Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-01 00:00:00

07.11.2007 року позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просять зобов'язати відповідачку [PERSON] не перешкоджати у користуванні [ADDRESS]та зобов'язати Суворовський РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області зняти її з реєстраційного обліку, посилаючись на те, що зазначена квартира належить їм на праві особистої власноті, відповідачка [PERSON] зареєстрована у квартирі як колишня дружина їх сина (онука) [PERSON], однак у квартирі не проживає з 2001 року, її реєстрація перешкоджає позивачам у можливості розпорядження квартирою, позивачі несуть додаткові витрати по оплаті комунальних послуг, тому вони вимушені звернутися до суду. У судовому засіданні позивачі та їх представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи були своєчасно повідомлені в установленому законом порядку, про причини неявки відповідачка [PERSON] суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за її відсутності до суду не надходило, із зустрічним позовом до суду не зверталася. Представник Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області просила розглядати справу за її відсутності через зайнятість в іншому судовому засіданні, думку щодо позову не висловила. Зі згоди позивачів та їх представника, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши позивачів та їх представника, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні й матеріалів, що є в справі, позов підлягає задоволенню. Так, у судовому засіданні встановлено, що [ADDRESS]належить позивачам на праві спільної часткової власності на підставі договору-дарування, посвідченого 25.03.1996 року [PERSON], приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу. Відповідачка [PERSON] співвласником квартири не являється, у квартирі зареєстрована з 09.10.1998 року у якості невістки (дружини сина позивачів [PERSON] та онука позивачки [PERSON]) - [PERSON], котрий також зареєстрований у квартирі, однак у квартирі не проживає, забравши усі свої речі виїхала з квартири разом з дочкою у 2001 році та на даний час мешкає за іншою адресою у м.Одесі, за якою й отримувала особисто судові повістки. Шлюб між [PERSON] та відповідачкою [PERSON] розірваний 19 червня 2007 року, актовий запис №315 по Першому відділу РАЦС Суворовського районного управління юстиції міста Одеси (а.с.10). Від добровільного зняття з реєстраційного обліку в установленому законом порядку відповідачка [PERSON] ухиляється. Реєстрація відповідачки [PERSON], котра не проживаює у квартирі позивачів та не сплачує комунальні послуги, перешкоджає їм у здійсненні права власності у повному обсязі і можливості розпорядження даним майном - продажу, дарування, обміну, вони вимушені нести додаткові витрати по оплаті комунальних послуг, оскільки нарахування здійснюються у відповідності до кількості зареєстрованих осіб. Відповідно до ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно вимог ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ст.391 ЦК України передбачає, що власник майна може вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.6 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні” від 11 грудня 2003 року, який відповідно до Конституції України регулює відносини, пов'язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, при зміні місця проживання в межах адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюється повноваження органу реєстрації, особа, яка зареєструвала місце проживання, або її законний представник повинні письмово повідомити про це відповідний орган реєстрації протягом семи днів. Згідно ст.7 зазначеного Закону, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані, регулюються нормами ст.ст.29, 319, 391 ЦК України, Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні” від 11 грудня 2003 року, і підлягають задоволенню, оскільки вказана квартира належить позивачам на праві власності на законних підставах і вони можуть вимагати усунення перешкод у здійсненні права власності. На підставі встановленого, відповідно до вимог ст.ст.29, 319, 391 ЦК України, ст.ст.6, 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні” від 11 грудня 2003 року

Outcome: approved