Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-15 00:00:00

В квітні 2001 року ТОВ „ДЕУ Мотор Ко” звернулись в суд з позовом до [PERSON] про стягнення з нього 22074, 78 грн, як заборгованості по розрахункам за придбаний відповідачем автомобіль марки „Люблін-3324”, кузов №W0029953 по контракту №3/2/303 від 11.08.1998 року.(а.с.2) Відповідач [PERSON] позовні вимоги ТОВ „ДЕУ Мотор Ко” не визнав та пред”явив до ТОВ „ДЕУ Мотор Ко” зустрічний позов про захист прав споживача. По зустрічному позову [PERSON] спочатку просив розірвати контракт №3/2/3030 від 11.08.1998 року між ним та ТОВ „ДЕУ Мотор Ко” (а.с.27-30). Далі доповнив заявлені вимоги , просив визнати контракт недійсним , стягнути з ТОВ „ДЕУ Мотор Ко” 24095,23 грн, сплачених ним за автомобіль, понесені ним витрати на ремонт в сумі 9284 грн , пеню за відмову надати йому автомобіль належної якості або привести сторони в первісний стан в сумі 43371,41 грн, в рахунок відшкодування заподіяної йому моральної шкоди 10000 грн. (а.с.93-94). В ході судового розгляду збільшив заявлені ним позовні вимоги по відшкодуванню моральної шкоди до 25000 грн (т.1 а.с.112). Ухвалою суду від 16.04.2003 року було допущено процесуальне правонаступницто в порядку ст.106 ЦПК України в редакції 1960 року шляхом заміни позивача ТОВ „ДЕУ Мотор Ко” по основному позову та відповідача по зустрічному позову на ЗАТ „ЗАЗ” на підставі договору уступки вимоги №30037 від 28.12.2002 року, укладеному між ТОВ „ДЕУ Мотор Ко” та ЗАТ „ АвтоЗАЗ-ДЕУ”.(т.1 а.с. 151-154) (далі ЗАО „АвтоЗАЗ-Деу” було перейменовано в закрите акціонерне товариство з іноземною інвестицією „Запорізький автомобілебудівний завод”). 08.01.2004 року ЗАТ „ЗАЗ”, вступаючи в справу, подали уточнену позовну заяву по вимогам ТОВ „ДЕУ Мотор Ко”, в якій просили стягнути з [PERSON] залишок вартості автомобіля в зв”язку з невиконанням умов контракту в сумі 49927,14 грн (еквівалент 9363,68 долларів США), в заяві в якості третіх осіб притягнув по справі ВАТ „Українська страхова компанія „Гарант Авто” та ТОВ „Автомаркет” (а.с.218-220). В зв”язку з заміною сторони по справі та відповідача по позову [PERSON] заявлені раніше позовні вимоги перепред”явив до ЗАТ „ЗАЗ”. (т. 1 а.с.224-225). Ухвалою суду від 25 червня 2005 року по зустрічній позовній заяві [PERSON] в якості другого відповідача притягнено ТОВ „ДЕУ Мотор Ко”.(т.2 а.с.3) 11.05.2006 року [PERSON] уточнив раніше заявлені ним позовні вимоги, виклавши позовну заяву в останній редакції, в які просив визнати контракт недійсним , стягнути з ТОВ „ДЕУ Мотор Ко” 47478,33 грн (еквівалент 9401,65 долларів США), сплачених ним за автомобіль, понесені ним витрати на ремонт в сумі 9284 грн , пеню за відмову надати йому автомобіль належної якості або привести сторони в первісний стан в сумі 85461,00 грн, в рахунок відшкодування заподіяної йому моральної шкоди 50000 грн. (т.2 а.с.25). В судовому засіданні [PERSON] та його представник [PERSON], , заперечуючи проти позову ЗАО „ЗАЗ” пояснили суду, що дійсно 11 серпня 1998 року він придбав в ТОВ „ДЕУ Мотор КО” автомобіль марки „Деу-Люблін” , при цьому провів часткову оплату і далі здійснював виплату його вартості на підставі пред”явлених йому рахунків. В підтвердження придбання автомобіля йому була видана довідка для реєстрації автомобіля в органах МРЕО та сервісна книжка на іноземній мові, в якій був встановлений гарантійний строк на даний автомобіль12 місяців. Сервісне обслуговування автомобіля повинно було здійснювати ТОВ „Автомаркет”. Однак з першого дня експлуатації автомобіля в ньому були виявлені недоліки та технічні неполадки. Так вийшла із ладу ручка склопідйомника, датчик рівня пального, при русі на значній швидкості не закривались вікна, реле вимикання заднього світла , електромагнітний клапан вимикання двигуна, механізм подачі теплого повітря та ряд інших неполадок. І одна із найсерйозніших поломок - це витікання тасола із системи охолодження, в зв”язку з чим проводилась постійна заміна прокладок після короткого терміну експлуатації автомобіля. Крім цього було замінено ряд важливих деталей в автомобілі, так вийшла із ладу коробка передач. Він звернувся до президента компанії з вимогою визнати, що такі поломки як зокрема витікання тасолу із системи охолодження є заводськими дефектами, на сервісній станції не могли встановити причину витіканні засолу, неодноразові ремонти не давали результату. Після закінчення гарантійного строку йому було проведено лише один безплатний ремонт. Однак в подальшому йому відмовили в проведенні безплатних ремонтів , а також відмовились визнати, що даний автомобіль мав заводські дефекти. Він звернувся до Президента компанії з листом про розірвання договору. Вважає, що він мав право на безплатні ремонти на протязі 10 років так як автомобіль мав недолік двигуна, який утворився внаслідок недотримання технічних вимог при його збиранні виробником. ТОВ „ДЕУ Мотор Ко” відмовили йому в цьому способі захисту його прав як споживача, а тому він вважає що відновлення його порушених прав має бути здійснено на підставі ст.12,1 4 закону України „Про захист прав споживачів” шляхом розірвання договору купівлі -продажу з поверненням автомобіля виробнику та з компенсацією останнім сплаченої ним вартості автомобіля в сумі 47478,33 грн (еквівалент 9401,65 долларів США), понесені ним витрати на ремонт в сумі 9284 грн , пеню за відмову надати йому автомобіль належної якості або привести сторони в первісний стан в сумі 85461,00 грн, в рахунок відшкодування заподіяної йому моральної шкоди 50000 грн. (т.2 а.с.25). Позивач ЗАТ „ЗАЗ” по основному позову та відповідач по зустрічному позову в судове засідання не з”явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином(а.с.109,115т.2 ) про причини неявки суд не повідомив. В наданих суду письмових запереченнях (т.2 а.с.35) підтримали основні вимоги про стягнення залишку вартості автомобілі в сумі 49427, 14 грн. Позовні вимоги [PERSON] вважають необґрунтованими та поданими з пропуском строку позовної давності. Відповідач по зустрічному позову ТОВ „ДЕУ Мотор Ко” в судове засідання також не з”явились без поважних причин. Про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином . Згідно почтових повідомлень повідомлялись про час та місце слухання справи по місцю реєстрації та вказаному ними в позовній заяві адресу [ADDRESS] Місце реєстрації підтверджується листом Головного управління статистики м.Києва №13-76 від 29.11.2005 року (а.с.19 т.2) За даною адресою отримали виклики в судове засідання 16.05.2006 року (а.с.27 т.2), 27.07.2006 року (а.с.43т.2), 12.12.2006 року (а.с.58 т.2)., 03.06.2008 року (а.с.110 т.2) Після цього на виклик ТОВ „ДЕУ Мотор Ко” в судове засідання 16.07.2008 року (а.с. т.2) змінили місце знаходження , не повідомивши суд про зміну свого місця знаходження під час провадження по справі. Відповідно до ст.77 ЦПК України у разі відсутності заяви про зміну місця знаходження судова повістка направляється по останньому відомому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не знаходиться. Таким чином відповідач ТОВ „ДЕУ Мотор КО” належними чином повідомлені про час та місце слухання справи. В наданих раніше суду запереченнях (а.с.63, 117) зустрічний позов не визнавали , свою позицію обґрунтовували тим, що [PERSON] вибрав спосіб захисту відповідно до ст.14 Закону України „Про захист прав споживачів” , звернувшись з проханням про безоплатне усунення недоліків. Заперечували наявність в автомобілі заводських дефектів. Заперечували проти відшкодування моральної шкоди. Відповідач по зустрічному позову юридична фірма Кейс” також позов не визнали, про час та місце слухання справи повідомлялись належним чином, одна к в судове засідання не з”явилися. В наданих суду письмових запереченнях (а.