Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-22 00:00:00

22.08.2007 року позивачка звернулася з вказаним позовом до суду та просила суд винести рішення, яким стягнути з відповідача на її користь 39 841,79 грн. страхового відшкодування, стягнути з відповідача на її користь 20 000 грн. завданої їй моральної (немайнової) шкоди, судові витрати покласти на відповідача. В ході судового розгляду представником позивача збільшено позовні вимоги позивача відповідно до яких позивачка просить суд стягнути з відповідача страхове відшкодування з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, а сього в сумі 47107.91 грн. та 20 000 грн. моральної шкоди, судові витрати покласти на відповідача. Свій позов позивачка обґрунтовує тим, що 28 листопада 2006 р. вона уклала з Відповідачем договір страхування належного їй на праві власності автомобіля «Toyota RAV 4» 2006 року випуску, державний [NUMBER], вартістю 200 278 грн. 10 коп., що підтверджується Полісом серії 106 К № 012401. За умовами вказаного договору у якості страхових ризиків були визначені «Дорожньо-транспортна пригода», «Протиправні дії третіх осіб», «Викрадення», «Стихія». Умови договору страхування передбачали використання автомобіля довіреною особою (співвласником). Згідно п. 7 Полісу (договору страхування) вигодонабувачем за договором є товариство з обмеженою відповідальністю «Банк «Фінанси та кредит», оскільки це було обумовлено п. 15 Договору застави автомобіля від 28 листопада 2006 p., укладеного між нею та ТОВ «Банк «Фінанси та кредит» в забезпечення виконання її зобов'язань за Кредитним договором № 09-249/06-А від 28 листопада 2006 р. та за Договором про відкриття кредитної лінії № 09-249/06-А-Л від 28 листопада 2006 р. Страховий платіж за договором страхування вона сплатила у повному розмірі 28.11.2006 p., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 7565. Таким чином, згідно п. 5 Полісу договір страхування набув чинності з 28.11.2006 р. 28.07.2007 p. застрахований нею за вищевказаним договором страхування автомобіль, яким керував її чоловік [PERSON], отримав механічні пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини невстановленої третьої особи. Відповідно до протоколу медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп'яніння від 28 липня 2007 p., виданого Київською міською наркологічною лікарнею «Соціотерапія», в момент ДТП її чоловік [PERSON] у стані алкогольного сп'яніння чи під дією психоактивних речовин не перебував. Відповідно до калькуляції на ремонт автомобіля № d-І, виданої сервісною організацією «Тойота Центр Київ «Автострада» вартість ремонтних робіт пошкодженого внаслідок вищевказаного ДТП автомобіля, включаючи вартість запасних частин та матеріалів, складає 40042,00 грн. 30.07.2007 р. вона звернулася до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування, до якої долучила всі передбачені договором та правилами страхування документи та у відповідності з установленим ними порядком. Не дивлячись на те, що вона виконала всі свої обов'язки, передбачені вищевказаним пунктом, відповідач не виконав свого зобов'язання щодо виплати їй страхового відшкодування в зв'язку з чим вона змушена звернутись до суду. В судовому засіданні позивачка, її представник та представник третьої особи ТОВ «Банк «Фінанси та кредит» позов підтримали в повному обсязі, просили суд його задовольнити пославшись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив суд відмовити в його задоволенні повністю так як підстав до виплати страхового відшкодування немає. Розглянувши цивільну справу, заслухавши пояснення позивача та його представника, представника третьої особи та відповідача, дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.07.2007 року в 16 год. 20 хв. в м. Києві по вул. Баумака 67 сталася дорожньо-транспортна пригода учасниками якої був автомобіль ТОЙОТА [NUMBER], який належить позивачу [PERSON] та ще один невстановлений автомобіль. Вказані обставини фактично підтверджуються наданою суду довідкою з ДАІ Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві (а.с. 26) та показами свідка [PERSON], який суду пояснив, що дійсно в день ДТП він був з [PERSON] на діловій зустрічі, коли вони повернулися автомобіль був розбитий і в ньому спрацювали подушки безпеки (а.с. 73), аналагічні свідчення дав суду свідок [PERSON] (а.с. 73). В результаті ДТП автомобіль ТОЙОТА [NUMBER], який належить позивачу [PERSON] отримав механічні пошкодження, що також підтверджується вищевказаною довідкою ДАІ, показами свідків [PERSON] та [PERSON], а також калькуляцією на ремонт автомобіля позивачки, виданою ПП «Тойота центр Київ «Автострада», відповідно до якої загальна вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 40042.00 грн. (а.с. 27) Відповідно до наданого суду полісу страхування транспортного засобу серії 106 К № 012401 від 28.11.2006 року автомобіль позивачки був застрахований в страховій компанії «Європейський страховий альянс» і одним з страхових ризиків в полісі визначено - дорожньо-транспортну пригоду. Діючи у відповідності до умов договору страхування позивачка [PERSON] звернулася до страхової компанії, тобто до відповідача з проханням виплатити їй страхове відшкодування, однак їй було відмовлено на підставі п. 9.4 укладеного договору страхування в зв'язку з тим, що страхова компанія вважає за необхідне провести додаткове розслідування випадку для з'ясування його причин та відкладає виплату відшкодування на три місяці. Вказані обставини підтверджуються наданими суду листом страхової компанії на ім'я позивача (а.