Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-04 00:00:00

30.03.2008 р. позивачі звернулися в суд з цим позовом, мотивуючи вимоги наступним. Їх батькові, [PERSON] , на праві приватної власності належала квартира [ADDRESS], яку він придбав згідно договору купівлі-продажу від 19.05.1993 р.. Позивачі проживали в квартирі разом з батьками до 13.05.1999 р.. [PERSON] і відповідачка [PERSON] 13.05.1999 р. розірвали шлюб і з того часу остання фактично проживає з [PERSON] у [ADDRESS], а 15.10.2005 р. вони зареєстрували шлюб. Відповідачка [PERSON] (рідна сестра позивачів, яка під час розгляду справи, ....... досягла повноліття, змінила прізвище з [INFO]) проживає з 1999 р. з відповідачкою [PERSON] і [PERSON]. З березня 2000 р. у кв. № 9 по вул. Возз'єднання в смт Міжгір'ї по даний час фактично мешкає тільки сім'я позивачки [PERSON]. 07.01.2006 р. помер [PERSON], який не залишив заповіту на належне йому майно. Натомість померлий за життя , будучи тяжко хворим, 24.07.2001 р. власноручно написав листа, у якому зазначив, що [PERSON] не є його дочкою, а є дочкою [PERSON]. Позивачі вважають, що ця обставина і стала причиною розірвання шлюбу батьків, а тому [PERSON] не є спадкоємицею померлого батька. Протягом 6-и місяців з дня смерті [PERSON] позивачі подали заяву в Міжгірську держнотконтору як спадкоємці першої черги по закону, а неповноліття на той час [PERSON] та її мати такої заяви не подали. Натомість [PERSON] подала в Міжгірську держнотконтору заяву про виділення їй частки у спільному майні подружжя, а саме: &frac12; частку на кв. № 9 по вул. Возз'єднання, 9 в смт. Міжгір'ї і на автомобіль ВАЗ 2103, хоча після розірвання шлюбу, це питання не ставилось і спору не було. Державний нотаріус 20.11.2006 р. листом повідомив позивачів про те, що вони мають право тільки на 1/6 частку в спадщині батька, а тому рекомендовано звернутися в суд. Позивачі вважають , що [PERSON] втратила право на власність у спільному майні з колишнім чоловіком [PERSON], не включена в правоустановчі документи на його майно як співвласник, не ставила питання про поділ цього майна. Натомість [PERSON] заперечена їх батьком за життя як його дочка, змінила прізвище за чоловіком їх матері [PERSON], відповідачі і [PERSON] відмовились від проведення судової експертизи для підтвердження походження батьківства, а тому просять право власності на зазначене вище майно батька визнати за ними в рівних частках. Позивачі вимоги підтримали і додатково свою позицію обгрунтували тим, що їх мати, проживаючи в шлюбі з батьком, зрадила подружній вірності і, будучи в шлюбі, народила [PERSON] від [PERSON]. Їх батько, [PERSON], займаючи відповідальні посади в районі, формально визнав своє батьківство, соромлячись оспорювати таке. Просять звернути увагу на те, що відповідачі і [PERSON] після розірвання шлюбу їх батьків живуть однією сім'єю. Відповідачка [PERSON] позов заперечила і пояснила таке. Шлюб з [PERSON] вона розірвала в 1999 р.. Однак [PERSON] народжена нею під час шлюбу з [PERSON], який не оспорював батьківство, після розірвання шлюбу сплачував аліменти на утримання цієї дочки. Натомість шлюб з [PERSON] вони зареєстрували в 2005 р. . [PERSON] також пояснила, що після розірвання шлюбу з [PERSON], тобто з 1999 р. вона не мешкає в кв. [ADDRESS] і дійсно спільно проживали з [PERSON] і [PERSON] в його будинку по вул. [ADDRESS]. [PERSON] також підтвердила, що поділ спільного майна з [PERSON] не ініціювала, бо не вважала за необхідне. [PERSON] вважає, що в спадковому майні [PERSON] має належати частка дочці померлого [PERSON]. Відповідачка [PERSON] позов заперечила, підтвердила пояснення і позицію відповідачки [PERSON]. Третя особа на стороні відповідачів [PERSON] в судовому засіданні підтримав позицію відповідачів, однак визнав те, що співмешкав до реєстрації шлюбу з [PERSON] і те, що в їх сім'ї проживає [PERSON]. [PERSON] заперечив батьківство [PERSON], зміну нею прізвища з Карабин на Цімбота пояснив її правом і бажанням після досягнення нею повноліття. Оцінивши позиції сторін, їх пояснення, подані ними в справу докази, зокрема: акти цивільного стану, покази свідків, документи про право власності на майно, довідки та інші матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково, виходячи з таких підстав і мотивів. Згідно свідоцтв про народження [PERSON], [PERSON], [PERSON] народились відповідачкою: [INFO] р., [INFO]р., 12.09.1988 р. в смт. Міжгір'ї і їх батьками записано [PERSON] і [PERSON]. 