Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-19 00:00:00

04 серпня 2003 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів про визнання недійсною угоди розірвання договору купівлі-продажу квартири[ADDRESS], посилаючись на те, що вона з [PERSON]. зареєструвала шлюб 8 грудня 2000 року, від шлюбу вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. За час шлюбу подружжя придбало квартиру за адресою : [ADDRESS] у гр. [PERSON] ., на яку пізніше було накладено арешт, у наслідок забезпечення позову про розділ майна, згідно ухвали Лозівського міськрайонного суду від 01 липня 2002 року. 10 липня 2002 року приватний нотаріус [PERSON]. засвідчила іншу угоду з [PERSON]. та [PERSON]. про розірвання договору купівлі-продажу квартири, реєстровий номер 4456, але без присутності позивачки та без її письмової, засвідченої нотаріусом згоди, тому вона вимушена була звернутись до суду з позовом про визнання недійсною угоди розірвання договору купівлі-продажу. У судовому засіданні представник позивачки позов підтримала і просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, застосувавши двосторонню реституцію. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення телеграми, причину неявки суду не повідомили. Представник третьої особи - приватний нотаріус [PERSON]. - в судове засідання не з'явилась, про час і місце судового засідання повідомлялась своєчасно та належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Матеріалами справи встановлено, що позивачка - [PERSON]. разом з відповідачем - [PERSON]. перебували у зареєстрованому шлюбі з 08 грудня 2000 року (а.с.12 том 1), який було розірвано 24 травня 2004 року(а.с.100 том 1). 05 січня 2002 року подружжя, згідно договору купівлі-продажу (а.с.6 том 1), придбало квартиру за адресою : [ADDRESS]у [PERSON]., тобто квартиру вони придбали під час перебування у зареєстрованому шлюбі, тому ця квартира була спільною сумісною власністю подружжя, відповідно до ст.60 СК України. Ухвалою Лозівського міського суду Харківської області від 01 липня 2002 року, на квартиру за адресою : [ADDRESS]було накладено арешт, у зв'язку зі зверненням [PERSON]. до суду з позовом про розподіл майна.(а.с.7 том 1). З угоди від 10 липня 2002 року (а.с.5 том 1), видно, що [PERSON]. та [PERSON]. розірвав договір купівлі-продажу від 05 січня 2002 року, що спричинило порушення діючого законодавства, тому що на той час на цю квартиру було накладено арешт, тобто заборонено виконувати які-небудь дії відносно даної квартири. Згідно ст. 48 ЦК України (1963 року) недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону, в тому числі ущемлює особисті або майнові права неповнолітніх дітей. По недійсній угоді кожна з сторін зобов'язана повернути другій стороні все одержане за згодою, а при неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість у грошах, якщо інші наслідки недійсності угоди не передбачені законом. На момент звернення позивача до суду діяв Цивільний Кодекс України 1963 року, але на момент постановлення рішення вступив в силу новий Цивільний Кодекс України 2004 року. Згідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України 2004 року зазначено, що щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним Кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Таким чином, суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, дослідивши письмові докази у справі, дійшов висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved