Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на нежиле приміщення горища №573, що розташоване у житловому будинку [ADDRESS], загальною площею 265,5 кв.м. Позивач просить визнати за ним право власності на зазначене нежиле приміщення горища, обґрунтовуючи свої вимоги положеннями Рішення Конституційного Суду України № 4-рп/2004 від 02.03.2004р. Відповідач - [PERSON] надав суду заяву, якою позов [PERSON] визнав. Позивач, відповідно до ст. 158 ЦПК України просив справу розглядати за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], на підставі договору дарування від 04.10.2007 року, реєстровий номер 3275, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімоновою О.Ю. Право власності зареєстровано в КП „ОМБТІ та РОН” 15.10.07 р. за № 293 в кн. 647пр-10. Над зазначеною квартирою [NUMBER] розташоване горище №573 загальною площею 265,5 кв.м., яке використовується позивачем у побутових цілях. Станом на 2003 рік власником зазначеної квартири була [PERSON], яка маючи намір викупити зазначене приміщення горища у Одеської міської ради, отримала на це згоди співвласників, відповідні узгодження УАМ від 25.11.03 р. за № 1548/п, Управління з питань охорони об'єктів культурної спадщини від 24.11.03р. № 260/вих., Приморської районної адміністрації від 01.12.03р. за № 7626, Управління пожежної безпеки та АРР МНС України в Одеській області від 18.11.03р. за № 16/1/1147 та рішення Одеської міської ради за № 2196-ХХІV від 04.02.04р. «Про перелік об'єктів комунальної власності територіальної громади м. Одеси, що підлягають приватизації та відчуженню в 2004 році». Відповідно до рішення ОМР горище №573, загальною площею 265,5 кв.м. увійшло у перелік об'єктів, що підлягають відчуженню у 2004 році. Після прийнятого рішення було постановлене рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням [PERSON] та інших громадян про офіційне тлумачення положень пункту 2 статті 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та за конституційним поданням 60 народних депутатів України про офіційне тлумачення положень статей 1, 10 цього Закону № 4-рп/2004 від 02.03.2004р. Відповідно до договору дарування від 04.10.07 року, власником квартири [ADDRESS] є [PERSON], що підтверджується реєстрацією права власності КП „ОМБТІ та РОН” за № 293 в кн. 647пр-10 від 15.10.2007 року. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду це відчуження квартир (будинків), кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Відповідно до ч.2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 4-рп/2004 від 02.03.2004р. суд приходить до висновку, що нежиле приміщення горища №573, що розташоване у житловому будинку [ADDRESS], загальною площею 265,5 кв.м. має статус допоміжного приміщення та є власністю всіх жильців цього будинку. Таким чином, спірне нежиле приміщення горища відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та рішення Конституційного Суду України передається безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Відповідно до ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Співвласники нежилого приміщення горища, якими є власники квартир будинку [ADDRESS] надали згоду та не заперечували проти оформлення права власності на горище над квартирою [NUMBER] у будинку [ADDRESS] за позивачем, про що підписали відповідні заяви. Відповідач, який також є співвласником спірного горища надав суду заяву, відповідно до якої позов визнав. Відповідно до довідки КП «Житлово-комунальний сервіс «Портофранківський» від 09.06.08р. за № 6489 в даному приміщенні горища комунікаційні мережі відсутні. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. Враховуючи, що, в даному приміщенні горища комунікаційні мережі відсутні та права співвласників нежилого приміщення горища, якими є власники квартир будинку [ADDRESS] не порушені, оскільки вони всі надали згоду та не заперечували проти того, щоб позивач оформив право власності на горище над квартирою [NUMBER] у будинку [ADDRESS] на себе та відповідно до рішення Конституційного Суду України суд дійшов висновку, про відсутність перешкод для задоволення позову. Згідно зі ст. 217 ЦК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Outcome: approved