Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до АТВТ „Южноукраїнський домобудівний комбінат” (далі ВАТ ЮУ „ДБК”), в якій просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у розмірі 5862,61 грн., заборгованість за несвоєчасну виплату розрахунку при звільненні 20040,37 грн., виплату за вислугу років 2100,00 грн., та моральну шкоду в розмірі 1600,00 гривень. Свої позовні вимоги мотивує тим, що на даному підприємстві на посаді майстра будівельно-монтажних робіт працював з 10 липня 1984 року за трудовим договором. Згідно наказу № 129-а від 01 жовтня 1995 року його було переведено на посаду начальника будівельно-монтажної ділянки №2. Наказом № 2238/к від 19 жовтня 2006 року звільнено по скороченню штатів. При звільненні з ним не провели розрахунок, що і послужило зверненням до суду із зазначеним позовом за захистом своїх порушених прав. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та пояснив суду, що на день звільнення його з роботи розрахунок з ним не проведено. В зв'язку з цим просив суд стягнути заборгованість по заробітній платі у розмірі 5862,61 грн., заборгованість за несвоєчасну виплату розрахунку при звільненні 20040,37 грн., виплату за вислугу років 2100,00 грн., та моральну шкоду в розмірі 1600,00 гривень. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнала частково але заперечувала проти стягнення виплати винагороди за вислугу років в сумі 2100, 00 грн. та моральної шкоди в розмірі 1600,00 гривень. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] працював у ВАТ УЮ „ДБК” на посаді майстра будівельно-монтажних робіт з 10.07.1984 року за наказом № 129-а/к від 01 жовтня 1995 року його було переведено на посаду начальника будівельно-монтажної ділянки № 2. Наказом № 2238/к від 19 жовтня 2006 року звільнено по скороченню штатів. Відповідно до довідки ВАТ ЮУ „ДБК” існує заборгованість по заробітній платі. Судом встановлено, що на час звільнення позивача відносно підприємства ВАТ ЮУ „ДБК” відповідно до ухвали Господарського суду Миколаївської області від 24 січня 2003 року було порушено провадження про банкрутсво. Процедура банкрутства триває до нинішнього часу. Згідно ст. 117 КЗпП України підприємство повинне виплатити середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати з вини власника саме звільненому працівнику. Відповідно до ст.. 43 Конституції України, ст.. 21 КЗпП України обов'язок власника по виплаті заробітної плати є однією з істотних умов трудового договору. Підлягають задоволенню позовні вимоги щодо компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням встановлених строків виплати заробітної плати, оскільки відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать працівникові від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ „Про практику застосування судами законодавства про оплату праці” п.22 зазначено, що дана компенсація провадиться у будь- якому разі затримки виплати нарахованої заробітної плати і незалежно від того, чи була в цьому вина роботодавця. Оскільки у зв'язку з порушенням встановлених строків виплати заробітної плати порушено право [PERSON] відповідно до ст. 237-1 КЗпП України підлягає задоволенню моральна шкода. Враховуючи характер та обсяг страждань, факт порушення її прав, суд вважає буде достатнім для компенсації 800 грн. такої шкоди. В силу ч. 2 ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на підставі ст. 81 ЦПК України витрати на інформаційно - технічне забезпечення.

Outcome: partial