Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-12 00:00:00

У березні 2008 року [PERSON]. звернулася до суду з позовом до [PERSON]. про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на земельну ділянку розміром 0,0925 га, яка розташована по [ADDRESS] в смт Красногвардійське Красногвардійського району АР Крим та надана для будівництва жилого будинку згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ЯД № 612565 виданого Красногвардійською селищною Радою за рішенням № 94 від 27 липня 1995 року. Позивач зазначила, що у серпні 2007 року вона уклала усну угоду з відповідачкою, яка діяла по довіреності від імені власника земельної ділянки [PERSON]., про купівлю-продаж земельної ділянки розміром 0,0925 га, яка розташована по [ADDRESS] в смт Красногвардійське Красногвардійського району АР Крим та надана для будівництва жилого будинку. Ними були обговорені всі суттєві умови купівлі-продажу, які позивачка виконала повністю, тобто сплатила відповідачці повну вартість земельної ділянки в сумі 7500 грн, що підтверджується розпискою відповідачки від 28 серпня 2007 року. Нотаріально угода завірена не була, оскільки відповідачка тривалий час ухиляється від належного оформлення угоди, тому позивачка не має можливості оформити право власності придбану нею земельну ділянку. У судове засідання сторони не з'явилися, надали суду заяви про слухання справи у їх відсутність, відповідачка позов визнала. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON]. отримала від [PERSON]. гроші в сумі 7500 грн за продану земельну ділянку (а.с. 9) для передачі їх власнику земельної ділянки - громадянину РФ [PERSON]. (а.с. 5), якій уповноважив [PERSON]. на продаж належної йому, згідно копії Державного акту на право приватної власності на землю серії ЯД № 612565 від 07 серпня 1995 року, на праві приватної власності земельної ділянки площею 0,0925 га, розташованої в АР Крим, Красногвардійський район, смт Красногвардійське,[ADDRESS] для будівництва жилого будинку (а.с. 6-8, 12). З копії довідки виконкому Красногвардійської селищної ради вбачається, що на спірні земельній ділянці побудов та споруд не має (а.с. 11). Згідно зі ст. 131 Земельного кодексу України (ЗК України) громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Укладення таких угод здійснюється відповідно до ЦК України з урахуванням вимог до ЗК України. Згідно зі ст.132 ч.1, ч.3 ЗК України угоди про перехід права власності на земельні ділянки укладаються в письмовій формі та нотаріально посвідчуються. Угоди про перехід права власності на земельні ділянки вважаються укладеними з дня їх нотаріального посвідчення. У відповідності до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна полягає в письменний формі і підлягає нотаріальному посвідченню і державній реєстрації. Згідно зі ст.218 ч.2 ЦК України якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги про письмову форму, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема, шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. У відповідності до ст.220 ЦК України якщо сторони домовилися про всі суттєві умови договору, що підтверджується письмовими доказами, та відбулося повне або часткове виконання договору, але одна з сторін ухилилася від його нотаріального засвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON]. дійсно придбала та є фактичним власником земельної ділянки розміром 0,0925 га, яка розташована в смт Красногвардійське, [ADDRESS] Красногвардійського району АР Крим та надана для будівництва жилого будинку, визнання відповідачкою пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved