Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-26 00:00:00

05 травня 2008 року прокурор звернувся до суду із позовом в інтересах Розівського РЦЗ до [PERSON], в якому вказав, що з 22 березня 2006 року відповідачка зареєструвалась у Розівському РЦЗ як безробітна та 29 березня 2006 року їй надано статус безробітної з виплатою допомоги по безробіттю. За період з березня 2006 року по квітень 2007 року [PERSON] отримала допомогу по безробіттю у розмірі 1259,84 грн. Вироком Розівського районного суду Запорізької області від 06 березня 2008 року [PERSON] визнано винною у вчинені злочинів, передбачених ч.1 ст. 190 КК України та ч.3 ст. 358 КК України, а саме за фактом отримання нею обманним шляхом із використанням підробленої трудової книжки допомоги по безробіттю у розмірі 1259,84 грн.. Оскільки в кримінальній справі цивільний позов не заявлявся, прокурор, як позивач у справі, просить суд стягнути на користь Розівського РЦЗ з відповідачки [PERSON] безпідставно отримані нею грошові кошти. Представник позивача - Розівського РЦЗ - [PERSON], не заперечуючи проти розгляду справи без участі прокурора, в попередньому судовому засіданні позовну заяву прокурора в інтересах Розівського РЦЗ підтримала повністю без зміни вимог, посилаючись на обставини, які були зазначені у заяві, надала відповідні пояснення. Відповідач [PERSON] в попередньому судовому засіданні визнала пред'явлені до неї позовні вимоги, а також обставини, які були зазначені у позові та оголошені представником позивача, надала відповідні пояснення. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. 22 березня 2006 року [PERSON] звернулася до Розівського РЦЗ із заявою про надання їй статусу безробітної з виплатою допомоги по безробіттю. Наказом директора Розівського РЦЗ від 29 березня 2006 року за [NUMBER], [PERSON] надано статус безробітного з 29 березня 2006 року, призначено допомогу по безробіттю та з вказаного часу розпочато виплату допомоги по безробіттю. Відповідно до наказу директора Розівського РЦЗ від 27 квітня 2007 року за [NUMBER], [PERSON] припинено виплату допомоги по безробіттю з 28 лютого 2007 року та знято з обліку з 26 квітня 2007 року у зв'язку з невідвідуванням безробітним центру зайнятості без поважних причин 30 календарних днів і більше. За період перебування на обліку як безробітна в Розівському РЦЗ з 29 березня 2006 року по 26 квітня 2007 року [PERSON] отримала 1259,84 грн., що підтверджується відповідною довідкою. Проведеною спеціалістом Розівського РЦЗ перевіркою встановлено, що [PERSON] подала до центру зайнятості підроблену трудову книжку з недостовірними даними, надання відповідачці статусу безробітної та призначення виплати допомоги по безробіттю отримані обманним шляхом, про що складено акт № 23 розслідування страхових внесків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення від 13 грудня 2007 року. Згідно з наказом директора Розівського РЦЗ від 24 грудня 2007 року за [NUMBER], [PERSON] знято з обліку з 26 квітня 2007 року у зв'язку з виявленням факту подання недостовірних даних, що мало місце під час одержання допомоги по безробіттю. Вироком Розівського районного суду Запорізької області від 06 березня 2008 року [PERSON] визнано винною у вчинені злочинів, передбачених ч.1 ст. 190 КК України та ч.3 ст. 358 КК України. Вирок суду набрав законної сили 22 березня 2008 року. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. За вироком суду [PERSON] засуджено за те, що 22 березня 2006 року вона з метою отримання статусу безробітної з послідуючим отриманням допомоги по безробіттю, надала Розівському РЦЗ трудову книжку № 114 на своє ім'я із недостовірними відомостями про останнє місце роботи, та в період з березня 2006 року по квітень 2007 року отримала обманним шляхом допомогу по безробіттю в розмірі 1259,84 грн. Зазначені обставини відповідачкою [PERSON] не оспорювались, були нею визнані, у зв'язку з чим такі обставини доказуванню не підлягають, що відповідає положенням ст.61 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 2 березня 2000 року за № 1533-III, застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно з ч.3 цього ж Закону, сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За такої сукупності обставин у справі, з врахуванням позиції сторін, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення вимог прокурора щодо стягнення на користь Розівського РЦЗ з відповідачки [PERSON] безпідставно отриманих нею грошових коштів в розмірі 1259,84 грн. Оскільки позов задоволено, то у відповідності з вимогами, передбаченими статтею 88 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача [PERSON] в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved