексу, за рахунок земель Державної служби автомобільних доріг України “Автодор”, яка знаходиться за межами населеного пункту на території [ADDRESS] загальною площею 0, 0530 га. При цьому позивачка з дозволу відповідача на земельній ділянці, яку він орендує, самочинно збудувала А-1 магазин “Агроєкспо”, загальною площею 67, 4 кв.м., який займає земельну ділянку розміром 13,50 м. на 5, 50 м. Згідно експертного висновку від 25 червня 2008 року ринкова вартість магазину складає 15 510 грн. 25 червня 2008 року магазину “Агроєкспо” була присвоєна юридична адреса, а саме: [ADDRESS]. В зв”язку з чим позивач просить суд визнати за ним право власності на самочинно збудований магазин, а також забов”язати КП “Якимівське БТІ” провести державну реєстрацію вищевказаного магазину. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON]. позовні вимоги визнав та проти задоволення позову не заперечує. Представник відповідача - Радивонівської сільської ради Якимівського району та представник третьої особи до суду не з”явились, але надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечують. Розглянувши матеріали справи, вислухав сторони по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: На підставі ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно за особою може бути визнане за рішенням суду за умови, якщо будівництво створене на відведеній земельній ділянці якою на законних підставах користується особа, яка збудувала нерухоме майно та таке будівництво не порушує прав інших осіб. Позовні вимоги підтверджуються матеріалами справи, дослідженими в ході судового засідання: -договором оренди земельної ділянки, розташованої на [ADDRESS], укладеного між Якимівською райдержадміністрацією та [PERSON]. /а.с.8,9/; -копією акт про передачу та прийом земельної ділянки в натурі /а.с.12/; -копією рішення Радивонівської сільської ради про присвоєння юридичної адреси об”єкту нерухомого майна - магазину “Агроекспо” /а.с.19/ Розгляд матеріалів справи показав, що відповідач [PERSON]. орендує земельну ділянку під розміщення торгівельного комплексу, за рахунок земель Державної служби автомобільних доріг України “Автодор”, на території Радивонівської сільської ради Якимівського району - [ADDRESS]загальною площею. Позивачка [PERSON]. з дозволу відповідача на земельній ділянці, яку він орендує, самочинно збудувала магазин “Агроєкспо”, 25 червня 2008 року зазначеному магазину булу присвоєно юридичну адресу - [ADDRESS]. Дані обставини, за думкою суду, не перешкоджають визнанню права власності за позивачкою на вищевказаний магазин.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-20 00:00:00

17.06.2008 року ЗАТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд з позовною заявою у якій просить стягнути з [PERSON]заборгованість в сумі 5748,23 грн. за кредитним договором б/н від 04.10.2006 р. В обгрунтування своїх вимог позивач зазначив, що надав відповідачу кредит у розмірі 4000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Кредит був наданий у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач належно не виконував умов кредитного договору, зокрема порушив графік погашення кредиту, допустив заборгованість по кредиту та відсоткам, а тому банк вимагає його дострокового повернення. В судове засідання позивач не з'явився, але надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, повідомлення про причини його неявки до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору № SAMDN41000009357090 від 04.10.2006 р. відповідач заборгував банку кошти в сумі 5748,23 грн., яка складається з суми заборгованості за кредитом - 3173,09 грн. та заборгованості по процентам за користування кредитом - 2575,14 грн. Факт неналежного виконання договору відповідачем підтверджується копією кредитного договору № SAMDN41000009357090 від 04.10.2006 р., укладеного між сторонами (а.с. 4) та розрахунком заборгованості за даним договором станом на 25.05.2008 р. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов'язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Таким чином, між сторонами діють цивільні правовідносини, засновані на договорі. Відповідач [PERSON] не виконав свої зобов'язання за кредитним договором, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, який було зареєстровано 29.07.1989 року Лисичанським відділом реєстрації актів громадянського стану Луганської області, актовій запис № 658. Раніше він перебував у шлюбі, відповідачка у шлюбі не перебувала. Від шлюбу мають дітей: сина [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO]. Посилаючись на ті обставини, що подружні відносини було припинено на початку 2006 року через постійні сварки, просив розірвати шлюб. На примирення не згоден , судові витрати оплатить сам . Позивач у попереднє судове засідання подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує і просить його задовольнити. Відповідачка у попереднє судове засідання подала заяву про розгляд справи без її участі, з позовом згодна. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку , передбаченому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 29.07.1989 року. Від шлюбу мають дітей сина [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO]. Подружні відносини було припинені на початку 2006 року через постійні сварки. Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову і вважає, що визнання відповідачкою позову не суперечить закону та не порушує права, інтереси інших осіб, є передбачені ст. 112 СК України підстави для розірвання шлюбу, тому визнання позову відповідачем слід прийняти. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 104, 105, 112 СК України,

Outcome: approved