Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-29 00:00:00

Позивач ВАТ 'Райфайзен Банк Аваль' звернувся до суду з позовом до [PERSON]. про стягнення коштів за кредитним договором, мотивуючи тим, що 11.08.2006р між банком та [PERSON]. був укладений кредитний договір строком до 11.08.2013 року за яким відповідач повинен отримати кошти від банку в розмірі - 166500грн. з зобов”язанням сплачувати відсотки за користування кредитом -16,5% річних згідно графіку погашення кредиту. 14.08.2006р. [PERSON]. отримав вищезначену суму кредиту у відповідності з меморіальним ордером. При укладанні кредитного договору відповідачу були роз”яснені наслідки не виконання взятих на себе зобов”язань щодо погашення кредиту, всі умови погашення кредиту, нарахування штрафних санкцій за не виконання цих зобов”язань про що також вказано у тексті кредитного договору. Умови кредитного договору є чинними, ніякі зміни до нього сторонами не вносилися. Однак відповідач своїх обов”язків щодо повернення кредитних коштів не виконує, на неодноразові нагадування погасити заборгованість не реагує , має заборгованість станом на 15.11.2007р. в розмірі - 193577,18 грн., в зв”язку з чим позивач прохає суд стягнути з [PERSON]. дану суму, яка складається з: 7749,34грн. - простроченої заборгованості за кредитом, 14688,15 грн. - пені за порушення строків повернення кредиту, 19027, 58 грн. - прострочена заборгованість за відсотками, 12617, 85грн. - пені за порушення строків сплати відсотків, 136767, 66грн. - заборгованості, що підлягає достроковому стягненню, 1726, 60 грн. - нарахованих до сплати відсотків . Крім того позивач прохає з метою забезпечення позову накласти арешт на рухоме та нерухоме майно [PERSON]. та стягнути з нього всі судові витрати. В судовому засіданні представник позивача свої позовні вимоги змінив, прохаючи суд тільки стягнути з відповідача суму заборгованості по кредиту з штрафними санкціями, в частині накладання арешту на майно прохав залишити без розгляду про що судом постановлена ухвала. При цьому розривати достроково кредитний договір не бажає. Відповідач продовжує не виконувати умови кредитного договору, заборгованість на теперішній час у нього постійно зростає. Відповідач позовні вимоги визнав частково, а саме не визнав сум щодо нарахування та сплати штрафних санкцій так як ці вимоги є безпідставними, в частині нарахованих сум заборгованості по кредиту, відсотків за користування кредитом визнав повністю. Суму коштів, що підлягають достроковому стягненню також визнав частково, мотивуючи тим, що на теперішній час ним сплачено 18000 грн. і тому ця сума повинна бути зменшена. Дослідивши обставини справи, докази, заслухавши сторони суд вважає, що позовні вимоги підлягаються задоволенню. Встановлено, що 11.08.2006р. „Райфайзен банк Аваль” та [PERSON]. уклали між собою кредитний договір строком до 11.08.2013р. на отримання в банку 166500грн. зі сплатою 16,5% річних та погашенням кредиту згідно встановленим графіком . При укладанні кредитного договору відповідачу були роз”яснені наслідки не виконання взятих на себе зобов”язань щодо погашення кредиту, всі умови погашення кредиту, штрафних санкцій за не виконання цих зобов”язань про що також вказано в тексті кредитного договору, який не змінювався по теперішній час. Згідно меморіального ордеру №15 від 14.08.2006. [PERSON]. отримав кошти в розмірі - 166500грн. для придбання автомобіля. (а.с.11). У відповідності з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов”язується надати кошти (кредит) позичальнику у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позивальник зобов”язується повернути кредит та сплатити відсотки. В кредитному договорі укладеним між сторонами передбачені права та обов”язки кредитодавця та позичальника, а також вказані наслідки не виконання взятих на себе зобов”язань в строки передбачені цим договором. Згідно ст.526 ЦК України зобов”язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Як встановлено судом відповідач своїх обов”язків взятих на себе за кредитним договором не виконував в зв”язку з чим мав заборгованість станом на 15.11.2007р. в розмірі 193577,18грн. разом з штрафними санкціями, що підтверджується письмовими розрахунками банка (а.с.9,10,51, 52). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердив, що [PERSON]. на протязі тривалого часу не виконує умови кредитного договору в зв”язку з чим до нього застосовуються штрафні санкції передбачені цим договором. Загальний розмір заборгованості станом на 15.11.2007р у [PERSON]. складає -193577,18грн. В судовому засіданні відповідач та його представник погодилися з простроченою заборгованістю за кредитним договором - 7749,34грн., простроченою заборгованістю за відсотками - 19027, 85грн., нарахованими до сплати відсотками - 1726, 60грн. та з тим що підлягає достроковому стягненню кошти , сума яких повинна бути зменшена на 18000грн. , які сплачені під час перебування справи на розгляді у суді. Ознайомившись з квитанціями наданими відповідачем про сплату ним 18000грн. суд прийшов до висновку, що ці кошти сплачувалися не як борг по кредиту, а як погашення відсотків, що підтверджується копіями квитанцій, поясненням [PERSON]. Враховуючи цільове призначення сплати цих сум , пояснення відповідача суд вважає, що ці кошти не можуть враховуватися в суму, яка підлягає достроковому стягненню - 136767, 66грн. (як сам кредит) і тому ця сума підлягає стягненню на користь банку у повному обсязі. Не визнання відповідачем сум штрафних санкцій за не виконання кредитного договору з об”єктивних причин (вини банку) судом оцінюється критично при цьому суд виходив з того, що в самому договорі передбачені ці умови , а саме:: п.6.5 кредитор має право достроково стягувати заборгованість за кредитом, нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції, у випадках їх не виконання Позичальником умов цього договору. п.8.1 договір набуває чинності з часу надання позичальникові кредитних коштів та діє до повного погашення кредитної заборгованості (суми кредиту, відсотків, штрафів), п.9.1 за порушення повернення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитом, передбачених цим договором Позичальник сплачує Кредитору пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення, починаючи з першого дня закінчення строку виконання зобов”язань, зазначеного в цьому договорі. Разом з тим суд взяв до уваги те що застосування штрафних санкцій в разі не виконання умов кредитного договору передбачених у самому договорі відповідає вимогам зазначених у ст.. 546, ст.. 548, 549 ЦК України . Про застосування штрафних санкцій в разі не виконання умов договору відповідач знав, на нагадування банку виконувати умови договору своєчасно не реагував. Доказів на підтвердження поважних причин не сплати кредиту в указаний строк відповідач суду не надав. При цьому [PERSON]. підтвердив, що з сумою заборгованості за кредитним договором вказаної в акті звірки від 17.09.2007р погоджувався, підписавши цей акт. (а.с.13). Ствердження відповідача про те що банк в разі не виконання позичальником умов кредитного договору зобов”язаний тільки забрати заставлено майно ( вданому випадку заставлений автомобіль), а не вимагати стягнення коштів суд також оцінює критично так як це є правом позивача - банку, в самому договорі не вказано про те що банк зобов”язаний в разі не виконання умов договору тільки забирати заставлено майно. Судом встановлено, що на теперішній час сума заборгованості відповідача постійно зростає, однак ні позивач, ні банк не бажають достроково розривати договір. Враховуючи те що відповідач на протязі тривалого часу не погасив заборгованість по кредитному договору тим самим не виконуючи своїх зобов”язань, наявність доказів , підтверджуючих розміри основного боргу та штрафних санкцій суд вважає вимоги банку щодо стягнення цих сум правомірними , які підлягають задоволенню. Понесені позивачем судові витрати згідно ст.. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved