Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-21 00:00:00

[PERSON]. звернулася з позовом до ВАТ “Чернігівське Хімволокно” про поновлення на роботі. Свої вимоги мотивує тим, що на підприємстві відповідача вона працювала швейцаром в гуртожитку з 1997 року. Наказом №1582 к від 15.10.2007 року її було звільнено з роботи за п.1 ст.40 КЗПП України з 15.10.2007 року - в зв'язку зі скороченням штату працівників. Звільнення вважає незаконним, оскільки на підприємстві відповідача працює з 1972 року, з 1997 року переведена за станом здоров'я до житлово-ремонтно-експлуатаційної дільниці за професією „ швейцар”, а тому має переважне право на залишення на роботі. Під час судового розгляду [PERSON]. збільшила свої позовні вимоги і просила стягнути з відповідача середньомісячний заробіток за весь час вимушеного прогулу. Також розширила підставу позову, вказавши, що в порушення ст..43 КЗпП України президією профкому 15.10.2007 року, подання адміністрації про звільнення було розглянуто, без її присутності, та що про її звільнення 15.10.2007 року, вона не була попереджена у строки, передбачені ст.492 цього ж Кодексу ( а.с.53). В ході судового розгляду за заявою Прокуратури міста Чернігові, відповідно до ст.ст. 45-46 ЦПК України, судом було допущено до участі у справі, для захисту прав та інтересів [PERSON]., помічника прокурора м. Чернігова Станкевич Ю.В. ( а.с.77). Представник прокуратури в судовому засіданні позовні вимоги позивачки підтримав в повному обсязі, посилаючись на порушення трудового законодавства адміністрацією ВАТ „ Чернігівське Хімволокно” при звільненні [PERSON]. , що встановлено під час перевірки Управлінням праці та соціального захисту населення. Просив позовні вимоги задовольнити. В судовому засіданні [PERSON]. позов про поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу підтримала та пояснила, що у ВАТ „Чернігівське Хімволокно” вона працювала з 1972 року по 1997 рік перемотувальницею за машиною, у 1997 році за станом здоров'я переведена працювати до житлово-ремонто-експлуатаційної дільниці за професією „ швейцар”. У квітні 2007 року її було попереджено про скорочення штатної одиниці швейцара. В період знаходження на лікарняному, 07.09.2007 року відповідачем було видано наказ про її звільнення, який 09.10.2007 року відмінено. По виходу з лікарняного, нею на підприємство надано медичну довідку, в якій зазначалося, яку роботу за станом здоров'я, їй виконувати протипоказано. 09.10.2007 року фактично була допущена до роботи у відділ кадрів, яка відповідала рекомендаціям, зазначений в медичній довідці, де пропрацювала до 15.10.2007 року, а потім без попередження, була звільнена Наказом №1582 К від 15.10.2007 року в зв'язку зі скороченням штату працівників та за згодою профкому. Звільнення вважає не законним, оскільки засідання профкому 15.10.2007 року при розгляді питання про її звільнення відбулося без неї, про наступне вивільнення - 15.10.2007 року, у встановлені законодавством строки, вона попереджена не була. Крім того, позивачка вважає, що вона має переважне право на залишення на роботі, так як пропрацювала на підприємстві 35 років, являється ветераном праці, за весь період роботи зауважень не мала, були лише подяки. Враховуючи вищевикладене, позивачка просить поновити строк звернення до суду, посилаючись на те, що після її звільнення, вона знаходилась на лікарняному з 17.10.2007 року по 03.11.2007 року, а потім вирішувала це питання в позасудовому порядку, зверталась до адміністрації підприємства, Федерації профспілкових організацій Чернігівської області ( а.с.4-5,12), після чого звернулась до суду та просить поновити її на роботі в житлово-ремонто-експлуатаційної дільниці ВАТ “ Чернігівське Хімволокно” на посаді швейцара, виплатити середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу виходячи з середньомісячного заробітку. Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що позивачка працювала на підприємстві з 1972 року, 26.02.1997 року переведена на посаду швейцара житлово-ремонтної-експлуатаційної дільниці. Згідно наказу № 187 від 26.03.2007 року житлово-ремонтно-експлуатаційна дільниця ліквідована і скорочена штатна одиниця швейцара, про що позивачка була повідомлена 05.04.2007 року. 30.08.2007 року на засіданні президії профспілкового комітету відділом кадрів підприємства позивачці пропонувались посади, які були вільні на підприємстві, але [PERSON]., від них відмовилась, про що складені акти. Цього ж числа профспілковим комітетом було прийнято рішення, яким дало згоду на звільнення [PERSON]. за скороченням штату, а 07.09.2007 року видано наказ № 1352 К про звільнення позивачки, який 09.10.2007 року наказом від 1553 К, у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю [PERSON].., був відмінений. 