с.34 т.2) вказували, що вони є неналежним відповідачем по зустрічній позовній заяві, оскільки приймали участь у даній справі лише як представник ТОВ „ДЕУ Мотор Ко”. Третя особа без самостійних вимог по основному позову (а.с.218) ОАО „Українська страхова компанія „Гарант Авто”” також були повідомлені належним чином про час та місце слухання справи , однак в судове засідання не з”явилися , про поважні причини неявки суд не повідомили, заперечень по справі не надали. (а.с.107, 114). Третя особа без самостійних вимог по основному позову ТОВ „Автомаркет” також були повідомлені належним чином про час та місце слухання справи , однак в судове засідання не з”явилися , про поважні причини неявки суд не повідомили, заперечень по справі не надали.(а.с.117, 106 т.2) Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку , що в задоволенні основного позову ЗАТ „ЗАЗ” належить відмовити, а зустрічний позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що транспортний засіб „ДЕУ-Люблін” , двигун №062594, кузов №W0029953 був переданий відповідачу [PERSON] у власність. Позивач вказував, що даний автомобіль був переданий [PERSON]. на підставі контракту №3/2/303 від 11.08.1998 року , укладеного між ТОВ „ДЕУ Мотор Ко” , [PERSON], УСК „Гарант Авто” та ТОВ „Автомаркет”, які найменувались відповідно ДМУ, „Покупець”, „Страхувальник”, „Дилер” з виплатою 34865,25 грн (еквівалент 16280 долларів США) в розстрочку на 36 місяців.(т.1 а.с.5). В зв”язку з тим , що [PERSON] заперечував сам факт укладення цього контракту за його клопотанням по справі ухвалою суду від 31 травня 2006 року було призначено почеркознавчу експертизу достовірності підпису [PERSON] на контракті.(т.2 а.с.42) Згідно висновку почеркознавчої експертизи №8850/02 від 11 жовтня 2006 року встановлено, що підпис від імені [PERSON] , зображення якого міститься в контракті №3/2/303 від 11.08.1998 року виконаний не[PERSON], а іншою особою.(а.с. 50 т.2) Відповідно до ст. 44 ЦК України в редакції 1963 року письмові угоди повинні бути підписані особами, які їх здійснюють. Таким чином судом достовірно установлено, що при придбанні спірного транспортного засобу „ДЕУ-Люблін” між[PERSON] та ТОВ „ДЕУ Люблін Ко” контракт в письмовій формі не укладався, автомобіль був придбаний на підставі накладної про відпуск продукції (т.1 а.с.7), а тому контракт №3/2/303 від 11.08.1998 року суд його до уваги не приймає. За придбаний автомобіль [PERSON] вносив платежі , всього [PERSON]. сплатив 22149,88 грн (еквівалент 9401,65 долларам США) (т.1 а.с.9,12-16).. 07.07.1999 року по контракту плату в сумі 3145,35 грн вніс страхувальник ВАТ УСК „Гарант-авто” на підставі договору страхування фінансового риску №49980, укладеного між ЗАО „ДЕУ Мотор Ко” та ВАТ „Гарант-авто” (а.с.9,10,11,243). Таким чином станом на 07.07.1999 року всього загальна сума платежу складає 22149,88 грн (еквівалент 9702,23 долларам США). Станом на 04.12.2002 року основна сума боргу, в т.ч. пеня склали 18014,98 долларів США (т.1 а.с. 204.205). Однак позивач ЗАТ „ЗАЗ” , уточнивши позовні вимоги, просив стягнути лише залишок вартості автомобіля по контракту в сумі 49927,14 грн. (еквівалент 9363,68 долларів США) (а.с.218-220). Судом встановлено, що [PERSON] вносив платежі за придбаний автомобіль з 11.08.1998 року по 23.02.1999 року. Після 23.02.1999 року він припинив проведення оплати. [PERSON] вказував, що він не сплачував вартість автомобіля, так як придбаний ним автомобіль не відповідав технічним характеристикам даного виду товару та мав дефекти, допущені по вині виробника ТОВ „ДЕУ Мотор Ко”. Судом встановлено , що при придбанні автомобіля [PERSON]. було надано сервісну книжку, в якій гарантійний строк на автомобіль „ДЕУ-Люблін „ встановлено 12 місяців від дати реалізації або до проїзду транспортним засобом 50000 км. (а.с.57) Відповідно до ст.236 ЦК України в редакції 1963 року при продажу товарів з гарантійним строком покупець має право пред”явити претензії продавцю по недолікам проданих речей на протязі гарантійного строку. Відповідно до ст.14 п.1 Закону „Про захист прав споживача” споживач при виявленні недоліків чи фальсифікації товару протягом гарантійного терміну в порядку та строки, встановлені законодавством має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: А) безоплатного усунення недоліків товару або відшкодування витрат на їх виправлення споживачем : Б) заміни на товар аналогічної марки належної якості: В) відповідного зменшення купівельної ціни: г) заміни на такий же товар : д) розірвання договору та відшкодування збитків, яких він зазнав. Відповідно до п.8 Закону споживач має право пред”явити виробнику вимогу про безоплатне усунення недоліків товару після закінчення гарантійного терміну. Ця вимога може бути пред”явлена протягом встановленого терміну служби, а якщо такий не встановлено - протягом 10 років.,якщо в товарі були виявлені істотні недоліки, допущені з вини виробника. Якщо ця вимога не задоволена в 14-ти денний строк, споживач має право за своїм вибором пред”явити виробнику інші вимоги, встановлені пунктом першим цієї статті. Судом встановлено, що ще на протязі гарантійного терміну [PERSON] неодноразово звертався до ТОВ „ДЕУ Мотор Ко” з претензіями щодо якості автомобіля (ас. 35-38) , частина дефектів автомобіля була виявлена відразу після експлуатації автомобіля, а в подальшому, чим більше автомобіль експлуатувався , тим більше дефектів та поломок в ньому виникало. До червня 1999 року [PERSON] лише вимагав безплатного усунення недоліків, однак йому лише частково надвали таке право, в зв”язку з чим він поніс витрати на ремонт в сумі 9628 грн. В листі від 29.06.1999 року (а.с.42) [PERSON] на протязі гарантійного терміну змінив спосіб захисту та став вимагати повернення сплачених коштів взамін на повернення автомобіля. Такі вимоги мали місце 25.08.1999 року (а.с.45), в 2000 році (а.с.54-56). По питанню проведення ремонтів позивач [PERSON] звертався в сервісний центр „Автомаркет”, при цьому на підставі інформації центру сервізного обслуговування (а.с.125) та службової записки ТОВ „Автомаркет” (а.с.50) , пояснень позивача судом встановлено, що дійсно з перших днів експлуатації автомобіля було виявлено витікання тасолу з системи охолодження, на протязі всього гарантійного строку ця поломка не усунута, крім цього в період гарантійного строку вийшли з ладу датчик рівня пального, реле вимикання заднього світла , електромагнітний клапан вимикання двигуна, механізм подачі теплого повітря, турбокомпресор , гідронасос, радіатор охолодження та ряд інших недоліків. На протязі гарантійного строку [PERSON] неодноразово звертався до керівництва ВАТ „ДЕУ Мотор КО” визнати , що автомобіль має істотні недоліки, допущені по їх вині ще при збиранні автомобіля, а тому він мав право на їх безоплатне усунення на протязі 10 років. Крім цього сервісний центр не міг встановити причину витікання тасолу з системи охолодження, що приводило до неможливості експлуатації автомобіля. Таким чином після закінчення гарантійного терміну, в 2000 році ТОВ „ДЕУ Мотор Ко” припинило здійснення безплатних ремонтів по усуненню недоліків, у переписці повідомляли, що не визнають недоліки заводськими дефектами, а також відмовились від розірвання контракту, після чого звернулись в суд. Для дослідження питання , чи є вказані поломки та неполадки в придбаному[PERSON] автомобілі „ДЕУ Люблін” заводськими дефектами автомобіля та допущені по вині виробника , потрібні спеціальні знання в області техніки, а тому по справі за клопотанням саме [PERSON] ухвалою суду від 26 грудня 2006 року було призначено судову авто технічну та товарознавчу експертизу , на вирішення якої було поставлено ряд питань, в тому числі питання чи є вказані позивачем поломки автомобіля заводськими дефектами та чи відповідають запчастини технічним умовам їх виготовлення.