overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин із [PERSON]. Заява мотивована тим, що [PERSON], дошлюбне прізвище «[INFO]», є її рідною дочкою. Але у свідоцтві про народження дитини, [NUMBER], матір'ю [PERSON] вказана [PERSON], в той час, як її прізвище - [PERSON]. Ця розбіжність у прізвищах сталася з вини чоловіка [PERSON] - [PERSON], який зареєстрував їх дочку [PERSON] на свої прізвище - «[INFO]», хоч їх шлюб офіційно не було зареєстровано. На теперішній час вона є громадянкою Російської Федерації і вирішила переїхати на постійне місце мешкання до своєї дочки [PERSON], яка проживає у смт. Новофедорівка Сакського р-ну АРК., але з причин зазначених розбіжностей у написанні їх прізвищ, виникли перешкоди у її офіційній реєстрації за місцем мешкання дочки [PERSON]. У судовому засіданні заявник підтримала заяву, яку просила задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] заяву визнала і просила задовольнити. Представник заінтересованої особи ВДИРФО Сакського МО ГУ МВС України в АРК, який про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджено розпискою про отримання судової повістки, в судове засідання не з'явився, причина неявки суду не повідомив. Заслухавши показання заявника, заінтересованої особи, допитавши свідків, вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити заяву з наступних підстав. Згідно з п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України - суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. З пояснень заявника і матеріалів справи судом встановлено, що заявник [PERSON], [INFO], уродженка ст-ці Старотітаровської Темрюкського району Краснодарського краю є громадянкою Російської Федерації. а.с.8,9. З 1953 року заявник проживала у цивільному шлюбі із [PERSON], від якого [INFO] у них народилася дочка [PERSON], а.с.7,14. У зв'язку з цим в свідоцтві про народження дитини її батьками записали: [PERSON] і [PERSON], а.с.7. 07.03.1975р. [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], зареєстрований Відділом РАЦС Темрюкського району Краснодарського краю, актовий запис №12, і взяла його прізвище - [PERSON], а.с.15. 20.02.1977р. [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], зареєстрований у Палаці одруження м. Харків, актовий запис №568, на підставі цього її прізвище змінилося на «[PERSON]», а.с.12. Факт того, що [PERSON], є одна й та ж особа і що вона є матір'ю [PERSON] підтверджується даними паспортів, а.с.9,11, свідоцтвами про народження дитини [NUMBER] і [NUMBER], а.с.7,8, свідоцтвом і довідкою про укладення шлюбів, а.с.12,15, в яких зазначені і збігаються ім'я та по батькові заявника, як [PERSON], дата її народження - [INFO] та збігається місце народження заявника із [PERSON]., ст-ця Старотітаровська Темрюкського району Краснодарського краю Російської Федерації. Свідки [PERSON] і [PERSON] підтвердили той факт, що [PERSON] є рідною дочкою [PERSON] На підставі зазначеного вище суд вважає за можливе визнати, що [PERSON] є дочкою [PERSON]. *

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-11 00:00:00

31.01.2008 р. до суду заявлено цей позов. В судовому засіданні ухвалено про заочний розгляд справи за згодою позивачки. Позивачка вимоги позову підтримала повністю, просила розірвати шлюб через відсутність любові, поваги, взаєморозуміння, спільних життєвих інтересів, постійні конфлікти через зловживання відповідачем алкоголю, один рік вони разом не живуть, подружніх стосунків не підтримують; протягом наданого судом строку для примирення не помирилися і миритися позивачка не бажає, неповнолітня дитина проживатиме з нею, спірне майно поділять окремо. Відповідач на розгляд справи не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, про що свідчить розписка (а.с.21), клопотань про відкладення розгляду справи не заявляв. За таких обставин суд визнає, що сім`я сторін розпалася остаточно, а тому їх шлюб необхідно розірвати на підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, як такий, що суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-11 00:00:00

