Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-23 00:00:00

ПП [PERSON]звернувся до суду з позовом, в якому вказує, що [PERSON]. з вересня 2007 року по лютий 2008 року працювала продавцем непродовольчих товарів в належному йому магазині "Анастасія". З останньою 12 вересня 2007 року було укладено договір про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження ввірених їй матеріальних цінностей. При проведених інвентаризаціях матеріальних цінностей, які відбулися 27 січня 2008 року та 01 березня 2008 року, було встановлено нестачу матеріальних цінностей на суму 2160,38 грн. та 2756,40 грн. відповідно. Вказані суми були в рівних частинах віднесені на відповідача та іншого продавця. [PERSON]. завдані збитки відшкодувала частково, в сумі 1004,85 грн., а залишок в сумі 1453,54 грн. відшкодувати відмовляється. В позові позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь 1453,54 грн. в рахунок відшкодування завданих недостачею матеріальних цінностей збитків. Представник позивача - [PERSON] в попередньому судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. В судове засідання позивач та його представник не з'явилися. В адресованій суду заяві представник позивача просить справу розглянути у їх відсутність. Відповідач [PERSON]. у встановленому законом порядку була повідомлена про попередній розгляд справи, про що свідчить поштове повідомлення від 10.04.2008 року, з якого вбачається що вона особисто, за вказаною в позові адресою, отримала повідомлення суду, але в попереднє судове засідання не з'явилася, про причину своєї неявки суду не повідомила. Направлена на адресу відповідача ухвала про призначення справи до судового розгляду, була повернута до суду з відміткою пошти, що адресат за вказаною адресою не проживає. Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Згідно ч. 2 вказаної статті, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. У зв'язку з вищевказаним, суд вважає, що відповідач [PERSON]. в судове засідання не з'явилася без поважної причини, про час та місце розгляду справи повідомлена судом у встановленому законом порядку, у зв'язку з чим суд розглядає справу заочно, на підставі наявних в матеріалах справи доказах. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. 12 вересня 2007 року між приватним підприємцем [PERSON]та [PERSON]. було укладено трудовий договір, за яким остання була прийнята на роботу продавцем непродовольчих товарів магазину "Анастасія". Цього ж дня між сторонами було укладено договір про повну матеріальну відповідальність відповідача за незабезпечення збереження ввірених їй матеріальних цінностей. При проведених інвентаризаціях матеріальних цінностей, які відбулися 27 січня 2008 року та 01 березня 2008 року, було встановлено нестачу матеріальних цінностей на суму 2160,38 грн. та 2756,40 грн. відповідно (інвентаризаційні відомості від 27 січня 2008 року № 7 та від 01 березня 2008 року № 8). Згідно з ч. 1 ст. 130 Кодексу законів про працю України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. Статтею 134 Кодексу законів про працю України встановлено, що працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадку, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. У зв'язку з тим, що продавцями в магазині працювало дві особи, то з відповідача підлягає стягненню половина суми нестачі, що з вирахуванням добровільно сплаченої суми, становить 1453,54 грн. Судові витрати суд вважає необхідним віднести на відповідача.

Outcome: approved