Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-11 00:00:00

7 травня 2008 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, відсотків за прострочення грошового зобов'язання та відшкодування моральної шкоди на загальну суму 3648 грн. Свої вимоги обґрунтував тим, що 29 березня 2007 року він позичив відповідачам [PERSON], [PERSON] грошові кошти на суму 1600 грн. Це підтверджується власноручно написаною розпискою [PERSON], [PERSON] Відповідачі зобов'язувалися повернути вказану суму грошових коштів через місяць, тобто 29 квітня 2007 року. Однак, на неодноразові усні та письмові звернення [PERSON] до [PERSON], [PERSON] з проханням повернути борг останні ухиляються від повернення суми боргу і не мають наміру цього робити. Крім того, позивач, посилаючись на ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, просить суд стягнути з відповідачів три проценти річних від простроченої суми боргу, на які він за законом має право, так як інший розмір процентів ні договором, ні законом не встановлений, а саме: 1600 грн. х 3% річних : 12 х 12 місяців = 48 грн. Вказав, що діями відповідачів йому завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних переживаннях та стражданнях, зумовлених діями відповідачів, які ухиляються від повернення суми боргу, втраті довіри до людей, необхідності пошуку коштів на проживання в зв'язку з тяжким на даний час матеріальним становищем. Завдану йому діями відповідачів моральну шкоду позивач оцінює в розмірі 2000 грн. Посилаючись на зазначені обставини, [PERSON] просив стягнути з відповідачів на його користь 1600 грн. боргу за договором позики, 48 грн. відсотків за прострочення грошового зобов'язання та 2000 грн. у відшкодування завданої моральної шкоди, а всього кошти на загальну суму 3648 грн. та судові витрати по справі. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у поданій до суду заяві, пояснивши, що 29.03.2007 року він позичив відповідачам грошові кошти на суму 1600 грн. Це підтверджується власноручно написаною розпискою відповідачів, які зобов'язувалися повернути вказану суму грошових коштів через місяць. Однак, на неодноразові усні та письмові його звернення до [PERSON], [PERSON] з проханням повернути борг останні ухиляються від повернення суми боргу і не мають наміру цього робити. Діями відповідачів позивачу завдано моральної шкоди, яку він обґрунтував у поданій до суду позовній заяві та оцінює в розмірі 2000 грн. Просить стягнути з відповідачів на його користь 1600 грн. боргу за договором позики, 48 грн. відсотків за прострочення грошового зобов'язання та 2000 грн. у відшкодування завданої моральної шкоди, а всього кошти на загальну суму 3648 грн. та судові витрати по справі. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися і не повідомили суд про причини неявки, хоча завчасно були повідомлені про час і місце слухання справи у встановленому законом порядку. Враховуючи думку позивача, який не заперечує щодо розгляду справи у відсутності відповідачів, а також те, що в справі є достатньо доказів для вирішення її по суті, суд ухвалив - розглядати справу у відсутності відповідачів, ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до часткового задоволення. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Про те, що договір позики між сторонами було укладено, підтвердив позивач в судовому засіданні - 29.03.2007 року [PERSON] передав грошові кошти в сумі 1600 грн. [PERSON], [PERSON], про що ним була отримана від відповідачів розписка. Однак, відповідачі умов договору не виконали і в обумовлений термін, вказаний в розписці (до 29 квітня 2007 року), не повернули боргу. З оглянутої в судовому засіданні розписки [PERSON], [PERSON] встановлено, що відповідачі 29.03.2007 року позичили у позивача грошові кошти на суму 1600 грн., які зобов'язувалися повернути через місяць - 29 квітня 2007 року. На підставі викладеного суд вважає встановленим, що [PERSON], [PERSON] позичили у [PERSON] грошові кошти в сумі 1600 грн., а тому вищевказана сума коштів підлягає стягненню з відповідачів в користь позивача. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З таких підстав вимоги позивача про стягнення з відповідачів трьох процентів річних від суми боргу за увесь час прострочення підлягають до задоволення, оскільки ні договором позики, ні іншими домовленостями між сторонами інший розмір процентів не визначений. Суму заборгованих процентів в розмірі 48 грн. суд вважає вірною (1600 грн. х 3% річних : 12 місяців х 12 фактично прострочених місяців = 48 грн.), а тому вона підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача. Суд вважає, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди на суму 2000 грн. до задоволення не підлягають, оскільки вимоги ст.ст. 23, 1167 ЦК України щодо стягнення моральної (немайнової) шкоди застосовуються лише до деліктних позадоговірних правовідносин. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів [PERSON], [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача [PERSON] з кожного окремо по 15 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, сплачених позивачем при поданні позову, та по 25 грн. 50 копійок судового збору в доход держави, пропорційно до задоволених судом позовних вимог.

Outcome: partial