Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-17 00:00:00

В лютому 2008 року [PERSON]. звернулась з позовом до [PERSON]. про стягнення аліментів в розмірі 1/4 всіх видів заробітку на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який після досягнення повноліття продовжує навчання у Кременчуцькому технікумі залізничного транспорту, не працює, перебуває на її утриманні та потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням. 03.03.2008 року в судовому засіданні судом було залучено співпозивачем [PERSON]. Рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 18 березня 2008 року з [PERSON]. на користь [PERSON]. стягнуто аліменти в розмірі 1/6 частини заробітку на період навчання у навчальному закладі, але не довше, ніж до досягнення ним 23-річного віку. Згідно до зазначеного рішення, аліментні виплати підлягають стягненню починаючи з 19 лютого і по червень 2009 року, та не стягуються в разі припинення [PERSON] навчання в навчальному закладі та в канікулярний період - в липні-серпні щороку. В задоволенні решти позовних вимог [PERSON]. та [PERSON]. відмовлено. В апеляційній скарзі [PERSON]. просив рішення Прилуцького міськрайонного суду від 18.03.2008 року скасувати визначивши аліменти у твердій грошовій сумі. Крім того, посилався на те, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права, а саме ст.ст. 182, 200 СК України та прийняв зазначене рішення за невідповідністю висновків обставинам справи. Апелянт вважав, що при встановленні розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) батька, суд порушив його життєво важливі інтереси, оскільки не врахував ту обставину, що у нього на утриманні знаходиться малолітня дитина, дружина, він сплачує комунальні послуги та має кредитні зобов'язання. Крім того, апелянт не погоджується із стягненням аліментів за червень 2009 року, оскільки згідно довідки, виданої Кременчуцьким технікумом залізничного транспорту (а.с. 6) [PERSON]. навчатиметься в навчальному закладі до 01.06.2009 року, та вважає, що при заочній формі навчання аліменти підлягають до стягнення лише за сесійний період, а не на протязі календарного року. В запереченнях на апеляційну скаргу [PERSON]. та [PERSON]. зазначають, що рішення суду є законним та обґрунтованим, відповідає вимогам норм матеріального та процесуального права, вважають, що суд призначаючи аліменти в частині від заробітку врахував потребу [PERSON]. в отриманні матеріальної допомоги, можливість відповідача надавати таку допомогу, факт перебування на утриманні відповідача малолітньої дитини та дружини. Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення Прилуцького міськрайонного суду від 18.03.2008 року скасуванню, виходячи з наступного. Задовольняючи позов в частині стягнення з [PERSON]. аліментів на користь [PERSON]. суд першої інстанції виходив з того, що згідно ст.ст. 199-201 СК України матеріально спроможні батьки зобов'язані утримувати повнолітніх дітей, що продовжують навчання, у зв'язку з чим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними 23-річного віку. При цьому суд залучив [PERSON]. до участі в цивільній справі в якості співпозивача, грубо порушивши принцип диспозитивності цивільного процесу, який згідно до положень ч.1 ст.11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих в передбаченому законом порядку. Цивільний процесуальний кодекс України не передбачає можливості залучення особи в якості співпозивача, особа повинна звертатись до суду у передбаченому ст.119 ЦПК України порядку. Порушивши ці вимоги, суд фактично відмовив у позові [PERSON]. без належних правових підстав та виніс рішення на користь [PERSON]., тоді як останнім позову в належному порядку не заявлялось. При цьому вирішуючи питання про період стягнення аліментів, суд першої інстанції помилково, всупереч положенням ч.3 ст. 199 СК України, дійшов до висновку, що канікулярний період аліменти не підлягають до стягнення, оскільки у відповідності до положень ст.ст.199,200 передбачено обов'язок батьків постійно, без виключень, здійснювати виплати аліментів на утримання дитини. За таких обставин, рішення не можна визнати законним, воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення. По справі встановлено, що [PERSON]. та [PERSON]. перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 06.09.2001 року. Від подружнього життя мають сина - [PERSON], [INFO]. Син сторін проживає з матір'ю, навчається заочно на контрактній формі навчання з 01.09.2006р. по червень 2009 року (а.с. 8-9) в Кременчуцькому технікумі залізничного транспорту Полтавської області, не працює. [PERSON]. перебуває на утриманні матері, середньомісячний дохід якої, відповідно до довідки про доходи (а.с. 10) становить 794 грн., та потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням. З матеріалів справи встановлено, що середньомісячний дохід [PERSON]., як працівника ЦТТ НТВУ „Чернігівнафтогаз” становить 3790, 5 грн. (а.с.19). Належних доказів на підтвердження факту перебування на його утриманні дружини, необхідності погашення кредитних зобов'язань, відповідач суду не представив, а тому враховуючи його матеріальне становище, склад сім'ї, апеляційний суд приходить до висновку, що за даних обставин [PERSON]. взмозі надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина [PERSON]. За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON]. щодо стягнення з [PERSON]. аліментів на утримання повнолітнього сина, в розмірі 1/6 частини від всіх видів доходу, оскільки право матері повнолітньої дитини на звернення з даним позовом, передбачено ч.3 ст.199 Сімейного кодексу України.

Outcome: partial