Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-20 00:00:00

Позивач [PERSON] пред'явила у суд даний позов і просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті її матері [PERSON], померлої [INFO] право власності на &frac14; частину житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] та визнати частково недійсним свідоцтво про право власності на даний будинок , яке видане 19 березня 1980 року виконкомом Корсунь-Шевченківської міської ради на ім'я відповідача посилаючись на те, що після смерті її матері вона звернулася до державної нотаріальної контори із заявою для прийняття спадщини. Але їй було відмовлено у зв'язку з тим, що зазначений будинок згідно свідоцтва про право власності належить її батькові - відповідачу по справі. А так як дане нерухоме майно набуте її батьками під час шлюбу, то вона вважає, що її померла мати мала право на &frac12; частину цього майна, а вона відповідно має права на 1/ 4 частину в порядку спадкування за законом. До початку розгляду справи по суті позивачка доповнила позов вимогою визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане їй 18 січня 2008 року Корсунь-Шевченківською державною нотаріальною конторою на &frac14; частину житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] після смерті матері, так як воно видане на підставі рішення суду, яке було скасоване. У суді позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала і надала суду пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] у суд з'явився, вимоги позивача не визнає повністю посилаючись на те, що даний житловий будинок побудував він сам за гроші своєї матері, йому допомагали сусіди та різні люди. Його покійна дружина отримувала на той час 60 руб. і кошти в будівництво не вкладала, а донька, позивачка по справі, навчалася. Тому він і вважає, що будинок належить йому повністю. Тобто, у відповідача фактично виник спір права спільного майна подружжя. Представник відповідача державної нотаріальної контори у суд не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за їх відсутністю. Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає до задоволення. У суді встановлено, що батьки позивачки [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 06 червня 1954 року по [INFO], тобто до часу смерті матері позивачки. За час спільного подружнього життя вони побудували житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований по [ADDRESS] і зареєстрований на відповідача (а.с.5,9). Після смерті матері позивачка подала в державну нотаріальну контору заяву для прийняття спадщини, оскільки на день смерті вона разом зі спадкодавцем не проживала, відповідач таку заяву не подавав, так як вважається таким, що прийняв її (а.с.6). 12 вересня 2007 року позивачка звернулася з позовом до суду і просила визнати за померлою право власності на &frac12; частину спірного домоволодіння та визнати в цій частині недійсним свідоцтво про власності , видане на ім'я відповідача. Рішенням районного суду від 02 листопада 2007 року позов задоволено. На підставі рішення суду позивачка отримала відповідне свідоцтво про право на спадщину за законом на &frac14; частину нерухомого майна. Рішенням апеляційного суду від 09 квітня 2008 року в позові відмовлено на підставі того, що суд не вправі застосовувати правові норми, закріплені в ст.ст.60,70 СК України на підставі того, що ці норми не передбачають визначення часток у спільному майні за одним із подружжя після його смерті. Таким чином, видане державною нотаріальною конторою свідоцтво належить визнати недійсним. Згідно вимог ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Будь-які договори з цього приводу відсутні. Питання поділу спірного домоволодіння, як спільного сумісного майна подружжя, в суді не розглядалося. Ст.1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив. Як встановлено в суді такими спадкоємцями є позивачка і відповідач. Відповідно до ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Тобто, за життя померла мала право власності на &frac12; частину житлового будинку з надвірними спорудами, але за життя таке право не набула і в момент смерті припинилась її правоздатність. Таким чином , позивачка має право успадкувати за законом частку майна, яка становить &frac14; частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованими по [ADDRESS]. Виходячи з цього, належить визнати частково недійсним свідоцтво про право власності на даний житловий будинок з надвірними господарськими спорудами, яке видане 19 березня 1980 року виконкомом Корсунь-Шевченківської міської ради на ім'я [PERSON] на підставі рішення виконкому №37 від 14 березня 1980 року. Заперечення відповідача, надані ним письмові докази і покази свідків [PERSON] та [PERSON] про те, що відповідач за особисті кошти побудував житловий будинок з надвірними спорудами, а тому є його особистим майном суд не бере до уваги, оскільки як зазначено в рішенні вище, суд не вправі застосовувати правові норми, закріплені в ст.ст.60,70 СК України на підставі того, що ці норми не передбачають визначення часток у спільному майні за одним із подружжя після його смерті. Заходи забезпечення позову судом не вживалися. Підстав для допуску судом негайного виконання рішення не має. Задовольняючи позов, суд не стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати в справі, оскільки такі витрати позивач не сплачував, так як вони були ухвалою суду від 25 травня 2008 року йому відстрочені. При цьому, враховуючи майновий стан відповідача, який є пенсіонером, суд звільняє його від оплати належних судових витрат.

Outcome: approved