Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідачів - Верховинської селищної ради, [PERSON]., [PERSON] про визнання незаконним рішення самоврядного органу. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, суду пояснила, що з 1988 року проживає в м. Чернівці разом із своєю сім'єю, а народилася в селищі Верховина. В Верховині проживає її мати [PERSON] Рішенням Верховинської селищної ради від 26 лютого 2008 року було відмовлено їй в наданні земельної ділянки під будівництво в розмірі 0,07 га за адресою смт. Верховина присілок Швейково. Вважає дане рішення самоврядного органу таким, що винесене незаконно та необґрунтовано. Незаконність та необґрунтованість даного рішення полягає в наступному. Так Верховинська селищна рада приймаючи дане рішення попередньо не з'ясувала чи даною земельною ділянкою на даний час хтось користується, адже з 1985 року даною земельною ділянкою користувалися постійно її батьки, а з 03.08.2007 року згідно рішення Верховинської селищної ради № 2436 від 03.08.2007 року дану земельну ділянку передано для індивідуального житлового будівництва їй. Дану обставину, що її батьки користувалися даною земельною ділянкою протягом всіх останніх років, можуть ствердити сусіди. Такими діями самоврядного органу порушено ст.ст. 27,28,39,43 Земельного кодексу України (в редакції 1960 р.) в яких зазначено, що втручання в діяльність землекористувачів, пов'язаних з використанням землі, з боку державних, господарських та інших органів і організацій забороняється, за винятком випадків порушення власниками землі та землекористувачами земельного законодавства. Нею при користуванні даної земельної ділянки порушень законодавства не допускалось, а тому в селищної ради не було законних підстав для того щоб позбавляти її права на користування даною земельною ділянкою. На даний період частковою частиною спірної земельної ділянки користуються відповідачі [PERSON]. та [PERSON]., які самовільно, без її відома не дозволяють їй використати своє право на використання земельної ділянки під індивідуальне будівництво, так як там вони посадили грядки. Просить визнати нечинним рішення Верховинської селищної ради від 26 лютого 2008 року про відмову в наданні земельної ділянки під індивідуальне житлове будівництво та заборонити [PERSON]. і [PERSON]. користуватися земельною ділянкою в розмірі 0,07 га за адресою смт. Верховина присілок Швейково. Представник відповідача Верховинської селищної ради Савчук З.В. пред'явлений позов визнав частково, суду пояснив, що без попереднього погодження меж рішенням Верховинської селищної ради 03.08.2007 року позивачці надано земельну ділянку в розмірі 0,07 га якою користувалася її мати і яка передала на користь позивачки цю земельну ділянку під індивідуальне будівництво. Однак при виготовленні технічних документів між позивачкою і відповідачами [PERSON]., [PERSON]. виник спір із-за надання земельної ділянки позивачці, так як протягом багатьох років частиною земельної ділянки користувалися вони, а тому сесія селищної ради від 26 жовтня 2007 року відмовила позивачці в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва в зв'язку з відсутністю висновку експертизи обласного головного управління земельних ресурсів, підписів погодження та з якою метою технічна документація проекту землеустрою та містобудівне обґрунтування передано в селищну раду. 26 лютого 2008 року на сесії селищної ради вирішувалося питання надання спірної земельної ділянки [PERSON]., [PERSON], [PERSON]., та [PERSON]. Рішенням чотирнадцятої сесії п'ятого демократичного скликання вище вказаним громадянам в наданні земельної ділянки відмовлено і рекомендовано звернутися з цього приводу в суд. Просить в позові частково відмовити, а саме в тій частині в якій земельною ділянкою користуються відповідачі [PERSON]. та [PERSON]. Відповідач [PERSON]. позов не визнала, суду пояснила, що з 1988 року, як отримала квартиру, вона разом із батьками відповідача [PERSON] виробила земельну ділянку із смітника. ЇЇ покійний чоловік завіз на ці грядки землю і вона з тих пір користується нею під грядками провівши огорожу. Ця частина земельної ділянки становить біля 0,01 га. Спірною земельною ділянкою ніколи не користувалися батьки позивачки, так як вони тільки використовували іншу частину земельної ділянки під випас овець і ніколи її не обробляли. Побачивши, що вони з [PERSON] обгородили свої грядки, батьки [PERSON] теж пізніше поставили огорожу пасовища., а тому при наданні земельної ділянки під будівництво позивачці, селищна рада не з'ясувала, якою частиною земельної ділянки хто користувався і після прийнятого першого рішення про надання землі позивачці, другим