30.05.2008 р. подано до суду цей позов. В судовому засіданні представниця позивача вимагала стягнути з відповідача збитки, завдані ним внаслідок безоблікового споживання електроенергії шляхом самовільно зірваної пломби енергопостачальної організації та викручений гвинт катушки напруги електролічильника відповідно до акту № 013363 від 17.10.2007 р. та розрахунку до акту, в сумі 1201 грн. 80 коп. ( 600 грн. сплачено), яку він добровільно не відшкодував. Відповідач позовні вимоги визнав повністю, просив зменшити розмір шкоди у зв'язку з його важким матеріальним становищем, оскільки він отримує заробітню плату в розмірі 1000 грн. на місяць, має на утриманні непрацюючу дружину та малолітню дитину. З урахуванням позицій сторін та досліджених доказів, суд визнає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких міркувань. Поясненнями сторін та матеріалами справи: актом № 013363 від 17.10.2007 р. (а.с. 4), розрахунком до акту (а.с. 5) достовірно встановлено наявність заподіяної [PERSON] СО "Гайсинські електричні мережі" його неправомірними діями шкоди в сумі 1201 грн. 80 коп. ( 600 грн. сплачено), що добровільно ним не відшкодована, відповідач отримує заробітну плату в розмірі 1000 грн., має на утриманні непрацюючу дружину та малолітню дитину. Дані правовідносини регламентуються: - абз.4 п.48 та п. 53 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою КМУ № 1357 від 26.07.1999 р., за якими споживач несе відповідальність за споживання електричної енергії без приладів обліку; у разі виявлення представником електропостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, споживач повинен відшкодувати збитки, завдані постачальнику, розмір яких розраховується відповідно до оформленого акта; - ст. 1166, ч.4 ст. 1193 ЦК України, за якими шкода, завдана юридичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища. Оскільки, відповідач добровільно завданої шкоди не відшкодував, то її необхідно стягнути на користь позивача примусово, зменшивши, однак, розмір відшкодування до 500 грн. на підставі ст. 1193 ЦК України, зважаючи на важке матеріальне становище [PERSON]. (має на утриманні непрцюючу дружину та малолітнню дитину).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-11 00:00:00

30.05.2008 р. подано до суду цей позов. В судовому засіданні представниця позивача вимагала стягнути з відповідача збитки, завдані ним внаслідок безоблікового споживання електроенергії шляхом заземлення контуру (штучний нуль) на батереї опалення в квартирі відповідно до акту № 015586 від 29.03.2008 р. та розрахунку до акту, в сумі 2604 грн. 58 коп., яку він добровільно не відшкодував. Відповідач позовні вимоги визнав повністю, просив зменшити розмір шкоди у зв'язку з його важким матеріальним становищем, оскільки він є інвалідом 3-ї групи, отримує мінімальну пенсію та має на утриманні престарілу матір. З урахуванням позицій сторін та досліджених доказів, суд визнає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких міркувань. Поясненнями сторін та матеріалами справи: актом № 015586 від 29.03.2008 р. (а.с. 8), розрахунком до акту (а.с. 7) достовірно встановлено наявність заподіяної [PERSON] СО "Гайсинські електричні мережі" його неправомірними діями шкоди в сумі 2604 грн. 58 коп., що добровільно ним не відшкодована, відповідач є пенсіонером, інвалідом 3-ї групи та має на утриманні престарілу матір. Дані правовідносини регламентуються: - абз.4 п.48 та п. 53 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою КМУ № 1357 від 26.07.1999 р., за якими споживач несе відповідальність за споживання електричної енергії без приладів обліку; у разі виявлення представником електропостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, споживач повинен відшкодувати збитки, завдані постачальнику, розмір яких розраховується відповідно до оформленого акта; - ст. 1166, ч.4 ст. 1193 ЦК України, за якими шкода, завдана юридичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища. Оскільки, відповідач добровільно завданої шкоди не відшкодував, то її необхідно стягнути на користь позивача примусово, зменшивши, однак, розмір відшкодування до 1000 грн. на підставі ст. 1193 ЦК України, зважаючи на важке матеріальне становище [PERSON]. (пенсіонера, інваліда 3-ї групи).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-11 00:00:00

