Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-14 00:00:00

Позивач 08.10.2007 року звернувся до суду з позовом, який представник позивача, діюча на підставі доручення [PERSON], в ході судового розгляду доповнила та просила спростувати недостовірну інформацію про позивача та членів його сім»ї, викладену відповідачами в позовних заявах, запереченнях на позовні заяви, а також заявлену усно в судових засіданнях при розгляді в Харківському районному суді Харківської області цивільних справ, таким же способом, яким вони її поширювали або близьким до нього, а саме: опублікувати спростування в газеті «Трибуна трудящих» протягом місяця з моменту постановлення рішення та стягнути з відповідачів солідарно 47775 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. При цьому, позивач в позовній заяві та представник позивача в ході судового засідання обґрунтовували позовну заяву наступним. В провадженні Харківського районного суду м.Харкова знаходилися цивільні справи №2-772/07 за позовом [PERSON], [PERSON]. до [PERSON]., [PERSON]., [PERSON], [PERSON]. про відшкодування матеріальної та моральної шкоди; №2-162/06 за позовом [PERSON] до [PERSON]., [PERSON] про поновлення порушеного права, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою; №2-245/06 за позовом [PERSON] до [PERSON]. про захист честі, гідності, ділової репутації, відшкодування моральної шкоди, та на даний час знаходиться цивільна справа №2-2556/07 за позовом [PERSON]. до [PERSON] про відшкодування шкоди, спричиненої пошкодженням здоров»я. В позовних заявах від 12.06.2001р., 24.07.2001р., в протоколах судового засідання за 2002-2007р. та в судовому засіданні при розгляді даної справи, [PERSON]. надавав недостовірну інформацію, а саме: стверджував, що позивач затягував введення будинку в експлуатацію, в провадженні Харківського районного суду знаходяться кримінальні справи приватного обвинувачення, члени сім»ї [PERSON] порушують його права, спричиняючи матеріальну та моральну шкоду; заявляв, що сім»я [PERSON] не впустила в будинок викликаних ними працівників водної дільниці, діями [PERSON] спричинено матеріальну та моральну шкоду; [PERSON]. травив [PERSON] собакою, яка його покусала; кожний з членів сім»ї [PERSON] заважав в проведенні робіт, перешкоджали входу у двір, висловлюючись нецензурною лексикою; заявляв, що [PERSON] спричинила [PERSON]. тілесні ушкодження середньої тяжкості; [PERSON] порушують проводи електромережі, у зв»язку з чим світла немає ні у [PERSON], ні у [PERSON]; друга хвіртка прийшла в непригодність, [PERSON] вставляють у замок сірники; сім»я [PERSON] виливає помої у двір загального користування; [PERSON] зрізають дикий виноград; [PERSON] гнуть уголок. Також, [PERSON]. порушував порядок в судовому засіданні, розмовляв по мобільному телефону. Крім того, [PERSON]. висловлював багато іншої неправдивої інформації як в судових засіданнях, так і в інших інстанціях: в Харківському РВ УМВС України в Харківській області, Височанській селищній раді, в Харківській міжрайонній прокуратурі. Поширення недостовірної інформації відповідачем про сім»ю позивача спричинило позивачу та членам його сім»ї моральну шкоду, яка полягає в приниженні честі, гідності, ділової репутації, душевних стражданнях, погіршенням стану здоров»я у зв»язку з протиправними діями відповідачів. Позивачем та членами його сім»ї було витрачено значну кількість часу для доведення своєї правоти, спростуванням недостовірних відомостей шляхом отримання різноманітних довідок, актів, інших документів, відвідуванням судових засідань по необґрунтованим позовам [PERSON]. Моральну шкоду позивач оцінює в розмірі 47775 грн., яка складається з розміру мінімальної заробітної плати у сумі 525 грн. на місяць, оскільки відповідачі поширюють недостовірну інформацію з 2000 року, що складає 91 місяць. У судовому засіданні представник позивача позовну заяву та доповнену позовну заяву підтримала з підстав, викладених у позовній заяві та доповненій позовній заяві та просила її задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON]., діючий також від імені відповідачки [PERSON]. на підставі доручення, позовну та доповнену позовну заяву не визнав, посилаючись на те, що минув термін позовної давності, оскільки позивач посилається на інформацію, викладену при розгляді позовних заяв за 1996 рік, 1999 рік, 2000 рік, 2001 рік. Крім того, [PERSON] не поширювала недостовірну інформацію, а лише підписувала позови. Оскільки, між сім»єю позивача та відповідачами виникали спірні питання, то відповідачі вирішували їх цивілізованим способом, шляхом подання позовів до суду, в судових засіданнях він викладав факти в присутності судді, секретаря, представника прокуратури та в цьому він не бачить порушення етичних норм та моральних принципів. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 7 ЦК України в редакції 1963 року, яка діяла на момент розповсюдження вказаних в позові відомостей за 2001-2002рр., громадянин вправі вимагати по суду спростування відомостей, що не відповідають дійсності або викладені неправдиво, які порочать їх честь, гідність чи ділову репутацію або завдають шкоди їх інтересам, якщо той хто поширив такі відомості, не доведе, що вони відповідають дійсності. Згідно до ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім»ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами законодавства, що регулює захист честі, гідності і ділової репутації громадян та організацій» від 28.09.1990 року зі змінами, під поширенням відомостей слід розуміти опублікування їх у пресі, передачу по радіо, телебаченню, з використанням інших засобів масової інформації, викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам, повідомлення в публічних виступах, а також в іншій формі невизначеному числу осіб або хоча б одній людині. Поширенням відомостей також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, лозунгів, інших творів, а так само розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою ганьблять честь, гідність або ділову репутацію громадянина або організації. Проте, повідомлення таких відомостей лише особі, якої вони стосуються, не може визнаватись їх поширенням Судом достовірно встановлено та не заперечувалося сторонами, що Харківським районним судом Харківської області розглядалися цивільні справи за позовами як позивача, так і відповідача, а саме: - №2-772/07 за позовом [PERSON], [PERSON]. до [PERSON]., [PERSON]., [PERSON], [PERSON]. про відшкодування матеріальної та моральної шкоди; №2-245/06 за позовом [PERSON] до [PERSON]. про захист честі, гідності, ділової репутації, відшкодування моральної шкоди; №2-162/06 за позовом [PERSON] до [PERSON]., [PERSON] про поновлення порушеного права, усунення перепон в користуванні земельною ділянкою; №2-2556/07 за позовом [PERSON]. до [PERSON] про відшкодування шкоди, спричиненою ушкодженням здоров"я. Крім того, апеляційним судом Харківської області розглядалися апеляційні скарги на рішення, винесені Харківським районним судом Харківської області. Під час розгляду вказаних цивільних справ [PERSON], діючий також в інтересах [PERSON]. надавав пояснення, якими обґрунтовував позовні заяви або заперечував проти позовних заяв [PERSON]. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 34 Конституції України, кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Відповідно до ст.. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову, оскільки право кожного на звернення до суду за захистом своїх порушених прав і інтересів передбачено ст..3 ЦПК України, діючим законодавством не передбачена відповідальність за подання пояснень та доказів у судовому засіданні, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Outcome: dismissed