Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-22 00:00:00

До суду звернувся позивач із зазначеним позовом до відповідача вказуючи на те, що 19 лютого 2008року близько 18год. 30хв. на автошляху “Київ-Суми-Юнакіївка” на об”їздній дорозі м.Прилуки Чернігівської області відбулася дорожньо-транспортна пригода в ході якої відбулося зіткнення двох транспортних засобів : автомобіля “КАЗ-608” державний номер [NUMBER] з напівпричіпом “ОДАЗ-9357” номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON]., та автомобіля “ГАЗ-2705” державний номер [NUMBER] який належить власнику [PERSON], а керування ним здійснював [PERSON]. Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що відповідач [PERSON]. являється винним у розвитку та наслідках даної ДТП із-за допущених порушень п.п.10.9; 9.11 Правил дорожнього руху України, оскільки, він не забезпечив безпеки руху, напівпричіпом виїхав на зустрічну смугу руху, під час зупинки не означив перешкоду для руху світловими приборами, тим самим створив перешкоду для рухавшогося по своїй полосі руху автомобілю “ГАЗ-2705” під керуванням [PERSON]., унаслідок чого і відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі-ДТП). Тому, позивач і просив суд стягнути з відповідача 25059грн. на відшкодування заподіяної матеріальної шкоди, 5000грн. моральної шкоди, 660грн. витрат на завантаження-розвантаження пошкодженого автомобілю, 3500грн. на транспортування автомашини до м.Золочів Харківської області, а також стягнути понесені ним судові витрати по даній справі : 450грн. витрат на правову допомогу, 300грн. за проведення експертної оцінки збитків, 264грн. (247+17) сплаченого ним судового збору та 30грн. на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. В судовому засіданні представник позивача підтримав вищеназвані позовні вимоги та у своїх поясненнях вказує на те, що у даній ДТП відсутня його ([PERSON].) вина і вважає повністю доведеною винність іншого водія-відповідача [PERSON]. у допущенні порушень вищеназваних Правил дорожнього руху України із настанням відповідних наслідків - заподіяння позивачці (власнику автомашини “ГАЗ-2705”) матеріальної і моральної шкоди, при тому, суму на відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля “ГАЗ-2705” визначає за висновком спеціаліста з автотоварознавчого дослідження, а моральну шкоду обгрунтовує тим об”ємом фізичних та психологічних страждань позивачці, що мали місце із-за пошкодження їй належного автомобіля, необхідністю його ремонту і неможливості було тривалий час використовувати за призначенням, що і призвело до порушення звичного способу проживання сім”ї позивачки, а тому просить суд задовольнити зазначені вимоги у повному обсязі, посилаючись на вимоги ст.ст.1166, 1167, 1187 ЦК України. Відповідач [PERSON]. в судовому засіданні частково визнав позовні вимоги, а саме, він вважає до свого обов”язку сплати позивачу 19707грн. (а не 25059грн. заявленої позивачем) розміру матеріальної шкоди, та частково моральну шкоду, як він вважає у розмірі 1000грн. (а не 5000грн. заявленої позивачем). Усю-ж решту позовних вимог відповідач визнає до обов”язку відшкодувати позивачу, як заподіяної з його ([PERSON].) вини унаслідок ДТП від 19.02.2008року. Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у сукупності, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав: Як установлено в судовому засіданні, 19.02.2008року близько 18год. 30хв. на об”їздній дорозі м.Прилуки по автошляху “Київ-Суми-Юнакіївка” відбулася ДТП із пошкодженням транспортних засобів, зокрема, автомобіля марки “ГАЗ-2705” державний номер [NUMBER] який належить власнику-позивачці [PERSON]., а керування ним здійснював її представник [PERSON]. (а.с.7,8). Відповідною Постановою судді Прилуцького міськрайонного суду від 07.04.2008року [PERSON]. (відповідач у даній справі) визнаний винним у порушенні п.п. 10.9; 9.11 Правил дорожнього руху України під час розглядуваної судом ДТП від 19.02.2008року, тобто, скоїв адміністративне правопорушення за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за що на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 50 грн.. (а.с.11). Тому, вирішуючи спір у даній справі і доведеності вини відповідача [PERSON]. у розглядуваній судом ДТП від 19.02.2008р., суд керується вимогами ч.3 ст.61 ЦПК України про те, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. За правилами ст.61ч.4 ЦПК України суд приймає цю обставину як підставою для звільнення від доказування, оскільки вищеназвана Постанова судді Прилуцького міськрайонного суду від 07.04.2008року у справі про адміністративне правопорушення є обов”язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої винесено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. На цих підставах у даній цивільній справі необхідно вважати доведеною винність відповідача [PERSON]. в допущених ним порушеннях п.п. 10.9; 9.11 Правил дорожнього руху України, які перебувають у прямому причинно-наслідковому зв”язку із цією ДТП та наступившими наслідками - пошкодженням автомобіля “ГАЗ-2705” державний номер [NUMBER], а відтак і заподіянням матеріальної і моральної шкоди його власнику - позивачці [PERSON].. Таким чином, суд, вирішуючи спір у даній справі по суті виниклих правовідносин застосовує положення матеріального права - ст.1188 ЦК України - оскільки ДТП відбулася і збитки позивачці заподіяно унаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, а тому, ч.1п.1 зазначеної норми закону вказує, що така (шкода) відшкодовується на загальних підставах, а саме: - шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, у даному разі [PERSON]. який був учасником ДТП здійснюючи експлуатацію зазначеного вище транспортного засобу як джерела підвищеної небезпеки та скоїв ДТП, і ця обставина вказує на його ([PERSON].) нести відповідальність за наслідки дії цього джерела підвищеної небезпеки на загальних підставах (ст.ст.1166, 1188 ЦК України), оскільки доведено саме його винність у скоєнні ДТП 19.02.2007року та наявність причинно-наслідкового зв”язку поміж його необережними діями та наступившими наслідками, а тому, суд вважає безпідставними посилання позивача на ст.1187 ЦК України як підставу до задоволення його вимог, оскільки, як зазначено вище належить застосувати у даних правовідносинах положення ст.1188 ЦК України, бо ДТП відбулася унаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, як це безспірно установлено в судовому засіданні. Вирішуючи-ж питання про розмір конкректних сум стягнень з відповідача заподіяних збитків на користь позивача, суд знаходить підтвердженим в судовому засіданні заподіяння позивачці [PERSON]. матеріальної шкоди на суму 19707грн., як вартість матеріального збитку, (а не 25059грн. як відновлювальний ремонт автомобіля “ГАЗ-2705”), що підтверджується висновком спеціаліста ПП “Експерт” автотоварознавчого дослідження. (а.с.26). Також і розмір моральної шкоди заподіяної позивачці [PERSON]., суд вважає задовольнити частково, на суму 1500грн, що підтверджується доказами і як вважає суд буде відповідати тому об”єму та моральних страждань, що отримала позивачка із-за пошкодження свого автомобіля та необхідності його відновлювального ремонту, унаслідок чого неможливо було тривалий час використовувати автомобіль за призначенням і отриманого ним нервового потрясіння із погіршенням стану здоров”я після цієї ДТП, а сукупність цих обставин призвела до порушення звичного способу та умов проживання позивачки. Задовольняючи таким чином вимоги позивача до відповідача [PERSON]., суд

Outcome: partial