(а.с.65 т.2) 4 травня 2007 року надійшло клопотання експерта про забезпечення безперешкодного доступу до автомобіля “ДЕУ Люблін” з метою його експертного огляду. (а.с.72 т.2) 18.05.2007 року за вих.№3889 судом було направлено письмову вимогу до відповідачів ТОВ „ДЕУ Мотор Ко” та ЗАТ „ЗАЗ” про надання експерту автомобіля „ДЕУ - Люблін” для огляду в термін до 4 червня 2007 року, яке отримано ними відповідно до почтових повідомлень. (а.с. 74,75,76 т.2). Дана вимога обґрунтована наступними документами, які підтверджують факт знаходження автомобіля у відповідачів: - ухвалою суду від 12 квітня 2001 року, якою на автомобіль „ДЕУ - Люблін-3324” з метою забезпечення позову за клопотанням ТОВ „ДЕУ Мотор Ко” було накладено арешт і автомобіль було передано на відповідальне зберігання в юридичну фірму „Кейс”, яка представляла по даній справі інтереси ТОВ „ДЕУ Мотор Ко” (а.с.71-73 т.1) - листом юридичної фірми „Кейс” , згідно якого даний автомобіль на вимогу Президента ТОВ „ДЕУ Мотор Ко” було передано саме ТОВ „ДЕУ Мотор КО” (а.с.260 т.1): - актом прийому -передачі від 19.06.2001 року автомобіля „Люблін - 3324” від фірми „Кейс” в ТОВ „ДЕУ Мотор Ко” , який підписаний обома сторонами та завірений печаткою ТОВ „ДЕУ Мотор Ко” (а.с.261 т.1). Таким чином судом достовірно встановлено, що з червня 2001 року автомобіль “ДЕУ Люблін” вилучений в [PERSON] та знаходиться в ТОВ „ДЕУ Мотор Ко”, а тому саме ТОВ “ДЕУ Мотор Ко” або його правонаступник ЗАТ “ЗАЗ” по основному позову повинні були надати автомобіль на вимогу суду для експертного огляду. Фактичного з цього часу жодна сторона не повідомила суд про місце знаходження автомобіля, проігнорувавши будь-які звернення суду. Таким чином має місце ухилення ТОВ “ДЕУ Мотор Ко” від проведення товарознавчої експертизи на предмет встановлення, чи мав придбаний [PERSON] автомобіль марки “ДЕУ Люблін” істотні недоліки, допущені по вині виробника. На підставі повідомлення експерта Одеського НДІСЕ №4425 від 12 червня 2007 року ухвала суду від 26 грудня 2007 року про проведення експертизи була повернення без виконання в зв”язку з ненаданням транспортного засобу для експертного огляду . В зв”язку з цим листом суд від 20.06.2007 року за вих. №21485 справа з ухвалою суду знову була направлена для проведення експертного дослідження і було запропоновано експерту надати експертний висновок по наявним матеріалам справи без дослідження автомобіля. Повідомленням експерта №6739 від 3 липня 2007 року ухвалу суду про призначення авто товарознавчої експертизи було повернуто без виконання в зв”язку з неможливістю проведення експертного дослідження без надання автомобіля. (а.с.84). Відповідно до ст.145 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу провести неможливо, суд залежно від того, хто з цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт , для з”ясування якого ця експертиза була призначена або відмовити у його визнання. На підставі наданих суду доказів та приймаючи до уваги , що з 2001 року ТОВ „ДЕУ Мотор КО” фактично покривають місце знаходження автомобіля, не надали його для експертного обстеження, в зв”язку з чим суд вважає встановленим факт, що дійсно автомобіль марки „ДЕУ -Люблін -3324” мав істотні недоліки, допущені по вині виробника ТОВ “ДЕУ Мотор Ко”, по цій причині в період гарантійного сроку [PERSON] майже щомісяці вимушений був ремонтувати автомобіль. В зв”язку з цим законні були вимоги [PERSON], який спочатку вимагав безоплатного усунення недоліків проданого автомобіля в період гарантійного строку , а також і після його закінчення відповідно п.8 ст.14 Закону України „ПРПО захист прав споживача” на протязі терміну служби автомобіля, так як автомобіль мав недоліки, допущені по вині виробника. Після відмови йому в такому способі захисту , [PERSON] законного його змінив , вимагаючи розірвання договору купівлі-продажу на підставі п.1 ст.14 Закону України „Про захист прав споживачів”. Тому суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] належить задовольнити і розірвати договір купівлі продажу від 11.08.1998 року, згідно якого [PERSON] придбав автомобіль в ТОВ „ДЕУ Мотор Ко” на підставі п.1, п.”