Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-19 00:00:00

Представник позивача в засіданні підтримуючи позов мотивує наступним. 03.09.2002 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено письмовий документ - позивач надав відповідачу розписку про повернення боргу в сумі 9 581 260 доларів США як визначення умов майбутнього договору позики. У розписці позивач зазначив майнові активи, що виступають гарантійним забезпеченням боргу. Сторони погодили питання сплати відсотків за користування позикою у розмірі 48 000 дол. США щоквартальних платежів. Але позивач вважає, що договір позики укладений не був так як кошти від відповідача не надійшли. Через що позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням повернути розписку, так як не було укладено договору, на що відповідач відповідав відмовою. А так як відповідно до ст.. 1046 ЦК України за договором позики одна сторонам передає у власність другій стороні грошові кошти, визначені родовими ознаками і позичальник зобов'язується повернути таку ж суму грошових коштів. Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей. І відповідно до ст.. 1047 ЦК України названий договір укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у 10 разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян і через те, що наявність договору позики має обов'язково засвідчувати факт отримання грошей позичальником . А викладене вище не відбулося і тому позивач просить суд визнати як правочин стосовно надання позики у розмірі 9 581 260 доларів США неукладеним та так і боргову розписку від 03.09.2002 року недійсною. І просить повернути йому оригінал названої розписки. Відповідач чи його представник в судове засідання неодноразово не з'явилися. Про що зафіксовано в протоколах судового засідання. Про час слухання справи відповідач повідомлявся згідно вказаної в позові адресі, суду надано як поштові підтвердження про виклик відповідача так і надано копії довіреностей від імені відповідача з підтвердженням саме вказаної адреси. Враховуючи думку представника позивача та характер спірних правовідносин, суд вважає що слухання справи може проводитись за відсутності відповідача на підставі наявних в справі доказів, що свідчать про характер спірних правовідносин. Дослідивши письмові докази та заслухавши представника позивача суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Встановлено, що 03.09.2002 року між сторонами по справі позивачем [PERSON]. та відповідачем [PERSON]. укладено розписку про повернення боргу у сумі 9 581 260 дол. США. В розписці позивач відзначив майнові активи які виступають гарантійним забезпеченням боргу. Та сторони погодили питання сплати відсотків за користування позикою в розмірі 48 000 дол. США щоквартальних платежів. Але позивачу від відповідача кошти не надійшли. В той час як відповідно до вимог ст.. 1047 ЦК України стосовно письмової форми позики, що перевищує у 10 разів встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян ( тобто 170 грн. станом на момент розгляду справи), борговий документ, що підтверджує наявність договору позики має обов'язково засвідчувати факт отримання грошей. Згідно наданої суду розписки вищевикладена інформація відсутня. Що дає свідчить про відсутність спрямованості на настання правових наслідків, обумовлених право чином. Наведене є підставою вважати про необхідність судового захисту прав позивача в частині визнання правочину стосовно надання розписки неукладеним та самої розписки недійсною. В той час як суд не може погодитись з вимогою про витребування оригіналу розписки, так як назване не передбачено чинним законодавством та позивач має її копію. Так як рішенням суду позов задовольняється, то на відповідача потрібно покласти понесені позивачем судові витрати в загальній сумі 1 717 грн.

Outcome: partial