Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-13 00:00:00

Позивач 21.04.2008 року звернувся в суд із позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики. Підставою своїх вимог вважає, те що у 2006 році відповідач [PERSON] отримав від неї гроші в сумі 2055 гривень, з них 1035 гривень, як оплату за надання їй юридичної допомоги, а 1020 гривень - борг. Оскільки обумовлену роботу у визначений час [PERSON] не виконав, а також не повернув борг, то 14 червня 2006 року він написав письмову розписку, згідно з якою зобов'язався повернути їй кошти до 20 червня 2006 року. При цьому у розписці помилково була вказана сума 2200 гривень, а не 2055 гривень. Одночасно в розписці обумовлено, що в разі прострочення виплати боргу, за кожний день прострочки буде нараховуватись пеня в розмірі 5% від суми боргу. Оскільки в установленій у розписці строк кошти їй не були повернуті, вона звернулася з відповідною заявою до правоохоронних органів. Відносно [PERSON] була порушена кримінальна справа за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України. У цій кримінальній справі вона пред'явила цивільний позов про стягнення з [PERSON] неповернутих їй коштів. Вироком Монастирищенського районного суду Черкаської області від 25 лютого 2008 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначено йому покарання у вигляді 3 - х років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України [PERSON] звільнено від відбування покарання з випробуванням. Крім того, цим же вироком з [PERSON] стягнуто на її користь матеріальну шкоду в сумі 1035 гривень, тобто кошти, що були передані нею [PERSON] як оплату за надання їй юридичної допомоги. Таким чином, на даний час [PERSON] не повернув їй борг в сумі 1020 гривень, і це питання не вирішувалась судом під час розгляду кримінальної справи. У зв'язку із цим вважає за необхідне звернутися до суду із цим позовом в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та порядку, що вставлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Частиною 3 ст. 549 ЦК України встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання. Частинами 1 та 2 ст. 551 ЦК України встановлено, що предметом неустойки може бути грошова сума, розмір якої встановлюється, зокрема договором. Таким чином, відповідач повинен сплатити їй суму боргу з урахуванням обумовленої в розписці пені, розмір якої за кожний день прострочення виконання складає 51 гривня (1020х5%). Отже, враховуючи, що наданий час прострочення виконання зобов'язання складає 660 днів, відповідач, крім суми боргу, має сплатити їй пеню в сумі 33660 гривень (660х51). Однак, враховуючи матеріальне становище відповідача, вважає за необхідне зменшити розмір пені до 5000 гривень. Просить стягнути із відповідача суму боргу, пеню за прострочення виконання грошового зобов'язання та судові витрати. В судове засідання позивач не з»явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, просить позов задоволити. Відповідач у судове засідання 27.06.2008 року та 30.06.2008 року не з»явився по невідомій суду причині, про час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, про що свідчить розписка про вручення судового повідомлення. В з»язку із відсутністю відомостей про вручення судової повістки в судовому засіданні 27.06.2008 року оголошувалась перерва, 30.06.2008 року судове засідання не відбулось у зв»язку із тим, що вказаний день оголошено вихідним, тому суд розглядає справу за вказаних обставин 14 липня 2008 року. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи із наступного: - згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів; - у відповідності до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. - між сторонами укладено договір позики на суму 1020 гривень, який відповідач зобов»язувався погасити до 20 червня 2008 року (а.с.7); - у відповідності до ст.526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору; - згідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); - згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник, який своєчасно не повернув суму позики, зобов»язується сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу (суму боргу); - у відповідності до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов»язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу та неустойку відповідно до ст.ст.549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві; - згідно ч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов»язання за кожен день прострочення виконання; - частинами 1 та 2 ст. 551 ЦК України встановлено, що предметом неустойки може бути грошова сума, розмір якої встановлюється, зокрема договором. - судові витрати підлягають стягненню із відповідача на підставі ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved