Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-21 00:00:00

У поданій до суду позовній заяві позивачка зазначає, що 05.11.2001 року вона отримала спадщину від свого покійного батька [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, [ADDRESS]. В кінці жовтня 2002 року її син, відповідач [PERSON] та її невістка, відповідачка [PERSON], запропонували їй свої послуги по забезпеченню її з чоловіком [PERSON] доглядом, харчуванням, утриманням її житлового будинку і присадибної земельної ділянки в належному стані взамін на те, що вона їм подарує успадкований нею будинок. З такою пропозицією відповідачів вона погодилась і 01.11.2002 року в приватній нотаріальній конторі Камінь-Каширського районного нотаріального округу уклала з ними договір, тексту якого не читала, вважаючи, що в ньому передбачені всі права і обов'язки про які було домовлено. Спочатку відповідачі взяті на себе зобов'язання виконували сумлінно, але в кінці 2006 року своє ставлення до неї змінили. В січні 2007 року розірвав між собою шлюб її син виїхав на заробітки до м.Москва, де перебуває по даний час, а невістка переїхала на постійне місце проживання до своїх батьків. З цього часу вони будь-яких відносин з нею не підтримують. Так як відповідачі припинили виконувати свої зобов'язання по довічному утриманню її з чоловіком, вона вирішила припинити з ними укладений договір і укласти новий договір довічного утримання з дочкою [PERSON] Під час підготовки до цього відповідних документів від юристів дізналась, що замість договору довічного утримання між нею і відповідачами було укладено договір дарування будинку, чого вона не бажала. Вважає, що договір дарування був укладений з метою приховування дійсного правочину про довічне утримання, а тому він є удаваним. Спадковий будинок має для неї велику майнову цінність. В ньому вона народилась, в ньому пройшло її дитинство, юність та зрілі роки. В даному будинку виросли її діти. Просить суд згаданий договір дарування житлового будинку визнати недійсним. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали повністю з підстав, зазначених в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги визнала повністю з тих же підстав. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги не визнала та пояснила суду, що позивачка з власної ініціативи подарувала їй та її колишньому чоловіку [PERSON] житловий будинок, [ADDRESS]. Ніякої домовленості з позивачкою та її чоловіком про їх довічне утримання не було. Відповідач [PERSON], син позивачки, багато років тому залишив її з дитиною, а сам виїхав на сезонні роботи до Російської Федерації. З цього часу будь-якої матеріальної допомоги на утримання дитини, будинку вона від нього не отримує. Маючи на утриманні ще одну неповнолітню дитину від першого шлюбу, вона не могла одна утримувати подарований будинок в належному стані. Просить в задоволенні позову відмовити. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Камінь-Каширського районного нотаріального округу [PERSON] суду ствердила, що вона 01.11.2002 року посвідчувала саме договір дарування, а не договір довічного утримання, за умовами якого [PERSON] подарувала [PERSON] та [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, [ADDRESS]. При укладенні такого договору сторони підтвердили, що такий договір не носить характеру мнимої та удаваної угоди. Позовні вимоги задоволенню не підлягають. Ухвалою суду від 22 травня 2008 року у прийнятті визнання представником відповідача [PERSON], [PERSON] позову відмовлено. Як вбачається з копії свідоцтва про спадщину по закону від 05.11.2001 року позивачка успадкувала від свого покійного батька [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, [ADDRESS] (а.с.12). 01.11.2002 року сторони у приватного нотаріуса Камінь-Каширського районного нотаріального округу, [PERSON] склали договір дарування за умовами якого [PERSON] подарувала [PERSON] та [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, [ADDRESS] (а.с.11). В зазначеному договорі будь-яких умов щодо довічного утримання дарувальниці не обумовлено. В судовому засіданні позивачка визнала, що даний договір їй було оголошено приватним нотаріусом і крім цього, вона особисто до оголошення цього договору нотаріусом, сама його зачитувала. Позивачка не заперечує, що при укладенні такого договору вона була при здоровому розумі та ясній пам'яті. Будучи допитаною в якості свідка при розгляді справи за адміністративним позовом [PERSON], [PERSON] до Камінь-Каширської міської ради, до виконкому Камінь-Каширської міської ради про визнання рішення міської ради, її виконкому недійсним, про передачу земельних ділянок у власність позивачам, позивачка стверджувала, що спадковий будинок вона подарувала відповідачам. Те, що цей договір був укладений з умовами довічного утримання її і її чоловіка, вона не вказувала. Відповідно до ст.235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховування іншого правочину, який вони насправді вчинили. Такого судом не встановлено. Вказівка позивачки на те, що вона у спадковому будинку народилась, провела у ньому своє дитинство, юність та зрілі роки не відповідає дійсності. Згідно показань позивачки, спадковий будинок був збудований 1973 році. Як вбачається з копії її паспорта (а.с.9), сама вона народилась в 1952 році. Те, що спадковий будинок псується з вини відповідачки, матері двох неповнолітніх дітей, а також те, що він для позивачки становить велику немайнову цінність, останньою суду не доведено. Підстав для розірвання згаданого договору дарування, передбачених ст.727 ЦК України, судом не встановлено.

Outcome: dismissed