Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-29 00:00:00

В обґрунтування позовних позивачка вимог зазначає, що [INFO] помер її батько [PERSON]. Він проживав в [ADDRESS] разом з мамою позивачки [PERSON] в будинку [ADDRESS]. Мати прийняла спадщину після батька як спадкоємець першої черги, який проживав зі спадкодавцем. [INFO] мати померла. Спадкоємцями першої черги були позивачка та двоє сестер - відповідачки по справі, а також брат [PERSON]. Вони всі прийняли спадщину, отримали в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок в[ADDRESS], який на підставі запису в погосподарській книзі сільської ради належав мамі. Після прийняття спадщини в хаті ніхто не проживав, хатою опікувалася позивачка. Ніхто із сторін не провів державну реєстрацію права власності на майно. Зважаючи на положення ст.ст. 25, 344, 392, 1299 ЦК України, позивачка просить суд постановити рішення, яким визнати за нею право власності на зазначене будинковолодіння. Позивачка підтримала позов і пояснила про обставини, описані вище. Відповідачі [PERSON]., [PERSON], згідно протоколу допиту, позов визнали, просять справу розглянути у їх відсутність. Відповідачі [PERSON], [PERSON] не з'явилися в судове засідання. Про час слухання справи були повідомлені шляхом опублікування оголошення в газеті „Вісті Рівненщини”. Суд вважає, що справу можливо розглянути на підставі наявних матеріалів та доказів, поданих учасниками процесу. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що сторони є спадкоємцями майна за заповітом після смерті їх мами. Сторони не провели державну реєстрацію майна, та після отримання свідоцтва про право на спадщину за законом не проживали у будинку. Позивачка разом з сім'єю весною і влітку проживала в будинку, обробляла город, ремонтувала хату; зробила нову огорожу, замінивши штахетник сіткою, зробила теплицю, нову вбиральню; поміняли підлогу в літній кухні, частково в хаті, відремонтували комин, зробили підмостку біля хати і літньої кухні, постійно робили поточні ремонти всередині хати і знадвору. До 1990 року городом користувалася [PERSON], проте з вказаного часу, ні до нього вона не брала участі в утриманні будинку та не проживала в ньому. До 1995 року городом користувалася [PERSON], а з 2001 року вона проживає за межами України. Сестра позивачки не приймала участі в утриманні будинку, та не проживала в ньому. Зазначені відповідачі знали, що будинком відкрито користується позивачка, та не висловлювали будь-яких заперечень щодо таких дій позивачки. Відповідачка [PERSON] залишила довіреність, за якою надала право позивачці на продаж належної їй частини житлового будинку, або уповноважила її подарувати частину будинку сину позивачки. Проте позивачка не може виконати волю довірителя, оскільки не проведена державна реєстрація майна. Брат позивачки - [PERSON] проживав в іншій області, після смерті батьків провідував хату за двадцять років два рази. Знав, що позивачка опікується хатою, користуюся нею, ніяких заперечень з цього приводу не мав. [INFO] брат помер. Спадкоємцями першої черги після смерті брата є його дружина, відповідачка [PERSON], і син - відповідач [PERSON] Вони не заперечують, щоб за позивачкою було визнане право власності на будинковолодіння. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. підтвердили суду обставини, викладені позивачкою. Отже, позивачка добросовісно, відкрито, безперервно володіє нерухомим майном відповідачів більше десяти років. Таким чином, її позов про визнання права власності &frac34; частини спадкового будинковолодіння підлягає до задоволення, на підставі ст. 344 Цивільного Кодексу України. Суд дійшов висновку, щ позов є обгрунтованим і доведеним, виходячи з положень ст. ст. 344, 392, 1299 ЦК України.

Outcome: approved