Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-15 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що між ВАТ “КЗВВ” та відповідачем по справі було укладено договір позики №53 від 19.12.2007р., відповідно до якого позивач зобов'язаний був передати відповідачу грошові кошти в розмірі 5000грн., а відповідач в свою чергу, зобов'язався повернути позивачу вказану суму в строк до 31.12.2012р. позивач виконав всі умови договору, передав грошові кошти відповідачу. Відповідно до п.2.2 договору позики позичальник зобов'язується повернути суму позики достроково у разі розірвання трудового договору робітника з ВАТ “КЗВВ” не залежно від причини розірвання даного договору. Позика повинна бути погашена у добровільному порядку до моменту розірвання трудового договору. 11.02.2008р. Свінцов був звільнений за прогул відповідно до наказу №54-в від 27.02.2008р., але отриману суму позики не повернув. Відповідно до вимог договору, п.3.1 в разі не повернення суми позики або її частки у встановлений строк, відповідач зобов'язаний сплатити пеню в розмірі 0,1% від неповерненої суми, а також індекс інфляції за весь час прострочення, та 3% річних. Просить стягнути з відповідача суму боргу за договором позики в сумі 3594,98грн., суму інфляції в розмірі 136грн., 3% річних в сумі 22,16грн., пеню в сумі 152,95грн., а також понесені судові витрати в сумі 81грн. Відповідач у судове засідання не з'явився, по невідомій суду причині, про час та місце слухання справи повідомлений. Відповідно до вимог ст.ст. 224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У судовому засіданні представник позивача уточнив позовні вимоги і просить суд стягнути з відповідача суму боргу за договором позики в сумі 3594,98грн., пеню в сумі 476,08грн., а також понесені судові витрати в сумі 81грн. Вислухавши думку представника позивача, проаналізувавши в сукупності зібрані в справі доказу, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У відповідності зі ст.525 ЦК України, однобічне відмовлення від чи зобов'язання однобічна зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено в чи договорі законі. Згідно ст.549 ч.3 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає іншій стороні (позичальнику) кошти або речі, позначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцю таку ж суму коштів (суму позики) або така ж кількість речей такого ж роду і якості. Договір позики вважається ув'язненим з моменту передачі чи грошей інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно до п.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику, а саме - грошові кошти у такій сумі, що були йому передані позикодавцем у строк та в порядку, що установлено договором. Як убачається з представлених документів, позивач надав позику відповідачу [PERSON] в сумі 5000грн. /а.с.6, 7, 8/. Відповідного до п.2.2 договору роботодавець зобов'язався надавати працівникам безпроцентну позичку, але у випадку звільнення працівника, позика має бути повернена ним у повному обсязі до моменту такого звільнення /а.с.6/. Таким чином, сторони уклали договір позики на суму 5000грн. Однак, до розгляду справи в суді борг відповідачем не погашений. З огляду на викладене, суд приходити до думки, що вимоги позивача підлягають задоволенню, тобто з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу за договором позики в розмірі 3594,98грн., пеню 476,08грн. Крім того, згідно ст.88 ЦПК України, на користь позивача підлягає стягнути з відповідача витрати по оплаті судового збору в сумі 51грв., а також понесені витрати по оплаті витрат на інформаційно-технічний розгляд справи в сумі 30грн.

Outcome: approved