рішенням відмовили позивачці в затвердженні проекту землеустрою на земельну ділянку так як вони не підписували про суміжне користування. З цих підстав зверталися в селищну раду про надання їм земельної ділянки в користування так як протягом багатьох років користуються, однак селищна рада відмовила їм в наданні земельної ділянки і рекомендували звернутися в суд з цього приводу. Просить в позові відмовити. Відповідач [PERSON]. позов не визнав, суду пояснив, що його батько був військовозобов'язаний і переїхали проживати в селище Верховина в 1976 році. Так як мати завжди говорили щоб виробити грядки, то батько із смітника землю очистив та з 1988 року виробили грядки, тобто окультурив землю, яка була непридатна на той час для використання. На цих землях зробили грядки і користуються до сьогоднішнього дня. А тому знаючи, що вироблену земельну ділянку селищною радою надано рішенням позивачці, він теж звернувся із заявою до селищної ради про надання йому земельної ділянки за давністю користування. Рішенням сесії як йому, так і [PERSON]., а також [PERSON]- матері позивачки і позивачці відмовлено в наданні спірної земельної ділянки та рекомендовано звернутися в суд з приводу цього спору. Просить в позові позивачці відмовити. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши сторони, прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення із наступних підстав. Відповідно до ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить надання земельних ділянок , обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства, інформування населення щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок, вирішення земельних спорів і т.д. В судовому засіданні встановлено із пояснень позивачів [PERSON]., [PERSON] а також свідків: [PERSON], [PERSON].,[PERSON]., [PERSON]., про те, що спірною земельною ділянкою користувалися [PERSON]. та [PERSON]. із 1988 року, яку вони окультурили, та що на цій земельній ділянці раніше знаходився громадське сміттезвалище. Після окультурення земельної ділянки, землекористувачі огородили її і постійно користувалися нею використовуючи під вирощуванням с/г культур. Даною земельною ділянкою ніколи не користувалася позивачка [PERSON], а також не користувалися спірною земельною ділянкою і батьки позивачки. Судом встановлено, що батьки позивачки користувалися (пасовиськом), тобто земельною ділянкою яка межу віз земельними ділянками відповідачів [PERSON]. та [PERSON], а тому підстав для надання позивачці земельної ділянки у сільської ради було тільки право на ту земельну ділянку, якою користувалися батьки позивачки, тобто пасовища. При затвердженні позивачці проекту землеустрою, селищна рада відмовила в такому затвердженні, так як не було згоди на користування суміжними землекористувачами , а також з приводу надання земельної ділянки виник спір вирішення якого входить до компетенції селищної ради. Також судом встановлено, що позивачка після надання їй земельної ділянки рішенням сесії від 03.08.2007 року не приступала до її використання та теж не відводилася їй на місцевості, а тому підстав для визнання рішення сесії селищної ради від 26 лютого 2008 року неправомірним не має, таке рішення прийняте на вирішення земельного спору, який виник між землекористувачами, рішення сесії від 03.08.2007 року про надання [PERSON]. земельної ділянки під будівництво було прийняте з порушенням вимог земельного законодавства, не встановлювалося хто користувався і користується земельною ділянкою до прийняття такого рішення і на яких умовах, та не відводилася на місцевості в натурі. Ст.. 116 ЗК України передбачено підстави набуття права власності на землю і здійснюються шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування та ст. 125 ЗК України передбачено виникнення права власності та прав користування земельною ділянкою. Таких прав позивачка не набула. Ст.. 119 ЗК України передбачене набуття права на земельну ділянку за давністю користування (набувальна давність), що встановлено в судовому засіданні по користуванню землекористувачами [PERSON]. та [PERSON] які добросовісно, відкрито і безперервно користуються частиною спірної земельної ділянки в розмірі до 0,016 га, а також [PERSON] (мати позивачки [PERSON]) частково в розмірі 0,044 га на яку може претендувати позивачки. Ст.158,159 ЗК України передбачено вирішення земельних спорів органами місцевого самоврядування, а тому при прийнятті рішення сесією сільської ради 26.02.2008 року відмовлено в наданні [PERSON]. земельної ділянки під індивідуальне будівництво і прийняте в межах компетенції селищної ради. При таких обставина позов [PERSON] не підлягає до задоволення.

Outcome: dismissed