Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-28 00:00:00

Сторони перебували у трудових відносинах з 11.12.2004 року по 12.04.2005 року і позивач був звільнений з підприємства за ст. 38 КЗпП України. При звільнені з ним не був зроблений повний розрахунок за відпрацьований період. Від 16.05.2006 року Краснолуцьким міським судом було винесено рішення про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість з заробітної плати, компенсації за втрату частини заробітної плати та середній заробіток за період з 12.04.2005 року по травень 2006 року, на момент звернення позивача до суду. На теперешній час відповідач не сплатив позивачу заборгованість з заробітної плати та розрахункові суми, посилаючись на відсутність коштів на підприємстві. Тому позивач звернувся до суду з дійсним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за період з червня 2006 року по червень 2008 року за затримку розрахунку у сумі 8425 грн. та моральну шкоду у розмірі 2000 грн. У відкритому судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про місце та час слухання справи повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про отримання судової повістки. Про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності від відповідача не надходило. Тому суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Вислухавши позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим задоволенню у повному обсязі виходячі з наступного. Як видно з матеріалів справи позивач був звільнений з підприємства 12.04.2005 року за власним бажанням. У нього була заборгованість з заробітної плати у сумі 693 грн. 39 коп., що підтверджується довідкою, виданою підприємством. Заборгованість по заробітній платі, компенсація, середній заробіток за затримку розрахунку на травень місяць 2006 року вже стягнуті з відповідача за рішенням Краснолуцького міського суду за № 2-2230/06 від 16.05.2006 року. У кінці 2006 року відповідач був реформований та переданий на баланс комунальному автотранспортному підприємству № 032805 м. Красний Луч. Але й правоприємник не сплачує позивачу розрахункові суми. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України “Про практику застосування судами України законодавства “Про оплату праці” № 13 від 24.12.1994 року у випадку, якщо при звільненні працівникові не була виплачена заробітна плата, що була нарахована йому за час роботи на підприємстві, то суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день фактичної виплати заборгованості, якщо підприємство не доведе відсутність провини в затримці розрахунку. Сама по собі відсутність коштів на підприємстві не виключає його відповідальності. Позивач був звільнений з підприємства 12.04.2005 року. Його середньомісячна заробітна плата на момент звільнення складає 337 грн. Сума середнього заробітку за затримку розрахунку складає за період з червня 2006 року по червень 2008 року - на час розгляду справи - 8425 грн., виходячі з розрахунку 337 грн. х 25 місяців Суд, визнає вірними розрахунки середнього заробітку, тому позовні вимоги належать повному задоволенню. Крім того, суд вваажає, що діями відповідача позивачу була спричинена моральна шкода, яку він оцінює у 2000 грн., оскільки позивач є інвалідом 11 групи, нервував з приводу відсутності грошей, вимушений був прикладати додаткових зусиль для організації свого життя у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати. Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір у сумі 51 грн. та витрати інформаційно-технічного розгляду справи у розмірі 30 грн На підставі викладеного,

Outcome: approved