Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-14 00:00:00

24 червня 2008 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про зобов'язання до видачі трудової книжки або її відновлення, стягнення грошової компенсації за невикористані відпустки в сумі 1 090 грн. і моральної шкоди в сумі 6 000 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що у березні 2005 року він влаштувався на роботу механіка автопарку у ТОВ «Автоквант», де працював до 6 березня 2008 року. Після звільнення позивач неодноразово звертався до керівника ТОВ «Автокран» [PERSON]. з вимогою видати йому трудову книжку, але ці вимоги були залишені без задоволення. А тому він просить зобов'язати відповідача видати йому трудову книжку, а в разі втрати - відновити її. Крім цього, за період 2007-2008 років позивач з вини керівника підприємства не отримував відпустку. Сума грошової компенсації за невикористані відпустки склала 1 090 грн., які позивач просить стягнути з відповідача. Порушення відповідачем конституційних прав позивача призвело до моральних страждань останнього, які він оцінює в 6 000 грн. і просить стягнути із відповідача. В судовому засіданні позивач [PERSON]. уточнив розмір свої позовних вимог. Просив зобов'язати відповідача видати йому трудову книжку, а в разі втрати - відновити її, а також стягнути 3 000 грн. моральної шкоди, відмовившись при цьому від своїх позовних вимог в частині стягнення компенсації за невикористані відпустки в сумі 1 090 грн. Представники відповідача [PERSON]. і [PERSON]. позов не визнали, мотивуючи свої заперечення тим, що при оформленні на роботу позивач [PERSON]. трудову книжку не подавав, а тому йому була виписана нова трудова книжка, в якій було зроблено запис про роботу у ТОВ «Автоквант» і яка була надіслана позивачу поштою. Позов про відшкодування моральної шкоди представники відповідача також не визнали в повному обсязі вважаючи, що їхніми діями моральна шкода позивачу спричинена не була. Суд, заслухавши позивача, представників відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що 25 березня 2005 року наказом директора ТОВ «Автоквант» [PERSON]., згідно поданої заяви, надання відповідних документів та після задовільних результатів співбесіди, був прийнятий на роботу механіком зі ставкою в розмірі мінімальної заробітної плати (а. с. 40-41). Згідно наказу директора ТОВ «Автоквант» №5 від 6 березня 2008 року [PERSON]. був звільнений з роботи за власним бажанням на підставі поданої ним заяви (а. с. 39, 42). Починаючи з 14 січня 2003 року в ТОВ «Автоквант» ведеться книга обліку та руху трудових книжок і вкладишів до них, в якій відомості про одержання трудової книжки позивача відсутні (а. с. 29-35). З приводу додержання директором ТОВ «Автоквант» [PERSON]. вимог діючого трудового законодавства, в тому числі і порядку обліку та руху трудових книжок, проводились перевірки спеціалістами територіальної державної інспекції праці у Сумській області і прокуратурою Білопільського району (а. с. 6-7), в ході яких не було встановлено факт підроблення посадовими особами підприємства книги обліку та руху трудових книжок і вкладишів до них, як про це стверджує [PERSON]. А тому суд критично відноситься до таких тверджень позивача і приймає книгу обліку та руху трудових книжок і вкладишів до них ТОВ «Автоквант» як доказ. Згідно акту перевірки територіальної державної праці у Сумській області №18-01-055/632 від 29 травня 2008 року особова картка [PERSON]. на підприємстві відсутня, а тому встановити факт наявності на підприємстві його трудової книжки неможливо (а. с. 43-44). Судом також встановлено, що позивачу посадовими особами ТОВ «Автоквант» була виписана нова трудова книжка із записом про роботу на підприємстві за період із 25 березня 2005 року по 6 березня 2008 року, яка була надіслана позивачу рекомендованим листом із повідомленням 19 червня 2008 року (а. с. 25, 36). Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON]. показав, що при оформленні у березні 2005 року на роботу механіка в ТОВ «Автоквант» позивач у його присутності передав особисто директору підприємства загорнуті у файл копію паспорта, ідентифікаційного коду і трудову книжку. Крім цього [PERSON]. також показав, що він разом із представником відповідача по справі [PERSON]. були рівноправними співвласниками ТОВ «Автоквант». Починаючи з 2003 року між ним та [PERSON]. виникали постійні непорозуміння з приводу ведення спільного бізнесу. Вказане свідчить про те, що між свідком [PERSON]. і представником відповідача [PERSON]. існують неприязні стосунки, а тому оцінює його покази критично і не бере до уваги. Таким чином, в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт надання позивачем як при працевлаштуванні у ТОВ «Автоквант» так і вподальшому трудової книжки, а тому його вимоги про зобов'язання відповідача видати трудову книжку, а в разі втрати - відновити її задоволенню не підлягають. Позивач [PERSON]. просить стягнути із відповідача 3 000 грн. моральної шкоди, яка полягає у моральних стражданнях, пов'язаних із невидачею йому трудової книжки. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Але у зв'язку із тим, що в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт порушення відповідачем прав позивача, вимоги останнього про стягнення 3 000 грн. моральної шкоди задоволенню не підлягають в повному обсязі. На підставі викладеного

Outcome: dismissed