с. 29) та визнані сторонами в судовому засіданні. Однак відповідачем свої обов'язки за договором страхування не виконані ні через три місяця ні на момент розгляду справи. Свої заперечення проти позову представник відповідача обґрунтовує листом від дилера фірми «Тойота», відповідно до якого, при вимкненому запаленні система подушок безпеки не повинна спрацьовувати, а також листом ПП «Автострада Київ» відповідно до якого спрацювання подушок безпеки на автомобілі ТОЙОТА РАВ 4 можливе, але не пізніше ніж на протязі 90 секунд з моменту вимкнення запалення авто. Однак вказані заперечення відповідача суд не може прийняти до уваги, оскільки для з'ясування питання про можливість спрацювання подушок безпеки конкретного автомобіля позивачки при вимкненому запалені судом, за клопотанням представника позивача, призначалась експертиза, згідно з висновком якої - на досліджуваному автомобілі Тойота RAV-4, державний [NUMBER] всі механічні пошкодження, які сконцентровані на правій задній частині кузову; є результатом ДТП, який описаний в усному повідомленні про подію (реєстраційний № 2993/07/90 ТР25/00/0 від 30.07.2007 року) з невстановленим транспортним засобом. З технічної точки зору причина спрацювання системи безпеки (бічні шторки) в даному конкретному випадку, пов'язана з характером механічних пошкоджень, при яких не виключена можливість руйнації проводки живлення датчика шторки безпеки чи самого датчика, а також можливість спрацювання шторок за рахунок встановленого незначного порогу сприйняття зусилля у блоці керування подушками, в тому числі і при вимкненому запалені. (а.с. 84). Крім того в описовій частини експертизи (а.с. 83) зазначено, що при експертному аналізі характеру механічних пошкоджень в задній правій частини кузову автомобіля Тойота бачимо, що вони могли утворитися при дії локалізованого зусилля, а саме при контактуванні з іншим транспортним засобом. При цьому пошкоджено задні праві двері, колісна арка, поріг, боковина, колесо. Деформації на зазначених деталях кузову виникли від дії зусилля, яке діяло спереду назад під незначним гострим кутом біля 5°. Пошкодження на колісному диску та боковинні шини свідчать про те, що під час контактування (зіткнення з невстановленим автомобілем) воно не оберталося - автомобіль стояв. Всі визначені подряпини на лакофарбовому покритті в цій частині автомобіля йдуть майже паралельно вісі автомобіля. На зовнішній поверхні пошкодженої задньої правої двері також знаходяться сліди ковзання слідоутворюючого об'єкту у вигляді майже вертикально розташованих притертих слідів, які з технічної точки зору могли утворитися при резонансному, ударному навантажені. В зоні даних механічних пошкоджень, з максимальною глибиною занурення біля 8 см, знаходиться електрична проводка живлення датчика шторки безпеки правої сторони кузова та сам датчик. Дана система безпеки (шторки) спрацьовують і в разі механічного пошкодження датчика за рахунок замикання системи, при якому блок керування сприймає це як відповідний сигнал до спрацьовування бічних подушок безпеки -шторок. Залишена слідова інформація, її характер та висота на якій знаходяться пошкодження, в даному випадку може говорити про те, що відбувся контакт з легковим автомобілем (а.с. 83). Таким чином судом встановлено, що з автомобілем позивачки стався страховий випадок передбачений укладеним з відповідачем договором страхування транспортного засобу, однак відповідач по надуманим мотивам не бажає виконувати умови договору та виплатити позивачу страхове відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 988 Цивільного кодексу України, п. 2 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. У договорі страхування, укладеному з відповідачем, встановлений 15-денний термін виплати страхового відшкодування після одержання ним всіх необхідних документів, що підтверджують факт і обставини настання страхового випадку та розмір заподіяних збитків. Враховуючи, що всі необхідні документи позивачка надала відповідачу 30.07.2007 p., строк сплати їй страхового відшкодування сплинув 14 серпня 2007 р. У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Статтею 530 ЦК України визначається, що зобов'язання повинні бути виконанні у встановлений строк його виконання. Згідно з ст. 625 ЦК України Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача страхового відшкодування з урахування індексу інфляції та 3% річних підлягають задоволенню, оскільки такі вимоги грунтуються на законі. Вимоги позивача про стягнення з відповідача 20 000 гривеь моральної шкоди підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Вина відповідача в безпідставній відмові виплатити страхове відшкодування позивачу доведена дослідженими в судовому засіданні доказами, а тому суд вважає доведеним той факт, що позивачеві в зв'язку з пошкодженням його автомобіля в результаті ДТП та відмовою у виплаті належного за договором відшкодування була спричинена також і моральна шкода, яка виразилась в душевних хвилюваннях та переживаннях позивача з приводу не виплати страхового відшкодування. Не маючи коштів на самостійний ремонт автомобіля, оскільки він був придбаний в кредит вона була позбавлена можливості користуватись належним їй на праві власності транспортним засобом. Окрім цього, будучи позбавленою можливості користуватись автомобілем, позивачка вимушена щодня добиратися до місця роботи на інших громадських транспортних засобах, що крім додаткових матеріальних витрат, створює додаткові незручності та відчуття дискомфорту. Крім того позивачка була вимушена довгий час добиватися поновлення її права на страхове відшкодування звертаючись до суду, що також завдало їй моральної шкоди. Однак сума в 20 000 грн., яку просить стягнути позивачка з відповідача за спричинення даної моральної шкоди на думку суду є завищеною, і не відповідає характеру спричиненої шкоди. В звязку з викладеним суд, аналізуючи всі докази по справі в сукупності, приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути 2000 грн. в якості відшкодування за спричинену їй відповідачем моральну шкоду, що на думку суду є обґрунтованим і цілком буде відповідати обсягу спричиненої шкоди та характеру душевних страждань позивача. Згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В зв'язку з цим суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: partial