Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із відповідною позовною заявою , в якій вказує, що згідно рішення Прилуцького міськрайонного суду від 03.04.2006 року за нею визнано право власності на &frac12; частину майна, що було придбано у шлюбі із відповідачем [PERSON], а саме на &frac12; частину двох складів, прилеглих до них огорожі, тротуару, сходів з пощадками та асфальтного покриття, а оскільки відповідач [PERSON] не дає можливості користуватися належною їй частиною майна, позивачка просить суд виділити належну їй частину в судовому порядку та встановити порядок користування земельною ділянкою пропорційно до часток нерухомого майна, перевівши на неї частину прав орендаря по договору тимчасового користування на умовах оренди. У свою чергу [PERSON] звернувся із зустрічною позовною заявою до [PERSON] про розподіл бензоколонки, яка також була предметом розділу майна подружжя і за [PERSON] також було визнано право власності на 1/2 її частину, але це майно не було внесено позивачкою для розділу. [PERSON] також подав зустрічну позовну заяву до [PERSON] та [PERSON] в якій просив встановити порядок користування земельною ділянкою, на якій розміщений належний йому на праві власності гараж , з переведенням на нього прав орендаря. В ході розгляду даної справи сторона позивача неодноразово змінювала свої позовні вимоги, однак остаточно просила суд виділити їй в натурі &frac12; частину складу, частину асфальтобетонного покриття , частину огорожі №1 та №3, хвіртку №5, що знаходиться за адресою [ADDRESS], а решту майна, що неможливо виділити в натурі компенсувати. Встановити порядок користування земельною ділянкою по [ADDRESS], виділивши їй земельну ділянку відповідно площею 92,7 кв.м. та 13,35 кв.м., зобов»язати перевести на неї права та обов»язки по договору оренди від 29.05.2001 року на 106,05 м.кв. та стягнути понесені витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні. Що стосується зустрічних вимог поклався на розсуд суду. Відповідач [PERSON] не визнав позовних вимог [PERSON] та зважаючи на розмір частки у спільному майні просив суд припинити право власності позивачки на нього в повному обсязі та погодився сплатити грошову компенсацію відповідно до висновку експерта. Що стосується вимог [PERSON], не заперечив проти їх задоволення вказавши при цьому що між ними не існує ніяких проблем з приводу користування земельною ділянкою, яку він орендує. Підтримав свої позовні вимоги щодо розподілу бензоколонки вказуючи на неможливість розподілу її в натурі та наполягав на виділенні її одному із сторін та не заперечив проти стягнення з нього грошової компенсації в рахунок половини її вартості . Представник Прилуцької міської ради та Виконавчого комітету Прилуцької міської ради заперечили проти задоволення вимог [PERSON] про переведення прав та обов»язків по договору оренди , що укладений із [PERSON] посилаючись на ті обставини, що для цього відсутні правові підстави. Що стосується вимог [PERSON] також вважає, що такі розглядаються в іншому порядку. [PERSON] в судовому засіданні просив задовольнити його вимоги про встановлення порядку користування земельної ділянкою за адресою [ADDRESS] та перевести частину прав орендаря на нього згідно договору оренди від 29.05.2001 року, що укладений із [PERSON]. посилаючись на ті обставини, що має більшу площу нежитлової будівлі (гаража), ніж позивачка [PERSON], яка вимагає аналогічного. Вислухавши думку сторін по справі та дослідивши наявні докази по справі суд приходить до наступного висновку: Згідно договору дарування від 23.09.2003 року [PERSON] є власником гаража, який розташований за адресою [ADDRESS], що підтверджується також відповідним технічним паспортом та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 23,18-21,26). Згідно договору купівлі-продажу від 19.02.2003 року [PERSON] належить нежитлова будівля (бензоколонка), яка розташована за адресою [ADDRESS], що підтверджуються також відповідним технічним паспортом (а.с.15-17). Згідно свідоцтва про право власності від 15.09.2005 року [PERSON] є власником майстерні та двох складів, які розташовані за адресою [ADDRESS] , про що свідчить відповідний технічний паспорт (а.