Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-01 00:00:00

Прокурор Чернігівського району в інтересах[PERSON]. звернувся до суду з позовом, в якому просить винести рішення про поновлення позивача на посаді охоронця ТОВ „Карма”, зобов'язати відповідача виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу з 16 жовтня 2007 року та моральну шкоду в сумі 3000 грн., вважаючи, що звільнення проведено з численними порушеннями трудового законодавства. Заявлені вимоги обґрунтовуються тим, що наказом № 26 від 16 жовтня 2007 року[PERSON]. було звільнено з роботи за ч. 2 ст. 41 КЗпП України за систематичне порушення трудової дисципліни у зв'язку з втратою довіри. Формулювання наказу про звільнення має подвійне трактування і не підтверджується документально. При цьому, позивача було позбавлено можливості надати письмові пояснення щодо накладеного на нього дисциплінарного стягнення, яке стало підставою наступного звільнення. Звільнення відбулось без попередньої згоди профкому. В судовому засіданні представник прокуратури Чернігівського району та позивач заявлені вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити, посилаючись на обставини позову. Просили поновити [PERSON]. пропущений строк звернення до суду, оскільки він є юридично необізнаним, а також через звільнення був позбавлений засобів до існування і не міг звернутися за платною юридичною допомогою. Представник відповідача позов не визнав, пояснивши, що звільнення відбувалось з дотриманням норм трудового законодавства, оскільки позивач неодноразово порушував трудову дисципліну. [PERSON] не являвся членом профспілки, тому звільнення проводилось без попередньої згоди профкому. Вислухавши сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що позивач працював на посаді охоронця в ТОВ "Карма" з 11 травня 2006 року і наказом в.о. директора ТОВ "Карма" від 16 жовтня 2007 року, № 28 за систематичне порушення внутрішнього трудового розпорядку (дисципліни)[PERSON]. - охоронця звільнено з роботи 16 жовтня 2007 року у зв'язку з втратою довіри за п. 2 ст. 41 КЗпП України. (а.с. 6) За положеннями п. 3 ст. 41 КЗпП України працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, може бути звільнено у разі виявлення його винних дій, якщо ці дії дають підставу для втрати довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу. Відповідачем на підтвердження таких дій не надано жодних доказів, як і не надано посадової інструкції позивача, виходячи з якої можна було б зробити висновок про те, чи дійсно робота[PERSON]. була пов'язана з безпосереднім обслуговуванням - прийманням, транспортуванням, зберіганням, розподілом грошових та матеріальних цінностей, хоча обов'язок доказування неодноразово роз'яснювався судом сторонам. З мотивувальної частини наказу про звільнення вбачається, що позивач систематично не виконував без поважних причин обов'язки, покладені на нього правилами внутрішнього трудового розпорядку, через що йому 26 березня 2007 року було оголошено догану. Як вбачається з наданих представником відповідача доповідних на ім'я директора ТОВ "Карма", догану позивачу було оголошено за те, що він обмінявся чергуваннями з іншим охоронцем без дозволу начальника охорони. Проте, опитані свідки [PERSON]. та [PERSON] пояснили, що практика обміну чергуваннями до цього випадку була усталеною і охоронці це здійснювали в робочому режимі. Свідки також зазначили про те, що їм не відомо, чи суперечать дії позивача та іншого охоронця їх посадовим інструкціям та правилам внутрішнього трудового розпорядку, оскільки про існування останніх їм не відомо і при прийнятті на роботу з їх змістом ніхто не знайомився. Суд погоджується також з доводами позову відносно того, що при застосуванні дисциплінарного стягнення, а також при звільненні у позивача не було відібрано письмових пояснень з приводу подій, які стали підставою для звільнення, хоча при ознайомленні з наказом позивач письмово не погодився з викладеними в ньому обставинами. Натомість, [PERSON] пояснював, що 14 жовтня 2007 року він постійно був на робочому місці, а тому ввірений йому об'єкт не міг бути без охорони. Ці його пояснення будь-якими доказами не спростовані. Крім цього, суд зважає на те, що наказ про звільнення позивача підписаний не директором ТОВ "Карма", а виконуючим його обов'язки. Проте, наказу про призначення [PERSON] в.о. директора станом на 16 жовтня 2007 року або посадової інструкції, в якій визначено порядок заміщення директора у його відсутність, а також інших документів, що підтверджували б повноваження виконуючого обов'язки на звільнення[PERSON]. суду не представлено. Не знайшли підтвердження доводи позову про те, що позивач був звільнений всупереч законодавству без попередньої згоди профспілкого комітету ТОВ "Карма", оскільки, як вбачається з відповіді райкому профспілки від 12 травня 2008 року, № 15, позивач не був членом профспілки, а отже, згідно з положенням ст. 43-1КЗпП України, попередня згода профспілкового комітету у випадку його звільнення не потрібна. [PERSON]. пропущений місячний строк звернення до суду за захистом своїх прав, але суд вважає можливим поновити позивачу вказаний строк, оскільки він є юридично необізнаним, а також через звільнення був обмежений у засобах існування і звернення за платною юридичною допомогою було для нього ускладненим. За таких обставин, позивач підлягає поновленню на посаді охоронця ТОВ "Карма". На його користь слід також стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу. Суд визначає вказану суму, виходячи з розрахунку, наданого представником прокуратури, оскільки він проведений у відповідності до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року, № 100, (з наступними змінами). Таким чином, сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу становить : 14,38 (середньоденний заробіток) х 15 (днів жовтня 2007 року) + 7 (місяців) х 438,47 (середньомісячний заробіток) + 14,38 х 2 (дні червня 2008 року) = 3313,75 грн. Незаконне звільнення призвело до втрати позивачем джерела доходів та вимагало від[PERSON]. додаткових зусиль для організації свого життя, тобто призвело до моральних страждань. Враховуючи характер та тривалість страждань, спричинених позивачу, обставини справи, ступінь вини відповідача, доводи позову, з урахуванням вимог розумності і справедливості суд вважає, що з відповідача на користь[PERSON]. слід стягнути 500 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved