Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-06 00:00:00

02 квітня 2008 року [PERSON], звернувся до суду з позовом до редакції друкованого видання газети „Контакт” в якому просить визнати його автором надрукованого 20 грудня 2007 року у вищезазначеному засобі масової інформації статті, яка називалася „Садові кооперативи: бути чи не бути?”, зобов'язати відповідача опублікувати інформацію, щодо факту порушення його авторського права, стягнути на його користь 1500 гривень матеріальної шкоди та 5000 грн., на відшкодування завданої моральної шкоди. Свої позовні вимоги мотивував тим, що відповідач неправомірно зазначив, що автором опублікованої статті являється член садового товариства [PERSON], хоча фактично матеріал написано особисто ним. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав та пояснив суду, що він являється автором статті „ В ожидании бедствия”, яку було опубліковано 07 грудня 2007 року у газеті „Мирний атом”, а відповідач грубо порушуючи його авторське право змінивши назву статті, опублікував її в газеті „Контакт”, зазначивши автором зовсім іншу особу, що і стало причиною звернення до суду за захистом свого авторського права. Просив позов задовольнити. Представник відповідача позов не визнала, та пояснила, що до редакції газети „Контакт” статтю приніс [PERSON], і просив її опублікувати, йому було відмовлено в зв'язку з тим, що раніше ця стаття була опублікована а газеті „Мирний атом”, і останньому було запропоновано над нею попрацювати, а [PERSON], скоротити її. Через деякий час вказану статтю до редакції газети принесла [PERSON], і стаття була зареєстрована та передана до друку. Їй також відомо, що позивач особисто дав дозвіл на скорочення та розміщення статті у газеті „Контакт”. Просила в задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи в судовому засіданні суду пояснила, що позивач дав свою згоду на розміщення статті в газеті, в телефонній розмові. Також їй відомо, що над вказаною статтею працювали голови СОТ також позивач, а віддала її до друку [PERSON], та підписала її своїм дівочим прізвищем. Вислухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши письмові матеріали справи суд, приходить до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1 Закону України „Про інформацію” під інформацією цей Закон розуміє документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що відбуваються у суспільстві, державі та навколишньому природному середовищі. Як зазначено у ст. 2 вищезазначеного закону його метою і завданням є встановлення загальних правових основ одержання, використання, поширення та зберігання інформації, закріплення права особи на інформацію в усіх сферах суспільного і державного життя України, а також системи інформації, її джерела, визначення статусу учасників інформаційних відносин, регулювання доступу до інформації та забезпечення її охорони, захищст особу та суспільство від неправдивої інформації. Як зазначено у ст. 8 цього ж закону об'єктами інформаційних відносин є документована або публічно оголошувана інформація про події та явища в галузі політики, економіки, культури, охорони здоров'я, а також у соціальній, екологічній, міжнародній та інших сферах. Судом встановлено, що 20 грудня 2007 року в газеті, засновником якої є Южноукраїнська міська Рада, за підписом [PERSON], - небайдужий член одного з садівничих об'єднань, було опубліковано статтю під назвою „Садівничі кооперативи: бути чи не бути?” В силу ст. 20 Закону України „Про інформацію”, газета „Контакт” та газета „Мирний атом” є друкованими засобами масової інформації, а інформація яка друкується в них, відкрита, тому поширюєтся шляхом систематичної публікації в вищезазначених періодичних виданнях, як у формі передплати так і надходжень до роздрібної торгівлі, про що зазначено (а.с 7, 32). Судом встановлено, що до позивача, як до професійного журналіста з проханням висвітлити в місцевій пресі проблеми з водопостачанням які виникають у садівничого товариства „Альфа”, яке об'єднує садові товариства „Олексіївка”, „Южноукраїнське - 1”, „Южноукраїнське - 2” та „Ташлик” звернулися голови правлінь, зазначених товариств. [PERSON], написав статтю під назвою „В ожидании бедствия” та передав її замовникам, а вони заплатили йому грошову винагороду у сумі 90 гривень. Стаття 07 грудня 2007 року була опублікована в газеті „Мирний атом”. Свідок [PERSON], суду показав, що він до лютого 2008 року був головою садового кооперативу „Южноукраїнський - 2” який входить до СОТ „Альфа”. Так як необхідно було оприлюднити в засобах масової інформації про ті проблеми, які виникають у членів кооперативів з водопостачанням, а а одним із його членів являється позивач, разом з головами інших садівничих кооперативів, які входять в склад СОТ вирішили звенутися за допомогою до позивача, як до професійного журналіста. Для підготовки публікації позивачеві було надано всю необхідну інформацію. [PERSON], підготував статтю, яку було опубліковано в газеті „Мирний атом”. Для того, щоб стаття була прочитана більш широким колом жителів міста