overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-06 00:00:00

Позивачка звернулась до Василівського районного суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON], посилаючись на те, що шлюбні відносини між ними були припинені по причині різних характерів та поглядів на життя, спільне господарство не ведуть, протягом тривалого часу мешкають окремо. Від шлюбу мають повнолітніх дітей, які мешкають окремо, спору про поділ спільного майна не мають. В родині інколи виникали непорозуміння, які призвели до втрати почуттів любові, поваги та довіри один до одного, подальше спільне життя з відповідачем та збереження сім'ї вважає неможливим. В судовому засіданні позивачка заявлені позовні вимоги підтримала, наполягає на задоволенні позову у повному обсязі за підставами, викладеними у позовній заяві. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти задоволення позовних вимог та ухвалення рішення про розірвання шлюбу з позивачкою. Суду пояснив, що дійсно протягом тривалого часу проживає окремо від позивачки, фактично створив нову сім'ю, вважає подальше спільне життя з позивачкою та збереження сім'ї недоцільним. Судом встановлено, що сторони перебувають у першому шлюбі, який зареєстрований 27.05.1983 року Берінговською селищною радою Магаданської області, актовий запис № 5, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу між сторонами по справі (а.с.4). Від шлюбу мають повнолітню доньку, яка мешкає окремо. Шлюбні відносини між сторонами припинені понад вісім років тому по причині різних поглядів на життя, різних характерів, що призвело до втрати взаєморозуміння, почуття кохання та поваги один до одного, сумісне господарство сторони не ведуть, мешкають окремо, спору про розділ спільно нажитого майна сторони не мають. На підставі викладеного суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за теплопостачання та підігрів води в розмірі 1938,43 грн., посилаючись на те, що відповідач не виконує свої зобов'язання з оплати послуг передбачені п. п 5,18,20,21 Постанови КМУ №630 від 21.07.2005 року. Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилався на обставини викладені в позові. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. За таких обставин, зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суду позивачем надано наступні докази: Витяг з особового рахунку. Довідка з „Паспортної служби” про зареєстрованих осіб. Розрахунок заборгованості за послуги постачання теплової енергії. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Заборгованість відповідача по оплаті послуг позивача за послуги постачання теплової енергії згідно із розрахунком заборгованості з 01.06.2005р. по 01.05.2008 р. складає 1938,43 грн. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) стягується крім квартирної платні за затвердженими у встановленому порядку тарифам. Згідно з Правилами надання населенню послуг з водо- теплопостачання та відводу, затвердженими Постановою КМУ від 21.07.2005 № 630 споживач зобов'язаний щомісячно вносити плату за наданні йому за послуги постачання теплової енергії. Суд вважає докази, надані позивачем, достатніми та переконливими. Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за послуги постачання теплової енергії в сумі 1938,43 грн. Оскільки рішення постановлене на користь позивача, то відповідно до ст. 88 ч. 3 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 51 грн. та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ у сумі 30 грн. На підставі викладеного, відповідно до ст. 526 ЦК України, п. п 5,18,20,21 Правил надання населенню послуг з водо- теплопостачання та відводу, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 № 630, ст. 67 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-06 00:00:00

Заявниця звернулася до суду з вищеназваною заявою, посилаючись на те, що вона є вдовою після смерті свого чоловіка [PERSON], померлого [INFO] на утриманні в якого по день його смерті вона знаходилась, оскільки розмір її пенсії складав 154 грн., а пенсія чоловіка складала 405грн. У відповідності до ст. 36 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” вона має право на пенсію у розмірі пенсії померлого чоловіка, так як перебувала на його утриманні, у зв'язку з чим їй необхідно встановити даний факт. Просила суд встановити факт перебування її на утриманні померлого [PERSON]. У судовому засіданні заявниця підтримала вимоги, підтвердила викладене у заяві. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, просив суд розглянути справу за їх відсутності. Суд, вислухавши пояснення заявника, дослідивши письмові докази, вважає заяву такою, що не підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що заявниця [INFO], була дружиною [PERSON], померлого [INFO], що підтверджується копіями свідоцтва про одруження (а.с.7), та копією свідоцтва про смерть (а.с.5). З 2001 року заявниця перебувала на пенсії за віком їй призначена пенсія у розмірі 132,11грн., тобто до досягнення нею пенсійного віку що не оспорювалося заявницею в судовому засіданні і підтверджується копією пенсійного посвідчення (а.с.10). Згідно ст..36 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” від 9 липня 2003 року пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування. Непрацездатними членами сім'ї вважаються: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону. Відповідно до ст.. 26 цього Закону особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення чоловіками 60 років, жінками - 55 років та наявності страхового стажу не менше п'яти років. Таким чином, суд доходить висновку, що немає передбачених законом підстав для задоволення заяви, оскільки заявниця на час смерті свого чоловіка [PERSON] була працездатною особою, не перебувала на його утриманні і не втрачала джерело засобів до існування. На підставі викладеного, ст..ст.26,36 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” від 9 липня 2003 року,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-06 00:00:00

до суду звернулась [PERSON] з позовом до територіальної громади в особі Веприцької сільської ради, третя особа - Гадяцька державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадщину. У своїй позовній заяві позивачка вказує, що вона проживала в [ADDRESS] разом із свекрухою [PERSON] та сином [PERSON] [INFO] [PERSON] помер, через декілька днів, а саме [INFO] померла [PERSON] Для оформлення спадщини після смерті сина та свекрухи позивачці необхідно надати в Гадяцьку нотаріальну контору правовстановлюючий документ на вказане домоволодіння, але такого документу вона не оформляла. Тому [PERSON] вимушена звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності на спадщину. В судовому засіданні представник позивачки по довіреності [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, просила суд їх задовольнити. Представник Веприцької сільської ради в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Представник Гадяцької державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Суд, заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши докази, вважає, що позовні вимоги [PERSON] до територіальної громади в особі Веприцької сільської ради, третя особа - Гадяцька державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадщину, підлягають до задоволення, з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до довідки виданої Виконавчим комітетом Веприцької сільської ради, будинковолодіння в [ADDRESS], згідно господарської книги № 3/4, особовий рахунок [NUMBER], станом на 1 липня 1990 року відноситься до типу колгоспного двору. Членами колгоспного двору станом на 1 липня1990 року були [PERSON], [PERSON], [PERSON]. [INFO] помер [PERSON], який відповідно до свідоцтва про народження являвся сином [PERSON]. [INFO] померла свекруха [PERSON] Відповідно до довідки Гадяцької державної нотаріальної контори - після смерті [INFO] [PERSON] із заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався, після смерті [INFO] [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернулась [PERSON]. Пунктом 11 частини 1 статті 346 ЦК України передбачено, що право власності припиняється у разі смерті власника. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець має право прийняти спадщину.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, посилаючись на те, що в квітні липні 1986 року він приїхав на постійне місце проживання з республіки Азейбарджан в Україну, а саме в с. Червоний Маяк Бериславського району. У вересні 1986 року вступив до Одеського гідрометеорологічного інституту, який закінчив у червні 1992 року. На даний момент проживає в м. Одеса, але кожну весну приїздить у с. Ч.Маяк, на території якого зареєстрований, та займається вирощуванням овочів на землі. Має законне джерело існування. Вважає себе громадянином України, так як на момент набуття чинності Закону України «Про громадянство» він постійно мешкав на території України. В паспортному відділенні Бериславського РВ УМВС йому рекомендували звернутися до суду для встановлення факту проживання. Даний факт підтверджує довідкою Червономаяцької сільської ради, копією диплома, тимчасовою посвідкою на постійне проживання. Просить встановити факт його проживання на території України, який необхідний для набуття громадянства У судовому засіданні заявник наполягав на задоволенні свого прохання з підстав, зазначених у заяві. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні із заявою погодилася, проти встановлення факту не заперечує. Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву підлягаючою задоволенню. Відповідно до ст. З ч. 1, п. 1 Закону України "Про громадянство України", усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24.08.1991р.) постійно проживали на території України, є громадянами України. Ст. 9 Закону України "Про громадянство", передбачено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути за їх клопотанням прийнятті до громадянства України за умов: визнання і дотримання Конституції України та законів України, не перебування в іноземному громадянстві, безперервного проживання на законних підставах на території України протягом останніх п'яти років. Судом встановлено: відповідно до довідки Червономаяцької сільської ради (а.с. 14) заявник мешкав в с. Ч.Маяк з липня 1986 року по жовтень 1992 року. Визнає та дотримується Конституції України та законів України, та безперервно проживає на території України протягом останніх п'яти років. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили факт, що заявник в період 1986-1992 рік проживав у с. Ч.Маяк, кожного літа приїздить до села, вирощує овочі. Встановлення даного факту несудовим шляхом неможливо. Він має для заявника юридичне значення, поскільки з ним пов'язано прийняття громадянства України. Враховуючи вище наведене, зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що існує достатньо підстав для задоволення вимог заявника. На основі п.1 ч.1 ст.3, ст. 9 Закону України "Про громадянство України", ст.256 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-06 00:00:00

Ольгівська сільська рада Бериславського району Херсонської області звернулася до суду із заявою про визнання спадщини після смерті [PERSON] відумерлою та передачі у власність територіальної громади права на земельну ділянку, що належала померлій та посвідчено державним актом на право власності на землю серія ХС № 027554, виданого Ольгівської сільською радою 21.07.2003 року. Заява мотивована тим, що після смерті [PERSON] яка померла [INFO] відкрилася спадщина за адресою: [ADDRESS] Після смерті [PERSON] ніхто із спадкоємців не прийняв спадщину шляхом звернення із відповідною заявою до державної нотаріальної контори в шестимісячний термін з дня відкриття спадщини, а тому у відповідності до ст. 1277 ЦК України спадщина на земельну ділянку в розмірі 0,19 га є відумерлою, оскільки спадкоємці фактично відмовилися від прийняття спадщини, оскільки не подали заяву про її прийняття. Просять суд визнати відумерлою спадщину після смерті [PERSON] на право на земельну ділянку, посвідчено державним актом на право власності на землю серія ХС № 027554, виданого Ольгівської сільською радою 21.07.2003 року. У судовому засіданні представник заявника Костинюк Т.Ю. підтримала вимоги, викладені у заяві та наполягала на їх задоволенні з підстав, зазначених у заяві. Вислухавши пояснення представника заявників, дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву підлягаючою задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 1277 Цивільного кодексу України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Судом встановлено, що у відповідності до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІУ-ХС № 027554, виданого Ольгівською сільською радою 21.07.2003 року, [PERSON] належало право на земельну частку (пай) розміром 0,19 умовних кадастрових гектари із земель Ольгівської сільської ради (а.с.10-11). [INFO] [PERSON] померла , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 6). Відповідно до відомостей, наданих завідуючою Бериславською державною нотаріальною конторою (а.с. 15) після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась за відсутності заяв від спадкоємців. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-06 00:00:00

Качкарівська сільська рада Бериславського району Херсонської області звернулася до суду із заявою про визнання спадщини після смерті [PERSON] відумерлою та передачі у власність територіальної громади права на земельну частку (пай), що належала померлій та посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія ХС № 0077712, виданого Бериславською райдержадміністрацією 20.07.1997 року. Заява мотивована тим, що після смерті [PERSON], яка померла [INFO], відкрилася спадщина за адресою: [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] ніхто із спадкоємців не прийняв спадщину шляхом звернення із відповідною заявою до державної нотаріальної контори в шестимісячний термін з дня відкриття спадщини, а тому у відповідності до ст. 1277 ЦК України спадщина на земельну ділянку (пай) в розмірі 7,01 га є відумерлою, оскільки спадкоємці фактично відмовилися від прийняття спадщини, оскільки не подали заяву про її прийняття. Просять суд визнати відумерлою спадщину після смерті [PERSON] на право на земельну частку (пай), посвідчену сертифікатом, в розмірі 7,01 умовних кадастрових гектари та передати дане майно у власність територіальної громади Качкарівської сільської ради. У судовому засіданні представник заявника Молибог М.П. підтримала вимоги, викладені у заяві та наполягала на їх задоволенні з підстав, зазначених у заяві. Зацікавлена особа [PERSON] не заперечувала проти задоволення заяви. Вислухавши пояснення представника учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву підлягаючою задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 1277 Цивільного кодексу України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Судом встановлено, що у відповідності до сертифікату серії ХС № 0077712, виданого Бериславською райдержадміністрацією 20.07.1997 року, [PERSON] належало право на земельну частку (пай) розміром 7,01 умовних кадастрових гектари із земель КСП "Дружба" (а.с.5). [INFO] [PERSON] померла , що підтверджується довідкою РАЦСу Бериславського РУЮ Херсонської області (а.с. 6). Відповідно до відомостей, наданих завідуючою Бериславською державною нотаріальною конторою (а.с. 8) після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась за відсутності заяв від спадкоємців. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-06 00:00:00

Качкарівська сільська рада Бериславського району Херсонської області звернулася до суду із заявою про визнання спадщини після смерті [PERSON] відумерлою та передачі у власність територіальної громади права на земельну частку (пай), що належала померлому та посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія ХС № 0077709, виданого Бериславською райдержадміністрацією 20.07.1997 року. Заява мотивована тим, що після смерті [PERSON], який помер [INFO], відкрилася спадщина за адресою: [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] ніхто із спадкоємців не прийняв спадщину шляхом звернення із відповідною заявою до державної нотаріальної контори в шестимісячний термін з дня відкриття спадщини, а тому у відповідності до ст. 1277 ЦК України спадщина на земельну ділянку (пай) в розмірі 7,01 га є відумерлою, оскільки спадкоємці фактично відмовилися від прийняття спадщини, оскільки не подали заяву про її прийняття. Просять суд визнати відумерлою спадщину після смерті [PERSON] на право на земельну частку (пай), посвідчену сертифікатом, в розмірі 7,01 умовних кадастрових гектари та передати дане майно у власність територіальної громади Качкарівської сільської ради. У судовому засіданні представник заявника Молибог М.П. підтримала вимоги, викладені у заяві та наполягала на їх задоволенні з підстав, зазначених у заяві. Зацікавлена особа [PERSON] не заперечувала проти задоволення заяви. Вислухавши пояснення представника учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву підлягаючою задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 1277 Цивільного кодексу України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Судом встановлено, що у відповідності до сертифікату серії ХС № 0077709, виданого Бериславською райдержадміністрацією 20.07.1997 року [PERSON] належало право на земельну частку (пай) розміром 7,01 умовних кадастрових гектари із земель КСП "Дружба" (а.с.5). [INFO] [PERSON] помер , що підтверджується довідкою РАЦСу Бериславського РУЮ Херсонської області (а.с. 6). Відповідно до відомостей, наданих завідуючою Бериславською державною нотаріальною конторою (а.с. 8) після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась за відсутності заяв від спадкоємців. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-06 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду в з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь фонду охорони навколишнього природного середовища Червоночабанської сільської ради Каланчацького району заподіяну зеленим насадженням у межах населеного пункту шкоду в розмірі 2040 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 20.01.2008 року о 19-00 годині на території с. Макарівка Каланчацького району відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] самовільно пошкодили до ступеню припинення росту два дерева акації, діаметром (у корі) біля шийки кореня 43 та 48 см., чим порушили вимоги п. 4.2. „Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України”, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України, та спричинили шкоду зеленим насадженням на суму 2040 грн. Відповідачі позов визнали. Виходячи з наведеного, суд вважає за можливе постановити рішення при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 20.01.2008 року о 19-00 годині на території с. Макарівка Каланчацького району відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] самовільно пошкодили до ступеню припинення росту два дерева акації, діаметром (у корі) біля шийки кореня 43 та 48 см., чим порушили вимоги п. 4.2. „Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України”, та спричинили шкоду зеленим насадженням на суму 2040 грн. Розрахунок заподіяної державі шкоди виконано згідно Додатку № 1 постанови КМ України від 08.04.1999 року № 559 „Про такси для обчислення розміру шкоди, заподіяної зеленим насадженням у межах міст та інших населених пунктів”. Згідно ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Outcome: approved