30.05.2008 р. подано до суду цей позов. В судовому засіданні представниця позивача вимагала стягнути з відповідачки збитки, завдані нею внаслідок безоблікового споживання електроенергії шляхом заземлення контуру (штучний нуль) відповідно до акту № 013669 від 30.10.2007 р. та розрахунку до акту, в сумі 1800 грн.(229 грн. 06 коп сплачено), яку він добровільно не відшкодував. Відповідач до суду не з'явився, з письмових пояснень видно, що позов визнає (а.с. 6). З урахуванням позицій сторін та досліджених доказів, суд визнає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких міркувань. Поясненнями сторін та актом № 013669 від 30.10.2007 р. (а.с. 4), розрахунком до акту (а.с. 5) достовірно встановлено наявність заподіяної [PERSON]. СО "Гайсинські електричні мережі" його неправомірними діями розрахункової шкоди в сумі 1800 грн. (229 грн. 06 коп. сплачено), що добровільно ним не відшкодована. Дані правовідносини регламентуються: - абз.4 п.48 та п. 53 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою КМУ № 1357 від 26.07.1999 р., за якими споживач несе відповідальність за споживання електричної енергії без приладів обліку; у разі виявлення представником електропостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, споживач повинен відшкодувати збитки, завдані постачальнику, розмір яких розраховується відповідно до оформленого акта; - ст. 1166, ч.4 ст. 1193 ЦК України, за якими шкода, завдана юридичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою. Оскільки, відповідач добровільно завданої шкоди не відшкодував, то її необхідно стягнути на користь позивача примусово, зменшивши, однак, розмір відшкодування до 800 грн. на підставі ст. 1193 ЦК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-11 00:00:00

23.05.2008 року [PERSON]. звернулася в суд з позовом до [PERSON]. про стягнення на її користь аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 500 грн. зі всіх видів його доходів, щомісячно, до досягнення сином повноліття. В судовому засіданні позивачка вимоги позову змінила, вимагала стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 250 грн., пояснила, що [PERSON]. не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, має нерегулярні, мінливі доходи. Відповідач вимоги позову визнав частково, погоджувався сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 200 грн. до досягнення ним повноліття, пояснив, що рішенням Гайсинського районного суду від 11.06.2008 року з нього присуджено стягнення аліментів на утримання дружини, він самостійно оплачує комунальні послуги, отримує невеликий розмір пенсії, має нерегулярні доходи, тому не може сплачувати аліменти у визначеному позивачкою розмірі. З'ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з таких міркувань. Судом встановлено, що [PERSON]. являється батьком [PERSON], [INFO] (а.с.3), однак не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча має таку можливість, так як отримує пенсію по інвалідності, і крім цього, неофіційно працює та має нерегулярні, мінливі доходи. Позивачка не працює, перебуває по догляду за дитиною і навчається у вищому учбовому закладі. Зазначені правовідносини регулюються ст.ст. 180, 181 п.3, 182 ч. 2, 184 п. 1 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей; за рішенням суду кошти на утримання дітей присуджуються у твердій грошовій сумі; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за завою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За змістом ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оскільки відповідач ухиляється від добровільного виконання свого обов'язку по утриманню дитини, чим порушує права позивачки і її неповнолітнього сина, має нерегулярний, мінливий дохід, то з [PERSON]. на користь [PERSON]. необхідно стягувати аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 230 грн., яка підлягає індексації відповідно до закону, щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання про відшкодування судових витрат, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути на користь держави 51 грн. судового збору та 7 грн. 50 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-11 00:00:00

