overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-08 00:00:00

Заявниця звернулася до суду з вищеназваною заявою посилаючись на те, що у лютому 2007 року її колишній чоловік [PERSON], 1958 року народження, виїхав на заробітки і з того часу ніяких відомостей про нього немає. Визнання його безвісно відсутнім необхідно для зняття його з реєстраційного обліку. У судовому засіданні заявниця підтримала заяву та пояснила, що її колишній чоловік [PERSON]. у лютому 2007 року виїхав в невідомому напрямку. Більше ніяких відомостей про місце його перебування їй невідомо. Визнання його безвісно відсутнім необхідно їй для зняття його з реєстраційного обліку. Суд, заслухавши пояснення заявниці, дослідивши письмові докази, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що постійним місцем проживання [PERSON], 1958 року народження, була квартира [ADDRESS] де з 1994 року проживав з заявницею однією сім`єю. З лютого 2007 року [PERSON] не проживає за місцем свого постійного проживання і відомостей про місце його перебування немає. Ці обставини підтверджуються поясненнями заявниці, довідкою виданою ЖЕК №9 підтверджується відсутність його за вказаною адресою (а.с.7), копією свідоцтва про розірвання шлюбу між заявницею та [PERSON]. від 2.01.2007 року (а.с.5), довідкою надану відділом РАЦС Лисичанського міського управління юстиції підтверджується відсутність запису акту про смерть [PERSON]. (а.с.8), довідкою КП „Паспортна служба” (а.с.9) про реєстрацію [PERSON]. за вказаною адресою, довідкою, виданою Лисичанським МВ УМВС підтверджується, що заходами розшуку місце знаходження [PERSON]. не встановлено. Відповідно до ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Оскільки більш ніж протягом року в місці постійного проживання [PERSON]. за адресою: [ADDRESS] немає відомостей про місце його перебування, суд доходить висновку про можливість визнати його безвісно відсутнім, що необхідно заявниці для зняття його з реєстраційного обліку. На підставі викладеного, ст. 43 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-08 00:00:00

до суду звернулись [PERSON] та [PERSON] з позовом до Мартинівської територіальної громади, третя особа - Гадяцька державна нотаріальна контора про визнання права власності. У своїй позовній заяві позивачі вказують, що їхній батько [PERSON] проживав у [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] помер, після своєї смерті залишив заповіт, в якому все своє майно в рівних долях заповів синам: [PERSON] та [PERSON] Для оформлення спадщини після смерті батька позивачам необхідно надати в Гадяцьку нотаріальну контору правовстановлюючий документ на вказане домоволодіння, але такого документу вони не оформляли, тому вимушені звернутися до суду з позовом про визнання за ними права власності на спадкове майно. В судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю, просили суд їх задовольнити. Представники Мартинівської сільської ради та Гадяцької державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явилися, направили до суду заяви про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Суд, заслухавши пояснення позивачів, дослідивши докази, вважає, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] до Мартинівської територіальної громади, третя особа - Гадяцька державна нотаріальна контора про визнання права власності, підлягають до задоволення, з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до довідки виданої Виконавчим комітетом Мартинівської сільської ради, будинковолодіння в [ADDRESS] згідно погосподарської книги № 2, особовий рахунок [NUMBER] станом на 1 липня 1990 року відносилося до типу робочого двору. Членом робочого двору станом на 1 липня1990 року був [PERSON]. 3 квітня 2003 року він на випадок своєї смерті зробив заповітне розпорядження, за яким належне йому майно заповів позивачам, які відповідно до свідоцтв про народження являються його синами. [INFO] батько, [PERSON], помер. Пунктом 11 частини 1 статті 346 ЦК України передбачено, що право власності припиняється у разі смерті власника. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець має право прийняти спадщину.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу будинку дійсним. В обґрунтування позову посилається на те, що в серпні 2007 року вона домовилася з відповідачами про купівлю-продаж житлового будинку, який знаходиться в [ADDRESS]. При цьому позивачка заплатили відповідачам кошти в сумі 6360 грн. Позивачка вселилася в будинок і проживає там до цього часу. За умовами договору відповідачі повинні були оформити в нотаріальній конторі договір купівлі продажу. Відповідачі відмовляються від нотаріального оформлення договору купівлі-продажу будинку, в зв'язку з чим позивачка позбавлена можливості оформити документи про право власності на будинок належним чином. Просить визнати дійсним договір купівлі-продажу будинку. Позивачка в судовому засіданні на задоволенні позову наполягала з підстав, зазначених у заяві. Просила визнати договір купівлі-продажу будинку дійсним. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились. Суд вважає можливим справу розглянути у їх відсутність. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позов визнали. Пояснили, що проживають у іншому районі і не мають можливості оформити договір у нотаріуса. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовну заяву підлягаючою задоволенню із слідуючих підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України , якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Судом встановлено, що 01 серпня 2007 року позивачка [PERSON] та відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] досягли угоди, щодо продажу [PERSON] будинку, розташованого за адресою [ADDRESS]. [PERSON] передала продавцям обумовлену вартість будинку, про що були складені розписки (а.с. 8,9). Оскільки позивачка повністю виконала угоду купівлі-продажу будинку, а відповідачі відмовляється від нотаріального оформлення, дану угоду слід визнати дійсною. На основі ч. 2 ст. 220, 392 ЦК України ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] просить збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на її користь на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку на тверду грошову суму до розміру 204 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця до його повноліття. Мотивуючи свої вимоги, позивачка вказує, рішенням Каланчацького районного суду від 27.08.2004 року відповідач[PERSON] зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання дитини. Вказане рішення відповідало вимогам діючого законодавства про шлюб та сім'ю на момент його ухвалення. Однак в теперішній час коштів, які сплачує відповідач, недостатньо, в зв'язку з чим вона змушена звернутись із вказаним позовом до суду. Відповідач[PERSON] позов визнав, згоден сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина Олександра в розмірі 204 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця до його повноліття. Виходячи з наведеного, суд вважає за можливе постановити рішення при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина. Згідно наданих суду довідок дитина знаходяться на утриманні матері. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Згідно ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стаття 184 СК України регламентує порядок визначення аліментів в твердій грошовій сумі, який розповсюджується на випадки, коли платник має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, при цьому суд може визначити за заявою платника або одержувача розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідач не працює, отримує пенсію як інвалід ІІІ групи загального захворювання, тому враховуючи всі обставини справи, майновий стан [PERSON], положення ст. 184 СК України, суд вважає за можливе стягувати з відповідача аліменти в розмірі 204 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, до повноліття дитини

