Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-29 00:00:00

КП "Дрогобичводоканал" звернулось до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за послуги водоспоживання, мотивуючи позов тим, що надає відповідачу по місцю його проживання в с. Михайлевичі послуги з водопостачання. За отримані послуги відповідач зобов'язаний проводити оплату не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Однак, свої зобов'язання стосовно своєчасного і повного проведення оплати за послуги з водопостачання відповідач не виконує, а тому за період з 01.03.2003 року по 01.02.2008 року утворилась заборгованість за надані послуги в сумі 768,66 грн. Добровільно погасити заборгованість чи укласти угоду про реструктуризацію боргу відповідач не бажає. Неоплата за надані КП "Дрогобичводоканал" послуги приводить до значних збитків, до затримки сплати податків та неоподаткованих платежів, підприємство не може вчасно розрахуватися за спожиті, в процесі надання послуг, електроносії, не має змоги закупити необхідні матеріали та обладнання, потрібне для усунення аварій водопостачання та водовідведення. Як наслідок, тривала криза платежів у сукупності з іншими чинниками спричинює загрозливу ситуацію в галузі комунального господарства, а тому просить суд стягнути з відповідача на користь КП “Дрогобичводоканал” заборгованість за надані послуги в сумі 768,66 грн., поновивши термін позовної давності за період з 01.03.2003 року по 01.02.2005 року. Судові витрати покласти на відповідача. В судовому засіданні представник КП "Дрогобичводоканал" - Федис І.Я. уточнив позовні вимоги та доповнив, що у зв'язку з незадовільним станом водопроводу діаметром 100 мм Дрогобич-Михайлевичі на ділянці між селами Почаєвичі та Михайлевичі у 2003-2005 р.р., подача води в с. Михайлевичі відбувалася з недостатнім тиском та з недотриманням встановленого графіка. З 2006 року, внаслідок виконаного ремонту водопроводу, водопостачання села Михайлевичі покращилось і з того часу вода в село поступає з достатнім тиском та згідно графіка, а тому просить суд стягнути з відповідача заборгованість за водоспоживання, яка виникла в період з 01.01.2006 року в сумі 489,90 грн. Судові витрати покласти на відповідача. Відповідачка [PERSON]. від свого імені та від імені відповідача [PERSON] позову не визнала, пояснивши, що в 1983 році стався прорив дамби сховища відходів Стебницького калійного комбінату. Внаслідок цього в криницях села Михайлевичі, і зокрема їхньому, було забруднено воду, яка стала непридатною для споживання. Після цього, за рахунок коштів Стебницького калійного комбінату (тепер Стебницьке ДГХП "Полімінерал") в їх село було проведено водопровід і протягом багатьох років вони користувались питною водою безкоштовно. В подальшому КП "Дрогобичводоканал" почало нараховувати їм плату за водопостачання. Вважає, що відповідно до Законів України "Про питну воду та питне водопостачання" і "Про захист населення і територій від надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру", фінансування витрат на забезпечення населення питною водою повинно здійснюватися за рахунок коштів державного бюджету, місцевих бюджетів. Крім цього, зі сторони позивача з ними не укладено письмового договору на водопостачання, а тому вважає, що підстав для стягнення з них за це коштів не має. Просить в позові відмовити. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Як встановлено в судовому засіданні і сторонами не оспорюється, відповідачі є власниками будинку №1 по вул. І.Франка в с. Михайлевичі, по місцю свого проживання отримують послуги з водопостачання відповідно до тарифів, встановлених Дрогобицькою міською радою та не відмовлялись від наданих їм позивачем послуг. Згідно довідки-розрахунку, складеного позивачем, відповідачі заборгували за період з 01.01.2006 року по 01.02.2008 року за послуги водопостачання 489,90 грн. Суд не бере до уваги посилання відповідачки на заподіяння їм шкоди - приведення води у криниці у непридатний для споживання стан та необхідність фінансування витрат на забезпечення питною водою за рахунок коштів державного чи місцевого бюджету, оскільки це питання може бути вирішено лише на підставі спеціального Порядку відшкодування шкоди фізичним особам, які постраждали від надзвичайних обставин, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 05.10.1992 року №562, Законом України "Про правовий режим надзвичайного стану" від 16.03.2000 року та Законом України "Про захист населення і територій від надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру" від 08.06.2000 року. Виходячи із Порядку відшкодування шкоди фізичним особам, які постраждали від надзвичайного стану, обставин відповідачу, тобто постраждалому, слід було підтвердити суду та пред'явити з цього приводу довідку органу місцевого самоврядування про визнання його таким, що є постраждалим від надзвичайного стану. Разом з тим, суд не бере до уваги і посилання відповідачки на той факт, що з нею не укладено письмового договору на водопостачання, оскільки відповідно до вимог ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів. Отже, суд вважає, що цей договір є консенсуальним, оплатним, взаємним і відноситься до числа публічних договорів. Консенсуальним є правочин, у якому для настання правових наслідків досить досягнення сторонами угоди з усіх істотних умов. З цього моменту правочин вважається укладеним і у його сторін виникають цивільні права і обов'язки. Оскільки відповідачі отримують послуги з водопостачання, не відмовляються від них, а лише оспорюють необхідність оплати за ці послуги саме з їхнього боку, що свідчить про досягнення згоди з усіх істотних умов договору, а тому суд вважає, що такий договір є між сторонами укладений. З боку позивача договір виконується - послуги з водопостачання відповідачам надаються, а тому позов КП "Дрогобичводоканал" є підставним та підлягає до задоволення. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачів слід стягнути судовий збір в сумі 51,00 грн. та на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 21.12.2005 року за №1258 витрати на ІТЗ в сумі 30,00 грн.

Outcome: approved