09.10.2007 року позивачка була допущена до роботи у відділ кадрів, а 15.10.2007 року , за згодою профкому, засідання якого відбулося 15.10.2007 року без участі позивачки, звільнена у зв'язку зі скороченням штату працівників. Також представник відповідача зазначив, що [PERSON]. на засідання профкому 15.10.2007 року не запрошувалась, оскільки була присутня на засідання профкому 30.08.2007 року. Позовні вимоги представник відповідача не визнав, вказуючи на те, що позивачці пропонувалась робота, але від неї вона відмовилась, на введені чотири посади швейцарів, були переведені інші працівники підприємства, які мали більше переваг на залишення на роботі ніж позивачка. Просив в задоволенні позову відмовити. Вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON]до відкритого акціонерного товариства „ Чернігівське Хімволокно” про поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, може бути розірваний власником або уповноваженим органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації (банкрутства) або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скороченням чисельності або штату працівників. Судом встановлено, що [PERSON]працювала на підприємстві відповідача з 26.03.1972 року ( наказ 72/80 від 04.08.1972 року), з 26.02.1997 року переведена швейцаром житлово ремонтно-експлуатаційної дільниці ( наказ № 99 від 17.02.1997 року). 15 жовтня 2007 року [PERSON]. звільнена з відкритого акціонерного товариства „ Чернігівське Хімволокно” з посади швейцара житлово ремонтно експлуатаційної дільниці, по п.1 ст.40 КЗпП України - у зв'язку із скороченням штату працівників, за згодою профкому. Про це свідчить наказ № 1582К від 15.10.2007 року, виписка із протоколу засідання профкому № 57 від 15.10.2007 року ( а.с.8, 34). [PERSON]. на засідання президії профкому ВАТ „Чернігівське Хімволокно” 15.10.2007 року не запрошувалась (а.с.76). Відповідно до ст.43 КЗпП України, розірвання трудового договору з зазначених підстав, може бути проведено лише за попередньою згодою первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено. Власник або уповноважений ним орган має право розірвати трудовий договір не пізніше як через місяць з дня одержання згоди виборного органу первинної профспілкової організації. Судом також встановлено, що у зв'язку з передачею будинків по вул.Щорса,68-А та 68-Б у комунальну власність територіальної громади м. Чернігова згідно рішення Чернігівської міської ради № 34 від 22.02.2007 року, 26 березня 2007 року ВАТ „Чернігівським Хімволокно” видано наказ № 187 про ліквідацію з 08.06.2007 року житлово-ремонтно експлуатаційної дільниці (а.с.25). В цьому ж Наказі вказувалось про необхідність попередження працівників ЖРЕД про наступне вивільнення та про подачу списків працівників, які підлягають вивільненню у відділ кадрів. Порядок вивільнення працівників передбачено ст.492 КЗпП України, в якій зазначається, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Про вивільнення, позивачка була попереджена 05.04.2007 року, про що свідчить звіт підприємства про вивільнення працівників ЖРЕД ( а.с.26). При проведенні перевірки Управлінням праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради, щодо дотримання вимог чинного законодавства, з боку адміністрації ВАТ „ Чернігівське Хімволокно”, при звільненні [PERSON]., встановлено, що строк попередження [PERSON]. про звільнення перевищив два місяці в зв'язку з перебуванням останньої ( з 01.06.2007 р. по 17.08.2007 р.) на лікарняному ( а.с. 94). В абзаці шостому п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду № 9 від 06.11.1992 року „ Про практику розгляду судами трудових спорів” вказується, що чинне законодавство не передбачає виключення зі строку попередження працівника про наступне вивільнення ( не менше ніж за два місяці) часу знаходження його у відпустці або тимчасової непрацездатності. При недодержанні строку попередження працівника про звільнення, якщо він не підлягає поновленню на роботі з інших підстав, суд змінює дату його звільнення, зарахувавши строк попередження, протягом якого він працював. [PERSON]., підприємством пропонувалось переведення на такі роботи: прибиральника службових приміщень господарського відділу; прибиральника виробничих приміщень ДРО каландрового цеху; приймальник сировини, напівфабрикатів та готової продукції прядильного цеху, цех з виробництва текстильних ниток; сторож; завідувача складу дільниці з підготовки тари; табельник прядильної дільниці волосіні; сортувальник дільниці з підготовки тари; картонажник дільниці з підготовки тари, але від переведення на запропоновані вакансії, як вбачається з акту від 23.05.2007 року та від 30.08.2007 року, позивачка відмовилась за станом здоров'я ( ас.27-28). 30.08.2007 року відбулося засідання профкому ВАТ „ Чернігівське Хімволокно”, яке дало згоду на звільнення [PERSON]. по п.1 ст.40 КЗпП України (а.с.30). 07.09.2007 року підприємством видано наказ № 1352К про звільнення [PERSON]. у зв'язку зі скороченням штату працівників по п.1 ст.40 КЗпП України, який наказом № 1553 К від 09.10.2007 року відмінений у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю [PERSON]. (а.с. 29,31). Також, позивачкою до відділу кадрів було надано медичну довідку від 09.10.2007 року за № 3267 у якій зазначені рекомендації щодо виконування робіт, згідно протипоказань за станом її здоров'я. З 09.10.2007 року без оформлення наказу чи розпорядження, [PERSON]. фактично була допущена до роботи у відділ кадрів підприємства і працювала по 15.10.2007 року. Відповідно до ч. 4 ст. 24 КЗпП України, трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи. Отже, позивачка вважається прийнятою на іншу посаду у відділ кадрів. Робота, яку виконувала [PERSON]., відповідає рекомендаціям , які були вказані у медичній довідці. Відповідно до штатного розпису робітників житлової ремонтно-експлуатаційної дільниці та змін до нього ( а.с. 61-67), на підприємстві за професією „ швейцар” працювало 13 робітників, після скорочення штатів, залишилось працювати 4 робітника. Переважне право на залишення на роботі було надано [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]. В судовому засіданні представником відповідача надано пояснення, що при звільненні позивачки переважне право залишення на роботі було надано іншим особам виходячи з того, що [PERSON]., має безперервний тривалий стаж роботи на підприємстві протягом 36 років, є автором винаходу у 1974 році, і має більш високу продуктивність праці ніж [PERSON].; [PERSON]. є інвалідом 3 групи загального захворювання та має вищу продуктивність праці ніж у [PERSON].; [PERSON]., має на утриманні чоловіка, який є інвалідом 3 групи загального захворювання та двох дітей, а також має більш високу кваліфікації і продуктивність праці ніж [PERSON].; [PERSON]. має на утримання дві дитини та більш високу продуктивність праці ніж у [PERSON]. В судовому засіданні представник відповідача не довів щодо відсутності у позивачки інших переваг, передбачених законодавством перед іншими працівниками, не надав доказів щодо вивчення даного питання під час звільнення позивачки з роботи. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що [PERSON]. 15.10.2007 року була звільнена з роботи з ВАТ „ Чернігівське Хімволокно” за п.1 ст. 40 КЗПП України з недодержанням строку попередження про звільнення, передбаченого ст..492 КЗпП України, з порушенням вимог ч.3 ст.43 КЗпП України, а саме подання адміністрації підприємства про розірвання трудового договору зі [PERSON]. з підстав, передбачених п.1 ст.40 КЗпП України, розглядалось на засіданні профкому 15.10.2007 року без її присутності. Також, фактично позивачка працювала з 09.10.2007 року по 15.10.2007 року у відділі кадрів за згодою керівництва підприємства. Отже, порушене право позивачки підлягає поновленню в судовому порядку. Стетею 233 КЗпП України, для звернення з позовами про поновлення на роботі встановлений місячний строк. Позивачка звернулась до суду з даними вимогами 08.01.2008 року, тобто з пропуском встановленого строку. Зазначила, що причиною пропуску строку, стало перебування її на лікарняному з 17.10.2007 року по 03.11.2007 року, що підтверджується довідкою на а.с.79, після чого вона зверталася за захистом своїх прав до керівництва підприємства ( а.с.4-5) та до Федерації профспілкових організацій Чернігівської області ( а.с.12). Суд вважає, що пропущений позивачкою строк для звернення до суду з поважних причин, а тому він підлягає поновленню. При поновленні на роботі незаконно звільненого працівника стягненню на його користь підлягає сума середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу . Сума середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, обчисленого відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 08.02.1995 року № 100, з врахуванням середньоденного заробітку [PERSON]. - 30 грн.33 коп. (а.с.69), та робочих днів, за час вимушеного прогулу - 150, становить - 4549 грн. 50 коп. ( 30,33 Х 150), без врахування сум обов'язкових платежів. Судові витрати, згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved