Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-06 00:00:00

У квітні 2006 року [PERSON] і[PERSON] звернулися до суду з позовом до Ізюмського комунального житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства № 2 (далі - КЖРЕП-2), Ізюмського міськвиконкому (далі - міськвиконком), треті особи - Ізюмське житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство (далі - ЖРЕП), приватне виробниче-комерційне підприємство „Агроремстрой” (далі-ПВКП “Агроремстрой”) про стягнення матеріальної шкоди в сумі 4949 грн. та моральної шкоди в сумі 1500 грн., судових витрат. У серпні 2006 року і у березні 2008 року позивачі [PERSON] і[PERSON] подали доповнення до позову про стягнення додатково коштів в сумі 3384,20 грн., які вони затратили на ремонт покрівлі за свій рахунок, та у відшкодуванні моральної шкоди суму 5000 грн.. В обґрунтуванні своїх вимог позивачі вказують, що їм на праві власності належить квартира[ADDRESS] в якій вони проживають з 1967 року. У квітні 2000 року завод ІТРЗ, який володів будинком, зробили капітальний ремонт покрівлі будинку. У 2000 році вказаний будинок був переданий на баланс міськвиконкому, обслуговували будинок ЖРЕП. Відповідно до договору між ЖРЕП та ПВКП “Агроремстрой” від 22.03.2001 року ремонтно-будівельні роботи покрівлі будинку [ADDRESS] виконувало ПВКП “Агроремстрой”, на зазначені роботи встановлено гарантійний строк 5 років. З 2005 року вказаний будинок був переданий на обслуговування КЖРЕП-2, якому вони платили комунальні платежі. У 2004 році представники ПВКП “Агроремстрой” проводили ремонт покрівлі вказаного будинку, роботи по акту приймали КЖРЕП-2. У зв'язку з протіканням покрівлі вказаного будинку 28 грудня 2005 року була залита належна їм квартира, чим завдана майнова і моральна шкода. Остаточно позивачі просять суд стягнути з відповідачів на їх користь відшкодування майнової шкоди в сумі 4949,00 грн. + 3384,20 грн., на відшкодування моральної шкоди 5000 грн., судові витрати 494 грн.. Представник відповідача КЖРЕП-2 по довіреності Говтва О.М. позовні вимоги не визнав, в обґрунтуванні заперечень посилається, що підприємство КЖРЕП-2 було створено у 2003 році, вказаний будинок [ADDRESS] буд переданий підприємству на баланс для експлуатації у 2005 році, КЖРЕП-2 не є правонаступником ЖРЕП міськвиконкому, яке до цього обслуговувало цей будинок. На ремонт покрівлі цього будинку кошти повинен був виділяти на підприємство територіальна громада в особі міськвиконкому, але достатні кошти на той час не виділялися. Тому просить суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Представники відповідача міськвиконкому по довіреності Сівак-Блик О.В. і Якунін М.М. позовні вимоги не визнали, в обґрунтуванні заперечень посилаються, що з січня 2005 року будинок [ADDRESS] знаходиться на балансі в КЖРЕП-2, які займаються обслуговуванням та ремонтом будинку, кошти на ці цілі міськвиконкомом виділялися. Тому всю відповідальність за вказаним позовом повинен нести відповідач КЖРЕП-2. Крім цього представники відповідача посилаються на практику апеляційної інстанції по таким категорія справ, посилаючись на рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 17 жовтня 2007 року по справі № 22-ц-4936/2007 року. Тому просять у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Представники третіх осіб - ЖРЕП і ПВКП “Агроремстрой” в судове засідання не з'являлися, оповіщалися про час і місце судових засідань належним чином. ЖРЕП подавав суду письмові заяви про розгляд справи з винесенням рішення за їх відсутності. ПВКП “Агроремстрой” про причини неявки суду не повідомляли та заяв не надсилали. Суд ухвалив вирішувати справу за відсутності представників третіх осіб на підставі наявних у справі даних і доказів. Суд, заслухавши пояснення позивачів, представників відповідачів, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. З матеріалів цивільної справи вбачається і сторонами не заперечується, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] та [PERSON](а.с. 8, 9, 11). 28 грудня 2005 року, у зв'язку з течею покрівлі будинку [ADDRESS], вода протекла у квартиру [NUMBER] в результаті чого залиті кімнати, стеля у кімнатах, частково постраждали шпалери на стінах загальною площею 73 кв.