Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-12 00:00:00

Позивач звернулася в суд із зазначеним позовом, яким просить відібрати дитину [PERSON]-[INFO] у відповідача, який незаконно її утримує, мотивуючи свої вимоги тим, що вона була у шлюбі з відповідачем з 23.Х1.2004року по січень 2007р., мають сина [PERSON], який залишився після розлучення жити з нею за погодженням відповідача, який приймав участь у вихованні дитини, брав його до себе, а потім він звернувся до органу опіки та піклування, щоб йому встановили часи спілкування з дитиною, рішенням органу йому було дозволено брати дитину до себе додому по суботах з 10 до 17 години, що він і робив, але 02.06.2008року відповідач зі її згодою взяв сина на день до 17 години, але дотепер сина їй не повернув, повернути відмовляється, незважаючи на її неодноразові вимоги, вона втратила сон, покой, переживає за сина, оскільки відповідач заявив їй, що йому втрачати нема чого і вона хвилюється за здоров*є свого сина, який не хотів іти до батька, який хоче вивезти його силоміць, забравши від неї, відповідач вживає наркотичні засоби і вона боїться за сина. В судовому засіданні позивачка підтвердила заявлені вимоги, просила також стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду 10.000грв., яку мотивувала тим, що вона вагітна вже 37 тижнів, їй не можна хвилюватися, відповідач вживає наркотики, сказав їй, що вивезе від неї сина назавжди, що йому втрачати нема чого, вона хвилюється за дитину, яку відповідач незаконно з 02.06.2008року утримує у себе вдома, їй не віддає, її не пускає додому щоб вона могла забрати дитину. Відповідач позовні вимоги не визнав, показав суду, що дитина, яку він дійсно забрав на один день з погодження позивачки 02.06.2008року, - це його рідний син, якому він зла не бажає, взяв його не в суботу з погодження позивачки, але не хоче їй його віддавати, оскільки позивачка віддала сина своїй матері, яка хворіє на туберкульоз і він боїться за здоровья своєї дитини, а позивачка живе з іншим чоловіком, сина лишила у своїй матері, він хоче щоб син жив із ним, але до органу опіки та піклування про зміну місця проживання дитини не звернувся, подавши позов до суду, щоб забрати сина жити до себе. Моральну шкоду не міг спричинити, оскільки це такиж же його син як і позивачка і нічого поганого він йому не зробить. Представник органу опіки і піклування Волноваської РДА - позовні вимоги підтримала, показала суду, що дійсно до них звернувся відповідач, вони вирішили його участь у вихованні таким чином, що він бере дитину до себе кожної суботи з 10 до 17 години, оскільки місце проживання дитини - разом із його матірью, відповідач погодився з цим, вони перевіряли його заяву щодо хворобу матері позивачки, але це не підтвердилося. Суд, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково за наступних підстав. Як було встановлено в судовому засіданні, сторони були одружені, шлюб розірвали у 2007р. (а.с.11), мають сина [PERSON]-17.06.2004року народження (а.с.10), який залишився за погодженням сторін жити з позивачкою. Після заміжжя позивачки (а.с.12) відповідач звернувся до органу опіки та піклування щодо питання визначення порядку участі його у вихованні дитини і відповідно до рішення органу опіки і піклування від 24.04.2008року відповідачу було надано дозвіл щотижня в суботу в період з 10.00 до 17.00 години забирати сина до себе додому (а.с.13). Вказане рішення органу опіки і піклування відповідач не оскаржив і в суд не звернувся. Також він не звернувся до органу опіки і піклування щодо зміни вказаного порядку. Таким чином законне визначене місце проживання неповнолітньої дитини - разом із матірью. Відповідно до вимог ст.162 СК України якщо один з батьків самочинно, без згоди другого з батьків, з яким проживала малолітня дитина, змінить її місце проживання, слід негайно відібрати дитину і повернути її тому з ким вона проживала. Оскільки дитина проживала з матірью (позивачкою), а відповідач незаконно змінив місце її проживання (забрав дитину до себе додому за адресою [ADDRESS]) і не віддає дитину позивачці, до суду щодо визначення (зміни) місця проживання дитини не звернувся, суд приходе висновку, що відповідач самочинно змінив місце проживання дитини і тому слід негайно відібрати у нього дитину і повернути її матері. Також з відповідача слід стягнути на користь позивачки моральну шкоду. Але суд вважає, що сума моральної шкоди позивачкою значно завищена і необгрунтована. Суд вважає, що оскільки позивачка вагітна, переживала за свою малолітню дитину, яку відповідач їй не повертав протягом більше 10-ти днів, їй спричинена моральна шкода. Але дитина була у рідного батька, позивачка не довела суду, що поведінка останнього і те, що він забрав дитину до себе додому без її згоди, могла негативно вплинути на психіку дитини чи спричинити їй самій моральну шкоду. Тому суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивачки у відшкодування завданої їй неправомірними діями відповідача моральної шкоди - 1.500грв., відмовивши у задоволенні іншої суми заявлених позивачкою возовних вимог в цій частині. Стягнути судові витрати позивачка не просила. На підставі ст.367 ч.1 п.5 ЦПК України рішення в частині відібрання дитини і повернення її позивачки слід піддати негайному виконанню. На підставі викладенного, ст.ст.160,162 СК Україны, ст.1167 ЦК України,

Outcome: approved