д” ст.14 п.1 Закону „Про захист прав споживача”, так як придбаний ним автомобіль був неналежної якості і мав заводські дефекти. При цьому суд вважає, що автомобіль „ДЕУ Люблін 3324”, належить вважати повернутим ТОВ „ДЕУ Мотор Ко” на підставі акта прийома передачі від 19.06.2001 року , згідно якого даний автомобіль був переданий ТОВ „ДЕУ мотор Ко” юридичною фірмою „Кейс”. В зв”язку з розірванням договору належить стягнути з ТОВ „ДЕУ Мотор Ко” на користь [PERSON] 47478,33 грн еквівалент 9401,65 долларів США , сплачені[PERSON] як часткова вартість автомобіля. Крім цього з ТОВ „ДЕУ Мотор Ко” належить стягнути понесені[PERSON] витрати по оплаті ремонту автомобіля та запчастин” в сумі 9268 грн , що підтверджується копіями чеків та накладних на дану суму. (а.с.98-103) Судом встановлено , що при придбанні автомобіля [PERSON]. було надано сервісну книжку, в якій гарантійний строк на автомобіль „ДЕУ-Люблін „ встановлено 12 місяців від дати реалізації або до проїзду транспортним засобом 50000 км. (а.с.57) Відповідно до п.7 ст.14 Закону України „Про захист прав споживачів” за кожний день затримки виконання вимоги про надання товару аналогічної марки та за кожний день затримки усунення недоліків понад встановлений термін (14 днів) споживачеві виплачується неустойка у розмірі одного відсотка вартості товару. Так вимоги про усунення недоліків, зокрема витікання тасолу з системи охолодження мала місце 08.04.200 року, що підтверджується службовою довідкою ТОВ „Автомаркет”.(а.с.51) Даною службовою довідкою фактично підтверджено, що за весь час гарантійного ремонту [PERSON] скаржився на цей дефект, що не давало можливості експлуатувати автомобіль належним чином, однак усунена вона не була . Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів 5 від 12.04.1996 року (з змінами) коли споживач в зв”язку з невиконання виробником його вимоги про усунення недоліків товару змінює захід захисту на інший він не втрачає права на стягнення зазначеної неустойки за період, що передував такій зміні. Таким чином , не дивлячись на те, що [PERSON] змінив спосіб захисту своїх порушених прав, він має право на стягнення неустойки за кожний день затримки усунення недоліків. Таким чином неустойку має бути сплачено за весь період затримки усунення недоліків , а саме з 08.04.2000 року по день звернення [PERSON] до суду, тобто до травня 2001 року.. Однак приймаючи до уваги що позовна давність по стягненню пені Цивільним кодексом в редакції 1963 року обмежена 6-ти місячним терміном позовної давності, неустойку належить стягнути за 180 днів. Оскільки[PERSON] була проведена часткова оплата автомобіля в сумі 47 478,23 грн, еквівалент 9401,65 долларів США, то неустойка за цей період складає: 47478,33 грн х 180% = 85461 грн. Таким чином з відповідача ТОВ „ДЕУ Мотор КО” належить стягнути неустойку за весь час затримки усунення недоліків в сумі 85461 грн. Щодо задоволення вимог позивача по відшкодуванню моральної шкоди, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.440-1 ЦК України в редакції 1963 року , ст.24 Закону України „Про захист прав споживачів”, роз'яснень Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди” при задовленні вимог споживача суд одночасно вирішує питання про відшкодування моральної шкоди. Відповідно до роз”яснень п.9 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року “Про судову практику у справах про відшкодування моральної щкоди” розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних та фізичних страждань з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема , враховується характер і тривалість страждань, стан здоров”я потерпілого , тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках, наслідків , що настали. Неправомірними діями відповідача ТОВ „ДЕУ Мотор Ко” безумовно було завдано [PERSON] .