Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-04 00:00:00

28.05.2008 року прокурор звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Державного підприємства "Чернігівське лісове господарство" про стягнення з відповідача 20510 грн 57 коп. у відшкодування матеріальної шкоди. У судовому засіданні прокурор і представник позивача заявлені вимоги підтримали і наполягали на задоволенні. Також просили поновити річний строк звернення до суду пояснивши, що цивільний позов про відшкодування шкоди був заявлений своєчасно в рамках кримінальної справи, порушеної у відношенні відповідача. Однак, у зв'язку із застосуванням судом законодавства про амністію, цивільний позов було залишено без розгляду, що змусило їх звертатися до суду з даним позовом вдруге. Відповідач не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином. Про причини неявки суд не повідомив, у зв'язку з чим суд за згодою прокурора і представника позивача постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідач, з 01.09.2003 року працював у позивача на посаді старшого майстра цеху деревопереробки Ревунівського нижнього складу. Наказом від 04.01.2005 № 4К його призначено виконуючим обов'язки начальника Ревунівського нижнього складу з укладенням договору про повну матеріальну відповідальність (а.с. 10, 11). Пунктом 7 Посадової інструкції (а.с. 7), на відповідача покладено обов'язок ведення обліку деревини, що поступає, випуску та відвантаження продукції, а також одержання витратних матеріалів. 04.01.2005 року з відповідачем укладено договір про повну матеріальну відповідальність. На виконання наказу позивача від 16.02.2007 року № 22 було проведено інвентаризацію товарно-матеріальних цінностей і лісопродукції лісгоспу станом на 14.02.2007 року, в тому числі й на Ревунівському нижньому складі, де виявлено нестачу з вини відповідача на загальну суму 20510 грн 57 коп. Зазначене підтверджується протоколом засідання інвентаризаційної комісії від 19.02.2007 року та постановою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 09.07.2008 року про звільнення відповідача від кримінальної відповідальності за частиною 1 статті 367 КК України на підставі акту про амністію (а.с. 16 - 19, 66, 67). У письмових поясненнях позивачу відповідач визнавав свою вину у заподіянні шкоди та її розмір і зобов'язався її відшкодувати. Втім, 10.04.2007 року його було звільнено з роботи за пунктом 2 статті 41 КЗпП України, а завдану шкоду не відшкодовано. Відповідно до статті 134 КЗпП України, працівники, які завдали підприємству шкоди діями, що мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку або в разі, якщо з працівником, який завдав матеріальної шкоди, укладено договір про повну матеріальну відповідальність, несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди. Оскільки на момент завдання матеріальної шкоди позивач обіймав посаду і виконував роботу, що безпосередньо пов'язана із зберіганням, обробкою і продажем (відпуском) товарно-матеріальних цінностей, яка віднесена до Переліку, затвердженого постановою ДК РМ СРСР з праці та соціальних питань і секретаріату ВЦРПС від 28.12.1977 року № 447/24, крім того заподіяв шкоди діями, які переслідуються у кримінальному порядку, завдана матеріальна шкода підлягає відшкодуванню у повному обсязі, а позов задоволенню. При цьому суд погоджується з доводами прокурора і представника позивача і вважає пропуск річного строку звернення до суду за вирішенням трудового спору з поважних причин, що згідно статті 234 КЗпП України, є підставою для його поновлення та захисту порушеного права.

Outcome: approved