Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-16 00:00:00

Позивач [PERSON]. 2 червня 2008 року звернувся із зазначеним позовом до відповідачки [PERSON]., мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачці належить сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], який вона продала йому за 15000 гривень 13 січня 2000 року. Обумовлену договором суму позивач заплатив відповідачці в повному розмірі про, що свідчить власноручно написана відповідачкою розписка. Відповідачка обіцяла йому протягом місяця з моменту отримання грошей оформити договір купівлі-продажу цього сертифіката в нотаріальному порядку. Однак від виконання свого зобов'язання відповідачка ухиляється. Договір купівлі - продажу сертифікату на право на земельну частку (пай) в нотаріальному порядку не посвідчила. Пізніше говорила, що сертифікат загубила. А зараз позивач дізнався, що на підставі спірного сертифіката відповідачка отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 885713 площею 4,69 гектари в землях В-Іллінської сільради від 06.11.2007 року. Вважає що він є добросовісним покупцем. Всі істотні умови договору купівлі - продажу сертифікату на право на земельну частку (пай), що потребує нотаріального посвідчення, виконав повністю, що підтверджується власноручно написаною розпискою відповідачки. Вважає що є підстави для визнання такого договору дійсним, та визнання за ним права власності на земельну ділянку площею 4,69 га для ведення сільськогосподарського виробництва. Протягом трьох років з моменту укладення договору, для його оформлення не звернувся через свою юридичну неграмотність, незнаючи, про існування такого строку. Вважає що строк позовної давності він пропустив з поважної причини. Просив поновити строк позовної давності для звернення з позовом до суду, визнати договір купівлі-продажу сертифіката на право на земельну частку (пай) дійсним та визнати за ним право на земельну ділянку площею 4,69 гектари в землях В-Іллінської сільради Новотроїцького району Херсонської області, посвідчену державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 885713, виданим 06.11.2007 року на ім'я відповідачки, на підставі спірного сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER]. В судовому засіданні позивач позов підтримав, посилаючись на підстави, викладені у заяві та підтвердив факт укладення з відповідачкою договору купівлі - продажу сертифіката на право на земельну частку (пай). Пропустив строк позовної давності з поважної причини, оскільки з січня місяця 2000 року користувався і користується до цього часу земельною ділянкою. Просить поновити строк позовної давності, визнати договір купівлі - продажу сертифікату дійсним і визнати право приватної власності на земельну ділянку площею 4,69 га в землях В- Іллінської сільради. Просив судові витрати віднести на його рахунок. Відповідачка направила до суду заяву про слухання справи у її відсутності. Згодна визнати право приватної власності на земельну ділянку та визнати договір купівлі - продажу сертифіката на право на земельну частку (пай). Суд вважає можливим слухати справу у відсутність відповідачки відповідно до ст.169 ч. 4 ЦПК України, оскільки це не суперечить закону. Вислухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, враховуючи доводи позивача в обґрунтування позову, суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Предметом спору є право власності на сертифікат на земельну частку (пай) та право на його відчуження внаслідок правочину купівлі - продажу. Спірні відносини є цивільними правовідносинами і регулюються ст.4 Конституції України; ст.316-319, 325, ч.2 ст.220, 328, 380, 334, 392, 655, 657 ЦК України, ст.2, 3, 13, 12 Закону України «Про власність», п.4 Постанови ПВС України «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» від 08.04.1978 року, відповідно до яких фізична особа має право мати у своїй власності майно, яке вона придбала внаслідок правочинів не заборонених законом. В суді встановлено факт укладення між сторонами договору купівлі-продажу сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] належного відповідачці [PERSON]., а також факт виконання всіх істотних умов договору купівлі - продажу позивачем. Позивач сплатив обумовлену ціну і отримав у власність сертифікат на право на земельну частку (пай). Відповідачка отримала гроші готівкою і передала сертифікат у власність позивачеві та зобов'язалася нотаріально посвідчити правочин купівлі-продажу сертифіката, але цей обов'язок не виконала і ухиляється від його виконання, оформивши державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯБ № 885713 площею 4,69 га і ці факти підтверджуються письмовими доказами по справі( а. с. 5 - 8). Відповідно до ст.334 ч.3 ЦК України право власності на майно за договором купівлі - продажу не посвідченого в нотаріальному порядку та визнання його дійсним виникає з моменту набрання рішення суду законної сили у випадку, якщо сторона виконала всі істотні умови договору купівлі-продажу, а інша ухиляється від виконання умов договору, то є підстави для визнання такого договору дійсним і визнання права власності на земельну ділянку, отриману на підставі спірного сертифіката, оскільки друга сторона ухиляється від його нотаріального посвідчення відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України та п.4 Постанови ПВС України від 08.04.1978р. « Про судову практику в справах про визнання угод недійсними». Згідно зі ст.13, 12 ЗУ «Про власність» фізична особа має право мати у своїй власності будь-яке майно, яке вона придбала внаслідок правочинів не заборонених законом. Однак позивач не може використовувати земельну ділянку, як своє власне майно, оскільки відповідач порушив його право володіння спірним майном і перешкоджає виконати правомочності володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд. Захист права власності здійснюється власником і є непорушним відповідно до ст.321 ЦК України. Це положення закріплене в ст.4 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Отже за таких обставин позов підлягає задоволенню і є підстави для визнання права власності на земельну ділянку за позивачем і визнання договору купівлі-продажу дійсним. Позивач своєчасно, в трирічний строк з моменту укладення договору, до суду не звернувся через свою юридичну неграмотність, оскільки не знав про існування такого строку. Суд вважає що строк позовної давності позивач пропустив з поважної причини і є підстави для його поновлення. За таких обставин суд приходить до висновку, що строк позовної давності слід поновити. Вирішуючи питання про відшкодування судових витрат, враховуючи думку позивача, суд вважає, відповідно до ст.ст. 81, 88 ЦПК України, можливим не стягувати судові витрати в сумі 81 гривні та судовий збір у сумі 149 гривень з відповідача, а віднести на рахунок позивача. На підставі ст. 4 Конституції України, ст.316-319, 325, ч.2 ст.220, 328, 380, 334, 392, 655, 657 ЦК України, ст.2, 3, 13, 12 Закону України «Про власність», п.4 Постанови ПВС України «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» від 08.04.1978 року і

Outcome: approved