Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд визнати договір купівлі-продажу від 29 вересня 1969 року реєстровий № 3-2014 , в частині , що стосується покупця [PERSON] 1\3 частки квартири [ADDRESS] недійсним ; визнати [PERSON] , покупцем і власником 1\3 частки квартири [ADDRESS] . [PERSON] звернулася з зустрічним позовом до [PERSON] , в якому просить суд визнати за [PERSON] право власності на квартири [ADDRESS] , загальною площею 44,3 кв. метра . Позовні вимоги [PERSON] мотивовані тим, що 26 вересня 1996 року вона придбала зі своєю матір'ю квартиру [ADDRESS] , але договір купівлі-продажу квартири був оформлений на [PERSON] Для придбання квартири вона була вимушена позичити 5 000 доларів США . Квартира була придбана за 17 000 доларів США , але в договорі була зазначена сума у розмірі 1100 гривень . Вважає , що вона є справжнім покупцем 1\3 частки квартири [ADDRESS] за свої кошті , та договір купівлі-продажу в частині , що стосується покупця 1\3 частки квартири [ADDRESS] [PERSON] , є удаваною угодою , укладеною з метою приховання справжнього покупця . Зустрічна позовна заява [PERSON] мотивована тим, що договір купівлі-продажі спірної квартир був укладений у 1996 році , але [PERSON] звернулася до суду з позовом у 2008 році , та строк позовної давності закінчився. При укладенні оспорюваного договору купівлі-продажу спірної квартири у сторін намір був створити реальні настання правових наслідків . Між [PERSON] яка була покупцем та [PERSON] , [PERSON] ( продавцями) ніяких зобов'язань як перед , так і після укладення договору купівлі-продажу спірної квартири не було . У судовому засіданні [PERSON] та її представник просили суд позов задовольнити , та у зустрічному позові [PERSON] відмовити , так як вважають , що спірна квартири не належить [PERSON] . У судовому засіданні [PERSON] з позовною заявою [PERSON] не погодилася , та пояснила , що вона покупала квартиру за свої кошті, у [PERSON] коштів ніколи не було . Зустрічний позов просила суд задовольнити . Суд вивчивши матеріали справи , вислухавши сторони , свідків , вважає, що у задоволенні позовної заяви [PERSON] слід відмовити , позовну заяву [PERSON] задовольнити по наступних підставах. Відповідно ст.. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності , якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою . [PERSON] просить суд визнати договір купівлі-продажу квартиру [ADDRESS] недійсним , в частині купівлі [PERSON] 1\3 частки квартири , а також визнати [PERSON] покупцем та власником 1\3 частки спірної квартири , посилаючись на те , що договір купівлі-продажу спірної квартири від 29 вересня 1969 року є удаваним , так як був укладений з метою приховування справжнього покупця. Але суд не може погодитися з затвердженнями [PERSON] , оскільки відповідно ч. 2 ст. 58 ЦК УРСР , удаваною угодою є угода , яку вчинено сторонами для приховування іншої угоди , яку вони насправді вчинили . Тобто обидві сторони при цьому діють свідомо для досягнення однієї мети - приховати іншу угоду , яку воні дійсно мали на увазі. Сторони здійснюючи удавану угоду , маскують іншу юридичну дію , іншу мету , яку вони мали насправді на увазі. Суд вважає, що при укладенні оспорюванного договору купівлі - продажу квартири № 40 був намір створити реальні настання правових наслідків , що обумовлені лише цим договіром та які витікають з правової природи договіру купівлі-продажу. Також посилання [PERSON] на те, що [PERSON] придбала квартиру № 40 разом з нею за спільні кошті , не свідчать про приховання оспорю ванного договіру та не є доказом його удаваності. Крім того , додана [PERSON] копію розписки [PERSON] від 20.09.1996 р про позику 5 000 доларів США у [PERSON] не є доказом , який підтверджує факт того , що [PERSON] брала фінансову участь у придбані квартири [ADDRESS], так як зі змісту розписки вбачається , що [PERSON] лише взяла кошті для придбання квартири , тобто в розписці міститься намір позичальника за грошові кошті , що були передані йому позикодавцем , придбати якусь квартиру . Суд вважає , що ця розписка є неналежним доказом . Таким чином суд вважає, що у задоволенні позовної заяви [PERSON] слід відмовити , так як вона не надала суду доказів у підтвердження своїх позовних вимог . Суд вважає , що зустрічна позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню , так як вона є покупцем та власником , відповідно договіру купівлі-продажу квартири [ADDRESS] .

Outcome: approved