13.05.1999 р. [PERSON] і [PERSON] зареєстрували розірвання шлюбу, в якому перебували з 17.05.1971р.. 07.02.2006 р. помер [PERSON] Згідно договору купівлі - продажу кв. № 9 по вул. Возз'єднання, 9 в смт. Міжгір'ї [PERSON] придбав це житло в Міжгірської селищної ради 19.05.1993 р. за 17 642 крб. і за витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно облікувався власником на час своєї смерті. Згідно письмового повідомлення завідуючої Міжгірською державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON] у межах 6- и місячного строку до державного нотаріуса за видачею свідоцтв про право на спадщину звернулися : [PERSON], [PERSON] і [PERSON] як колишня дружина померлого (вказавши дівоче прізвище) і заявивши про неповнолітню на той час дочку [PERSON] - [PERSON]. При цьому позивачам повідомлено, що вони можуть претендувати не на 1/3, а на 1/6 частку кожна спадкового майна, а також те, що [PERSON] подала в держнотконтору заяву про виділ &frac12; частки з спадщини [PERSON] як її частку в спільному майні подружжя. У зв'язку з цим державний нотаріус рекомендував позивачам звернутись у суд. Згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії ІКС № [NUMBER], виданого РЕГ ДАІ в смт. Міжгір'ї 27.08.1997 р. [PERSON] зареєстрований власником автомобіля ВАЗ - 2103, 1978 р.в.. Після розірвання шлюбу між [PERSON] і [PERSON] за заявою останньої з [PERSON] стягувались аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] згідно з постановою судді Міжгірського райсуду від 03.02.2000 р.. Вищевстановлені обставини сторонами не оспорюються, підтверджені належними доказами і беруться до уваги судом. З цих обставин видно, що [PERSON] на час своєї смерті був дійсним і єдиним власником належного йому майна (квартири і автомобіля). Так, [PERSON] втратила право на &frac12; частину цього майна, набутого [PERSON] під час їх шлюбу, оскільки протягом строку позовної давності (трьох років) не заявила претензій про поділ цього майна, не подала в суд про такий поділ як цього вимагає ст. 29 ч. 3 КзпШС України(в ред. закону від 1969 р.), чинна на час виникнення правовідносин, і ст. 72 ч. 2 СК України. [PERSON] заповітного розпорядження не залишив. Згідно з ст. ст. 1268-1270 ЦК України 2003 р.спадкоємці позивачки і [PERSON], яка на час відкриття спадщини була неповнолітньою, прийняли спадщину за померлим і за ст.ст. 1261 ч. 1, 1267 ЦК України їх частки у спадщині є рівними. Суд відхиляє вимоги позивачів, що [PERSON] не є дочкою їх батька, оскільки таке не доведено в суді. Так, [PERSON] за актом цивільного стану визнана дочкою [PERSON]. Останній батьківство в установленому порядку не оспорював, тобто фактично і юридично визнав себе її батьком. [PERSON] також після розірвання шлюбу з [PERSON] сплачував аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON]. Окрім цього, відповідачі і третя особа відмовились перевірити батьківство експертним шляхом, що стверджено їх заявами і повідомленнями з експертної установи. Отже, підстав для застосування ст.ст. 136-138 СК України в справі не має, а тому вимоги позивачів про виключення з числа спадкоємців померлого [PERSON] - [PERSON] суд визнає недоведеними належними доказами і їх пояснення, покази свідків - відхиляє. Таким чином, позивачі мають право тільки на 1/3 частку кожна на спадкове майно [PERSON]. Суд визнає, що право на 1/3 частку цього майна має і [PERSON], яка з позовом до суду про визнання права власності не звернулась і може це право реалізувати окремо в нотаріальному порядку. Судових витрат до стягнення чи повернення не має. До встановлених правовідносин суд застосовує і ст. 392 ЦК України -2003 р.

Outcome: partial