Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-22 00:00:00

Військова частина А 4527 звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свою заяву позивач пояснює тим, що з 06.06.2005 року по 31.08.2007 року відповідач проходив службу за контрактом у військовій частині А 4527. Наказом командира військової частини А 4527 від 31.08.2007 року № 198 [PERSON] був звільнений з військової служби за п.85 п.п. “є” Положення про проходження військової служби солдатами (матросами), сержантами і старшинами Збройних сил України, затвердженого Указом Президента України від 07.11.2001 року № 1053/2001 - у зв'язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем. Відповідно до п.90 Положення у разі дострокового розірвання контракту і звільнення з військової частини військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, на підставах, передбачених підпунктами “е”, “є”, “з” пункту 85 цього Положення, вартість виданого їм речового майна підлягає відшкодуванню у сумі, що обчислюється пропорційно часу, який залишився до закінчення строку служби (строку його носіння). Відповідно до довідки розрахунку № 1025 на утримання вартості речового майна, виданого в користування та наказу командира військової частини від 31.08.2007 року № 198 з відповідача підлягає стягненню 41,97 грн. На підставі наказу командира військової частини №74 від 05.04.2007 року відповідачу за 2007 рік була надана відпустка з 10.04.2007 р. по 09.05.2007 р. Відповідно до абзацу 4 п.14 ст.10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у разі звільнення військовослужбовця до закінчення календарного року, за який він уже використав щорічну основну і додаткову відпустку на підставі наказу командира провадиться відрахування із грошового забезпечення за дні відпустки, що були використані в рахунок тієї частини календарного року, яка залишилася після звільнення. Відповідно до наказу №198 від 31.08.2007 р. з відповідача підлягає стягненню 391,21 грн. за використану відпустку. При звільнення зі служби відповідач відмовився добровільно сплатити дану суму. А тому позивач вимушений звернутися з даним позовом до суду. В судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про місце, дату та час розгляду справи повідомлявся судом належним чином. Суд, вислухавши доводи представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки при звільненні з військової служби за п.п. “є” п.85 Положення про проходження військової служби солдатами (матросами), сержантами і старшинами Збройних сил України, затвердженого Указом Президента України від 07.11.2001 року № 1053/2001 вартість виданого обмундирування утримується у сумі, що обчислюється пропорційно часу, що залишився до закінчення строку його носіння, а відповідач добровільно не сплатив дані кошти. Відповідно до абзацу 4 п.14 ст.10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у разі звільнення військовослужбовця до закінчення календарного року, за який він уже використав щорічну основну і додаткову відпустку на підставі наказу командира провадиться відрахування із грошового забезпечення за дні відпустки, що були використані в рахунок тієї частини календарного року, яка залишилася після звільнення. Відповідно до розрахунку, наданим позивачем, з відповідача підлягає стягненню 41,97 грн. ( за речове майно ) та 391,21 грн. ( за використану основну відпустку ), а загальна сума становить 433,18 грн. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути державне мито в сумі 51,00 грн. та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи 30,00 грн.

Outcome: approved