Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-03 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернувся [PERSON] посилаючись на те, що як видно з свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння виданого 26 лютого 1962 року виконкомом Ставищенської селищної ради на підставі рішення Ставищенської селищної ради депутатів трудящих №5 від 20.03.1958 року, 3/50 частини житлового будинку [ADDRESS] належало бабі позивачки [PERSON]. Власником 47/50 частин вказаного житлового будинку був батько позивачки [PERSON], якому згідно свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння виданого 26 лютого 1962 року виконкомом Ставищанської селищної ради на підставі рішення Ставищанської селищної ради депутатів трудящих №5 від 20.03.1958 року належало 23/50 частини житлового будинку [ADDRESS] та на підставі договору дарування посвідченого 09 липня 1962 року державним нотаріусом 1-шої Білоцерківської державної нотаріальної контори за реєстром №4653 належало 12/25 вказаного домоволодіння. 18 грудня 1952 року за реєстром №2300 Ставищенською державною нотаріальною конторою було посвідчено заповіт [PERSON] згідно з яким вона заповіла все належне їй майно своїй дочці [PERSON]. [INFO] року померла [PERSON], яка постійно до дня смерті проживала в селищі Ставище Київської області, спадщину після смерті якої у відповідності зі ст.ст. 524, 529, 548, 549 ЦК УРСР прийняла шляхом фактичного вступу у володіння та управління спадковим майном її дочка [PERSON]. Слід зазначити, що на час посвідчення заповіту прізвище спадкоємиці було “[PERSON]”, оскільки її шлюб із [PERSON] був зареєстрований [INFO] року. Проте у вказаному заповіті прізвище помилково вказане дівоче - “[PERSON]”. Проте реалізувати свої спадкові права за заповітом та отримати свідоцтво про право на спадщину на майно померлої вона не змогла через помилку в написанні прізвища в заповіті, а успадкувати за законом, як дочка, не могла через наявність заповіту на “ [PERSON]”. [INFO] року помер [PERSON]. Спадкоємцями за заповітом посвідченим 15 липня 1987 року державним нотаріусом Ставищенської державної нотаріальної контори за реєстром №1034 були позивач [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Жоден із спадкоємців за заповітом спадщини не прийняв, що підтверджується спадковою справою щодо майна померлого та відповідними заявами. Спадщину прийняла шляхом фактичного вступу у володіння та управління спадковим майном у 6-ти місячний термін після смерті батька мати позивача, дружина спадкодавця та спадкоємець згідно статті 529 ЦК України (1963 року) [PERSON], яка постійно до дня смерті проживала разом із спадкодавцем. [INFO] року померла [PERSON],спадщину після смерті якої прийняв позивач, її син та спадкоємець за законом [PERSON], який згідно ст.ст. 1261, 1268,1269 ЦК України подав 20 вересня 2005 року до Ставищанської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Вважає, що [PERSON] за життя набула права на спадщину за заповітом після смерті [INFO] року матері [PERSON] на 3/50 частини житлового будинку [ADDRESS] та набула права на спадщину за законом після смерті [INFO] року чоловіка [PERSON] на 47/50 частин житлового будинку [ADDRESS], а тому в силу статті 1218 ЦК України вказаний будинок в цілому має входити до складу спадщини, яка відкрилася [INFO] року внаслідок смерті [PERSON]. підтверджується державним актом. Позивач просить: 1. Встановити факт реєстрації [INFO] року відділом реєстрації актів цивільного стану Ставищенського районного управління юстиції Київської області шлюбу між [PERSON], яка померла [INFO] року в смт Ставище Київської області та [PERSON], який помер [INFO] року в смт Ставище Київської області. 2. Встановити факт, що заповіт посвідчений 18 грудня 1952 року за реєстром № 2300 Ставищенською державною нотаріальною конторою складений [PERSON] на ім'я дочки [PERSON]. 3. Визнати за позивачем право на спадщину за законом після смерті [INFO] року матері [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS], вартістю 7580 гривень. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов, підтвердили обставини, на які посилаються в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не прибув до суду подав заяву в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги позивача визнає. Представник третьої особи в судове засідання не прибув до суду подав заяву в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги позивача визнає. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, вивчивши заяви представника відповідача та представника третьої особи про визнання позову та перевіривши письмові докази, вважає, що визнання представником відповідача та представником третьої особи вказаного позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що як видно з свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння виданого 26 лютого 1962 року виконкомом Ставищенської селищної ради на підставі рішення Ставищенської селищної ради депутатів трудящих №5 від 20.03.1958 року, 3/50 частини житлового будинку [ADDRESS] належало бабі позивачки [PERSON].