Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-03 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до дочки та колишньої дружини позивача [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] посилаючись на те, що в 1989 році відповідачка з дочкою добровільно залишила спірне житло, переїхала жити до своєї матері і з цього часу в квартирі не з'являється, нею не цікавиться і участі в утриманні квартири не приймає. В судовому засіданні позивачі позов підтримали. Відповідачі позов не визнали, звернулися до суду зі зустрічним позовом (а.с. 24) про поновлення їх порушеного права та вселення до спірної квартири посилаючись на те, що в 1986 році вона одружилася з відповідачем [PERSON] і вселилася в спірну квартиру, де й була прописана. Після народження в 1989 році доньки сімейні відносини між нею та чоловіком стали дуже напруженими, оскільки [PERSON] зловживав спиртними напоями, не працював, вихованням дитини не займався, внаслідок чого в 1997 році вони розірвали шлюб, але до 2005 року вона продовжувала жити з відповідачем однією сім'єю в спірній квартирі. З метою позбавлення її прописки та права користування спірним жилим приміщенням [PERSON] в нетверезому стані вчиняв сварки, внаслідок яких вона була вимушена з донькою ночувати у знайомих. Щоб уникнути викликів міліції мати відповідача - [PERSON] запропонувала їй з донькою тимчасово пожити в її квартирі [ADDRESS], і кожного разу, після сварок з [PERSON] вона з донькою ночувала в квартирі свекрухи, потім тимчасово перейшла туди жити. Позивачка вважала, що відповідачі вчиняли стосовно неї та її доньки неправомірні дії та створили їм перешкоди в користуванні спірним житлом. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] зустрічний позов підтримала. Відповідачка [PERSON] про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, про що свідчить корінець судової повістки на її ім'я, яку було вручено для передачі члену її родини - її матері [PERSON] під особистий підпис (а.с. 35), в судове засідання не з'явилася, заперечень проти позову не надала, заяви про відкладання розгляду справи від неї до суду не надходило. За таких обставин суд вважав за можливе розглянути справу у її відсутність. Представники третіх осіб - Орджонікідзевської районної в м. Харкові ради та КП «Жилкомсервіс» м. Харкова в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені, звернулися до суду з заявами про розгляд справи в їх відсутність, при прийнятті рішення по справі покладалися на розсуд суду (а.с. 13, 36) Вислухавши сторони, свідків, вивчивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд вважає, що первісний позов підлягає задоволенню, а зустрічний позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що спірним житловим приміщенням є житлова кімната площею 17,6 кв.м., розташована в двокімнатній комунальній квартирі [ADDRESS], яка не приватизована і знаходиться на балансі КП «Жилкомсервіс» м. Харкова. В спірній кімнаті зареєстровані позивач [PERSON] та його колишня дружина - відповідачка [PERSON], а також їх повнолітня дочка - відповідачка [PERSON] Іншу житлову кімнату площею 9,6 кв.м. в цій комунальній квартирі займає позивач [PERSON] Наведені обставини підтверджуються довідкою про склад сім'ї та реєстрацію (а.с. 6) та рішенням Орджонікідзевського райвиконкому м. Харкова № 181/7 від 16 травня 1989 року про відкриття окремих особових рахунків на квартиру (а.с. 39). В 1986 році позивач [PERSON] одружився з відповідачкою [PERSON] і вселив її в спірну квартиру, після чого 22 липня 1988 року її було в ній у встановленому порядку зареєстровано. Рішенням Орджонікідзевського райвиконкому м. Харкова № 181/7 від 16 травня 1989 року на ім'я [PERSON] на його родину, яка складалася з нього та його дружини [PERSON], в спірній квартирі було відкрито окремий особовий рахунок на кімнату житловою площею 17,9 кв.м. (а.с. 39). 14 грудня 1989 року у сторін народилася донька - відповідачка - [PERSON] і після цього, зі згоди матері позивача [PERSON], забравши усі свої речі зі спірної квартири, добровільно, позивач [PERSON], відповідачка [PERSON] та їх донька перейшли жити в квартиру [PERSON], яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В 1997 році відносини між сторонами погіршилися і з ініціативи відповідачки [PERSON] їх шлюб було судом розірвано, в зв'язку з чим позивач [PERSON] повернувся проживати в спірну кімнату, а відповідачка повертатися з ним до спірної квартири відмовилася і з донькою залишилася проживати в квартирі [PERSON], де і живе до теперішнього часу, сплачуючи квартирну плату та комунальні послуги за цю квартиру. Щодо участі [PERSON] в оплаті квартирної плати та комунальних послуг за спірну квартиру, то, як вона визнала в судовому засіданні, вона ніколи їх не сплачувала, оскільки квартирою не користувалася і не цікавилася, а регулярно платила лише за те житло, яким користувалася, тобто за квартиру [ADDRESS]. Наведені обставини встановлені судом на підставі пояснень свідків [PERSON] і [PERSON], які пояснили в судовому засіданні, що протягом останніх щонайменше десяти років, а взагалі, починаючи з 1989 року, вони жодного разу не бачили відповідачку [PERSON] або її доньку ні в спірній квартирі, ні в під'їзді, ні біля їх будинку. Їм відомо, що в спірній квартирі живуть брати [INFO], до 1989 року жила їх мати. Ніколи ніяких конфліктів щодо користування цією квартирою ні між братами, ні між ними та будь - ким - не було. Відповідачка [PERSON] з 1989 року в квартирі не живе і ніякого її майна в ній нема. Суд не має підстав не довіряти поясненням цих свідків, оскільки вони нічим не зацікавлені в результатах розгляду справи, а, крім того, їх пояснення співвідносяться з іншими доказами по справі, а саме: - актом перевірки проживання відповідачів в спірній квартирі від 08 квітня 2008 року, складеного за участю сусідів [PERSON] і [PERSON] та представників житлово - експлуатаційної організації, згідно якого відповідачі в спірній квартирі не проживають (а.