Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-22 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовною заявою до Борзнянського міжрайонного управління водного господарства у Чернігівській області про визнання дійсним договору найму транспортного засобу (мотоцикла), що належить йому на праві особистої власності й яким він користувався для поїздок з місця проживання до місця роботи, а також про визнання недійсним акту форми НПВ №2 від 06.06.2007 року про нещасний випадок, що стався з ним під час поїздки до місця роботи, з покладенням на відповідача обов`язку про складення іншого акту про нещасний випадок з тих самих підстав, який би відповідав дійсності, за його уявленням, а саме - був би пов`язаний з виробництвом. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав у повному обсязі, мотивуючи їх посиланнями на такі обставини. 1 червня 2007 року о 820 год. він потрапив в дорожньо-транспортну пригоду, керуючи належним йому мотоциклом під час слідування до місця роботи. Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди він отримав тяжкі тілесні ушкодження і став інвалідом другої групи. До моменту вказаної події він працював трактористом-машиністом в Борзнянському міжрайонному управлінні водного господарства. 29 травня 2007 року його відкликали з відпустки у зв`язку з виробничою необхідністю, проти чого він не заперечував. До місця роботи він поїхав на власному мотоциклі, оскільки екскаватор, водієм якого він працює, на спеціальній платформі повезли за межі м.Борзни до с.Велика Загорівка Борзнянського району. За умовами роботи на даному підприємстві йому, як і іншим співробітникам, пропонувалось проживання у спеціально обладнаному для проживання вагончику на час проведення робіт, але він, усно погодившись із головним інженером підприемства [PERSON], відмовився проживати в ньому, посилаючись на недостатню комфортність умов та проблеми із здоров`ям. Тому, він, маючи мотоцикл, із дому до місця роботи їздив на ньому. Пальне він отримував на підприємстві за розпорядженням головного інженера управління [PERSON]. Як стверджує позивач, за вказівкою [PERSON]. він своїм мотоциклом возив на роботу і з роботи іншого співробітника [PERSON]. Вказані дії на думку позивача свідчать про існування між ним та Борзнянськім міжрайонним управлінням водного господарства договірних стосунків по використанню найнятого транспортного засобу - мотоцикла, належного йому. [PERSON] вважає що договір найму належного йому мотоцикла було укладено в усній формі й він вважає його дійсним з таких міркувань. Згідно ст.218 ч.2 Цивільного кодексу України одна сторона (позивач) вчинила дії згідно домовленості (договору), тобто позивачем був використаний мотоцикл в виробничих цілях, а друга сторона в особі головного інженера Борзнянського міжрайонного управління водного господарства [PERSON]. не заперечувала ні в якій формі проти вчинення цих дій, що підтверджується з його слів фактом надання за рахунок підприємства пального для мотоцикла. [PERSON] вважає що вказані обставини свідчать про те, що його власний транспортний засіб за згодою з головним інженером управління [PERSON]. використовувався в інтересах управління водного господарства. Про те, що цей договір слід укладати в письмовій формі і нотаріально посвідчувати він не знав і вважає що це повинна була б зробити юридична особа, тобто Борзнянське міжрайонне управління водного господарства, яку він вважає зацікавленою стороною. Одночасно, посилаючись на ст.18 Постанови Кабінету Міністрів України №1112 від 25.08.2004 року, позивач вважає що після того, як він їдучи на мотоциклі до місця роботи постраждав унаслідок ДТП і його не притягнуто до кримінальної відповідальності, тобто на нього не поширюється дія вказаної статті Постанови КМУ тому, є підстави вважати що нещасний випадок, який стався з ним, пов`язаний з виробництвом. В акті розслідування нещасного випадку вказано що його причиною є те, що він порушив правила дорожнього руху в результаті чого відбулось зіткнення мотоцикла з вантажним автомобілем із заподіянням позивачу тілесних ушкоджень. [PERSON] вважає, що висновок комісії у вказаному акті НПВ №2 суперечить Постанові Кабінету Міністрів №1112 від 25 серпня 2004 року. Позивач, після складання акту форми НПВ №2 про нещасний випадок непов`язаний з виробництвом від 6 червня 2007 року, згідно зі ст. 22 Закону