Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду 29 березня 2007 року з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, посилаючись на те, що 02 грудня 2006 року в м. Лозова Харківської області водій [PERSON]., який в той час був працевлаштований від Лозівського центру зайнятості наслелення таксистом по трудовому договору у приватного підприємця [PERSON]., керуючи автомобілем марки ВАЗ-2101, державний номер [NUMBER], та рухаючись по другорядній дорозі по вул. Дружба, допустив зіткнення з автомобілем марки AUDI 8 під його керуванням, державний номер [NUMBER], який рухався по головній дорозі по вул. Орджонікідзе в місті Лозова. Вказана ДТП сталась з вини [PERSON]., який не надав йому переваги в русі, що підтверджується постановою судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 22 грудня 2006 року про притягнення його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу. Позивач зазначає, що його автомобіль був приведений у непридатний стан. Згідно звіту № 70/2007 дослідження спеціаліста-автотоварознавця від 08 лютого 2007 року матеріальний збиток завданий його автомобілю внаслідок зазначеної ДТП складає 103407грн.84 коп. За послуги спеціаліста-автотоварознавця по визначенню матеріальних збитків ним було сплачено 330 грн, які він просить стягнути з відповідача. Крім того, пошкодженням автомобіля йому була завдана моральна шкода, яку він оцінює в 5000 грн. і при тому посилається на те, що внаслідок аварії він переніс нервовий стрес, позбавлений можливості пересуватися на автомобілі в межах України, користуватися ним, погіршився стан його здоров`я, загострилася хронічна хвороба, на обліку з якою він перебуває в обласній клініці, не може відвідувати лікарів обласної лікарні, де йому надавали медичну допомогу. Також позивач просив стягнути з відповідача судові витрати, оскільки спір в суді виник з його вини. 27 березня 2008 року позивач надав суду уточнену позовну заяву, в якій зменшив свої позовні вимоги в частині стягнення відшкодування за ушкоджений автомобіль і вони становлять 78417 грн. Крім того, [PERSON]. зазначив, оскільки страховою компанією АСК “Інго-Україна” у повному обсязі виконані зобов'язання за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а саме: 25 січня 2008 року позивачу виплачено страхове відшкодування у розмірі 24990 грн., просив не залучати вказану компанію до розгляду справи у якості третьої особи. На задоволенні решти позову в розмірі 78747 грн. - стягнення матеріальної шкоди та 5000 грн. моральної шкоди та судових витрат наполягав. В судовому засіданні позивач підтримав уточнені позовні вимоги, просив задовольнити їх в повному обсязі та покласти на відповідача судові витрати по справі, оскільки спір виник з його вини. Крім того, позивач зауважив, що має намір відмовитися від стягнення моральної шкоди, якщо відповідач та безпосередній винуватець аварії - [PERSON]. відшкодують йому завдані матеріальні збитки. Відповідач проти задоволення уточнених позовних вимог [PERSON]. заперечував та пояснив, що позовні вимоги повинні бути спрямовані до [PERSON]., оскільки, на його думку, він є належним відповідачем - працював в його підприємстві таксистом згідного трудового договору за направленням Лозівського центру зайнятості населення, з його вини сталося ДТП, про що є відповідний документ, який набрав чинності. Він вважає, що матеріальну та моральну шкоду повинен позивачу відшкодувати саме [PERSON]. [PERSON]. зауважив, що якщо суд задовольнить вимоги позивача, він в регресному порядку зразу ж звернеться з позовом до [PERSON]. Треті особи - [PERSON]. та [PERSON]. залишили розгляд даного спору на розсуд суду. Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають частковому задоволенню. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 02 грудня 2006 року, приблизно о 15.30., на розі вулиць Дружба та Орджонікідзе в місті Лозова, Харківської області, мала місце дорожньо-транспортна пригода, а саме: водій [PERSON]., який на той час працював таксистом по трудовому договору у приватного підприємця [PERSON]. за направленням Лозівського центру зайнятості населення (а.с.50), керуючи автомобілем марки ВАЗ-2101, державний номер [NUMBER], та рухаючись по другорядній дорозі по вул. Дружба, допустив зіткнення з автомобілем марки AUDI 8, державний номер [NUMBER], який рухався по головній дорозі по вул. Орджонікідзе, яким керував [PERSON]. Згідно листа начальника управління житлово-комунального господарства та будівництва Лозівської міської Ради від 11червня 2007 року за № 442, в місті Лозова вулиця Орджонікідзе є основною, вулиця Дружби - другорядною (а.с. 90). Матерілами справи також встановлено, що власником автомобіля ВАЗ-2101 є [PERSON]., третя особа, який передав своє право володіння вказаним автомобілем згідно довіреності (серія ВС № 458314 від 29 липня 2005 року) відповідачу [PERSON]. На час аварії автомобілем керував [PERSON]., який був працевлаштований у відповідача згідно договору від 05 вересня 2006 року з Лозівським центром зайнятості населення (а.с.50,51). Власником автомобіля AUDI 8 є [PERSON]. та згідно генеральної довіреності ( серія 77 НП № 4612041 від 08 березня 2006 року) ним керував [PERSON]. (а.