Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-22 00:00:00

Позивач в заві вказує, що влітку 1999 року він домовився із відповідачкою [PERSON]. про купівлю у неї житлового будинку з господарськими [ADDRESS], 1950 року забудови ,що належить її на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом , виданим Калинівською держнотконторою 28.02. 2006 року . Тоді ж сторони оговорили всі умови майбутнього договору , в тому числі і ціну . Проведення оформлення договору купівлі-продажу було відкладено за взаємною домовленістю, оскільки необхідно було виготовити правовстановлюючий документ на присадибну земельну ділянку - Державний акт, свідоцтво про право власності на будинок та зібрати необхідні кошти . Після отримання обумовлених коштів в сумі 10000 гривень в листопаді 1999 року, що підтверджується розпискою, в грудні 1999 року позивач разом із своєю сім”єю переїхав проживати в вищезазначений будинок, що підтверджується довідкою Павлівської сільської ради № 454 від 24.04.2008 року .Однак оформлення договору купівлі-продажу було відкладено. На земельній ділянці біля старого будинку позивач побудував за 2001-2006 роки новий будинок, який було прийнято в експлуатацію 18 вересня 2007 року. Однак, оформити документи на себе він не має можливості , оскільки відповідно до ст.376 ЦК України йому не може бути виділена земельна ділянка під уже збудований будинок. Земельна ділянка площею 0,4772 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель і ведення особистого селянського господарства була передана відповідачці в приватну власність ,а готуючись до оформлення продажі в грудні 2000 року було видано державний акт про право приватної власності на землю. В кінці квітня цього року були зібрані всі документи , тому сторони призначили день для оформлення договору купівлі-продажу . Але провести оформлення через нотаріальну контору не змогли через те, що відповідачка втратила свій паспорт. Пройшло вже майже місяць, відповідачка постійно обіцяла з”явитись в нотаріальну контору, не пояснюючи чи знайдено вже паспорт. В той же час позивач не бажає ще відкладати оформлення договору , так як має намір проводити ще добудови до будинку . За вказаних обставин позивач вимушений звертатись до суду даною завою. В попередньому судовому засіданні позивач позов підтримав. Відповідачка в попереднє судове засідання не з'явилась, однак від неї надійшла заява в якій вона проти позову не заперечує і просить розглядати справу у її відсутність. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, оцінивши докази по справі, суд вважає що позов підлягає задоволення. Так в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що влітку 1999 року позивач домовився із відповідачкою [PERSON]. про купівлю у неї житлового будинку з господарськими [ADDRESS], 1950 року забудови, що належить її на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом , виданим Калинівською держнотконторою 28.02. 2006 року . Тоді ж сторони оговорили всі умови майбутнього договору , в тому числі і ціну . Проведення оформлення договору купівлі-продажу було відкладено за взаємною домовленістю, оскільки необхідно було виготовити правовстановлюючий документ на присадибну земельну ділянку - Державний акт, свідоцтво про право власності на будинок та зібрати необхідні кошти . Після отримання обумовлених коштів в сумі 10000 гривень в листопаді 1999 року, що підтверджується розпискою, в грудні 1999 року позивач разом із своєю сім”єю переїхав проживати в вищезазначений будинок, що підтверджується довідкою Павлівської сільської ради № 454 від 24.04.2008 року .Однак оформлення договору купівлі-продажу було відкладено. На земельній ділянці біля старого будинку позивач побудував за 2001-2006 роки новий будинок, який було прийнято в експлуатацію 18 вересня 2007 року. Однак, оформити документи на себе позивач не має можливості , оскільки відповідно до ст.376 ЦК України йому не може бути виділена земельна ділянка під уже збудований будинок. Земельна ділянка площею 0,4772 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель і ведення особистого селянського господарства була передана відповідачці в приватну власність , а готуючись до оформлення продажі в грудні 2000 року було видано державний акт про право приватної власності на землю. В кінці квітня цього року були зібрані всі документи, тому сторони призначили день для оформлення договору купівлі-продажу. Але провести оформлення через нотаріальну контору не змогли через те, що відповідачка втратила свій паспорт. В той же час позивач не бажає ще відкладати оформлення договору , так як має намір проводити ще добудови до будинку, відповідачка не заперечує проти визнання за позивачем права власності на будинковолодіння та земельну ділянку. Враховуючи, що позивач з відповідачкою по справі як сторони домовилась щодо всіх істотних умов договору і відбулось повне його виконання, вважаю за можливе визнати дійсним договір купівлі-продажу будинку та визнати за позивачем право власності на будинковолодіння та присадибну земельну ділянку. На підставі викладеного,

Outcome: approved