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-08 00:00:00

ВАТ ЕК “Херсонобленерго” в особі Каланчацького РЕЗ і ЕМ звернувся з позовом в якому просить стягнути на свою користь з відповідачки [PERSON] в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої порушенням Правил користування електроенергією 4039 грн. 20 коп. Позивач посилається на те, що при перевірці 14.05.2007 року встановлено безоблікове використання [PERSON] електроенергії шляхом накиду проводу нагрузки на лінію ВЛ-0,4, чим порушено ПКЕЕ для населення. На підставі порушення було складено акт № 185617 та зроблений розрахунок спричинених збитків, які становлять 1720 грн. 13 коп. При перевірці дотримання Правил користування електроенергією 30.12.2007 року було знову встановлено, що абонент підключився до мережі мимо електролічильника, про що був складений акт № 199960 та зроблені розрахунки спричинених збитків на суму 2319 грн. 07 коп. Всього відповідач завдав збитків на суму 4039 грн. 20 коп. Відповідачка позов визнала, проте просить зменшити суму матеріальних стягнень в зв'язку з тяжким матеріальним становищем, вона не працює, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей. Виходячи з наведеного, суд вважає за можливе постановити рішення при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено слідуюче. Згідно акту № 185617 від 14.05.2007 року було встановлено порушення Правил користування електроенергією, а саме: безоблікове використання електроенергії шляхом накиду проводу нагрузки на лінію ВЛ-0,4. Електроенргія використовується, однак електролічильником не обліковується. Відповідно до акту нарахована матеріальна шкода на суму 1720 грн. 13 коп. Аналогічно складено акт за № 199960 від 30.12.2007 року, згідно якого нарахована матеріальна шкода 2319 грн. 07 коп. Розрахунки здійснені у відповідності до п. 3 Методики обчислення розміру відшкодування збитків, завданих електропостапчальнику, внаслідок порушення Правил користування електроенергією для населення. Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо законом не передбачено відшкодування у меншому чи більшому розмірі. Суд вважає, що сума матеріальних збитків підлягає стягненню в судовому порядку, оскільки відповідачка добровільно матеріальну шкоду не відшкодувала. Однак, враховуючи тяжке матеріальне становище [PERSON], те, що вона не працює, має на утриманні неповнолітніх дітей, суд вважає за можливе зменшити розмір стягнення до 3000 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-08 00:00:00

Позивач [PERSON] пред'явив у суд даний позов і просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 7 листопада 1980 року а/з № 11 Деренковецькою сільською радою Корсунь-Шевченківського району Черкаської області , який у них перший і від якого вони неповнолітніх дітей не мають посилаючись на те, що сім'я розпалася ще в 2005 році , їх подальше спільне життя і збереження сім'ї неможливе, а тому він і просить розірвати цей шлюб. Через органи РАГСУ розірвати шлюб відповідач не бажає. У суді позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в суд не з'явилася, хоча була повідомлена належним чином про час і місце судового засідання. Від неї також не надійшло повідомлення про причини неявки, а тому суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає до задоволення. У суді встановлено, що сторони одружилися 7 листопада 1980 року. Шлюб у сторін перший. Від даного шлюбу мають двох повнолітніх дітей. Шлюб між подружжям існує формально, оскільки з 2005 року вони припинили шлюбно-сімейні відносини і проживають окремо. Їх подальше спільне життя і збереження сім'ї неможливе, миритися не бажають. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін і це має істотне значення, а тому позов задовольняється і шлюб розривається. Спору за поділ майна сторони на сьогодні не мають. При задоволенні позову суд стягує з відповідача судові витрати у доход держави при видачі свідоцтва про розірвання шлюбу, а позивача від їх сплати звільняє.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-08 00:00:00

[PERSON] був споживачем телекомунікаційних послуг за номером [NUMBER], про що свідчить укладений Типовий договір про надання послуг електрозв»язку від 11.07.2006 року. Відповідно до п. 4.5 розрахунки за фактично отримані в кредит послуги електрозв»язку за кожний попередній місяць проводяться протягом десяти днів з дня одержання рахунка, але не пізніше 20-го числа місяця, наступного за розрахунковим. Відповідно до п. 40, 108 Правил - « плата за отриманні телекомунікаційні послуги вноситься споживачем після отримання ним рахунка, але не пізніше 20 числа місяця, що настає після повного розрахункового періоду». Проте, користуючись послугами телефонного зв'язку, відповідач своєчасно не сплачувала нараховані суми за телекомунікаційні послуги. Тому за період з 01.11.2006 р. по 31.03.2008 р. виникла заборгованість в сумі 286 грн. 88 коп. Про наявність заборгованості за телекомунікаційні послуги відповідачу повідомлялось в кожному рахунку та листах - попередженнях. В добровільному порядку відповідач борг не сплачує, в зв'язку з чим позивач звертається до суду з вимогою про примусове стягнення суми заборгованості в розмірі 286 грн. 88 коп., державне мито в сумі 51 грн. та 30 грн. витрат за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив стягнути з відповідача заборгованість за надані телекомунікаційні послуги в сумі 286 грн. 88 коп., судового збору в сумі 51 грн. та 30 грн. витрат за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про день та час слухання справи повідомлений належним чином, про в матеріалах справи міститься зворотне повідомлення(а.с.27). Про причини неявки суд не відомо, клопотання про відкладення слухання справи до суду не надходило.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з заявою про визнання недієздатними брата чоловіка - [PERSON] та батька чоловіка - [PERSON] Свої вимоги мотивує тим, що вона є дружиною [PERSON], який помер [INFO]Вказує, що зараз мешкає з братом чоловіка та батьком чоловіка. Зазначає, що [PERSON] знаходиться на обліку в Чернігівському психоневрологічному диспансері, через хворобу не може адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність. [PERSON]є людиною похилого віку зі слабким здоров'ям, осліп, через хворобу та вік погано розуміє та керує своїми діями, потребує цілодобової опіки. В судовому засіданні [PERSON] вимоги уточнила, просила визнати [PERSON] недієздатним і встановити йому опіку та призначити її опікуном над [PERSON] і [PERSON], оскільки через психічне захворювання не здатні розуміти значення своїх дій і ними керувати. Вказала, що [PERSON] вже було визнано недієздатним. Представник управління праці та соціального захисту населення не заперечувала проти визнання [PERSON] недієздатним, встановлення над [PERSON] і [PERSON] опіки та призначення опікуном невістки над ними, оскільки згідно висновку судово-психіатричної експертизи вони дійсно не можуть розуміти значення своїх дій та керувати ними. Вислухавши учасників розгляду, дослідивши матеріали справи: копію паспорта [PERSON] та [PERSON] (а.с.8, 10), копію паспорта [PERSON] (а.с.9), копію свідоцтва про народження [PERSON] (а.с.11), довідку (а.с.12), посвідчення ветерана війни [PERSON] (а.с.13), довідки Чернігівської обласної психоневрологічної лікарні від 29.01.2008 року та 01.02.2008 року (а.с.21, 22), акт № 129 амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 31.03.2008 року відносно [PERSON] (а.с.32-34), акт № 130 амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 31.03.2008 року відносно [PERSON] (а.с.35-37), подання Новозаводської районної у м.Чернігові ради, медичну картку амбулаторного хворого № 5920 [PERSON], медичну картку стаціонарного хворого № 4362 [PERSON], суд вважає, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню. При цьому суд виходить з наступного: 09.04.1998 року рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова [PERSON] визнано недієздатним. У [PERSON] має місце резидуальна шизофренія, згідно висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи, яка позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. У [PERSON] має місце судинна деменція, згідно висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи, яка позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Таким чином, суд прийшов до висновку, що заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Оскільки невісткою [PERSON] і [PERSON] є [PERSON] та надано згоду на призначення її опікуном і наявне відповідне подання Новозаводської районної у місті Чернігові ради, то суд вважає за можливе встановити опіку над [PERSON], [PERSON] і призначити [PERSON]. їх опікуном. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-08 00:00:00

ТОВ фірма “ТехНова” звернулась з позовом в інтересах КЕП “Чернігівська ТЕЦ” до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення 3668 гривень 09 копійок заборгованості за послуги з теплопостачання. Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідачі являються користувачами послуг теплопостачання, оплату за які здійснюють не в повному обсягу, через що заборгованість в період з 01.04.2005 року по 01.05.2008 року склала 3668 гривень 09 копійок. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсягу, просила стягнути 3668 гривень 09 копійок заборгованості за послуги з теплопостачання і крім пояснень викладених в позовній заяві доповнила, що на даний час заборгованість не сплачена. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнали і суду пояснили, що заборгованість утворилась в зв'язку скрутним матеріальним станом, нестачею коштів, по мірі можливості борг сплатять. Крім пояснень учасників процесу, судом досліджені інші представлені докази: розрахунок заборгованості по оплаті за надані послуги за теплопостачання, особовий рахунок [NUMBER] [ADDRESS], затверджені тарифи на послуги. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] являються мешканцями [ADDRESS] і користувачами послуг, що надає ТОВ фірма “ТехНова”, оплати за які здійснювали не в повному обсягу з 01.04.2005 року, внаслідок чого станом на 01.05.2008 року виникла заборгованість в сумі 3668 гривень 09 копійок. Таким чином, відповідачами порушено вимоги ст.ст. 67, 68 ЖК України щодо необхідності і своєчасності оплати за надані комунальні послуги.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-08 00:00:00

28.05.2008 року позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідачки 10000 грн у відшкодування моральної шкоди завданої ушкодженням здоров"я її дочки - [PERSON]та судових витрат. У судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала і наполягала на задоволенні. Відповідачка визнала позов частково, і погодилася сплатити у відшкодування завданої моральної шкоди 3000 грн. У компенсації витрат на правову допомогу в розмірі 1500 грн просила відмовити. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 20.05.2005 року в районі перехрестя вулиці 1 Травня з вулицею Проектна в місті Чернігові, відповідачка, керуючи автомобілем "Фольксваген Т-5" реєстраційний № [NUMBER], скоїла наїзд на неповнолітню дочку позивачки - [PERSON], завдавши їй легких тілесних ушкоджень. Внаслідок отриманих травм [PERSON] була змушена неодноразово проходити курси лікування, пропускати навчання в школі, чим в сукупності завдано моральної шкоди, яка полягає у фізичному болю та душевних стражданнях. Відповідно до статті 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка володіє джерелом підвищеної небезпеки на відповідній правовій підставі. Таким чином, заподіяна моральна шкода підлягає відшкодуванню за рахунок відповідачки. Вирішуючи питання розміру грошового відшкодування завданої моральної шкоди, суд враховує характер правопорушення, глибину, тривалість завданих душевних і фізичних страждань, при цьому виходячи із засад розумності та виваженості вважає достатньою сатисфакцією стягнення на користь позивачки 5000 грн. При зверненні до суду позивачка сплатила судовий збір в сумі 8 грн 50 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн. Крім того, вона оплатила витрати на правову допомогу в розмірі 1500 грн. Виходячи з вимог статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито" та постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення судових процесів, пов'язаних з розглядом цивільних та господарських спорів" на користь позивачки слід також стягнути 8 грн 50 коп. у відшкодування сплаченого судового збору та 7 грн 50 коп. у відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. У судовому засіданні представник позивачки пояснила, що надаючи правову допомогу вона зверталася до ДАІ із запитом про видачу копії постанови про закриття кримінальної справи, готувала позовну заяву та здійснювала безпосереднє представництво інтересів позивачки в суді. Виходячи з обсягу проведених дій, часу необхідного для підготовки до участі у справі, та невеликої складності справи суд вважає необхідним зменшити суму витрат на правову допомогу, які підлягають відшкодуванню за рахунок відповідачки до 1000 грн.

Outcome: partial