Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-27 00:00:00

Позивач звернувся до Свердловського міського суду з дійсною позовною заявою про стягнення заборгованості за користування електричною енергією у розмірі 496,26 грн, в обґрунтування вимог указавши, що відповідач [PERSON], яка мешкає за адресою [ADDRESS], і на яку був відкритий особовий рахунок [NUMBER] є споживачем електричної енергії. Відповідач [PERSON] зобов'язана відповідно до ст.68 Житлового кодексу України і пункту 20, 21 Правил користування електричної енергії для населення, своєчасно і за показаннями приладу обліку оплачувати за використану електричну енергію, але відповідач, в свою чергу, порушує встановлені вимоги. Вказані дії відповідача привели до виникнення заборгованості за використану електричну енергію у сумі 496 грн 26 коп, яка утворилася за період з 30 серпня 2002 року по 05 жовтня 2005 року. До теперішнього часу відповідач не погасила заборгованість, що утворилася за спожиту електричну енергію. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за спожиту електричну енергію у сумі 496 грн 26 коп, витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи судом у сумі 30 грн, судовий збір у сумі 51 грн на користь держави. В судовому засіданні представник позивача Коломоєць Д.М. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, підтвердив обставини, викладені в заяві, наполягає на його задоволенні. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов не визнала та пояснила, що за адресою [ADDRESS] вона була зареєстрована, це була будівля гуртожитку. Увесь час сплачувала всі необхідні платежі з приводу постачання електроенергії. З 2000 року вона за згодую коменданту гуртожитку і відповідного ЖЕК переселилася до іншої кімнати гуртожитку, номер якої вже не пам'ятає. За новою квартирою у гуртожитку був відкритий інший особистий рахунок [NUMBER], по якому вона сплачувала за спожиту електричну енергію зазначеної кімнати. В її кімнаті № 8 після неї стала проживати жінка, яка зловживала спиртними напоями, після вона померла, а потім став проживати чоловік, який в подальшому також помер, але їх прізвища їй не відомі. 20 травня 2003 року вона придбала 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] та з травня 2003 року стала проживати за вказаною адресою, зареєструвавшись за новою адресою в серпні 2003р. На новий будинок також був відкритий на її ім'я особовий рахунок у Свердловському РЕС та з квітня 2003р. за новим лічильником у квартирі відповідачка до теперішнього часу здійснює всі необхідні платежі. Вислухавши доводи представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, визнані судом достатніми для розгляду справи по суті заявлених вимог, суд вважає заявлені вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно зі ст.68 ЖК України і пункту 20,21 Правил користування електричної енергії власник житла, члени його родини зобов'язані вчасно вносити плату за комунальні послуги по затвердженим у встановленому порядку тарифам. Відповідно до договору дарування від 20.05.2008 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] подарували, а [PERSON] прийняла у дар 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS]. Відповідно до паспорту [NUMBER], виданого Свердловським МВ УМВС України в Луганській області на ім'я [PERSON], яка зареєстрована за адресою [ADDRESS] з 28.08.2003 року. Відповідно до квитанцій оплати за користування електричною енергією відповідачкою 09.06.2003 року було сплачено 50 кВт за особовим рахунком [NUMBER] у розмірі 7,80 грн, квитанцією від 10.07.2003 року відповідачкою було сплачено 70 кВт за особовим рахунком [NUMBER] у розмірі 10,92 грн. Згідно з розрахунком оплати по особовому рахунку по будинку [ADDRESS], по якому була зареєстрована відповідачка, але не проживала, заборгованість за період з серпня 2002 року по травень 2003 року складає 299 грн 51 коп. Однак відповідно до ст. 257 ЦК України загальний строк позовної давності встановлюється протягом трьох років. Крім того позивач не звертався до суду з заявою про поновлення строків позовної давності відповідно до ст.264 ЦК України. Судом в судовому засіданні встановлено, що відповідачка дійсно була зареєстрована за адресою будинок [ADDRESS], але фактично з серпня 2002р. за зазначеною адресою не проживала. Крім того у суду не має правових підстав стягувати заборгованість з травня 2003 року по листопад 2005 року, оскільки в цей час відповідачка дійсно не проживала за зазначеною адресою, а була зареєстрована та проживала за адресою [ADDRESS], ці факти в судовому засіданні не були спростовані представником позивача та в повному обсязі підтверджені відповідачем у справі шляхом надання договору дарування будинку, який перйшов у власність відповідача, квитанціями, які містять дані про сплату з травня 2003р. послуг з електропостачання у будинку [ADDRESS]. За таких підстав у суду не має правових вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача 496,26 грн та сплаченої суми витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи судом, оскільки оплата повинна провдитися тільки за спожиту електроенергію між тим, з серпня 2002р. відповідач за адресою: [ADDRESS] електричну енергію не споживав до теперішнього часу та в судовому засіданні підтвердив її споживання за іншою адресою, оплату за споживання якої здійснює у встановлений законом строк. На підставі ст.68 ЖК України, п.20,21 «Правил користування електричною енергією для населення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999р. №1357, ст. 257 ЦК України,

Outcome: dismissed