Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-08 00:00:00

В березні 2008 року [PERSON]. звернувся з позовом до [PERSON]. про стягнення середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні та втрати частини заробітної плати у зв”язку з порушенням термінів її виплати, посилаючись на те, що згідно рішення апеляційного суду Чернігівської області від 15 червня 2007 року, відповідачка після звільнення, яке відбулось 09 вересня 2006 року, мала виплатити йому заробітну плату, вихідну допомогу при звільненні. Стягнуті судом кошти відповідачка виплатила йому лише 16 січня 2008 року, а тому він має право на виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку в розмірі 21 102 грн.40 коп. та на компенсацію втрати частини заробітку у зв”язку з порушенням термінів виплати в розмірі 810 грн.83 коп. Оскаржуваним рішенням Новгород - Сіверського районного суду від 08 травня 2008 року задоволений позов [PERSON]. до [PERSON].. Стягнуто з [PERSON]. на користь [PERSON]. 21 049 грн.65 коп. - середнього заробітку за весь час затримки розрахунку та 810 грн.83 коп. компенсації втрати частини заробітку у зв”язку з порушенням термінів її виплати. В апеляційній скарзі [PERSON]. просить скасувати рішення суду, а справу направити на новий розгляд, посилаючись на те, що суд неправильно вирахував кількість днів затримки виплати заробітної плати, не встановив, коли ж саме відбувся повний розрахунок при звільненні. Розмір заборгованості був встановлений рішенням суду від 15 червня 2007 року, тому на думку відповідачки саме з цього часу повинен компенсуватися заробіток відповідно до ст.117 КЗпП України. Вислухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення по суті заявлених вимог з наступних підстав. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням апеляційного суду Чернігівської області була стягнута на користь позивача заборгованість по заробітній платі та інші компенсаційні виплати, тому за весь час після звільнення з 08 листопада 2006 року до дня виплати цієї заборгованості - 16 січня 2008 року, на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 21049 грн. 65 коп. та 810 грн. 83 коп. компенсації втрати частини заробітку у зв”язку з порушенням термінів виплати. Проте, до такого висновку суду дійшов в порушення вимог діючого законодавства. По справі встановлено, що рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 15 червня 2007 року встановлено, що позивач працював у відповідачки, приватного підприємця - [PERSON]. на умовах трудового договору протягом 10.07.2006 року по 09.11.2006 року. Цим же рішенням було встановлено, що відповідачка при звільненні мала виплатити позивачу заробітну плату, допомогу на час тимчасової непрацездатності, компенсацію за невикористану відпустку, вихідну допомогу при звільненні, а всього загальну суму 9096 грн. 57 коп. Зазначені кошти відповідачка виплатила позивачу 16 січня 2008 року. Відповідно до ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Стягуючи на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, суд в рішення зазначив, що позивач був звільнений з роботи 09 листопада 2006 року за ст.38 КЗпП України. Проте, як вбачається з матеріалів справи, саме рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 15 червня 2007 року відповідачку було зобов”язано вчинити запис в трудовій книжці позивача як про укладення з ним трудового договору з 10.07.2006 року так і про звільнення з 09.11.2006 року за ст.38 КЗпП України. Цим же рішенням на користь позивача була стягнута заробітна плата за час роботи у відповідачки, яка і була виплачена позивачу 16 січня 2008 року, тобто, на виконання рішення апеляційного суду, який вирішував трудовий спір. За таких обставин, відсутні підстави для стягнення середньої заробітної плати за час затримки розрахунку за ст.117 КЗпП України, який був проведений на підставі рішення апеляційного суду. Відповідно не підлягають задоволенню і вимоги про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати в зв”язку з порушенням термінів її виплати, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Outcome: partial