Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на 60 % спільного майна подружжя та визначення порядку користування житловим приміщенням, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі з 25.01.1986 року по лютий 2007 року. Від зазначеного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. За час перебування у шлюбі, а саме в 1988 році, сторони придбали однокімнатну кооперативну квартиру [ADDRESS]. Пай за дану квартиру виплачували разом, під час оформлення правовстановлюючих документів в ЧООБТІ власником був зареєстрований [PERSON] одноособово. 01.09.1997 року сторони квартиру [ADDRESS] обміняли з доплатою на трикімнатну квартиру [ADDRESS]. Доплата була проведена за грошові кошти сімейного бюджету в сумі 2775 грн. На момент звернення до суду [PERSON] та [PERSON] проживають у вказаній квартирі. Під час оформлення права власності в ЧООБТІ власником також був зареєстрований [PERSON] одноособово. Вважає, що дана квартира є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, оскільки була придбана в період перебування у шлюбі за спільні кошти подружжя. Згоди про добровільний поділ майна сторони не досягли, що стало підставою для звернення до суду. Враховуючи інтереси неповнолітньої доньки, яка проживає зі [PERSON], вважає за можливе визнати за нею право власності на більшу частину спільного майна подружжя. Крім того, [PERSON] вважає за необхідне встановити порядок користування спірною квартирою відповідно до часток у праві власності. Тому просить суд визнати за нею право власності на 60 % квартири [ADDRESS], за [PERSON] визнати право власності на 40 % зазначеної квартири. Також просить суд встановити порядок користування житловим приміщенням та виділити їй в користування дві кімнати площею 17,3 м&sup2; та 11,3 м&sup2;, [PERSON] виділити у користування кімнату площею 10,3 м&sup2;. В попередньому судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила суд позов задовольнити. Відповідач в попередньому содовому засіданні позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи суд прийшов до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). З матеріалів справи судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON], [INFO] (актовий запис № 1034 від 12.07.1991 року). Зазначений шлюб було розірвано 13.02.2007 року, відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 13.02.2007 року, актовий запис № 82. З договору обміну від 01.09.1997 року, укладеного Українською біржою нерухомості, судом встановлено, що [PERSON] обміняв однокімнатну квартиру [ADDRESS] на трикімнатну квартиру [ADDRESS] з доплатою з боку [PERSON] в сумі 2775 грн. Згідно з ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 70 СК України, при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя. [PERSON] претендує на визнання за нею права власності на 60 % квартири [ADDRESS] мотивуючи тим, що на її утриманні залишиться неповнолітня донька. Враховуючи, що відповідач проти задоволення позову не заперечував, підстави позовної заяви визнав, суд приходить до висновку, що зазначена обставина не підлягає доказуванню на підставі ч. 1 ст. 61 ЦПК України та може бути задоволена. Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. В судовому засіданні [PERSON] визнав, що [PERSON] належить 60 % квартири [ADDRESS], тобто вони є спільними частковими власниками зазначеної квартири. Спірна квартира складається з трьох жилих кімнат площею 10,3 м&sup2;, 17.3 м&sup2; та 11,3 м&sup2;. У відповідності до ч. 3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно з п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" від 22.12.1995 року № 20, квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири. За таких обставин суд приходить до можливості задоволення позову в частині встановлення порядку користування квартирою. На підставі викладеного,

Outcome: approved