Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до відповідача [PERSON] з позовом про повернення майна, здобутого без достатньої правової підстави та відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями відповідача. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, просять стягнути з відповідача 2500 гривень, що еквівалентно 500 доларам США, отриманих відповідачем від позивача безпідставно, 800 гривень моральної шкоди та судових витрат, мотивуючи свої вимоги тим, що 26 грудня 2007 року позивач - [PERSON] домовилася з відповідачем [PERSON]. про купівлю автомобіля «Москвич - 2140», номерний знак [NUMBER] та віддала йому 500 доларів США, що еквівалентно 2500 гривням. Але так як договору між ними укладено не було і виявилося, що автомобіль їй не потрібний, вона (позивач) звернулася до відповідачем з проханням повернути отримані ним кошти, що відповідач відмовився зробити. Крім цього відповідач грубо повівся з нею, виштовхнув її зі свого подвір'я, внаслідок чого вона впала та зламала руку, зазнавши в результаті таких дій моральної шкоди, що виявилася у фізичних та душевних стражданнях і суму моральної шкоди вона оцінює у 800 гривень. Відповідач позову не визнав, вважає що правомірно продав позивачу автомобіль «Москвич - 2140», номерний знак [NUMBER], який був у його володінні на підставі доручення, пояснив, що син позивачки [PERSON]. користувався придбаним автомобілем, який був у технічно - справному стані і вивів його з ладу. Відповідач визнав факт отримання від позивача 500 доларів США, проте заперечив те, що застосовував до неї будь - яку фізичну силу. Після оголошеної перерви відповідач, будучи письмово повідомленим про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився. Заслухавши пояснення сторін та представника, дослідивши та оцінивши надані докази, суд приходить до наступних висновків: відповідно до ч.4 ст.203 Цивільного кодексу України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Згідно п.3 ст.208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Встановлено, що автомобіль «Москвич - 2140», номерний знак [NUMBER] перебував у правомірному володінні відповідача з правом користуватися і розпоряджатися автомобілем на підставі нотаріально засвідченої довіреності. Факт отримання відповідачем від позивача коштів в сумі 500 доларів США визнаний позивачем і не потребує доказування на підставі ч.1 ст.61 ЦПК України. Крім цього, як свідчать письмові пояснення відповідача, наявні у відмовному матеріалі №50 від 07.02.2008 року Зборівського РВ УМВСУ, він пропонував повернути позивачці 500 доларів США частинами на що та не згодилася і вимагала повернення всієї суми відразу. Покази свідків [PERSON]. і [PERSON]. не можуть бути прийняті судом, так як в силу ст.218 ЦК України у разі недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, рішення суду не може грунтуватися на свідченнях свідків. Будь - яких дій щодо належного укладення угоди купівлі - продажу автомобіля (підписання письмового договору, зняття автомобіля з обліку і поставлення його на облік новим власником) сторони не вчиняли. Таким чином суд приходить до висновку, що договору купівлі - продажу автомобіля між сторонами укладено не було і кошти відповідачем від позивача отримані без будь - якої правової підстави. Згідно ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Таким чином позовні вимоги в частині повернення 2500 гривень підлягають задоволенню. Вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, завданих позивувачу в результаті застосування до нього відповідачем фізичної сили задоволенню не підлягають і є безпідставними, оскільки вони не обгрунтовані і не підтверджені будь - якими доказами. Факт вчинення відповідачем протиправних дій щодо позивача та причинно - наслідковий зв'язок отримання травми позивачем в результаті дій відповідача не встановлено при перевірці заяви [PERSON] органими внутрішніх справ і не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні, таким чином вина відповідача з цього приводу не доведена. Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Крім цього з відповідача слід стягнути в користь позивача судові витрати, підтверджені документально: державне мито в дохід держави щодо вимог майнового характеру в розмірі 51 гривня, а також 30 гривень витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи. Враховуючи вказане вище, позов підлягає задоволенню частково.

Outcome: partial