Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання договору дарування житлового будинку удаваною угодою, визнання права власності на 1\2 частину будинковолодіння, визнання недійсним договору дарування житлового будинку посилаючись на те, що з 9 жовтня 1982 року він перебував у шлюбі з відповідачем [PERSON]. Від шлюбу у них двоє дітей - син [PERSON] [INFO]. та донька [PERSON] [INFO]. - відповідач по справі [PERSON]. Перебуваючи у шлюбі вони проживали в будинку батьків відповідачки в [ADDRESS] і бажали набути повноцінне житло. З цією метою він їздив на заробітки до Німеччини, де нелегально працював близько року, але потім був депортований звідти. В 2001 році його дружина - [PERSON] поїхала на заробітки в Італію щоб також заробити гроші для придбання житла. В 2003 році дружина приїхала у короткочасну відпустку і вони почали підшуковувати житловий будинок щоб придбати для їх проживання. Разом з дружиною вони оглядали багато квартир, які продавалися Серед інших, ними було оглянуто житловий будинок [ADDRESS] і вони вирішили його придбати . Продавцем цього будинку була відповідачка [PERSON]. Вони домовилися з нею за ціну будинку 23000доларів США і в подальшому оформленням договору купівлі - продажу за його згодою займалася [PERSON]. 18 грудня 2003 року дружина повідомила, що вона уклала договір купівлі - продажу і будинок перейшов у їх власність. Довіряючи своїй дружині він не перевірив угоду вважаючи, що укладена угода купівлі-продажу будинку згідно нашої домовленості з продавцем. Вони переселилися в придбаний будинок і з кінця 2003 року ідо цього часу він проживає в ньому як його співвласник. В 2005 році вони разом з дружиною одружили доньку і після весілля донька також почала проживати в цьому будинку, а дружина знову поїхала за кордон на заробітки. В квітні 2006 року відповідач [PERSON] приїхала у відпустку і несподівано для нього подала на розлучення. Рішенням Заставнівського райсуду від 27.04.2006 року їх шлюб був розірваний. В цей час, батько відповідачки поставив питання про визнання його втратившим право користування його будинком в с. Товтри в зв'язку з його проживанням в м. Чернівці. В цей же час, під час розгляду судових справ він дізнався, що відповідачка [PERSON], плануючи розлучитися з ним, скориставшись його відсутністю при оформленні документів на придбання житлового будинку [ADDRESS], діючи обманним способом та навмисно, бажаючи позбавити його в майбутньому права на придбаний житловий будинок, домовившись з продавцем будинку - відповідачкою [PERSON] в нотаріальній конторі уклали не договір купівлі - продажу житлового будинку, а договір дарування. Таким чином було приховано справжню угоду купівлі - продажу житлового будинку, яка відбулася насправді, і в результаті цього [PERSON] стала єдиною власницею будинку. Факт купівлі - продажу будинку підтверджується також тим, що цей будинок задовго до укладення спірного договору дарування перебував у вільному продажу. Його оглядали багато покупців, які не зійшлися з [PERSON] у ціні. Про продаж цього будинку та його ціну продавцем [PERSON] були повідомлені майже всі сусіди. До укладення угоди ні він ні його дружина не були знайомі зі [PERSON], ніхто з них не перебуває з нею в родинних стосунках, а тому на його думку зовсім неправдоподібно виглядає дарування чужою особою його дружині такого цінного подарунка як житловий будинок. Сама [PERSON] після укладення договору дарування говорила сусідам, що будинок продала. Тому, на його думку, є підстави вважати договір дарування житлового будинку від 18.12.2003 року удаваною угодою за якою фактично криється укладений сторонами угоди договір купівлі - продажу житлового будинку [ADDRESS], оскільки продавець майна передав у власність дружини житловий будинок, а остання прийняла його та сплатила за нього гроші. В результаті насправді вчиненого між [PERSON] та [PERSON] договору купівлі - продажу житлового будинку у їх спільну сумісну власність з [PERSON] перейшов житловий будинок [ADDRESS] і він став його співвласником, йому має належати 1\2 частину будинковолодіння. Приховуючи свої дії відповідач [PERSON] 18.05.06 року таємно подарувала цей будинок їх доньці - [PERSON], яка на сьогоднішній день є єдиним його власником. Вважав, що цей договір дарування також має бути визнаний недійсним оскільки він співвласник житлового будинку не давав згоди на його дарування. У зв'язку з цим просив визнати договір дарування житлового будинку [ADDRESS] від 18.12. 2003 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] удаваною угодою, вчиненою з метою приховати реальний договір його купівлі-продажу, визнати, що 18.12.2003 року між [PERSON] та [PERSON] було реально укладено та нотаріально посвідчено договір купівлі - продажу житлового будинку [ADDRESS] з усіма юридичними наслідками такого правочину. Також просив визнати за ним право власності на 1\2 частку житлового будинку[ADDRESS], а також визнати недійсним договір дарування цього будинку між [PERSON] та [PERSON]. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали і в своїх поясненнях підтвердили обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] та представники відповідачів [PERSON] і [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали і просили відмовити в його задоволенні оскільки ніяких порушень при укладені двох договорів дарування будинку сторони не приховували іншої угоди, зокрема купівлі-продажу, в дійсності [PERSON] подарувала [PERSON] спірний будинок. Також пояснили, що знаходячись в Італії на роботі [PERSON] навесні 2003 року випадково біля церкви познайомилась з [PERSON], яка, як в подальшому їй стало відомо, є донькою [PERSON]. На той час [PERSON]знаходилась біля церкви, просячи милостиню, перебувала в жалюгідному психологічному та фізичному стані, без жодних матеріальних засобів існування та будь-якого житла. [PERSON]розповіла [PERSON] була змушена нелегально виїхати до Італію на заробітки з метою погашення існуючих боргових зобов'язань. Але з роботою у неї не склалось, будь-яких засобів існування та житла не було, і це змусило її біля церкви просити милостиню, щоб хоча б якимось чином вижити. Враховуючи важке становище [PERSON] їй допомогла, забезпечила її лікування, надала житло, підшукала досить пристойну та належно оплачувану роботу. Також [PERSON] передала [PERSON] значну суму грошових коштів для погашення боргових зобов'язань останньої та її матері [PERSON], які існували у них на той час на території України, за умови, що [PERSON]буде продовжувати працювати в Італії і вказані грошові кошти їй поверне, що останньою і було зроблено. [PERSON] дійсно в 2003 р. мала намір продати належний їй будинок з метою погасити існуючі борги. Їй також було відомо про негаразди, пов'язані із перебуванням доньки в Італії. В подальшому [PERSON]повідомила [PERSON] про надану їй психологічну та матеріальну допомогу з боку [PERSON], та за рахунок грошової допомоги якої, [PERSON] в подальшому повністю погасила їхні з донькою боргові зобов'язання. Дізнавшись про допомогу [PERSON] [PERSON] вирішила не продавати спірний будинок, а у вигляді подяки за вчинене подарувала його [PERSON]., посвідчивши відповідний договір у нотаріуса. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що в задоволенні позову має бути відмовлено. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 1982 року перебували в шлюбі, який був розірваний рішенням Заставнівського райсуду Чернівецького області від 27.04.2006р. \ а.с. 10 \. Згідно з договором дарування від 18.12.2003р. [PERSON] подарувала [PERSON] житловий будинок по [ADDRESS]\ а.с. 61 \. Все вищенаведене підтверджується вищенаведеними доказами. Згідно з ст. 58 ЦК України 1963р. недійсною є угода, укладена лише про людське око, без наміру створити юридичні наслідки (мнима угода). Якщо угода укладена з метою приховати іншу угоду (удавана угода), то застосовуються правила, що регулюють ту угоду, яку сторони дійсно мали на увазі. Згідно з ст. 235 ЦК України правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, є удаваним правочином. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Суд вважає, що в судовому засіданні позивачем та його представником не доведено факт придбання відповідачем [PERSON] у відповідача [PERSON] спірного будинку по [ADDRESS] і передачу одна одній коштів за нього, у відповідачів не було наміру не створювати юридичні наслідки і приховувати іншу угоду \ правочин \. Жоден свідок це не підтвердив. Те, що позивач разом з відповідачам [PERSON] наприкінці 2003 року шукали собі будинок з метою його придбати, на думку суду не може свідчити про те, що відповідач [PERSON], маючи кошти на придбання будинку, не могла отримати в подарунок від [PERSON] спірний будинок. Також на думку суду відповідач [PERSON] бажаючи продати спірний будинок могла його подарувати [PERSON] в якості подяки за допомогу її доньці за кордоном у побутовому та матеріальному питаннях, зокрема за надання житла, допомоги з працевлаштування та надання грошей для погашення боргів у м. Чернівцях. [PERSON] після укладеня договору дарування могла розповідати сусідам багато чого, навіть про продаж цього будику, але в дійсності, що відбувалося, знали тільки дві особи, між якими був укладений цей договір - [PERSON] і [PERSON], представники яких підтвердили в судовому засіданні, що між відповідачами був укладений саме договір дарування, кошти за будинок [PERSON] [PERSON] не передавала. Також в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження пояснення позивача та його представника про існування у [PERSON] боргів і відповідно, що вона з цих підстав не могла подарувати спірний будинок. Як пояснили в судовому засіданні представники відповідачів [PERSON] в Італії допомогла [PERSON] також і грошима, для того, щоб вона та її мати - [PERSON], змогли погасити всі свої борги. Згідно з ст. 24 ч. 1 КпШС України майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них. Згідно з ст. 57 ч. 1 п.2 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування. За таких обставин суд вважає, що отримане на підставі договору дарування \ в дар \ відповідачем [PERSON] майно - будинок по [ADDRESS]було її особистою приватною власністю і вона мала право розпорядитись ним на власний розсуд, що в подальшому і зробила. Оскільки немає підстав для визнання договору дарування житлового будинку удаваною угодою бо будинок по [ADDRESS]був особистою приватною власністю [PERSON], відповідно немає підстав і для визнання за позивачем права власності на 1\2 частину цього будинковолодіння та визнання недійсним договору дарування житлового будинку, укладеного між [PERSON] та [PERSON]. За таких обставин суд вважає, що підстав для задоволення позову немає.

Outcome: dismissed