с. 7,10). Згідно постанови Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 22 грудня 2006 року про притягнення [PERSON]. до адміністративної відповідальності вказана ДТП сталась з його вини, оскільки він не надав [PERSON]. переваги в русі, внаслідок чого автомобіль позивача був приведений у непридатний стан для експлуатації (а.с.9). Протиправними діями водія [PERSON]., який допустив зіткнення автомобіля марки ВАЗ-2101, державний номер [NUMBER], з автомобілем марки AUDI 8, державний номер [NUMBER], [PERSON]. було заподіяно значної матеріальної шкоди. Згідно зі звітом спеціаліста-автотоварознавця № 70/2007 від 08 лютого 2007 року, матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля AUDI 8, державний номер [NUMBER] в результаті його пошкодження при ДТП складає 103407,84 гривень, витрати позивача на проведення зазначеного дослідження автотоварознавця склали 330 гривень, що підтверджується копією зазначеного звіту, актом огляду транспортного засобу від 27 січня 2007 року, копією калькуляції від 08 лютого 2007 року та фототаблицею дослідження. 27 березня 2008 року позивачем була надана уточнена позовна заява, в якій він зменшив свої позовні вимоги в частині стягнення відшкодування за ушкоджений автомобіль і з урахуванням розходів з проведення дослідження автотоварознавця вони становлять 78417 грн. [PERSON]. зазначив, що 25 січня 2008 року йому виплачено страхове відшкодування у розмірі 24990 грн. страховою компанією «Інго-Україна», в зв`язку з чим зменшив позовні вимоги та просив не залучати вказану компанію до розгляду справи у якості третьої особи. Решту позову залишив незмінною та наполягав на його задоволенні (а.с. 86,87,121). Позовні вимоги в частині відшкодування розходів на проведення дослідження спеціалістом-автотоварознавцем в сумі 330 грн. підтверджуються звітом про дослідження, квитанцією прибуткового касового ордеру про його оплату у вказаному розмірі, поштовим повідомленням, направленим на адресу відповідача про проведення цього дослідження (а.с. 8,11-33). Відповідно до ст.1187 ч.1 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Починаючи з дня укладення договору доручення вказану діяльність здійснював саме [PERSON]. Ч.2 тієї ж статті ЦК визначає, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Вказано на дві ознаки власника джерела підвищеної безпеки - юридичну та матеріальну. За юридичною ознакою володільцем визнається та особа, яка володіє певним правом по відношенню до джерела підвищеної небезпеки, причому до правових підстав не віднесено виключно право власності. Таким правом може бути і право, набуте на підставі правочинів, передбачених діючим законодавством, до яких відноситься в т.ч. і договір доручення. Згідно з матеріальною ознакою володільцем визнається той, хто одночасно з будь-яким юридичним правом на об`єкт, фактично його використовує, зберігає або утримує. В даному випадку відповідач [PERSON]. розпоряджався та керував транспортним засобом по довіреності, тому саме на нього необхідно покласти обов`язок по відшкодуванню завданої шкоди. Ця позиція підтримана в Постанові Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року ( із змінами та доповненнями), а саме: згідно з абз.2 п.4 якої «під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання,оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо)». На цій же підставі суд вважає належним позивачем [PERSON]., якому на підставі довіренності від 8 березня 2006 року доручено управління, користування та розпорядження вищезгаданим автомобілем (а.с.11). Згідно вимог ст. 1188 ч.1 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме : шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п.1), що має місце в данній справі. Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. З огляду на підстави заявленого позову судом була встановлена наявність шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки, винної поведінки [PERSON]. та причиного зв`язку між шкодою і його протиправною поведінкою, що передбачено ст.ст. 1166, 1188 ЦК України. Обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній справі, що набрало законної сили, не підлягають доказуванню при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постанова суду в справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для розгляду судом, що вирішує справу про відшкодування шкоди, заподіяної під час ДТП (а.с.9, матеріали адміністративної справи № 3-4789/2006). Таким чином, суд, вислухавши пояснення позивача, його адвоката, відповідача, третіх осіб - [PERSON]. та [PERSON]., дослідивши письмові докази у справі, дійшов висновку, що уточнені позовні вимоги [PERSON]. підлягають частковому задоволенню, а саме: суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди в сумі 78747 грн. (де 78417 гривень - матеріальний збиток, завданий позивачеві в результаті пошкодження автомобіля при ДТП; 330 гривень - витрати на проведення дослідження автотоварознавця), в частині позовних вимог щодо моральної шкоди - відмовити, оскільки вони не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, крім того, позивач не наполягав на задоволенні позову в цій частині . Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача витрати по оплаті судового збору в сумі 787 грн. 47 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн.

Outcome: partial