В. моральної шкоди , оскільки відсутність автомобіля , який по справі був у нього вилучений ще в 2001 році вимагало від позивача додаткових вимушених зусиль для організації свого життя та життя його родини. По вині ТОВ „ДУЕ Мотор Ко” [PERSON] вимушений був звертатися в судові інстанції, доводячи вину виробника автомобіля, фактично за короткий термін його експлуатації автомобіль щомісяця потрібно було надавати на станцію техобслуговування, в ньому постійно виходили з ладу запчастини, для ремонтів потрібно було кошти, так як йому відмовляли в проведенні безоплатних ремонтів.[PERSON] не мав змоги повноцінно працювати, сплачена ним часткова сума вартості автомобіля є для нього значною сумою, тривалий час він не міг придбати новий автомобіль, маючи Надю , що доведе свою правоту у суді. Однак вже з 2002 року ТОВ „ДЕУ Мотор Ко” по теперішній час укриває місце знаходження автомобіля, на неодноразові вимоги суду повідомити дану інформацію відмовчуються, судові рішення не виконують. Тому суд вважає що позовні вимоги [PERSON] належить задовольнити частково і стягнути з відповідача ТОВ „ДЕУ Мотор Ко” на користь [PERSON] в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди 15000 грн.. Також суд вважає, що ЗАТ „ЗАЗ” та юридична фірма „Кейс” є неналежними відповідачами по даній справі, в позові до них належить відмовити, так як згідно ст.14 закону України „Про захист прав споживача” належним відповідачем по даній категорії справ за вибором позивача є виробник товару або продавець. ЗАТ “ЗАЗ” та юридична фірма “Кейс “ ними не являються. Також суд вважає, що [PERSON] не порушив терміну позовної давності , звернувшись в суд з позовом, тому підстав для вирішення питання щодо його поновлення не потрібно. Відповідно до ст..72 ЦК України в редакції 1963 року по справам про недоліки проданих речей встановлено скорочений термін позовної давності відповідно до ст..237 ЦК України - не пізніше 6 ти місяців від дня закінчення строку, встановленого для заявлення претензії. Судом встановлено. що гарантійний строк на даний автомобіль було встановлено 12 місяців, однак оскільки судом встановлено та визнано, що даний автомобіль мав заводські дефекти , то відповідно до сп.8 ст.14 Закону України “Про захист прав споживача” [PERSON] мав право подавати претензії про усунення недоліків або змінити спосіб захисту та вимагати розірвання договору і після гарантійного стоку, на протязі 10 років, якщо в товарі виявлені істотні недоліки , допушені з вини виробника. Тому на момент подачі позову в суд строк для заявлення претензій[PERSON] не закінчився. Судовий збір по справі складає 1654 грн, від сплати якого позивач при зверненні до суду звільнений. В зв”язку задоволенням позову його належить стягнути з відповідача ТОВ “ДЕУ Мотор Ко” на користь держави. Крім цього позивачем по справі понесено витрати по оплаті юридичної допомоги адвоката в сім 1000 грн та витрати по проведенню почеркознавчої експертизи в сумі 453,54 грн., які належить стягнути з відповідача на користь [PERSON] На підставі ст. 44,236, 233 ЦК України в редакції 1963 року, ст.4, 12,14 Закону України „Про захист прав споживача” , п.20 постанови Пленуму Верховного Суду Ураїни “Про практику розгляду цивільних справ” за позовом про захист прав споживачів” №5 від 12 квітня 1996 року ,

Outcome: partial