Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-07 00:00:00

Позивач посилається на те, що 05.11.2003 року між СВК „Гандрабури" в особі ліквідатора Дуковської І.М. (продавець) та ПП [PERSON](покупець), укладено договір купівлі- продажу, відповідно до умов п 1.1 якого продавець продав, а покупець купив ліквідаційну масу банкрута, а саме: яму силосну, розташовану на МТФ-3, по вул. Колгоспна. Пунктом 2.1 укладеного договору зазначено, що ціна відчужуваного майна становить 2500 гривен. Крім того, 01.12.2003 року між цими ж сторонами було укладено договір купівлі-продажу, згідно з умовами якого СВК „Гандрабури" продало, а ПП [PERSON]придбав у власність будівлю літнього табору, розташованого на МТФ-3, по вул. Колгоспна с. Гандрабури, вартість якого згідно п. 2.1 становить 19 000 гривен. 01.12.2003 року м1ж СВК „Гандрабури" та ПП [PERSON], укладено договір купівлі-продажу, на підставі якого відповідач продав, а ПП [PERSON]придбав у власність дві будівлі корівника, вартість яких згідно п. 2.1 становить 10 000 гривен. Так, у відповідності до п. 2.3 укладених договорів, оплата за придбане по договору майно повинна бути здійснена не пізніше ніж 15.12.2003 року. При цему у п. 2.4 вищеназваних договорів встановлено, що оплата за придбане майно здійснюється векселем. Так, 01.12.2003 року на виконання п.2.4 укладених договорів від 05.11.2003року, від 01.12.2003року, ПП [PERSON] видав СВК „Гандрабури" простий вексель №753283513310 від 01.12.2003року на суму 12500 гривен, №823157400079 від 05.11.2003року на суму 19000 гривен. Частинами 1 та 2 ст. 4 Закону України „Про обіг векселів в Україні встановлено, що на момент видачі переказного векселя особа, зазначена у векселі як трасат, або векселедавець простого векселя повинен мати перед трасантом та/або особою, якій чи за наказом якої повинен бути здійснений платіж, зобов'язання, сума якого має бути не меншою, ніж сума платежу за векселем. Умова щодо проведення розрахунків із застосуванням векселів обов'язково відображається у відповідному договорі, який укладається в письмовій формі. У разі видачі (передачі) векселя відповідно до договору припиняються грошові зобов'язання щодо платежу за цим договором та виникають грошові зобов'язання щодо платежу за векселем. Таким чином, враховуючи ті обставини, що ПП [PERSON]видав СВК „Гандрабури" в особі ліквідатора Дуковської І.М. прості веселі від 01.12.2003року №753283513310 на суму 12 500 гривен та від 05.11.2003року №823157400079 на суму 19000 гривен, грошові зобов'язання по укладеним Договорам виконані у повному обсязі. Так, на виконання свого грошового зобов'язання по виданому векселю №753283513310 від 01.12.2003року на суму 12500 гривен. ПП [PERSON]в рахунок погашення заборгованості СВК „Гандрабури" по заробітній платі виплатив працівникам відповідача 7099,7 гривен, що підтверджується відомістю про виплату кредиторської заборгованості СВК „Гандрабури” та видатковим касовим ордером № 89 від 01.12.2003року. Згодом, ПП [PERSON]в рахунок виконання своїх грошових зобов'язань по виданим векселям видав ліквідатору СВК „Гандрабури" Дуковської 1.М грошову суму у розмірі 24400,3 гривен, що підтверджується видатковим касовим ордером № 92 від 02.12.2003 року на суму 10 000 гривен, №98 від 03.12.2003року на суму 10 000 гривен та №100 від 03.12.2003року на суму 4400,3 гривен. Також, відповідно до п. 1.2 Договорів, покупець тобто ПП [PERSON], являється власником майна після повної оплати за реалізоване майно та при наявності акту приймання-передачі. 05.12.2003року між сторонами по укладеним Договорам було підписано акт приймання-передачі, згідно якого СВК „Гандрабури'' передало, а ПП [PERSON] прийняв у власність будівлі літнього табору, дві будівлі корівника, силосну яму, які розташовані на МТФ-3 по вул. Колгоспна с. Гандрабури. Таким чином, ПП [PERSON] виконав усі зобов'язання по укладеним договорам купівлі-продажу від 01.12.2003 року та 05.11.2003 року, у зв'язку з чим до нього перейшло право власності придбане по укладеним Договорам майно, передане за актом приймання-передачі від 05.12.2003 року. 25.05.2006 року ПП [PERSON] було ліквідовано, як суб'єкт підприємницької діяльності, що підтверджується довідкою Ананьївського відділення Любашівської міжрайонної державної податкової інспекції Одеської області №701 від 07.03.2008 року та витягом СДРПОУ в який внесено запис про припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця [PERSON] У зв'язку з скасуванням державної реєстрації ПП [PERSON], фізична особа [PERSON] власність якої перейшло все майно, яке було придбане за вищеназваними договорами купівлі-продажу, звернувся до Ананьївського міськрайонного бюро технічної інвентаризації з проханням зареєструвати за ним право власності на вищезазначене майно. Однак йому в усній формі було відмовлено в проведенні такої реєстрації, з мотивів, що вищезазначені договори купівлі-продажу нотаріально не посвідчені, як того вимагає чинне законодавство. Оскільки зазначені договори купівлі-продажу нерухомого майна були укладені в 2003 році, а Цивільним кодексом Української РСР (в редакції 1963 року), який діяв на час укладання угод, не передбачалося обов'язкове нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна, [PERSON] звернувся до СВК „Гандрабури" в особі ліквідатора Сафронової С.В. з заявою, в якій просив прибути до нотаріальної контори де переукласти договори в нотаріальній формі. Однак, відповідач відповіді на надіслану йому заяву не надав, в нотаріальну контору для реєстрації договорів купівлі-продажу не прибув, у зв'язку з чим позивач дійшов висновку, що відповідач навмисно ухиляється від нотаріального посвідчення договорів чим порушує діюче законодавство України на момент укладення договорів та нині діюче законодавство України. Так, вимогами ст. 47 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), який діяв на момент укладання спірних угод, встановлено, що нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 47 цього ж Кодексу передбачено, що якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Статтею 224 цього ж Кодексу визначено, що за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 225 ЦК УРСР, передбачено, що право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові. Якщо продавець майна не є його власником, покупець набуває права власності лише в тих випадках, коли згідно з статтею 145 цього Кодексу власник не вправі витребувати від нього майно. Крім цього, зі змісту ЦК УРСР вбачається, що нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу вимагається лише при укладанні договору купівлі-продажу житлового будинку, за умови, що якщо хоча б однією стороною є фізична особа. Таким чином, враховуючи ті обставини, що нотаріально посвідчення при укладанні договорів купівлі-продажу від 01.12.2003 року та від 05.11.2003 року діючим на той момент законодавством не вимагалося, вважає, що умови вказаних договорів від 01.12.2003року, та від 05.11.2003 року виконані належним чином та їх слід визнати дійсними. Вважає, що за ним, як за законним власником до якого перейшло право власності на об'єкти придбані за договорами купівлі-продажу слід визнати право власності, з огляду на наступне. У відповідності до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов'язків с договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори-основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, які безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. При цьому, ст. 12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд. Відповідно до п.1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язк1в. У відповідності до вимог п. 1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передавання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому п. 3 зазначеної статті цього ж кодексу передбачено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до п. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема визнання права. Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Він може використовувати майно для здійснення господарської та іншої, не забороненої законом діяльності. Таким чином, позивач вважає, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення раніш укладених між ними угод від 01.12.2003 року та від 05.11.2003 року і не визнає за ним права власності на майно придбане за вказаними договорами, чим грубо порушує вимоги діючого законодавства. Позивач просить визнати договори купівлі-продажу: будівлі літнього табору, укладеного 01.12.2003року між СВК „Гандрабури" та ПП [PERSON], двох будівель корівника, укладеного 01.12.2003року між СВК „Гандрабури" та ПП [PERSON], ями силосної, укладеного 05.11.2003р., між СВК „Гандрабури" та ПП [PERSON]- дійсними; визнати право власності за ним, [PERSON], на дві будівлі корівника, будівлю літнього табору, силосну яму, які розташовані за адресою: Одеська область, Ананьївський район, с.Гандрабури, вул. Колгоспна. Враховуючи викладене та посилаючись на законодавство просить також поновити йому строки звернення до суду як пропущені із поважних причин. В судове засідання позивач не з'явився , надійшла письмова заява про розгляд даної цивільної справи у його відсутність, не має заперечень про винесення заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про слухання справи повідомлявся належним чином, заяв до суду не надходило. Дослідивши представлені суду докази та відповідні посилання позивача на законодавство України ,суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги із слідуючи обставин. В судовому засіданні встановлено факт складання 05.11.2003 року і 01.12.2003 року між позивачем та уповноваженим законним представником відповідача письмових договорів купівлі-продажу певного нерухомого майна ( а.с.8- 9, 11) і відповідні документи (докази) виконання умов договору позивачем , шляхом оплати (внесення) коштів на користь відповідача встановленої сторонами вартості придбаного майна ( а.с. 10, 12 -22); згідно акту прийому - передачі від 05.12.2003 року вбачається фактична передача нерухомого майна між сторонами ( а.с.23); відповідно до ксерокопії єдиного державного реєстру ,серії АА № 550899 зареєстровано внесене рішення [PERSON] як фізичної особа про припинення підприємницької діяльності 10.10.2005 року і 25.05.2006 року реєстрація припинення підприємницької діяльності ( а.с. 24) , що підтверджується довідкою Любашівської міжрайонної державної податкової інспекції Одеської області від 07.03.2008 року ( а.с.25); згідно повідомлення позивача від 19.09.2007 року представнику відповідача вбачається запрошення для вирішення спірного питання в досудовому порядку -реєстрації договорів нотаріально ( а.с.26); також встановлені обставини оплати позивачем судових витрат при зверненні до суду ( а.с. 1-3) При таких встановлених обставинах виниклих між сторонами суд вважає, що позивач доказово довів правомірність складання відповідних договорів і виникнення у нього права власності на придбане майно відповідно до цих договорів. Крім того дослідивши матеріали справи суд вважає, що встановлені обставини дають можливість вважати причини пропуску для звернення до суду поважними, враховуючи також і те, що позивач намагався вирішити спірне питання в досудовому порядку. З урахуванням задоволених вимог позивача та відсутністю вимог сторін по відшкодуванню судових витрат, суд вважає за можливе залишити їх за сторонами.

Outcome: approved