Позивач звернулася до Могилів-Подільського міськрайонного суду з позовною заявою до виконкому Юрковецької сільської ради про продовження строку для прийняття спадщини, посилаючись на те, що [INFO] померла іі мати [PERSON] і після її смерті відкрилась спадщина на майновий пай та земельний пай, який знаходиться на території Юрковецької сільської ради Могилів - Подільського району. Позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті матері [PERSON]. Проте заяви про прийняття спадщини у визначений законом термін до нотаріальної контори позивач [PERSON]. не подала, в зв'язку з тим, що важко захворіла, а тому пропустила строк для прийняття спадщини. Просила позов задовольнити і продовжити строк для прийняття спадщини. В судовому засіданні позивач [PERSON]. позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача, секретар Юрковецької сільської ради, Галій Тетяна Петрівна, позовні вимоги визнав в повному обсязі і не заперечував проти їх задоволення. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав: [INFO] померла іі мати [PERSON] і після її смерті відкрилась спадщина на майновий пай та земельний пай, який знаходиться на території Юрковецької сільської ради Могилів - Подільського району. Позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті матері [PERSON]. Проте заяви про прийняття спадщини у визначений законом термін до нотаріальної контори позивач [PERSON]. не подала, в зв'язку з тим, що важко захворіла і змушена була лікуватися, про що свідчить довідка з лікарні. Представник відповідача, секретар Юрковецької сільської ради, Галій Тетяна Петрівна, не заперечувала проти продовження строку для прийняття спадщини позивачем. За таких обставин суд вважає, що строк для подання позивачем заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори пропущений з поважних причин, тому їй слід продовжити строк для прийняття спадщини терміном на три місяці, який буде достатнім для оформлення позивачем необхідних документів, На підставі ст. 1225,1228,1268,1272 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-11 00:00:00

Позивач звернулася до Могилів-Подільського міськрайонного суду з позовом до Пилипівської сільської ради про визнання права власності на спадщину, посилаючись на те, що [INFO] померла рідна мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння по [ADDRESS], Вінницької області. Позивач є єдиним спадкоємцем за законом, яка прийняла спадщину фактичним шляхом, похоронила мати, успадкувала належні їй предмети домашнього вжитку і користується ними, обробляє земельну ділянку, крім того проживала разом з матір'ю в спадковому будинку до її смерті. Просила суд визнати за нею право власності на вказане спадкове майно. В судовому засіданні позивач [PERSON]. позовні вимоги підтримала в повному обсязі і просила суд їх задовольнити, розглянувши справу в даному судовому засіданні. Представник відповідача - голова Пилипівської сільської ради, Миколайчук Вадим Степанович, позовні вимоги визнав в повному обсязі і не заперечував проти їх задоволення, що відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, дає суду підстави ухвалити судове рішення в даному судовому засіданні. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав: [INFO] померла рідна мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння по [PERSON] - Подільського району, Вінницької області. Позивач є єдиним спадкоємцем за законом, яка прийняла спадщину фактичним шляхом, похоронила мати, успадкувала належні їй предмети домашнього вжитку і користується ними, обробляє земельну ділянку, крім того проживала разом з матір'ю в спадковому будинку до її смерті. За таких обставин суд вважає, що слід визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті її матері [PERSON]. На підставі ст. 1225,1268 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-11 00:00:00

[PERSON]. звернулася в Могилів-Подільський міськрайонний суд з заявою про встановлення факту проживання нею на території України до 16 липня 1990 року, посилаючись на те, що [INFO] вона народилася в [ADDRESS] і до 1989 року проживала в смт. Атаки Окницького району Молдавської РСР. З 1989 року вона почала проживати в м. Могилеві-Подільському, хоча і була приписана в смт. Атаки, а в 1991 році отримала громадянство України. На даний час її син також хоче отримати громадянство України, а тому вона просить суд встановити юридичний факт проживання нею на території України до 16 липня 1990 року. В судовому засіданні заявник [PERSON] вимоги, викладені в заяві, підтримала повністю і просить суд задовольнити їх, розглянувши справу в даному судовому засіданні, суду пояснила, що вона з 1989 року проживала на території України, хоча і була приписана в смт. Атаки Молдавської РСР, а в 1991 році отримала громадянство України. Представник заінтересованої особи - інспектор сектору громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Могилів-Подільського МВ УМВС України у Вінницькій області Салій Микола Володимирович не заперечує проти задоволення вимог, викладених в заяві, що відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України дає суду можливість ухвалити судове рішення в даному судовому засіданні. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON]. народилася [INFO] в [ADDRESS] і до 1989 року проживала в смт. Атаки Окницького району Молдавської РСР. 17 квітня 1980 року вона згідно наказу № 50 від 16.04.1980 року була зарахована до Могилів-Подільської фабрики індивідуального пошиття та ремонту одягу на посаду приймальника замовлень в будинок побуту "Дружба", а тому переїхала на постійне місця проживання до м. Могилева-Подільського Вінницької області, хоча офіційно була приписана в смт. Атаки Окницького району Молдавської РСР по [ADDRESS]. З 1989 року [PERSON]. винаймала у [PERSON] квартиру [ADDRESS] в м. Могилеві-Подільському, яку 10 липня 1991 року у нього викупила згідно договору купівлі-продажу, зареєстрованого в реєстрі за № 3120. Крім цього, в 1991 році [PERSON]. стала громадянкою України і отримала національний паспорт України. В березні 2008 року син заявника, [PERSON], який являється громадянином Республіки Молдова, звернувся із заявою про набуття громадянства України до сектору громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Могилів-Подільського МВ УМВС України у Вінницькій області. 11 березня 2008 року він отримав відмову по своїй заяві, в якій повідомляється, що він може стати громадянином України за територіальним походженням лише у тому випадку, коли один із його батьків постійно проживав до 16 липня 1990 року на території, яка стала територією України. Оскільки [PERSON]. постійно проживала на території України з 1989 року по теперішній час і встановлення даного юридичного факту їй необхідно для отримання її сином громадянства України, суд вважає, що заява [PERSON]. підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-11 00:00:00

[PERSON]. звернулась в суд з позовною заявою, в якій просить визнати пропущений шестимісячний строк для прийняття спадщини з поважних причин, визначивши додатковий строк до одного місяця, достатній для подання нею заяви на прийняття спадщини. В обґрунтування поданої заяви позивачка зазначила, що її син [PERSON]. постійно проживав в селі Здомишель Ратнівського району Волинської області і мав на праві власності грошові заощадження в “Ощадбанку” на рахунках №№ [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER],[NUMBER]. [INFO] син помер. Вона, позивачка, являється спадкоємцем на майно за Законом . Поряд з цим, має намір оформити відповідні документи на прийняття спадщини за Законом, в зв'язку з чим звернулась в Державну нотаріальну контору, де було відмовлено в зв'язку з пропущенням шестимісячного терміну подання заяви про прийняття спадщини. В зв'язку з тим, що фактично вступила в користування майном за Законом , так як ощадні книжки знаходяться в неї на зберіганні, вона є людиною похилого віку, проживає одиноко, часто хворіє, а тому вважає, що пропущений шестимісячний терпін про прийняття спадщини є з поважних причин, просить задовольнити позов. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити. Представник відповідача Брисюк А.А., голова Здомишельської сільської ради, в судовому засіданні позов визнав, ствердивши, що позивачка є єдиним спадкоємцем після смерті її сина, шестимісячний термін пропустила з поважних причин. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про підставність заявлених вимог. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за Законом має право прийняти спадщину. За ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. В силу ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Із приєднаних до справи документів слідує, що [PERSON] проживав в [ADDRESS], помер [INFO], мав заощадження, які знаходяться на збереженні у Ратнівському відділенні Ощадного банку № 10002/070 на рахунках №№ [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER],[NUMBER], не склавши заповіт і не зробивши відповідне розпорядження банку . Як передбачає ст. 1228 ЦК України, вкладник має право розпорядитися правом на вклад у банку ( фінансовій установі ) на випадок своєї смерті, склавши заповіт або зробивши відповідне розпорядження банку. Право на вклад входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним . За таких обставин, в зв'язку з фактичним володінням і розпорядженням майном за Законом, вона є людиною похилого віку, проживає одиноко, періодичною хворобою, суд вважає, що пропущений шестимісячний строк для прийняття спадщини є з поважних причин, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved