Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-05 00:00:00

Позивачка звернулася 17.12.2003 року до суду з позовом, в якому просила визнати відповідача втратившим право користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] в м.Одесі на підставі ст.ст.71, 72 ЖК України, та зобов'язати Суворовський РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області зняти його з реєстраційного обліку. При цьому свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що відповідач є її колишнім чоловіком, з 1998 року в квартирі не проживає, забравши усі свої речі переїхав на інше місце проживання, участі в оплаті комунальних послуг не приймав, шлюб між ними розірвано в листопаді 2003 року. Оскільки відповідач залишився зареєстрований за даною адресою, від зняття з реєстраційного обліку ухиляється, позивачка несе додаткові витрати по оплаті за комунальні послуги, тому вона просила задовольнити її вимоги. У судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник співвідповідача - Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, вимоги визнала у повному обсязі. Відповідач [PERSON]. та його представник у судовому засіданні заперечували проти позову, обґрунтовуючи заперечення тим, що у зазначеній квартирі позивач проживав понад 20 років, квартира була отримана його матір'ю, позивачка ж була зереєстрована та проживала у квартирі тільки після реєстрації шлюбу з відповідачем. Також відповідач повідомив, що позивачці була відома адреса місця його фактичного проживання, через свою матір він передавав грошові кошти на оплату комунальних послуг, періодично прийжджав до квартири, однак у 2001 році позивачка установила тамбур, змінила ключі, тому він не міг потрапити до квартири, зупинявся у сусіда [PERSON] Із зустрічним позовом відповідач до суду не звертався. Вислухавши представника позивачки, відповідача та його представника, вивчивши та дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, суд вважає, що на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні й матеріалів, що є в справі, позов підлягає задоволенню. Так, у судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON], 1951 року народження, зареєстрований у квартирі [ADDRESS] Одеси в м.Одесі з 06.02.1985 року у якості сина основного квартиронаймача - [PERSON], котра померла у [INFO]. Позивачка по справі зареєстрована у квартирі [ADDRESS] Одеси в м.Одесі з 17.12.1986 року у якості невістки після реєстрації 20.12.1985 року шлюбу з відповідачем. 09 грудня 2003 року шлюб між сторонами розірвано, про що Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції міста Одеси зроблено актовий запис №659 про розірвання шлюбу (а.с.4), однак фактично сторони припинили шлюбні стосунки з 1998 року і відповідач добровільно виїхав з квартири, в якій залишилася проживати позивачка по справі з дочкою від першого шлюбу. До державних органів на протязі 1998-2004 років з приводу перешкоджання у проживанні в квартирі відповідач не звертався. Зазначені обставини сторонами у судовому засіданні не оспорювались та доказуванню згідно ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягають. Посилання відповідача та його предстаника на те, що відповідач періодично приїжджав та передавав гроші на оплату комунальних послуг через свою матір, суд до уваги не приймає, оскільки такі обставини спростовуються заявами сусідів від 14.01.2004 року, підписи яких посвідчені за місцем проживання (а.с.7, 8), доданих позивачкою до матеріалів справи під час звернення до суду та які пдтверджують відсутність відповідача у квартирі саме з 1998 року; довідкою з поліклініки №29, в обслуговуванні якої знаходиться даний будинок, про те, що відповідач за медичною допомогою на протязі 2002-2003-х років не звертався (а.с.9); відповіддю на запит суду Одеської дирекції центру поштового зв'язку №5 за №2160 від 05.02.2004 року про те, що в період з 01.01.2002 року по 31.12.2003 року на ім'я відповідача за вказаною адресою надходила кореспонденція, однак була повернута за спливом терміну зберігання, оскільки адресат за нею не являвся (а.с.12, 14); а також відміткою КП ДЕЗ “Зоряне” на судовій постці про виклик до суду на 21.01.2004 року на 09.30 год. щодо реєстрації але не проживання відповідача за вказаною адресою (а.с.6). Крім того, виходячи з пояснень самого відповідача, свідків зі сторони позивачки [PERSON]. та [PERSON]., а також свідка зі сторони відповідача [PERSON], суд прийшов до висновку, що після смерті дочки позивачки у листопаді 2002 року, про яку відповідачеві стало відомо від його матері, та смерті у [INFO] матері відповідача, до моменту звернення позивачки до суду - 17.12.2003 року, тобто понад один рік, відповідач жодного разу не був у квартирі, до органів внутрішніх справ чи до суду з питань перешкоджання йому у проживанні не звертався. Згідно відповіді Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, вих.№31/24-2600 від 19 травня 2008 року на запит суду від 12.05.2008 року, у період з 2002 року по 2007 рік відповідач [PERSON] із заявою щодо перешкод у його проживанні не звертався (а.с.103). Отже факт відсутності відповідача за місцем своєї реєстрації понад шість місяців на момент звернення позивачки до суду підтверджується зібраними по справі доказами та поясненнями сторін. Будь-яких доказів на підтвердження поважності причин не проживання понад шість місяців за місцем своєї реєстрації відповідачем не надано, як не надано доказів про те, що позивачці була відома адреса фактичного місця проживання відповідача. Реєстрація відповідача, котрий не проживав на спірній житловій площі, перешкоджала позивачці у здійсненні її прав щодо житла, позивачка вимушена була сплачувати кошти за житло і комунальні послуги у більшому розмірі, оскільки нарахування проводяться за кількістю зареєстрованих осіб. Факт відсутності відповідача за місцем своєї реєстрації та втрати зв'язку з квартирою додатково підтверджується тим, що навіть після зняття його з реєстрації та подальшої приватизації і відчуження квартири третім особам, а також проживання позивачки на протязі останніх трьох років за іншою адресою, відповідач з будь-якими вимогами як до позивачки, так і до нових власників чи державних органів не звертався. Все зазначене свідчить про те, що відповідач добровільно залишив квартиру [ADDRESS] Одеси в м.Одесі та не проживав у ній понад шість місяців на час звернення відповідачки до суду та втратив зв'язок з квартирою і право користування нею. Згідно вимог ч.1 ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги правомірні та обґрунтовані, основані на вимогах діючого законодавства і підлягають задоволенню, заперечення ж відповідача є безпідставними. На підставі встановленого, ст.ст.71, 72 ЖК України,

Outcome: approved