Южноукраїнська, свідок з копією цієї статті звернувся у редакцію газети „Контакт” з проханням також опублікувати її, на що одержав відмову, яка була мотивована тим, що така публікація вже мала місце у газеті „Мирний атом”. Позивач відмовився вносити до написаної ним статті зміни, але не заперечував проти того, щоб вони були внесені разом з головами кооперативів, які входять до СОТ [PERSON],[PERSON], [PERSON], так статтю було доповнено, а її заголовок змінено, після чого статтю, яка вже називалася „Садові кооперативи - бути чи не бути”, було опубліковано в газеті „Контакт”. Голова кооперативу „Ташлик” [PERSON], дала суду аналогічні покази та уточнила, що рішення про назву статті було прийнято спільно головами кооперативів, які входять до товариства, а зміни в текст були внесені з відома позивача. За працю позивача, як журналіста йому було зменшено на 50 відсотків суму заборгованості по внескам та передано гроші в сумі 90 грн. Допитана в якості свідка, голова кооперативу „Южноукраїнський -1” [PERSON], суду підтвердала вищезазначене а також уточнила, що дозвіл на коректировку написаної статті [PERSON], дав у телефонній розмові з ним. Порядок організації та проведення видавничої діяльності, розповсюдження видавничої продукції і функціонування суб'єктів видавничої справи визначено в Законі України від 05 червня 1997 року „Про видавничу справу” у статті 1 вищезазначеного Закону визначено, що автор це фізична особа, творчою працею якої створено твір (документ) В судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що в публікації дійсно було використано творчий потенціал позивача, але співавторами статті опублікованої 20 грудня 2007 року були також голови кооперативів [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до ч. 2 ст. 21 вищезазначеного Закону виготовлювач видавничої продукції, а у даному випадку ним являється редакція газети „Контакт” приймає замовлення на виготовлення видавничої продукції за умови наяваності у замовника документа про внесення його до Державного реєстру як суб'єкта видавничої справи. Без такого документа приймаються до виготовлення лише видання органів законодавчої, виконавчої, судової влади - для випуску у світ офіційних видань з матеріалами законодавчого та іншого нормативно-правовового характеру, бюлетенів судової практики; підприємствами, організаціями, навчальними закладами, науковими установами, творчими спілками, іншими юридичними особами - для випуску у світ і безоплатного розповсюдження інформаційних, бібліографічних, реферативних, рекламних видань, видань, що містять нормативні акти з виробничо-практичних питань, службових та методичних матеріалів, документації для потреб статутної діяльності їх видавця, а також матеріалів на правах рукопису, що розмножені за допомогою технічних записів. Та обставина, що статтю яку була опублікована в вищезазначеній газеті до редакції здала [PERSON], підтверджується довідкою № 2704/02-11 від 12 грудня 2007 року (а.с 52). На підставі вищевикладеного суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині визнання його автором надрукованого 20 грудня 2007 року у друкованому виданні газети „Контакт” статті, яка називалася „Садові кооперативи: бути чи не бути?”, та зобов'язання відповідача опублікувати інформацію, щодо факту порушення його авторського права задоволенню не підлягають. Законом України „Про авторське право і суміжні права” від 23 грудня 1993 року № 3792-XII охороняються особисті немайнові права і майнові права авторів та їх правонаступників, пов'язані із створенням та використанням творів науки, літератури і мистецтва - авторське право, і права виконавців, виробників фонограм і відеограм та організацій мовлення - суміжна права. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 об'єктами авторського права є твори у галузі науки, літератури і мистецтва, а саме: літературні письмові твори белетристичного, публіцмстичного, наукового, технічного або іншого характеру (книги, брошури, статті). Згідно ч. 1 ст. 13 Закону України „Про авторське право і суміжні права” співавторами є особи, спільною творчою працею яких створено твір. В силу п. 3 ч. 1 ст. 13 вказаного Закону право опублікування та іншого використання твору в цілому належить всім свівавторам. Відповідно до ст. 52 Закону України „Про авторське право і суміжні права” за захистом свого авторського права і суміжних прав суб'єкти авторського права та суміжних прав мають право звернутися в установленому порядку до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди та відшкодування матеріальної шкоди, включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення авторського права і суміжних прав, або виплату компенсації. Ст. 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Ст. 1166 ЦК передбачено, що завдана майнова шкода, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. В судовому засіданні не знайшла своє підтвердження та обставина, що діями відповідача [PERSON], була завдані матеріальні збитки та моральна шкода. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed