Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з зазначеним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на нежитлове приміщення, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS], обгрунтовуючи це тим, що їй, відповідно до договору купівлі-продажу від 17.09.2002 року, на праві власності належить [ADDRESS]. Розпорядженням Печерської районної у місті Києві державної адміністрації № 970 від 06.08.2004 року надано дозвіл на перепланування квартири. Розпорядженням КМДА № 152 від 11.02.2005 року були переведені жилі приміщення квартири № 42, які знаходяться на першому поверсі в жилому [ADDRESS] у нежилі. Розпорядженням Печерської районної у місті Києві державної адміністрації № 1288 від 20.10.2005 року затверджено акт районної комісії від 18.08.2005 року по прийняттю в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту - перепланованої [ADDRESS]. Отже, на думку позивача, враховуючи, що в експлуатацію була прийнята саме квартира, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на нежитлове приміщення, чим фактично було оспорено або не визнано його право власності на нежитлове приміщення, яке підлягає захисту. Представники позивача в судовому засіданні підтримали позов з викладених в ньому підстав та просили позов задовольнити. Представник відповідача Головного управління комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) в судовому засіданні позов не визнав, просив в задоволенні позову відмовити, оскільки відповідачем не було порушено жодних прав позивача і останній діяв у відповідності з вимогами закону. Представник відповідача Печерської районної у м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачу відповідно до договору купівлі-продажу від 17.09.2002 року, на праві власності належить [ADDRESS]. Розпорядженням Печерської районної у місті Києві державної адміністрації № 970 від 06.08.2004 року позивачу надано дозвіл на перепланування вказаної квартири. Розпорядженням КМДА № 152 від 11.02.2005 року були переведені жилі приміщення квартири № 42, які знаходяться на першому поверсі в жилому [ADDRESS] у нежилі. Розпорядженням Печерської районної у місті Києві державної адміністрації № 1288 від 20.10.2005 року затверджено акт районної комісії від 18.08.2005 року по прийняттю в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту - перепланованої [ADDRESS]. Під час розгляду справи встановлено, що в експлуатацію, після дозволеного позивачу перепланування, була прийнята саме квартира, а не нежилі приміщення, як вказано в розпорядженні КМДА № 152 від 11.02.2005 року, а тому позивачу було відмовлено в оформленні та видачі свідоцтва про право власності на нежитлове приміщення, тобто фактично оспорено та/або не визнано його право власності на нежитлове приміщення. Стаття 392 ЦК України передбачає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отже, за таких підстав, коли судом встановлено, що позивач є власником майна (нежитлового приміщення), яке набуте ним на підставах та в порядку, визначеному законом, а від так останній має виключне право на володіння, користування і розпорядження цим майном на власний розсуд, і враховуючи при цьому те, що це право не визнається відповідачами, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову і визнання за позивачем права власності на нежиле приміщення, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS], захистивши у такий спосіб право власності позивача, яке, в силу вимог закону, є непорушним. Враховуючи викладене,

Outcome: approved