Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-24 00:00:00

[PERSON], звертаючись з позовом до суду, просить визнати за [PERSON] та членами його сім'ї, [PERSON] та [PERSON], право користування квартирою [ADDRESS], та визнати за [PERSON]право на приватизацію квартири [ADDRESS]. 24 січня 2008 року під час розгляду справи представником позивача [PERSON] подано заяву про збільшення позовних вимог (а.с.24-25) , відповідно до якої позивач просив суд: - визнати за [PERSON] та членами його сім'ї, [PERSON] та [PERSON], право користування квартирою [ADDRESS]; - визнати за [PERSON] право на приватизацію квартири [ADDRESS]; - скасувати розпорядження Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації №1113 від 08.10.2007 року, яким відмінено пункт 2.4 розпорядження Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації від 06.02.2007 року №125 «Про надання жилої площі та інші квартирні питання»; - визнати недійсним пункт 2.4 розпорядження Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації від 06.02.2007 року №125 «Про надання жилої площі та інші квартирні питання»; - зобов'язати Дніпровську районну у місті Києві державну адміністрацію видати ордер на квартиру [ADDRESS] [PERSON] та членам його сім'ю; - зобов'язати Комунальне підприємство «Дирекція з управління та обслуговування житлового та нежитлового фонду» Дніпровської районної у місті Києві ради укласти договір найму квартири [ADDRESS] з [PERSON] та членами його сім'ї. За ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 29 січня 2008 року залучено у якості співвідповідача по справі Дніпровську районну у місті Києві державну адміністрацію. (а.с.39) 31 січня 2008 року під час розгляду справи представником позивача [PERSON]подано заяву про залучення у якості співпозивача по справі [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дитини [PERSON]з урахуванням поданих уточнень до первісної позовної заяви. (а.с.48-49) 07 лютого 2008 року Комунальним підприємством «Дирекція з управління та обслуговування житлового та нежитлового фонду» подано зустрічний позов до [PERSON], [PERSON], третя особа Дніпровська районна у місті Києві державна адміністрація про виселення із самовільно зайнятого жилого приміщення. (а.с.50-52) За ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 07 лютого 2008 року прийнято до провадження разом з первісним позовом зустрічний позов Комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування житлового та нежитлового фонду» до [PERSON], [PERSON], третя особа Дніпровська районна у місті Києві державна адміністрація про виселення із самовільно зайнятого жилого приміщення. (а.с.62-63) Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, проти зустрічного позову заперечував, пояснив, що квартира [ADDRESS] належала його матері [PERSON], яка померла [INFO], за життя його матері, він та його дружина [PERSON] та їх неповнолітня дитина [PERSON], проживали в квартирі матері як одна сім'я, вели спільне господарство, після смерті матері вони продовжують користуватись даною квартирою, він особисто має на праві приватної власності квартиру [ADDRESS]. Восени 2007 року, після реєстрації шлюбу з [PERSON], до цієї квартири були прописані дружина та дитина. Оскільки спірна квартира мала статус службової, його мати зверталась до Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району міст Києва з клопотанням вивести дану квартиру із статусу службових, дане клопотання було задоволено, в подальшому Дніпровською районною у місті Києві державною адміністрацією прийнято рішення про видачу ордеру [PERSON] на спірну квартиру загального зразка, але отримати ордер [PERSON] не встигла, а Дніпровська районна у міст Києві державна адміністрація безпідставно скасувала раніше прийняте рішення, однак ці факти стали відомі йому лише після смерті матері, також мати зверталась до органу приватизації з приводу приватизації спірної квартири, однак не встигла довести цю справу, свідоцтво про право на приватизацію їй видано не було, вважає, що він як спадкоємець має право звернутись до суду з вимогою про визнання за ним та членами сім'ї права користування спірною квартирою, вимагати видачі ордеру, який мав бути виданий його матері на підставі рішення райдержадміністрації та зміни договору найма по даній квартирі. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, проти зустрічного позову заперечував, з підстав викладених у позовній заяві та уточнень поданих до позовної заяви. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, проти зустрічного позову заперечувала, пояснила, що з серпня 2007 року вона перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, однак до укладення шлюбу вони вели спільне господарство, проживали як одна сім'я, за час спільного сумісного проживання в них народилась донька [PERSON]. Крім того, позивач зазначила, що до вересня 2007 року вона разом з дитиною була зареєстровані за іншою адресою, однак ця реєстрація була формальною та необхідна лише для можливості її працевлаштування в місті Києві, а також підтвердила, що вона разом з чоловіком та дитиною постійно проживала в квартирі [ADDRESS], ця квартира належала матері чоловіка [PERSON], вважає, що їх сім'я має право користуватись спірною квартирою, на даний час вони продовжують проживати в спірній квартирі, тому просить поданий від їх імені позов задовольнити, а в зустрічному позові відмовити. Представник відповідачів - Комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування житлового та нежитлового фонду» Дніпровської районної у місті Києві ради та Дніпровської районної у місті Києві державна адміністрація - Мацієвська О.П., в судовому засіданні проти первісного позову заперечувала, зустрічний позов підтримала, пояснила, що спірна квартира [ADDRESS] має статус службової, була надана [PERSON] у зв'язку з її роботою. За життя [PERSON], зверталась до Комунального підприємства по утриманню житлового господарства у Дніпровському районі місті Києва з приводу зміни статусу квартири, дане клопотання було задоволено, за розпорядженням Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації було прийнято рішення про видачу [PERSON] ордеру, однак ордер вона не отримала, у зв'язку з чим у неї не було правових підстав звертатись до органу приватизації щодо приватизації спірної квартири. На даний час позивачі не мають будь-яких прав на спірне житло, яке до цього часу має статус службового, крім того, позивач [PERSON] є власником іншого житлового приміщення, де разом з ним зареєстровані члени його сім'ї, дружина та дитина, у зв'язку з чим просить задовольнити поданий зустрічний позов та висилити позивачів зі спірної квартири яку вони займають без належних правових підстав. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], представника позивача [PERSON], позивача [PERSON], представника відповідачів Мацієвську О.П., дослідивши матеріали справи , оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до частини першої ст.118 Житлового кодексу УРСР службові приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв'язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної у місті Ради народних депутатів. Судом встановлено, що спірною є однокімнатна квартира [ADDRESS], яка була надана [PERSON], як службове житлове приміщення, на підставі ордеру №95 від 10 серпня 1998 рок, виданого Дніпровською районною у місті Києві державною адміністрацією. (а.с.7) 29 листопада 2006 року [PERSON] звернулась до Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва із заявою про виключення даної квартири із складу службових , так як на підприємстві працює з 1986 року. Згідно з розпорядженням Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації №125 від 06.02.2007 року «Про надання жилої площі» задоволено клопотання Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва (лист №35-3867 від 07.12.2006), прийнято рішення про виключення із складу службових однокімнатну квартиру [ADDRESS], з наданням ордеру [PERSON], яка в ній проживає, одинока, на квартирному обліку не перебуває. (а.с.59) [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть. (а.с.16) З 24 липня 2007 року [PERSON] знята з реєстраційного обліку за адресою спірної квартири як померла. (а.с.34) За життя, [PERSON] ордер на квартиру не отримувала, із заявою та відповідними документами до органу приватизації Дніпровського району з приводу приватизації квартири не зверталась. (а.с.28) На підставі розпорядження Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації №1113 від 08.10.2007 року «Про надання жилої площі та інші квартирні питання» задоволено клопотання Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва (лист №73-2340 від 30.07.2007 року) у відмінні пункту 2.4 розпорядження Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації №125 від 06.02.2007 року «Про надання жилої площі», в зв'язку зі смертю (05.07.2007) [PERSON], якій була надана однокімнатна квартира [ADDRESS], на одну особу. Ордер №4133 серії Б, було скасовано. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування розпорядження Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації №1113 від 08.10.2007 року, яким відмінено пункт 2.4 розпорядження Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації від 06.02.2007 року №125 «Про надання жилої площі та інші квартирні питання» та визнання недійсним пункту 2.4 розпорядження Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації від 06.02.2007 року №125 «Про надання жилої площі та інші квартирні питання», оскільки дані нормативні акти прийнятті уповноваженим органом та в межах його компетенції, ґрунтовних підстав, які мали свідчити, що прийнятті рішення зачіпають права та інтереси позивачів суду надано не було, дані обставини не найшли свого підтвердження під час розгляду судової справи. Порядок надання службових жилих приміщень установлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншої громадської організації. (ст..121 Житлового кодексу УРСР) На підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної у місті Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане жиле приміщення. (ч.1 ст.122 Житлового кодексу УРСР) В той же час, суд не вбачає підстав для віднесення позивачів до категорії осіб, яким може бути надано службове житлове приміщення, відсутні звернення позивачів до уповноваженого органу з приводу видачі ордеру на спірне службове житлове приміщення, тому в межах розгляду даної справи відсутні підстави для задоволення вимог позивачів в частині видачі ордеру на квартиру [ADDRESS]. Таким чином, судом встановлено, що спірна квартира [ADDRESS] на момент смерті [PERSON] не була приватизована, має статус службової та на даний час знаходиться в комунальній власності, за адресою спірної квартири була зареєстрована одна особа, комунальні платежі нараховувались на одну особу. (а.с.56, 61) Стаття 651 Житлового кодексу УРСР закріплює право на придбання громадянами жилих приміщень, які вони займають, у приватну власність. З положень цієї статті випливає, що наймачі жилих приміщень у будинках державного чи громадського житлового фонду без обмежень можуть за згодою всіх повнолітніх членів сім'ї (не інших сторонніх осіб), які проживають разом з ними, придбати приміщення, які вони займають, у власність на підставах, передбачених законодавством. Однак, відповідно до частини другої статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що не підлягають приватизації квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових. Згідно ст. 64 Житлового кодексу України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуватись нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Відповідно ст. 65 Житлового кодексу УРСР наймач вправі у встановленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. В той же час, порядок користування службовим жилим приміщенням регулюється статтею 123 Житлового кодексу УРСР, яка в даному випадку є спеціальною нормою для застосування до правовідносин, які виникли між сторонами спору. Відповідно до частини другої ст. 123 Житлового кодексу УРСР зазначається, що до користування службовими жилими приміщеннями застосовуються правила про договір найму жилого приміщення, крім правил, передбачених статтями 73-76, 79-83, 85, 90, частиною шостою статті 101, статтями 103-106 цього Кодексу. В підтвердження своїх позовних вимог, позивачі [PERSON] та [PERSON] посилаються на те, що останні шість років вони, як подружжя, разом з неповнолітньою дитиною, за згодою [PERSON] вселились до спірної квартири та проживали як одна сім'я, вели спільне господарство до смерті наймача квартири [PERSON], та до цього часу проживають у спірній квартирі, сплачують за житлово-комунальні послуги. Однак, як вбачається з матеріалів справи, підтверджується зібраними по справі доказами, [PERSON] та [PERSON]перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16 серпня 2007 року. (а.с.18) [PERSON] народилась [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Батьком дитини записано [PERSON], матір'ю дитини - [PERSON]. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, яке видане на підставі розпорядження Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації №72-442 від 21 листопада 2007 року. (а.с.55) Як вбачається з довідки Житлової ремонтно-експлуатаційної організації №408 (форма №3) з 11 травня 1981 року [PERSON] зареєстрований [ADDRESS], разом з ним за даною адресою зареєстровані: [PERSON] (з 06 листопада 2007 року) та [PERSON] (з 06 листопада 2007 року. (а.с.32) За інформацією наданою Вишгородським районним відділом Головного управління МВС України в Київській області повідомляється, що [PERSON] разом з неповнолітньою дитиною [PERSON], [INFO] народження, була зареєстрована за адресою: село Лісовичі Вишгородського району Київської області, та знята з реєстраційного обліку лише 01 вересня 2007 року. (а.с.99-101) Як підтверджується актом від 17 червня 2008 року, складеним працівниками Житлової ремонтно-експлуатаційної організації №408, на час обстеження квартири [ADDRESS] 13.05.08 р., 16.05.08 р., 21.05.08 р., 26.05.08 р., 02.06.08 р., 06.06.08 р., 13.06.08 р., 17.06.08 р., двері в квартиру ніхто не відкрив, зі слів мешканців, в квартирі [ADDRESS] ніхто не проживає, [PERSON] проживає [ADDRESS]. Таким чином, сам по собі факт того, що позивач [PERSON] є сином померлої [PERSON], навідувався до матері та проявляв турботу до своєї матері, суд не може взяти до уваги як доказ того, що він та члени його сім'ї набули права на спірну жилу площу, оскільки даний факт не підтверджується будь-якими доказами у справі. Крім того, в розрізі даного спору між сторонами виникли правовідносини, які регулюються нормами житлового законодавства, а з урахуванням статусу спірної квартири, яка є службовим житловим приміщенням, мають застосовуватись спеціальні правові норми, які регулюють ці правовідносини, тобто положення глави 3 Житлового кодексу УРСР. Тому, суд вважає безпідставними посилання позивача [PERSON] на той факт, що в даному випадку між сторонами виникли цивільно-правові відносини, які зачіпають права позивача як спадкоємця за законом та пов'язані із визнанням права позивача на спадкове майно, оскільки суб'єктний склад сторін по справі та правовий статус спірного об'єкта нерухомого майна виключає розгляд заявлених позовних вимог із застосуванням цивільного законодавства. Так, відповідно до статі 61 Житлового кодексу УРСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер. Згідно п.15 Правил користування приміщеннями житлових будинків і при будинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572, користування всіма приміщеннями квартир у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється на підставі договорів найму або оренди. З огляду на викладене, суд вважає безпідставними вимоги позивачів в частині укладення договору найму квартири [ADDRESS] з [PERSON] та членами його сім'ї, оскільки спірна квартира є службовим житловим приміщенням, а у відповідності до вимог статті 123 Житлового кодексу УРСР правила зміни договору найму жилого приміщення, передбачені статтями 103-106 Житлового кодексу УРСР до порядку користування службовим житловим приміщенням не застосовуються. Відповідно до ст. 109 Житлового кодексу України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. За нормою частини третьої ст. 116 Житлового кодексу України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання іншого жилого приміщення. Судом встановлено, що рішення стосовно надання позивачам спірного службового житлового приміщення не приймалось і ордер на це приміщення позивачам не видавався, що дає підстави вважати, що позивачі вселились у спірну квартиру з порушенням установленого порядку і тому підлягають виселення без надання іншого жилого приміщення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов [PERSON], [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої [PERSON] до Комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування житлового та нежитлового фонду» Дніпровської районної у місті Києві ради, Дніпровська районна у місті Києві державна адміністрація про визнання права на користування житловим приміщення, визнання права на приватизацію житла, скасування розпоряджень Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, зобов'язання видати ордер на квартиру та укласти договір найму на жиле приміщення є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, а поданий від імені Комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування житлового та нежитлового фонду» зустрічний позов до [PERSON], [PERSON], третя особа Дніпровська районна у місті Києві державна адміністрація про виселення із самовільно зайнятого жилого підлягає задоволенню, а позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] підлягають виселенню із самовільно зайнятої квартири [ADDRESS]. В порядку ст.88 Цивільного процесуального кодексу України суд при винесені судового рішення присуджує [PERSON] та [PERSON] відшкодувати на користь Комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування житлового та нежитлового фонду» Дніпровської районної у місті Києві ради судові витрати по сплаті судового збору в сумі 08,50 грн., тобто по 04,25 грн. з кожного відповідача , а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 07,50 грн., тобто по 03,75 грн. з кожного відповідача. Враховуючи наведене та

Outcome: approved