overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-28 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання доньки[PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в попередньому судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що 18.09.1999 року вона уклала шлюб з відповідачем, з квітня місяця 2008 року вони не проживають однією сім”єю. Від шлюбу мають одну дитину- доньку [PERSON]., яка перебуває на утриманні позивачки. [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідач в попередньому судовому засіданні позов визнав повністю та згодний на стягнення з нього аліментів. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані позивачкою докази в їх сукупності суд вважає, що дана позовна заява підлягає задоволенню по наступним підставам. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] від 08.12.2000 року встановлено, що сторони мають дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Згідно довідки Компаніївської селищної ради Кіровоградської області № 1665 від 14.04.2008 року встановлено, що дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.88 ЦПК України судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача. Згідно ст.ст. 79, 81 ЦПК України та „Розмірів витрат з інформаційно-технічного забезпечення” затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2005 року № 1258 підлягають стягненню витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду даної цивільної справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-28 00:00:00

Позивачка просить визнати за нею право власності на сертифікат на земельну частку (пай) порядком спадщини. Посилаючись на те, що її батько [PERSON] при розпаюванні земель КСП «Придніпровське» отримав сертифікат на земельну ділянку (пай), площею 5,95 га. [INFO]року батько помер, але вона не знала про наявність у нього сертифікату і тому звернутись за оформленням спадщини не мала підстав. Отримавши відомості про наявність спадщини, вона звернулась до суду. В судовому засіданні позивачка позов підтримала. Відповідач з позовом погодився, про що письмово повідомив суд, та просить розгляд справи провести без його участі. Вислухавши позивачку та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Із свідоцтва про народження (а.с.7) видно, що [PERSON]являється донькою [PERSON] Із довідки відділу земельних ресурсів у Світловодському районі (а.с.11) видно, що[PERSON]. був виданий земельний сертифікат на право на земельну ділянку, площею 5,95 га. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу, спадкування за законом мають право діти спадкоємця.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-28 00:00:00

[PERSON] звернулась в Любешівський районний суд з позовною заявою до [PERSON], в якій зазначає, що 26.11.1990 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Любешівським районним відділом РАЦСу, актовий запис №46. Від даного шлюбу подружжя має неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Позивач стверджує, що спільне життя з відповідачем не склалось. В позові вказує, що з 2001 року вона з відповідачем проживають окремо та не підтримують ніяких стосунків. Зазначила, що [PERSON] не допомагає дитині та не підтримує з сином стосунків. За даних обставин збереження сім”ї і подальше життя з відповідачем є неможливим. В зв”язку з вказаним просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем 26.11.1990 року, зареєстрований Любешівським районним відділом РАЦСу, актовий запис №46. В суді позивач позовні вимоги підтримала та дала пояснення аналогічно тим, що вказані в позовній заяві. Вказала, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливими та такими, що суперечать її інтересам, тому просить шлюб з відповідачем розірвати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з”явився хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Однак подав суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без його участі та вказує, що позов визнає повністю і не заперечує проти задоволення позову. Заслухавши пояснення позивача та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення за слідуючих обставин. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя у відповідності до ст.ст.105, 110 СК України. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного із подружжя. В суді з"ясовано фактичні взаємини подружжя, установлено дійсні мотиви розлучення, причини позову про розірвання шлюбу, які вказують, що перспектив для збереження шлюбу немає, тому є всі підстави даний шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-28 00:00:00

У квітні 2008 року позивачка пред'явила позов до відповідача і просила зобов&acute;язати відповідача вселити її до кімнати і не чинити перешкод у вільному користуванні нею окремою кімнатою[ADDRESS], де вона має постійне місце проживання та зареєстрована відповідно до чинного законодавства. Свої позовні вимоги позивачка обгрунтувала тим що ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27.09.2006 року у позові про виселення позивачки з гуртожитку без надання іншого жилого приміщення повністю відмовлено. Після примусового вселення позивачки до гуртожитку, на підлставі проведення виконавчих дій Красногвардійський ВДВС Дніпропетровського МУЮ в Дніпропетровській області, завідуюча гуртожитком вдруге незаконно висилила її з гуртожитку за адресою: [ADDRESS], створивши імпровізовану комісію та склавши акт, відповідно до якого усі її речі були перенесені до підсобного приміщення. Протягом останніх трьох дисятиліть позивачка проживала в гуртожитку № 2, в окремій кімнаті [NUMBER], про що свідчить штамп в паспорті позивачки про постійну прописку в гуртожитку. 13 грудня 2007 року комісією гуртожитку було складено акт опису її майна і виселено з гуртожитку, тому вона звертається з позовом до суду. У судовому засіданні позивачка просила позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явилася, про день розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи - не направила. Відповідно до ст. 224 ЦПК України справа за згодою позивача розглянута з винесенням заочного рішення. Вислухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЖК України, виселення із займаного житлового приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] зареєстрована і проживає у кімнаті [ADDRESS] 13 грудня 2007 року комісією гуртожитку було складено акт опису речей мешканки кімнати [NUMBER][PERSON], який судом, як доказ виселення позивачки з кімнати гуртожитку, не може бути прийнятий до уваги, бо в ньому йдеться мова лише про опис майна позивачки. Також доказом її виселення не можуть слугувати звернення до органів внутрішніх справ та прокуратури. Інших доказів щодо виселення позивачки з гуртожитку суду не надано і в судовому засіданні не встановлено. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана надати докази на підтвердження своїх вимог або заперечень, а із ч. 1 ст. 11 ЦПК України вбачається, що суд розглядає справи на підставі доказів, наданих сторонами та іншими учасниками процесу. Таким чином, законних підстав для задоволення позовних вимог - немає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-28 00:00:00

[PERSON]. звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання угоди купівлі-продажу дійсною та визнання права власності на домоволодіння, мотивуючи свої вимоги тим, що 20.06.2006 року між ним та [PERSON]. була укладена угода купівлі-продажу домоволодіння, розташованого по [ADDRESS]у смт. Красногвардійське Красногвардійського району АР Крим, вартість будинку ним сплачена, будинок прийнятий. [INFO] [PERSON]. померла, спадкоємцями після її смерті є відповідачі, які на домоволодіння не претендують, оскільки їм відомо що будинок матір'ю був проданий, але вони не бажають нотаріально засвідчувати договір купівлі-продажу. Вважає оскільки ним виконані усі істотні умови договору він є власником цього домоволодіння. У судове засідання позивач не з'явився, на позовних вимогах наполягав, просив слухати справу за його відсутності, про що надав письмову заяву. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, позовні вимоги визнали, не заперечували проти задоволення позову, про що надали письмову заяву. Матеріалами справи встановлено, що за договором купівлі-продажу від 02.11.1990 року [PERSON]. є власницею домоволодіння, розташованого по [ADDRESS]у смт. Красногвардійське Красногвардійського району АР Крим (а.с.6-7). Відповідно до розписки 20.06.2006 року, [PERSON]. отримала від [PERSON]. 25000 грн. за проданий нею будинок [ADDRESS] у смт. Красногвардійське (а.с.5). З копії свідоцтва про смерть вбачається, що [PERSON]. померла [INFO]. Копією технічного паспорту на будинок [ADDRESS] у смт. Красногвардійське підтверджується, що власницею зазначеного домоволодіння була [PERSON]. (а.с.9). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] прийняв спадкове майно після смерті своєї матері - [PERSON]. у вигляді грошових внесків в Красногвардійському відділенні „Райффайзен Банк Аваль”, а на &frac12; частку спадкового майна спадщина відкрита до явки спадкоємця [PERSON]. Відповідно до ч.2 ст. 218 ЦК України якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. У відповідності до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, визнання відповідачами пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі ст. ст. 218 ч.2, 328, 392 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-28 00:00:00

[PERSON] у травні 2008 року звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт належності їй трудової книжки. Заявниця посилається на те, що їй при прийнятті на роботу було виписано трудову книжку, однак її дані вказані неправильно, а саме: по батькові записано [INFO]замість правильного [INFO]. У зв'язку зі вказаними розбіжностями не вбачається, що дана трудова книжка належить саме їй та вона не може встати на облік в центрі зайнятості. Заявниця та представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явилися, надали суду заяви про слухання справи у їх відсутність, [PERSON] заяву підтримала, представник заінтересованої особи не заперечував проти задоволення заяви. Суд, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що на ім'я [PERSON], [INFO], 01.05.2000 року виписано трудову книжку серії [NUMBER] (а.с. 5). У відповідності до копій паспорта, свідоцтв про народження та одруження ім'я заявниці пишеться як [PERSON], яка після одруження взяла прізвище [PERSON] (а.с. 4, 6). У зв'язку з наведеним суд вважає, що при заповненні трудової книжки заявниці робітником відділу кадрів допущені помилки при написанні по батькові [PERSON]., а саме: зазначено її по батькові [INFO] замість правильного [INFO], відмінність складає одну букву, крім того, дата народження, вказана у трудовій книжці, співпадає з датою народження заявниці, вказаних у паспорті та свідоцтвах. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON]. про встановлення факту належності їй трудової книжки, що передбачено п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-28 00:00:00

[PERSON]. у квітні 2008 року звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт її постійного проживання на території Красногвардійського району з народження (1988 року) по теперішній час. Заявниця посилається на те, що вона народилася [INFO] у с.Рівне Красногвардійського району АР Крим, у віці 2 років батьки залишили її у бабусі та поїхали, їх місце знаходження їй невідомо. Навчалася вона у школі-інтернаті Бахчисарайського району АР Крим для дітей-сиріт, яку закінчила у 2003 році і з того часу проживає з бабусею у с.Новосельці Красногвардійського району АР Крим. Встановлення даного факту їй необхідно для отримання паспорту громадянина України та подальшої реєстрації народженої дитини. У судовому засіданні заявниця підтримала свої вимоги, пояснила, що з народження та до теперішнього часу постійно проживала на території Криму, зараз має свою родину та 4-місячну дитину, однак не може зареєструвати свої відносини і дитину у зв'язку з відсутністю паспорту. Представник заінтересованої особи [PERSON] не заперечувала проти задоволення заяви[PERSON].. Суд, заслухавши пояснення заявниці, представника заінтересованої особи, перевіривши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення заяви з наступних підстав. Згідно з копією свідоцтва про народження [PERSON] народилася [INFO] у с.Рівне Красногвардійського району АР Крим (а.с. 5), з 1996 по 2003 роки навчалася у РНЗ „Соколинська загальноосвітня школа-інтернат” (а.с. 6 11, 15), з 1989 року і по теперішній час проживає з бабусею у с.Холмове Красногвардійського району АР Крим (а.с. 7-9). Таким чином, судом встановлено, що заявниця дійсно з лютого 1988 року постійно проживає на території Красногвардійського району АР Крим, вибувала з території району для навчання у школі-інтернаті бахчисарайського району АР Крим у період з 1996 по 2003 роки. Проаналізувавши матеріали справи та надані заявницею докази, суд вважає, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви[PERSON]. про встановлення факту постійного проживання на території Красногвардійського району АР Крим з лютого 1988 року по теперішній час, що передбачено ч.2 ст. 256 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-28 00:00:00

[PERSON]. звернувся до суду з позовом до [PERSON]. про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті його батька - [PERSON], який помер [INFO], мотивуючи свої вимоги, що він є сином померлого [PERSON]., за заповітом після смерті якого йому перейшла земельна ділянка та державний акт на землю, однак своєчасно до нотаріальної контори за отриманням спадщини не звернувся, оскільки не знав про існування державного акту на землю. При зверненні до нотаріуса для оформлення спадщини йому було відмовлено та роз'яснено, що він пропустив строк для прийняття спадщини встановлений законом. Просив визначити йому додатковий строк у два місяці для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті його батька. У судове засідання позивач не з'явився, від представника позивача [PERSON]. надійшла заява, у якій він на позовних вимогах наполягав, просив слухати справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, але надіслала заяву в якій просила справу слухати за її відсутністю, проти задоволення позову не заперечувала. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Суд, перевіривши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO], вказана дата і є часом відкриття спадщини. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON]. є батьком [PERSON]. Копією державного акту на право приватної власності на землю № 071258 підтверджується, що його видано на ім'я [PERSON]., копією заповіту підтверджується що [PERSON]. заповів після своєї смерті належний йому державний акт на право власності на землю № 071258 [PERSON]. З листа Красногвардійської державної нотаріальної контори та витягу зі Спадкового реєстру вбачається, що після смерті [PERSON]., який помер [INFO] в Красногвардійській ДНК спадкові справи не заводились. Статтею 1270 ЦК України встановлено строк для прийняття спадщини - 6 місяців із дня відкриття спадщини. Згідно із ст. 1272 ч.3 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини за поважною причиною, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання їм заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що позивач пропустила строк для прийняття спадщини з поважної причини, оскільки він не знав про існування спадкового майна та про порядок прийняття спадщини. На підставі ст.ст. 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-28 00:00:00