(а.с.15) Власником 47/50 частин вказаного житлового будинку був батько позивачки [PERSON], якому згідно свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння виданого 26 лютого 1962 року виконкомом Ставищанської селищної ради на підставі рішення Ставищанської селищної ради депутатів трудящих №5 від 20.03.1958 року належало 23/50 частини житлового будинку [ADDRESS](а.с.14), та на підставі договору дарування посвідченого 09 липня 1962 року державним нотаріусом 1-шої Білоцерківської державної нотаріальної контори за реєстром №4653 належало 12/25 вказаного домоволодіння.(а.с.12,13) 18 грудня 1952 року за реєстром №2300 Ставищенською державною нотаріальною конторою було посвідчено заповіт [PERSON] згідно з яким вона заповіла все належне їй майно своїй дочці [PERSON].(а.с.17) [INFO] року померла [PERSON] яка постійно до дня смерті проживала в селищі Ставище Київської області, спадщину після смерті якої у відповідності зі ст.ст. 524, 529, 548, 549 ЦК УРСР прийняла шляхом фактичного вступу у володіння та управління спадковим майном її дочка [PERSON].(а.с.18) Слід зазначити, що на час посвідчення заповіту прізвище спадкоємиці було “[PERSON]”, оскільки її шлюб із [PERSON] був зареєстрований [INFO] року. Проте у вказаному заповіті прізвище помилково вказане дівоче - “ Березніцька”. Проте реалізувати свої спадкові права за заповітом та отримати свідоцтво про право на спадщину на майно померлої вона не змогла через помилку в написанні прізвища в заповіті, а успадкувати за законом, як дочка, не могла через наявність заповіту на “ Березніцьку”. [INFO] року помер [PERSON].(а.с.8) Спадкоємцями за заповітом посвідченим 15 липня 1987 року державним нотаріусом Ставищенської державної нотаріальної контори за реєстром №1034 були позивач [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.20). Жоден із спадкоємців за заповітом спадщини не прийняв, що підтверджується спадковою справою щодо майна померлого та відповідними заявами. Спадщину прийняла шляхом фактичного вступу у володіння та управління спадковим майном у 6-ти місячний термін після смерті батька мати позивача, дружина спадкодавця та спадкоємець згідно статті 529 ЦК України (1963 року) [PERSON], яка постійно до дня смерті проживала разом із спадкодавцем. [INFO] року померла [PERSON],(а.с.29) спадщину після смерті якої прийняв позивач, її син та спадкоємець за законом [PERSON], який згідно ст.ст. 1261, 1268,1269 ЦК України подав 20 вересня 2005 року до Ставищанської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (а.с.28). Вважає, що [PERSON] за життя набула права на спадщину за заповітом після смерті [INFO] року матері [PERSON] на 3/50 частини житлового будинку [ADDRESS] та набула права на спадщину за законом після смерті [INFO] року чоловіка [PERSON] на 47/50 частин житлового будинку [ADDRESS], а тому в силу статті 1218 ЦК України вказаний будинок в цілому має входити до складу спадщини, яка відкрилася [INFO] року внаслідок смерті [PERSON]. Згідно ч. 4 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту реєстрації шлюбу. Згідно ч. 6 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. В той же час у відповідності з частиною 5 статті 3 вказаного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Згідно зі статтею 25 Цивільного Кодексу України (16.01.2003 року) здатність мати цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент смерті. Цивільною дієздатністю фізичної особи є зокрема і її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати. Однією із підстав припинення права власності відповідно до статті 346 ЦК України є смерть власника. У відповідності зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, або оголошення її померлою. Як вбачається із статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. При видачі свідоцтва про право на спадщину згідно абз. 4 п. 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (затвердженої наказом Мінюсту від 03.03.2004 року №20/5), нотаріус вимагає, крім правовстановлювального документа, витяг з Реєстру прав власності. Відповідно до пункту 6.1. Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно (затвердженого наказом Мінюсту України №7/5 від 07.02.2002 року) оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування. Первинна видача свідоцтв про право власності на ім'я померлих власників вказаним Тимчасовим положенням не передбачена. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Оскільки відповідач Ставищенська селищна рада до пред'явлення позову про визнання права на спадщину на житловий будинок не оспорювала цього права, а тому відповідно до змісту ст. 88 ЦПК України на відповідача не може бути покладений обов'язок по відшкодуванню судових витрат.

Outcome: approved