Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-21 00:00:00

29 червня 2006 року позивачка звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь матеріальної, моральної шкоди та судових витрат. Свої вимоги мотивувала тим, що 27.07.2005 року о 13 год. 55 хв. в м. Чернігові, відповідач керуючи транспортним засобом [NUMBER] Здійснив наїзд на пішохідному переході на [PERSON] чим завдав їй тілесні ушкодження середньої тяжкості. Після ДТП відповідач відвіз [PERSON] на залізничний вокзал із пасажиром автомобіля «Газель» завів її до вагону потягу та поклав на сидіння. Пасажирка потягу [PERSON]. з допомогою провідника визвала «Швидку допомогу», яка забрала позивачку в лікарню. Відповідач відвідував позивачку в лікарні та надав її на лікування 400 грн. 14.04. 2006 року слідчим СВ по розслідуванню ДТП СВ ЧМВС України в Чернігівський області була порушена кримінальна справ по обвинуваченню [PERSON] за ознаками злочину, передбаченого ст. 286 КК України. Вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25 січня 2008 року [PERSON] визнано винним по ст. 286 ч.1 КК України. Звертаючись до суду позивачка просить стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду одноразово 300 грн., в подальшому по 340 грн. щомісячно, моральну шкоду в сумі 5000 грн. та судові витрати. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги змінила, остаточно просила стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду в сумі 3000 грн. , моральну шкоду в сумі 9900 грн. та судові витрати. Пояснила що після отримання травми чотири місяці лікувалась і один рік не могла ходити і сидіти, витратила на лікування 3000 гривень, в тому числі приблизно 2000 гривень на лікування, 600 гривень на масаж та оплату жінці, яка опікувалась нею. Довести розмір витрат на лікування не може, оскільки частково втратила чеки, а за масаж сплачувала приватним порядком. Від [PERSON] отримала відшкодування в сумі всього 900 гривень. Представник позивачки підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Пояснив, що крім матеріальної шкоди позивачці завдана також моральна, яка полягає в порушенні її звичайного способу життя. До отримання травми позивачка влітку їздила на дачу в с.Замглай. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що частково відшкодував позивачці витрати на лікування. Представник відповідача просив в задоволенні позовних вимог відмовити повністю, пояснив, що доказів понесення витрат на лікування в сумі 3000 гривень позивачкою не надано, лікування позивачка проходила в комунальному закладі, де надається безкоштовна медична допомога за рахунок держави. Відповідач добровільно сплатив позивачці 400 гривень на лікування та відшкодував моральну шкоду в розмірі 500 гривень. Представник третьої особи ЧМВ УМВС України в Чернігівській області в судове засідання не з'явився. Про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Суд вважає за можливе відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України розглядати справу на підставі наявних матеріалів у відсутність представника третьої особи ЧМВ УМВС України в Чернігівській області. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як було встановлено судом, 27.07.2005 року о 13 год. 55 хв. в м. Чернігові, відповідач керуючи транспортним засобом [NUMBER] Здійснив наїзд на пішохідному переході на [PERSON] чим завдав їй тілесні ушкодження середньої тяжкості. 14.04.2006 року слідчим СВ по розслідуванню ДТП СВ ЧМВС України в Чернігівський області була порушена кримінальна справа за обвинуваченням [PERSON] за ознаками злочину, передбаченого ст. 286 КК України. Вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25 січня 2008 року [PERSON] визнано винним за ст. 286 ч.1 КК України. Згідно зі ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода заподіяна джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка володіє транспортним засобом на відповідній правовій підставі. В даному випадку такою особою є відповідач [PERSON] Згідно виписки-епікризу позивачка проходила лікування з 27 липня 2005 року по 10 вересня 2005 року (а.с.7). Згідно листів призначень (а.с.117-119) позивачці призначались медичні препарати. Визначаючи розмір відшкодування матеріальної шкоди, суд виходить з того, що позивачкою документально підтверджено витрати на лікування в розмірі 187,36 грн. (11,65 + 47,25+ 0,45+ 1,38+ 5,25+ 10,39+ 3,45+ 0,45+39,45+ 22,02+ 4,20+ 1,90+ 3,87+ 0,65+ 29,92+ 1,36+ 2,82+0,90). (а.с.96). При цьому суд не враховує витрати, в сумі 20,06 грн., оскільки на чеку відсутня дата, а також чеки з сумами 10,21 грн., 34,54 грн та 26,50 грн., оскільки ці витрати були здійснені в 2008 році, а із пояснень позивачки слідує, що вона проходила лікування протягом чотирьох місяців після отримання травми. Вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 9900 грн. визначені позивачкою довільно, без достатнього обґрунтування, тому суд з урахуванням того, що порушення прав позивачки завдало шкоди її інтересам, змушувало його докладати додаткових зусиль для організації свого життя , вважає що такі вимоги підлягають частковому задоволенню в сумі 500 гривень. На думку суду такий розмір відшкодування буде адекватним нанесеній моральній шкоді. Також з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки понесені нею витрати по сплаті судового збору в сумі 8,50 грн. та 7,50 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. На підставі викладеного,

Outcome: partial