Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-03 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до КРП СМ БРТІ, виконкому Сімферопольської міської ради, про визнання права власності на домоволодіння. Свої вимоги мотивували тим, що вони є співвласниками домоволодіння [ADDRESS], а юридичне за вказаним майном зберігається статус квартири та нежилих приміщень, що перешкоджає їм вирішити питання щодо землекористування, оскільки відведення земельних ділянок під квартири законодавством непередбачене. З заявою про надання належному їм нерухомому майну статусу домоволодіння вони звернулися до КРП СМ БРТІ. Однак вони отримали відповідь, згідно до якої питання зміни статусу не відноситься до компетенції БТІ, за вирішенням цього питання рекомендовано звернутися до суду. Просять визнати нежилі приміщення загальною площею 217,6 кв. м. в літері А,Б,В квартиру № 6 та квартиру № 7 єдиним приватними домоволодінням [ADDRESS], який складається з двох жилих домів, нежилого будинку та надвірних будівель. Визнати право власності на домоволодіння [ADDRESS], яке складається з двох жилих домів, нежилого будинку та надвірних будівель літери за ними в рівних частках. Зобов'язати КРП СМ БРТІ зареєструвати домоволодіння [ADDRESS] як окреме домоволодіння с наданням окремого адресу. Позивач [PERSON] та представник [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явилися, представили на адресу суду заяву про розгляд справи за їх відсутністю; позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити. У випадку неявки відповідачів просили винести заочне рішення. Представник виконавчого комітету Сімферопольської міської ради, КРП СМ БРТІ у судове засідання не з'явилися, представили на адресу суду заяви про розгляд справи за їх відсутністю. Зі згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та надані в порядку ст. 60 ЦПК України докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що за позивачкою [PERSON] зареєстроване право власності на нежилі приміщення, які розташовані в літері А,Б,В загальною площею 217, 6 кв. м. у домоволодіння по [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 27.02.2001 року ( а. с. 10-13). За позивачкою [PERSON] зареєстроване право власності на квартиру № 6, що розташована в літері Б по [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 28.11.2006 року ( а. с. 14). За позивачем [PERSON] зареєстроване право власності на квартиру № 7, що розташована в літері В по [ADDRESS], що підтверджується договором дарування від 29.12.2004 року (а. с. 17). Фактично належне їм майно - нежилі приміщення загальною площею 217,6 кв. м. квартира № 6 та квартира №7 складають ціле домоволодіння [ADDRESS], які розташовані на земельній ділянці загальною площею 1101 кв. м. Домоволодіння [ADDRESS] складається з трьох окремо розташованих будівель, нежилої будівлі літер А, будівлі, що складається з жилих та нежилих приміщень, позначених на плані літерами Б, В та надвірних будівель сараїв літер Д, О, Е, С, уборної літер У. Таким чином, позивачі є співвласниками вказаного домоволодіння, відповідно це домоволодіння знаходиться у спільній частковій власності. З заявою про надання належному їм нерухомому майну статусу домоволодіння вони звернулися до КРП СМ БРТІ, однак вони отримали відповідь, згідно до якої питання зміни статусу не відноситься до компетенції БТІ, за вирішенням цього питання рекомендовано звернутися до суду. Придбані позивачами жилі приміщення та квартири № 6 та № 7 фактично є не квартирами, а одноквартирні будинки, які розташовані окремо один від одного з підсобними нежилими приміщеннями. Стаття 41 Конституції України гарантує право кожного володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Стаття 319 ЦК України передбачає те, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 386, 391 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивачів підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 317, 319, 320, 361, 391 ЦК України,

Outcome: approved