м.. Зазначений факт підтверджується актом від 28.12.2005 року, складеним представниками КЖРЕП-2 (а.с. 10 т.1). За локальним кошторисом, складеним на ремонт квартири [PERSON], необхідно витратити 4807 грн. (а.с.5-6 т.1). Відповідно до висновків спеціаліста від 25.03.2006 року, складеним на ремонт квартири [PERSON], смета вартості робіт та матеріалів на ремонтно-будівельні роботи 4807 грн., вартість замоклого телевізора “Телефункен ПАЛколор” 142,50 грн. (а.с. 130-137, 7 т.1). Згідно ч. 3 ст. 10, ст. 31 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. У відповідності з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Зазначений кошторис та висновок спеціаліста є належними доказами розміру майнового збитку, спричиненого позивачам залиттям квартири. З матеріалів справи вбачається, що Ізюмською міською радою, як органом місцевого самоврядування, на виконання ст.ст. 17,26 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” створювалися спеціалізовані підприємства та організації у сфері житлово-комунальних відносин, оскільки у вказаній сфері міські ради мають право на 1) управління об'єктами житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, транспорту і зв'язку, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню; 2) здійснення заходів щодо розширення та вдосконалення мережі підприємств житлово-комунального господарства, торгівлі, громадського харчування, побутового обслуговування, розвитку транспорту і зв'язку; 3) здійснення відповідно до законодавства контролю за належною експлуатацією та організацією обслуговування населення підприємствами житлово-комунального господарства, торгівлі та громадського харчування, побутового обслуговування, транспорту, зв'язку, за технічним станом, використанням та утриманням інших об'єктів нерухомого майна усіх форм власності, за належними, безпечними і здоровими умовами праці на цих підприємствах і об'єктах: прийняття рішень про скасування даного ними дозволу на експлуатацію об'єктів у разі порушення нормативно-правових актів з охорони праці, екологічних, санітарних правил, інших вимог законодавства. Відповідно до Статуту КЖРЕП-2, зареєстрованого 4 вересня 2003 року, Ізюмська міськрада заснувала вказане підприємство з метою організаційного забезпечення поточного утримання, ремонту та благоустрою житлового фонду, їх інженерного обладнання та надання послуг, пов'язаних з експлуатацією, утриманням та ремонтом житлового фонду. Зазначене підприємство прийняло на баланс житлові будинки, їх інженерне обладнання та повинно було укладати угоди з ремонтно-експлуатаційними підприємствами та іншими спеціалізованими організаціями, що забезпечують функціонування систем життєзабезпечення будівель (а.с. 66-71 т.1). КЖРЕП-2 функціонує на підставі Статуту, зареєстрованого 4 вересня 2003 року і засноване на комунальній власності Ізюмської територіальної громади Ізюмською міськрадою та мало на меті утримання житлових будівель (а.с. 63 т.1). Згідно акту приймання - передачі житлового будинку [ADDRESS]від 6 січня 2005 року, на підставі рішення 29 сесії 4 скликання Ізюмської міської ради від 3 вересня 2004 року, вказаний будинок, який знаходився у задовільному стані, але потребував ремонту покрівлі та частково мереж водопостачання та теплопостачання, було передано з балансу КП “ДЕЗ” на баланс КЖРЕП-2 (а.с. 64-65). З 6 січня 2005 року обслуговування вказаного будинку здійснювалося КЖРЕП-2, яким і складено акт про залиття квартири [PERSON] від 28.12.2005 року. Договору між міськрадою та КЖРЕП-2 матеріали справи не містять. Разом з тим, із пояснень представників КЖРЕП-2 і міськради випливає, що між цими сторонами було укладено договори на утримання на балансі житлових будинків та при будинкових територій у 2004 році. На час залиття квартири позивачів будинок [ADDRESS]перебував на балансі КЖРЕП-2, яке і зобов'язане було здійснювати необхідні заходи з обслуговування житлового будинку та інженерних комунікацій. При вирішення питання про відшкодування майнової шкоди слід керуватися як загальними нормами цивільного права, а саме ст. 1166 ЦК України, так і спеціальними нормами. Кошти, сплачувані наймачами та власниками квартир, у тому числі і [PERSON](а.с. 84 т.1) перераховувалися на рахунки КЖРЕП-2, тому саме вказана особа і має нести майнову відповідальність за спричинену шкоду. При цьому суд вважає, що КЖРЕП-2 має право звернутися до інших юридичних осіб з позовом про відшкодування понесених витрат. На час виникнення спірних правовідносин відносини між споживачем комунальних послуг та виконавцем регулювалися Правилами надання населенню послуг з водо-, теплопостачання та водовідведення, затвердженими постановою КМУ від 30 грудня 1997 року за № 1497, які діяли на час спірних правовідносин. Відповідно до п. 32 Правил Споживач має право на відшкодування в повному обсязі збитків, завданих його майну, житловому приміщенню, та шкоди, заподіяної його життю чи здоров»ю внаслідок неналежного надання послуг відповідно до законодавства. Згідно з преамбулою Правил визначено терміни, що споживач - наймач (власник) квартири (приватного будинку), якому надаються послуги з централізованого та гарячого водопостачання, теплопостачання та водовідведення у житловому фонді та підсобних приміщеннях; а виконавець - житлово-експлуатаційні та водопостачальні, теплопостачальні, каналізаційні або інші підприємства і організації, які безпосередньо надають споживачеві комунальні послуги. Виконавця послуг у комунальному житловому фонді визначають місцеві державні адміністрації або органи місцевого самоврядування, в інших випадках - власник житлового будинку, об'єднання співвласників будинків тощо. При цьому в одному будинку може бути визначений лише один виконавець окремої послуги. Також Правилами передбачена і відповідальність саме виконавця у п.37. Виконавець несе відповідальність за збитки, завдані майну споживача, житловому приміщенню, та шкоду, заподіяну його життю і здоров'ю, у розмірі та порядку, визначених законодавством. Тому відшкодування майнової та моральної шкоди позивачам [PERSON] слід покласти на КЖРЕП-2, яке на час залиття було виконавцем. При визначенні розміру моральної шкоди, суд враховує, що дійсно залиттям квартири у зимовий період, з врахуванням тривалості самого процесу залиття, спричинення пошкодження майна (шпалери та телевізор), що мало суттєве значення для позивачів, перенесення ними нервового струсу у зв'язку з цим, є підставою для відшкодування моральної шкоди. Однак позивачі не надали доказів на підтвердження розміру моральної шкоди в сумі 5000 грн., тому суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає за можливе частково задовольнити їх вимоги і стягнути на користь [PERSON] на відшкодування моральної шкоди відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України 1000 грн.. Відповідач КЖРЕП-2 у зазначених своїх запереченнях обставин, що у цих правовідносинах немає вини підприємства КЖРЕП-2, що відповідати за позовом повинна міськрада, як власник будинку - суду не довели, чим не виконали вимоги ст. 10 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Позивачі [PERSON] у зазначених своїх позовних вимогах обставин, що вони понесли витрати на ремонт покрівлі будинку в сумі 3384,20 грн. - суду не довели, чим не виконали вимоги ст. 10 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Посилання позивачів на ту обставину, що вони придбали будівельні матеріали на ремонт покрівлі і провели ремонт самостійно є припущеннями і не грунтується належними доказами (а.с. 79-82 т.1). Відповідно до ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач міськрада у зазначених своїх запереченнях довели обставини, що у цих правовідносинах немає їх вини, а є вина підприємства КЖРЕП-2, що відповідати за позовом повинна не міськрада, як власник будинку, а підприємство, яке утримувало житловий будинок, чим виконали вимоги ст. 10 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. За таких установлених судом обставинам позовні вимоги позивачів підлягають задоволенню частково. Згідно ст. 88 ЦПК України на користь позивачів слід стягнути судові витрати, які складаються з державного мита та судового збору, витрат на висновки спеціаліста (а.с. 2, 12-13, 77 т.1).

Outcome: partial