с.18-21) Згідно рішення Прилуцького міськрайонного суді Чернігівської області від 03.04.2006 року, яке згідно ухвали апеляційного суду Чернігівської області від 09.06.2006 року залишено без змін, за [PERSON] визнано право власності на &frac12; частину бензоколонки, яка розташована за адресою [ADDRESS], &frac12; частину двох складів, які розташовані за адресою [ADDRESS], &frac12; частину прилеглих до них огорожі , тротуару, сходів з площадками та асфальтного покриття, а всього на суму 35222 грн.91 коп.(а.с.5-9 т.1). Цим же рішенням визнано право власності за [PERSON] на &frac12; частину бензоколонки, яка розташована за адресою [ADDRESS], &frac12; частину двох складів, які розташовані за адресою [ADDRESS], &frac12; частину прилеглих до них огорожі , тротуару, сходів з площадками та асфальтного покриття, а всього на суму 35222 грн.91 коп. Згідно договору на право тимчасового користування землею на умовах оренди від 29 травня 2001 року, такий укладений між Виконавчим комітетом Прилуцької міської ради та [PERSON] та згідно якого Виконком надає на умовах оренди в тимчасове користування строком на 10 років, а [PERSON] приймає в тимчасове користування земельну ділянку площею 0,0790 га згідно з планом землекористування, що додається (а.с.24-25) Висновком судової будівельно-технічної експертизи (49-62) визначено вартість 1/2 частини майна, що підлягає розподілу та вказано, що розподіл даного майна відповідно до ідеальних часток &frac12; неможливий, однак запропоновано варіант, який є близьким до визначення ідеальних часток. Також вказано, про неможливість встановлення порядку користування земельною ділянкою пропорційно до часток нерухомого майна. Згідно рішення виконавчого комітету Прилуцької міської ради від 05.12.2006 року, даний висновок розподілу будівель не був погоджений у зв»язку з наданням переваг лише одній із сторін та помилковим визначенням асфальтного покриття об»єктом нерухомості. Дане рішення оскаржувалося в судовому поряду, однак було залишено без змін ( а.с.174) Однак, виходячи з наведених вище обставин суд вважає, можливим провести розподіл майна між сторонами та відмовити у задоволенні вимог про встановлення порядку користування земельною ділянкою та переведення прав орендаря згідно відповідного договору оренди. Вирішуючи питання про розділ майна, суд вважає за необхідне виділити позивачці [PERSON] в користування &frac12; частину приміщення складу а-І-1 площею 11,30 кв.м. вартістю 10067 грн.25 коп. та приміщення а-ІІІ-1, площею 4,10 кв.м. вартістю 3366 грн.63 коп., як вказано на схемі запропонованого розподілу синім кольором, зважаючи на ті обставини, що приміщення складу а-ІІІ-1 неможливо розділити в натурі. Асфальтобетонне покриття, огорожі, сходи з площадками, оскільки вони самі по собі не можуть використовуватися обома сторонами, оскільки їх цільове призначення буде змінено, суд вважає за можливе передати їх у користування [PERSON] разом із &frac12; частиною приміщення складу, що вказано на схемі запропонованого розподілу зеленим кольором, а з нього стягнути на корить позивачки грошову компенсацію, відповідно до висновку експерта, з яким погодилися обидві сторони. Крім того, суд вважає, за необхідне виділити у користування позивачки [PERSON] приміщення бензоколонки, а з неї на користь відповідача [PERSON] стягнути половину її вартості. Незважаючи на ті обставини, що висновок експерта не був погоджений виконавчим комітетом Прилуцької міської ради з підстав віддання переваг одній із сторін та невірного визначення статусу асфальтобетонного покриття, суд вважає, що фактично питання, які були поставлені перед експертом виконані в повному обсязі і вважає можливим керуватися ним при постановленні рішення, з врахуванням визначених вище обставин. Також саме з цих підстав суд вважає за можливе відійти від висновку експерта та визначити інший порядок користування приміщеннями, виключивши можливість користування відповідним навісом, який належить на праві власності відповідачу [PERSON] та виключити його із вартості майна, вирішуючи питання про його розділ. Крім того, як було встановлено в судовому засіданні та наданими сторонами доказами за адресою [ADDRESS], окрім земельної ділянки, що перебуває в оренді відповідача [PERSON], знаходиться земельна ділянка , яка належить територіальній громаді м.Прилуки та при необхідності може використовуватися позивачкою при укладенні договору оренди на її частину. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендарі набувають права оренди земельних ділянки на підставах і в порядку, визначеному Земельним кодексом , Цивільним кодексом, Господарським кодексом та іншими законами України та договором оренди. Відповідно до ст. 377 ЦК України визначено, що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю чи споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах встановлених договором. Якщо житловий будинок, будівля, споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для обслуговування. Відповідно до ст. 120 ЗК України визначено, що при переході права власності на будівлю чи споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди. При відчужені будівель та споруд, які розташовані на орендованій земельній ділянці, право на земельну ділянку визначається з договором оренди земельної ділянки. Таким чином, можливість переходу права на земельну ділянку від її орендаря до покупця належних орендарю будівель (споруд), розташованих на даній земельній ділянці перебуває у прямій залежності від власника ділянки і його волі, закріпленої в договорі оренди земельної ділянки між ним і відчужувателем будівель (споруд). Якщо договір оренди земельної ділянки не передбачає можливості переходу права оренди від орендаря ділянки до набувача його будівель, набувач повинен врегулювати свої відносини по землекористуванню з власником земельної ділянки шляхом укладання з ним самостійного цивільно-правового договору (у тому числі договору оренди землі). В судовому засіданні було встановлено, що спірна земельна ділянка перебуває в оренді відповідача [PERSON], і відповідний договір не передбачає можливості переходу праву оренди, а тому підстав для зміни чи розірвання договору судом не було встановлено. Крім того, оскільки виконком та [PERSON] не бажають припиняти дію договору оренди від 29.05.2001 року та бажають діяти на тих умовах, які були ними визначені, суд не знаходить підстав для задоволення вимог [PERSON] про встановлення порядку користування земельної ділянкою, що перебуває в оренді відповідача, тим паче, що згідно висновку експерта встановити такий порядок користування неможливо. За таких обставин суд вважає за необхідне роз»яснити позивачці її право на укладення окремої угоди договору оренди земельної ділянки, що перебуває під належною частиною її будівлі та необхідної для її обслуговування. Оскільки в судовому зсіданні також було встановлено , що між [PERSON] та [PERSON] відсутній спір щодо користування земельною ділянкою, суд вважає, що його вимоги також не підлягають до задоволення, тим паче, що вказана земельна ділянка перебуває в оренді, як уже зазначалося вище. Вирішуючи питання про виділення позивачці [PERSON] частини складу а-1-1 та складу а-ІІІ-1 суд вважає за необхідне покласти на неї роботи по облаштуванню дверного отвору зі складу а-ІІІ-1 у частину складу а-1-1 та із складу а-1-1 на вулицю, а також закриття дверного отвору із приміщеня а-ІІІ-1 на вулицю, а проведення перегородки у складі а-1-1 покласти на відповідача [PERSON] Вирішуючи питання про задоволення вимог сторін суд вважає за необхідне стягнути на їх користь понесені витрати під час розгляду справи, підтверджені відповідними документами, та пропорційно до задоволених вимог, а саме: на користь [PERSON] витрати з інформаціно-технічного забезпечення , витрати по оплаті державного мита, витрати по наданні юридичної допомоги, оплати експертизи, але зважаючи на ті обставини, що вимоги [PERSON] задовольняються частково, понесені витрати по справі також стягнути частково в розмірі 482 грн.47 коп., на користь [PERSON] витрати по платі державного мита по справі інформаційно-технічного забезпечення в повному обсязі, виходячи із повного задоволення його вимог. Оскільки вимоги [PERSON] не підлягають до задоволення в повному обсязі суд також не знаходить підстав для відшкодування понесених ним витрат по справі , як при розгляд справи у суді першої інстанції, так і Апеляційним судом . Відповідачем [PERSON] був наданий відповідний договір банківського вкладу у національній валюті про відкриття відповідного рахунку, у зв»язку з чим суд вважає за необхідне , з метою забезпечення позову та подальшого виконання даного рішення, накласти на нього арешт. На підставі наведено,

Outcome: partial