України "Про охорону праці" № 2694 від 14 жовтня 1992 року (в редакції від 1 січня 2007 року), подав скаргу до відділення виконавчої дирекції фонду від нещасних випадків на виробництві у Бахмацькому районі Чернігівської області, з проханням про уточнення змісту акту, але йому було відмовлено у вчиненні таких дій. Вказані обставини спонукали позивача звернутись до суду з позовом до Борзнянського міжрайонного управління водного господарства в Чернігівській області з даним позовом, оскільки він вважає себе потерпілим унаслідок нещасного випадку пов`язаного з виробництвом. Відповідач №1(Борзнянське міжрайонне управління водного господарства) в особі Кішмана В.А. в судовому засіданні заявив про те, що відповідач заперечує проти позову у повному обсязі заявлених вимог. Зокрема він зазначив, що твердження [PERSON] про існування між ним та керівництвом підприємства усної домовленості на використання його власного транспортного засобу для потреб підприємства, не відповідають дійсності. Головний інженер управління [PERSON] не є тією особою, яка наділена правом вирішувати подібні питання, оскільки його повноваження визначені у наказі начальника БМУВГ №16/1 від 21.05.2007 року про розподіл обов`язків між начальниками управління. Посилання позивача на те, що оскільки головний інженер надавав йому пальне, то це є підтвердженням існування договору, також не відповідає дійсності. Той факт, що [PERSON] користувався власним мотоциклом для поїздок з місця проживання до місця проведення механизмами управління робіт в польових умовах, це є його індивідуальний вибір всупереч встановленому порядку розміщення співробітників на проживання в спеціальних вагончиках за місцем проведення робіт. Представник відповідача№1 також зазначив, що в той день, коли [PERSON] потрапив у ДТП він порушив встановлений порядок дій при здійсненні перевезення тракторной техніки, оскільки повинен був знаходитись у кабині трактора, який перевозився іншою технікою до місця проведення робіт. Одночасно, він зазначив, що всі роботи технікою 31 травня та 1 червня 2007 року були призупинені на підприємстві у зв`язку із великою кількістю опадів що зробило польові грунти непроїжджими. Все зазначене, на його думку, свідчить про відсутність підстав стверджувати, що причиною каліцтва позивача були умови, створені з вини керівництва управління і пов`язані з виробничою діяльністю. Залучене до участі у справі в якості співвідповідача відділення виконавчої дирекції фонду від нещасних випадків на виробництві у Бахмацькому районі, в особі його представника Горбащенко Л.В., позовні вимоги [PERSON]не підтримало. В заперечення були заявлені такі доводи. 1 червня 2007 року, керуючи власним мотоциклом, [PERSON] потрапив в дорожньо - транспортну пригоду. Комісією з розслідування даного нещасного випадку, призначеною наказом начальника Борзнянського міжрайонного управління водного господарства, встановлено, що травма не пов'язана з виробництвом і складено акт №2 форми НПВ від 6 червня 2007 року. Дії комісії з розслідування та акт форми НПВ №2 від 6 червня 2007 року вважаються відповідачем такими, що відповідають вимогам чинного законодавства. Відповідно до п.14 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1112 від 25 серпня 2004 року, визнаються пов'язаними з виробництвом нещасні випадки, що сталися з працівником під час виконання ним трудових обов'язків, а також ті, що сталися у період проїзду на роботу чи з роботи на транспортному засобі підприємства, або наданому роботодавцем, використання власного транспортного засобу в інтересах підприємства з дозволу або за дорученням роботодавця в установленому роботодавцем порядку. Комісія в ході розслідування даного нещасного випадку керувалась тим, що відповідно до ст.799 Цивільного кодексу України договір оренди транспортного засобу у фізичної особи, у тому числі у свого працівника, оформляється у письмовій формі і обов'язково повинен бути нотаріально засвідчений. В договорі оренди обов'язково зазначається предмет договору ( марка транспортного засобу, номерний знак, рік випуску, номер свідоцтва про реєстрацію в органах ДАІ та ін), строк оренди транспортного засобу, розмір орендної плати та строки її перерахування роботодавцем. Транспортний засіб вважається переданим в оренду з моменту оформлення акту приймання - передачі, який підписується сторонами договору оренди. На період дії договору оренди транспортного засобу відповідно до п.15 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, мотоциклів усіх типів, марок та моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року №1388, оформляється тимчасовий реєстраційний талон. У свою чергу, згідно п.п.2.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, водій орендованого транспортного засобу повинен мати при собі: свідоцтво на право керування транспортним засобом відповідної категорії та талон, що додається до свідоцтва; тимчасовий реєстраційний талон; подорожній лист і документи на вантаж; поліс обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власника наземних транспортних засобів. Подорожній лист видається водію при випуску транспортного засобу на лінію. Використання власного транспортного засобу в інтересах підприємства крім того оформляється наказом по підприємству, в якому визначається список працівників, яким дозволено використання власного транспортного засобу, перелік транспортних засобів та конкретні терміни і умови їх використання. Комісія в ході розслідування не знайшла жодного підтвердження щодо надання підприємством дозволу на використання [PERSON] власного транспортного засобу як службового. Враховуючи те, що працівникам, які працювали на об'єкті, було надано побутовий вагончик для тимчасового проживання, від проживання в якому потерпілий відмовився, обіцяючи добиратись до роботи власним транспортом - мотоциклом, комісія склала акт форми НПВ. Представник Борзнянської районної прокуратури Лисенко В.П., залучена до участі у справі на підставі письмового звернення відповідача як представник відповідача - Борзнянського міжрайонного управління водного господарства, заперечили проти задоволення позову [PERSON] у повному обсязі вимог. Охарактеризоваши вимогу позивача про визнання дійсним договору оренди транспортного засобу, що є його власністю, для потреб підприємства, як таку що не грунтується на положеннях цивільного законодавства, вона пояснила посилаючись на такі докази. Відповідно до ст.799 Цивільного кодексу України договір оренди транспортного засобу у фізичної особи, у тому числі у працівника підприємства, оформляється у письмовій формі і обов'язково повинен бути нотаріально засвідчений. В договорі оренди обов'язково зазначається предмет договору (марка транспортного засобу, номерний знак, рік випуску, номер свідоцтва про реєстрацію в органах ДАІ та інш.), строк оренди транспортного засобу, розмір орендної плати та строки її перерахування роботодавцем. Транспортний засіб вважається переданим в оренду з моменту оформлення акту приймання - передачі, який підписується сторонами договору оренди, на період дії договору оренди транспортного засобу відповідно до п.15 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, мотоциклів усіх типів, марок та моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, - оформляється тимчасовий реєстраційний талон. Отже позивачем не надано на підтвердження своїх вимог необхідних доказів. Одночасно, не можна вважати як належний доказ договірних відносин посилання позивача на те, що сторонами у договорі був він та представник підприємства - [PERSON], оскільки работодавцем і належною стороною мог бути керівник підприємства - [PERSON]. Свідок [PERSON], який працює на посаді головного інженера зазначеного управління, спростував твердження позивача, на які він посилається як на підставу існування договірних відносин по орендуванню підприємством мотоцикла, приналежного [PERSON] Так, він заперечив що існувала будь - яка домовленість між ним та позивачем про вказаний предмет. Пального він не надавав [PERSON] на заправку мотоцикла і вважає що це твердження стосується пального, що видається в обмеженій кількості для агрегатів, які використовуються для запуску дизельних двигунів. Він вважає, що ситуація в якій опинився [PERSON] у день ДТП, від якої постраждав позивач, була обумовлена його поведінкою, пов`язаною з нехтуванням конкретними вимогами техніки безпеки на виробництві, порушенням трудової дисципліни тощо. Свідок [PERSON], який працює водіем у вказаному управлінні, повідомив суду що іноді виконував розпорядження [PERSON]. по видачі пального водіям тракторной техніки підприємства і у тому числі [PERSON] Проте, йому ніколи ніхто не говорив що пальне позивачу видається в рахунок виконання договірних умов за оренду мотоцикла. Свідок [PERSON], механізатор управління, в пояснення тверджень позивача про систематичне транспортування його до місця проведення робіт на мотоциклі [PERSON], заявив, що це не відповідає дійсності., оскільки його поїздки з ним мали разовий та епізодичний характер. Свідок [PERSON], механізатор управління, пояснив, що працював разом з [PERSON]. Проживали у спеціальному вагончику, яким раніше користувались болгарськи будівельники. Умови для проживання в них не можна називати як незадовільні. Так, робітникам видається на період робіт постільна білизна, макються обладнані місця для відпочинку та сна. Такі умови виробничої діяльності для працівників є звичайними. Твердження [PERSON]про незадовільний стан вагончика він вважає сильно перебільшеними. Заслухавши пояснення позивача та відповідачів, а також представника першого відповідача, дослідивши матеріали справи, - суд встановив такі факти та пов`язані з ними правові відносини. Отже, як встановлено в судовому засіданні, позивачем не надано судові необхідних доказів на підтвердження його вимоги про визнання дійсним договору найму мотоцикла, які б відповідали вимогам ст.799 Цивільного кодексу України. Згідно з даною правовою нормою - договір оренди транспортного засобу у фізичної особи, оформляється у письмовій формі і обов'язково повинен бути нотаріально засвідчений. В договорі оренди обов'язково зазначається предмет договору ( марка транспортного засобу, номерний знак, рік випуску, номер свідоцтва про реєстрацію в органах ДАІ та інш.), строк оренди транспортного засобу, розмір орендної плати та строки її перерахування роботодавцем. Транспортний засіб вважається переданим в оренду з моменту оформлення акту приймання - передачі, який підписується сторонами договору оренди, на період дії договору оренди транспортного засобу відповідно до п.15 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, мотоциклів усіх типів, марок та моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року №1388, оформляється тимчасовий реєстраційний талон. У свою чергу, згідно п.п.2.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, водій орендованого транспортного засобу повинен мати: свідоцтво на право керування транспортним засобом відповідної категорії та талон, що додається до свідоцтва; тимчасовий реєстраційний талон; подорожній лист і документи на вантаж; поліс обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власника наземних транспортних засобів. Подорожній лист видається водію при випуску транспортного засобу на лінію. Використання власного транспортного засобу в інтересах підприємства крім того оформляється наказом по підприємству, в якому визначається список працівників, яким дозволено використання власного транспортного засобу, перелік транспортних засобів та конкретні терміни і умови їх використання. З огляду на зазначене, суд вважає що позов у даній частині вимог не підлягає задоволенню. Досліджуючи обгрунтованість вимоги [PERSON]про визнання недійсним акту НПВ №2 про нещасний випадок від 06.06.2007 року суд виходить з того, що комісією з розслідування даного нещасного випадку, призначену наказом начальника Борзнянського міжрайонного управління водного господарства, встановлено, що подія з травмуванням позивача під час ДТП, відбулась унаслідок кількох послідовних дій [PERSON]в порушення посадових обов`язків та правил техніки безпеки і не пов'язана з виробництвом, виходячи з положень про порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків професійних захворювань і аварій на виробництві. Відповідно до п.14 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1112 від 25 серпня 2004 року, визнаються пов'язаними з виробництвом нещасні випадки, що сталися з працівником під час виконання ним трудових обов'язків, а також ті, що сталися у період проїзду на роботу чи з роботи на транспортному засобі підприємства, або наданому роботодавцем, а також під час використання власного транспортного засобу в інтересах підприємства з дозволу або за дорученням роботодавця в установленому роботодавцем порядку. Оскільки судом не встановлено відповідних фактів на підтвердження юридично - правових стосунків, що б відповідали нормам чинного законодавства, якими регулюються зазначені питання, суд вважає, що вказана вимога позову не підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed