Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-12 00:00:00

До суду з позовом звернулась [PERSON] просила розділити майно яке є її та [PERSON] спільною сумісною власністю. Це майно вони нажили під час шлюбу який зареєстрували 14.05.1999 року . Спільно у шлюбі проживали до 04.12.2007 року . 12 грудня 2007 року позивач звернувся до суду про розподіл майна, але не зазначив частину майна та вписав майно яке не належать сторонам. Він умисно не включив в розподіл майна автомобіль „Фольксваген” вартістю 70000 грн. та продав його невідомим особам. Тому вона просить компенсувати їй вартість автомобіля 35000грн. та причіпа - 750 грн. та справи розглядати в одному проваджені. В судовому засіданні позивачка та представник підтримали позовні вимоги. Просили їх задовольнити. Зазначили, що автомобіль та причіп був проданий відповідачем без згоди позивачки. Угода відчуження автомобіля підлягає нотаріальному посвідченню та реєстрації, тому повинна бути згода на відчуження автомобіля та причіпа позивачки. Причіп та автомобіль перебуває у третіх осіб. Відповідач та його представник вимоги не визнали. Зазначили, що автомобіль було продано за згодою позивачки. Самого автомобіля зараз не існує, оскільки він після ДТП продавався на розбору. Від продажу автомобіля чоловік отримав 5000 доларів США. Чотири з них повернув кредиторам, а тисячу віддав дружині.. Причіп він не купляв, а взяв у іншої особи і користується ним по дорученню. Заслухавши позивачку, відповідача, представників сторін , свідків, вивчивши письмові докази слід вважати позов таким, що не підлягає задоволенню. 28 лютого 2008 року ВІньковецьким районним судом винесено рішення. За цим рішення задоволені позовні вимоги [PERSON] та передано йому у власність із спільного майна подружжя культиватор, косарку і плуг. Відповідачці передано трактор, і чотири килими. Рішення набрало законної сили. Відповідно до ст. 123 ч.1 ЦПК України зустрічний позов [PERSON] розглядається окремо. Згідно зі ст. 10 ч.3 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Позивачка [PERSON] не довела в судовому засіданні, що автомобіль „Фольксваген” був проданий її чоловіком без її згоди. Сторони не оспорювали в судовому засіданні, що спірний автомобіль потребував ремонту після ДТП в якому постраждали чоловік та дружина. Згідно показів свідка [PERSON] допитаного в судовому засіданні дружина була присутня в м. Хмельницькому коли велись переговори про продаж цього технічно несправного автомобіля. Вони домовились з покупцями і чоловік і жінка хотіли продати цей автомобіль. Між ними були нормальні на той час стосунки. Говорили, що винні кошти людям. Допитаний в якості свідка [PERSON] показав, що подружжя після ДТП хотіли продати „буса”. Мали заборгованість чотири тисячі доларів США. [PERSON] знала, що не було потреби ремонтувати цей автомобіль і була присутня під час його продажу. Допитаний в якості свідка [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що дружина після ДТП яка відбулась перший раз настоювала на продажі автомобіля, а після ДТП яка відбулось вдруге хотіла його продати. Показами зазначених свідків підтверджено волевиявлення позивачки про продаж автомобіля. Стаття. 65 ч.3 СК України зазначає про необхідність письмової згоди другого з подружжя при укладанні договорів які потребують державної реєстрації. Транспортний засіб потребує реєстрації в органах ДАЇ. Але виходячи з показів сторін та свідків він перебував у технічно непридатному стані і продавався на запасні частини. Закон в цьому випадку не потребує нотаріального посвідчення та реєстрації. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що спірний мікроавтобус двічі розбивав відповідач. Його ремонтували, він був придатний для ремонту. Думали його ремонтувати. Цей свідок не був присутній під час розмови подружжя з покупцями мікроавтобуса в м. Хмельницькому. За таких обставин його покази протирічать показам свідків -очевидців цієї події [PERSON] та [PERSON], тому судом оцінюються критично. Згідно показів свідка [PERSON] під час шлюбу подружжя [PERSON] купили автомобільний причіп в с. Нетечинці Віньковецького району. Вартість причіпа позивачкою оцінена в 1400 грн. Суд не може прийняти як доказ зазначене твердження свідка про укладення угоди купівлі - продажу на цю суму, оскільки відповідно до ст. 208 ЦК України правочини між фізичними особами на суму більше двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян укладаються письмово, а при виникненні спору рішення суду на може ґрунтуватись на свідченнях свідків. З аналізу досліджених доказів слід вважати, що відповідач діяв відповідно до ст. 54 ч.3 та ст. 65 ч.4 СК України, при використанні майна подружжя. Відповідачка не довела інше. З відповідачки на користь держави належить стягнути мито в розмірі 286 грн. 50 коп / 357,50 - 71/

Outcome: approved