Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-03 00:00:00

20.12.2004 року між позивачем [PERSON] та ПП "Деньгівське-2" укладено договір оренди земельної ділянки строком на п'ять років. 18.03.2008 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до ПП "Деньгівське-2" про визнання даного договору оренди земельної ділянки недійсним. В судовому засіданні представник позивача за дорученням [PERSON] позов підтримала та наполягала на його задоволенні, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що даний договір оренди земельної ділянки, укладений із порушенням чинного земельного законодавства, а саме ст. 15 ЗУ "Про оренду землі". В силу вимог якої допущено відповідачем при укладенні договору оренди земельної ділянки позивача істотні умови договору оренди, що не зазначені в договорі, а саме: об'єкт оренди. Не зазначено в договорі місце розташування земельної ділянки, що орендується, а тому неможливо визначити, яка земельна ділянка орендується відповідачем ПП "Деньгівське-2", не зазначена форма орендної плати за оренду земельної ділянки та не зазначено в договорі конкретної відповідальності за несплату орендної плати, не зазначені будь-які санкції за порушення умов договору, тобто фактично відсутня відповідальність за невиконання умов договору. В договорі не зазначені умови і строки передачі земельної ділянки орендарю, умови збереження та використання земельної ділянки. Представник позивача вважає, що всі ці обставини є недотриманням істотних умов договору оренди земельної ділянки, що передбачені ст. 15 ЗУ "Про оренду землі" та є обов'язковими при укладенні договорів оренди земельної ділянки. А тому вона вважає, що договір оренди земельної ділянки необхідно визнати недійсним. Представник позивача заперечує щодо застосування строку позовної давності, передбаченого ст. 257 ЦК України, оскільки вона вважає, що строки позовної давності до визнання правочинів недійсними не застосовуються та що ЗУ "Про оренду землі", який безпосередньо регулює умови укладення договорів оренди земельної ділянки строк позовної давності не передбачений. Представник відповідача за дорученням Паляниця М.І. в судовому засіданні позов не визнав повністю та пояснив, що при укладенні договору оренди земельної ділянки відповідачем були дотримані всі істотні умови договору, в тім числі і ті, на недотримання яких посилається представник позивача, а саме: - Об'єкт оренди визначений в договорі, це є конкретна земельна ділянка, площею 2,35 га та до договору оренди додані державний акт на цю земельну ділянку, де зазначено розташування земельної ділянки та вказана конкретна земельна ділянка, що передається в оренду; - Орендна плата зазначена в п. 2.2 договору оренди земельної ділянки, а саме 1,8 % від вартості земельної ділянки та становить 510 грн. 17 коп., тут же зазначено час виплати орендної плати; - Відповідальність за невиконання умов договору, зазначено в розділі 5 договору та ці строки також передбачені загальними положеннями ЦК України. За період дії договору більше трьох років право позивача та умови договору зі сторони відповідача не порушувалися, договір виконувався сторонами на протязі трьох років без будь-яких претензій зі сторони позивача. В акті прийому-передачі земельної ділянки в оренду помилково не зазначена дата передачі, але із самого акта вбачається, що земельна ділянка передана в оренду 20.12.2004 року, оскільки це зазначено на зворотній стороні акту прийому-передачі, де мається дата та реквізити сторін. Представник відповідача також просить суд відповідно до ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України застосувати по справі позовну давність та відмовити в задоволенні позову, у зв'язку з спливом позовної давності, оскільки позов подано 18.03.2008 року, а договір оренди земельної ділянки було укладено та підписано 20.12.2004 року, тобто саме з моменту укладення договору для позивача були відомі всі істотні умови договору, на які він погодився, а тому саме з цього моменту позивач міг довідатися про порушення його права. Згідно ст. 257 ЦК України, загальний строк позовної давності є три роки, тобто це є строк у межах якого може звернутися до суду особа з вимогою про захист свого права. Чинним законодавством в сфері земельних відносин не встановлено більш тривалої позовної давності для заявлення вимог про визнання недійсними договорів оренди земельної ділянки з підстав, на які посилається позивач. Представник третьої особи на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що підстав для визнання договору оренди недійсним, розірвання договору із мотивів, наведених представником позивача не має. договір оренди земельної ділянки пройшов державну реєстрацію Золотоніським районним відділом земельних ресурсів. При здійсненні державної реєстрації договору реєстратором було враховано, що договір містить всі істотні умови, передбачені ст. 15 ЗУ "Про оренду землі". Правомірність дій реєстратора договору позивачем і ПП "Деньгівське-2" не оскаржувалася. У задоволенні позову просить відмовити. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення та доводи представників сторін, третьої особи на стороні відповідача, вважає, що позов до задоволення не підлягає, виходячи із наступних підстав: Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересів. Ст. 261 п. 1 ЦК України передбачає, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його прушила. Ст. 267 п. 2, 3, 4 ЦК України передбачає, що заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони в спорі, зробленого до винесення ним рішення. Сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови у позові. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем [PERSON] позовну заяву до суду подано 18.03.2008 року вх. № 2015 до відповідача ПП "Деньгівське-2" про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним. Із договору оренди земельної ділянки, укладеного між [PERSON] та ПП "Деньгівське-2", вбачається, що він був укладений 20.12.2004 року та зареєстрований в книзі реєстрації договорів оренди земельних ділянок районного відділу Черкаської регіональної відділу Центру ДЗК - 23.03.2005 року. Суд, вважає, що підставою для відмови у задоволенні позовних вимог [PERSON], за обставин, встановлених всудовому засіданні, є сплив позовної давності, встановлений ст. 257 ЦК України, виходячи із наступного: Відповідно до ст. 2 ЗУ "Про оренду землі" в редакції від 02.10.2003 року, відносини, пов'язані із орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, Законами України та іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Закон України "Про оренду землі", Земельний кодекс Україн, як і інші нормативні акти в цій галузі не містять положень про регулювання питань щодо позовної давності. Ст. 258 ЦК України передбачена спеціальна позовна давність, яка щодо даних вимог застосована бути не може. За цих обставин, на думку суду, до позовних вимог про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, необхідно застосовувати позовну давність у три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності для позивача [PERSON] почався з моменту укладення та підписання договору оренди земельної ділянки із ПП "Деньгівське-2", а саме з 20.12.2004 року, оскільки позивачу на момент укладення та підписання договору були відомі всі істотні умови договору оренди земельної ділянки, тобто якщо позивач [PERSON], вважає, що її право в силу ст. 3 ЦПК України порушено, чи могло бути порушено у зв'язку з чим позивач звернувся до суду, то це їй було відомо на момент укладення та підписання договору. Таким чином, суд, вважає, що в даному випадку для позивача [PERSON], перебіг позовної давності у разі дійсного порушення її прав, відповідно до обставин, що викладені нею в позовній заяві, починається в день підписання договору оренди земельної ділянки - 20.12.2004 року та відповідно закінчується 20.12.2007 року. Доводи представника позивача [PERSON] в судовому засіданні в частині того, що до правочинів, яким є договір оренди земельної ділянки, не може бути застосований строк позовної давності, на думку суду, є такими, що не базуються на нормах чинного законодавства, виходячи з вищенаведених підстав та такими, що не можуть бути прийняті судом при вирішенні цього спору, як і її доводи в частині того, що звернення до суду із позовом про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, не означає, що це в силу ст. 3 ЦПК України є наслідком порушення якогось права чи інтересу особи. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в позовній заяві та судовому засіданні не заявили клопотання про поновлення строку позовної давності, як пропущеного з поважних причин. За цих обставин, суд вважає, що заява представника відповідача ПП "Деньгівське-2" про відмову в задоволенні позову з підстав спливу строку позовної давності, який встановлений тривалістю в три роки, відповідно до ст. 257 ЦК України, підлягає до задоволення.

Outcome: dismissed