с. 4); - копією свідоцтва про розірвання шлюбу, з якої вбачається, що позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] оформили розірвання шлюбу в органах РАЦС 14 грудня 2005 року (а.с. 5); - довідкою про склад сім'ї та прописку, з якої вбачається, що відповідачі разом з позивачем [PERSON] зареєстровані в кімнаті жилою площею 17,6 кв.м. комунальної квартири [ADDRESS], і їх сусідом є позивач [PERSON], який займає кімнату жилою площею 9,6 кв.м.(а.с. 6); - копіями квитанцій про сплату квартирної плати та комунальних послуг позивачем [PERSON] за спірну квартиру (а.с. 10, 11); - квитанціями про сплату квартирної плати та комунальних послуг відповідачкою [PERSON] за квартиру [ADDRESS] за останні три роки (а.с. 26 - 31); - копією рішення Орджонікідзевського райвиконкому м. Харкова № 181/7 від 16 травня 1989 року, відповідно до якого на ім'я позивача [PERSON] на його родину, яка складалася з нього та його дружини [PERSON], в спірній квартирі було відкрито окремий особовий рахунок на кімнату житловою площею 17,9 кв.м. (а.с. 39). Відповідно до ст. 71 ЖК України “При тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разу спору - судом”. На підставі наданих позивачами доказів та відповідно до ст. ст. 71, 72 ЖК України, суд вважає, що відповідачі відсутні в спірному житловому приміщенні протягом більше ніж шести місяців без поважних причин, і визнає їх такими, що втратили право користування спірним житловим приміщенням. Судом не встановлено обставин, які б свідчили про поважність причин відсутності відповідачів в спірному житловому приміщенні, і суд не вбачає підстав для продовження цього строку виходячи з наступного… Суд не може прийняти до уваги посилання відповідачки [PERSON] на те, що позивачі вчиняли стосовно неї та її доньки неправомірні дії та створили їм перешкоди в користуванні спірним житлом, оскільки ніяких доказів в підтвердження цього ствердження відповідачі суду не надали, і, як визнала в судовому засіданні сама відповідачка [PERSON], вона ніколи, нікуди не зверталася ні с письмовими, ні з усними заявами щодо вчинення ким ось з позивачів відносно них неправомірних дій чи порушення позивачами їх прав на користування спірним жилим приміщенням. Також відповідачка [PERSON] визнала в судовому засіданні, що в спірній квартирі нема майна, яке б належало їй або її дочці, оскільки ще в 1989 році вона добровільно забрала з квартири усі свої речі і більше їх в квартиру завозити навіть немала наміру. Також суд не може прийняти до уваги і пояснення відповідачки [PERSON] стосовно того, що протягом останніх дев'ятнадцяти років вона періодично жила в спірній квартирі, зберігаючи за собою право на користування жилим приміщенням, оскільки відповідачі не тільки надали суду ніяких доказів в підтвердження цих обставин, а, навпаки, відповідачка [PERSON] в судовому засіданні визнала, що вона взагалі не може пригадати, коли останній раз була в спірній квартирі, і не змогла повідомити суду про внутрішній стан квартири і розташування в ній меблів та спальних місць. Посилання відповідачки [PERSON] на те, що вона не мала можливості протягом кількох років жити в спірній квартирі, оскільки в ній проживав брат її чоловіка - позивач [PERSON] з дружиною, також не може бути враховано судом в якості поважної причини відсутності відповідачки протягом дев'ятнадцяти років в спірному жилому приміщенні, оскільки згідно рішення Орджонікідзевського райвиконкому м. Харкова № 181/7 від 16 травня 1989 року в користування позивача [PERSON] в цій квартирі було надано житлову кімнату площею 9,6 кв.м., а не кімнату жилою площею 17,6 кв.м., в якій відповідачка [PERSON] з донькою були зареєстровані. Наведені обставини визнані відповідачкою і відповідно до ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають. На підставі викладеного слід дійти висновку, що протягом останніх дев'ятнадцяти років позивачами не було вчинено ніяких неправомірних дій чи створено перешкод щодо обмеження або порушення прав відповідачів на користування спірним жилим приміщенням, тому суд і не вбачає підстав для задоволення зустрічного позову [PERSON] та [PERSON] про поновлення їх порушеного права та вселення в спірну квартиру. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів слід стягнути в рівних частках на користь позивача [PERSON] сплачені ним судові витрати по справі, які складаються з судового збору в розмірі 8 грн. 50 коп. та витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 7 грн. 50 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved