Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-05 00:00:00

В березні 2008 року позивачі звернулись до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі в позовній заяві і в ході судового засідання посилалися на те, що їм, позивачам та відповідачці на праві спільної сумісної власності належить приватизована квартира [ADDRESS]. [PERSON] та [PERSON] вирішили подарувати дочці К[PERSON] належні їм частки. З цією метою вони звернулись до Шостої державної нотаріальної контори, але їм було відмовлено так як частки у спільній сумісній власності не визначені. Просили визнати, що розмір часток у праві спільної сумісної власності в кв. [ADDRESS] між власниками є рівними і становить за [PERSON] 1/4 частину, за [PERSON] 1/4 частину квартири, за К[PERSON] 1/4 частини квартири, за [PERSON]. - 1/4 частина квартири. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги в повному обсязі і, посилаючись на обставини, викладені в позові, просила позов задовольнити. Відповідачка в судове засідання з'явилася. Позовні вимоги не визнала в повному обсязі. Суд, заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 27 листопада 1998 року, виданого виконкомом міської Ради народних депутатів м. Дніпропетровська, квартира[ADDRESS], загальною площею 62,1 кв. м. належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Згідно до ст. 368 ЦК України , спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного із них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно до ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Як показали в судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON], вони вирішили подарувати своїй дочці [PERSON] належні їм частки вищевказаної квартири. З цією метою вони звернулись з заявою до Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори. Однак Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора відмовила посвідчити договір дарування, оскільки в свідоцтві про право власності на житло право власності на квартиру[ADDRESS] визначено, як спільна сумісна власність. Відповідно до ч. 1 ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Оскільки відповідачка не бажає добровільно визначити частки в спільному майні то при таких обставинах суд вважає за можливим визначити за [PERSON] - 1/4 частини квартири, за [PERSON] - 1/4 частини квартири, за [PERSON] - 1/4 частина квартири та за [PERSON] - 1/4 частини квартири. Згідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. Згідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох або більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Outcome: approved