[PERSON]. звернулася до суду з позовом до [PERSON]. про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 26.09.1992 року, від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], спільне життя не склалося через втрату почуття любові та поваги один до одного, через що між ними постійно виникають сварки та скандали, шлюбні відносини між ними припинені з червня 2007 року, примирення не можливе, шлюб існує формально. У судове засідання позивачка не з явилася, підтримала позовні вимоги, просила шлюб розірвати, а справу слухати за її відсутності, про що надала письмову заяву. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений, проти задоволення позову не заперечував, просив розглянути справу за його відсутності, про що надав письмову заяву. Судом встановлено, що сторони з 26.09.1992 року знаходяться у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дитину - [PERSON], [INFO], однак за період спільного життя створити міцної родини не змогли, з липня 2007 року шлюбних відносин не підтримують, розірвання шлюбу є взаємним бажанням сторін. У відповідності до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Таким чином, суд приходить до висновку, що почуття любові та поваги між сторонами втрачено, вони спільного господарства не ведуть, на примирення не згодні, шлюбних відносин не підтримують, у зв'язку з чим подальше спільне проживання та збереження сім'ї не можливе, розірвання шлюбу буде відповідати інтересам сторін, не порушуватиме прав та інтересів сторін неповнолітньої дитини та третіх осіб. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду та просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] зареєстрований відділом РАГСу Дубровицького районного управління юстиції Рівненської області, 14 листопада 2003 року, а\з [NUMBER]. Від даного шлюбу мають дитину: сина [PERSON], [INFO] року народження. Позивачка свої вимоги мотивує тим, що відповідач два роки назад поїхав на будівельні роботи і додому не повертається. На даний час шлюб став формальним. Сім'я розпалась, наміру повертатись до спільного життя у них нема. В судовому засіданні позивачка позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про розгляд справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчить розписка при справі. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який не з”явився, оскільки позивачка не заперечує проти вирішення справи на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши позивачку, дослідивши докази по справі, суд позов задовольняє з наступних підстав. Між сторонами втрачено любов та взаємоповагу. Сім'я розпалася остаточно, зберегти її - неможливо. Суд встановив, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та інтересам їхньої дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], зареєстрованого 31 жовтня 1992 року Юр`ївською сільською радою Приморського району Запорізької області (актовий запис №09), посилаючись на те, що шлюбні відносини між нею та відповідачем припинилися, між ними відсутнє взаєморозуміння, сім'я розпалася остаточно, тому вона просить суд розірвати шлюб. Їх спільний неповнолітній син буде мешкати з нею, позивач буде приймати участь у його вихованні та утриманні. В судовому засіданні позивач свої вимоги, викладені в позові, підтримала та додатково суду пояснила, що шлюб у неї та відповідача перший, з грудня 2007 року шлюбні відносини між ними припинилися, так як останній зловживає спиртним, вчиняє сварки, ніде не працює, спір про майно між ними відсутній. Витрати по реєстрації розірвання шлюбу просила покласти на неї. Відповідач [PERSON], повідомлений судом належним чином, у судове засідання не з'явився і не повідомив суд про причини неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Позивач [PERSON] не заперечує проти такого вирішення справи. На пропозицію суду про надання строку для примирення позивач категорично відмовилась, так як вважає, що відновити шлюб неможливо і їх з відповідачем подальше спільне життя може негативно позначитися на інтересах дитини. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 31 жовтня 1992 року сторони уклали шлюб (а.с.5), від якого мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с.6). В даний час сім'я розпалась остаточно, спільне господарство не ведеться. Бажання до примирення у сторін відсутнє. Відновити шлюб неможливо, так як між сторонами відсутня любов, взаємна довіра і повага. Згідно ст.111 СК України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, позивач вважає неможливим, з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов'язати сторони прийняти заходи до примирення. Відповідно до ч.3 ст.109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Таким чином, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Витрати по реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС підлягають покладенню на позивача. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача. Однак позивач в судовому засіданні просила не стягувати з відповідача судові витрати, тому суд вважає за можливе не стягувати з відповідача на користь позивача судові витрати.

Outcome: approved