Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-26 00:00:00

Позивач у квітні 2008 року звернулася до суду з позовом до Виконавчого комітету Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради, третя особа Шоста Дніпропетровська державна нотаріальна контора про визначення часток у спільній сумісній власності, про визнання права власності. В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що після смерті [PERSON], який помер [INFO]відкрилася спадщина на частку квартири [ADDRESS], яка належала останньому. У встановлений законом строк позивач звернулась до Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено, оскільки, не визначено частки в майні, що є спільною сумісною власністю. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, будь яких заяв від імені відповідача до суду не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, будь яких заяв від імені третьої особи до суду не надходило. Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. На підставі свідоцтва про право власності на житло від 20 квітня 1995 року [PERSON] та [PERSON] належить квартира [ADDRESS]. [INFO]помер [PERSON], про що Індустріальним ВРАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції складено актовий запис № 1453 від 09 листопада 2004 року. У встановлений законом термін позивач звернулась із відповідною заявою про прийняття спадщини до Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, однак їй було відмовлено. Згідно ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного із них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно до ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до п.224 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті одного із учасників спільної сумісної власності лише після виділення ( визначення) частки померлого у спільному майні. Відповідно до ч.1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. В той самий час як вбачається з матеріалів справи, право спільної сумісної власності на майно припиняється у разі поділу цього майна між співвласниками, у відповідності до положень ч.3 ст. 372 Цивільного Кодексу. Таким чином, суд вважає за можливе частково задовольнити позовні вимоги [PERSON].

Outcome: partial