Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-09 00:00:00

Позивач ВАТ “Кредит промбанк” звернувся до суду з позовом до відповідача та просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON]. на користь позивача суму простроченої заборгованості за кредитом в розмірі 195 500,04 грн., суму простроченої заборгованості за процентами - 18 186,26 грн. та суму пені за несвоєчасне погашення кредиту та сплату процентів - 4 355,82 грн., а всього 218 042,13 грн., посилаючись на те, що 18.10.2006 року між сторонами по справі було укладено кредитний договір, який відповідачем не виконується, і тому станом на 14.05.2008 року загальна сума боргу та пені за зазначеним договором становить 218 042,13 грн. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала, заперечувала проти його задоволення, посилаючись на те, що реальні витрати, які вона понесла в зв'язку з придбанням автомобіля, який було викрадено обчислюється у сумі 100 545,76 грн., а згідно Договору страхування максимальна припущена сума страхового відшкодування може бути не вище 218 160,00 грн., тобто ця сума не перекриває її реальних витрат пов'язаних з купівлею автомобіля у повному обсязі, тобто вона зазнає матеріальних збитків. Крім того, вважає, що розмір заборгованості по кредиту не відповідає дійсності. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено в судовому засіданні, що 18.10.2006 року між позивачем ВАТ “Кредит промбанк” до відповідачем [PERSON]. було укладено кредитний договір № 49.27/66/06-А, за умовами якого позивач відкрив відповідачу на купівлю автомобіля та сплату страхових платежів не відновлювальну кредитну лінію у розмірі 58 069,00 дол. США, що підтверджується випискою з рахунку та видатковим касовим ордером. Зазначений договір відповідно до ст. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно із п. 1.5 Кредитного договору було встановлено процентну ставку за користування кредитом у розмірі 12,8 % річних. Згідно Кредитного договору відповідач зобов”язанний сплачувати позивачу нараховані проценти за кредитом і повністю погасити заборгованість за кредитом, але зазначенні зобов”язання не виконує, що також і не заперечувала відповідачка в судовому засіданні. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов”язання, на вимогу кредитора зобов”язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений до договором або законом. За порушення строків погашення кредиту та сплати процентів відповідач, згідно Кредитного договору, зобов”язаний сплачувати позивачу пеню, яка нараховується відповідно до вимог ЦК України та п.п. 3.9 Кредитного договору, а саме за кожний день прострочки у розмірі подвійної процентної ставки. Суд не приймає до уваги пояснення відповідачки, що на її утриманні знаходяться двоє неповнолітніх дітей і тому вона не має змоги сплатити заборгованість за договором, оскільки це не стосується предмету спору. Відповідно до умов Кредитного договору, банк має право, у разі недотримання позичальником умов договору вимагати дострокового припинення його дії, повернення одержаних кредитів, сплати нарахованих за ними процентів, а разі невиконання Позичальником цих вимог звернути стягнення на предмет застави. 28.01.2008 року позивач направив на адресу відповідача вимогу, в якій вимагав у термін до 23 лютого 2008 року погасити всю заборгованість за кредитним договором № 49.27/66/06-А від 18 жовтня 2006 року, яка станом на 24 січня 2008 року складає 40 129,18 дол. США, яка відповідачем не виконана. Станом на 14.05.2008 року загальна сума боргу та пені за вищезазначеним договором становить 218042,13 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором від 14.05.2008 року № 12770/49.20.2.2-9132-49.01. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов”язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов”язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобов”язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки сума простроченої заборгованості за кредитом, сума простроченої заборгованості за процентами та загальна сума пені за несвоєчасне погашення кредиту та сплату процентів дорівнює 218 042,12 грн., а не 218 042,13 грн., як зазначено в позові. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, судові витрати понесені позивачем у вигляді сплати державного мита та витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи, підлягають відшкодуванню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: partial