Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-12 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою до ВАТ «Шампань України», в якій просять зобов'язати відповідача передати їм земельні ділянки, що розташовані на території Надеждівської сільської ради; заборонити відповідачу виконувати роботи, пов'язані з використанням земельних ділянок, які належать на праві власності позивачам; заборонити відповідачу перешкоджати позивачам у здійсненні ними права користування та розпорядження земельними ділянками, що їм належать на праві власності; а також стягнути з відповідача на їх користь судові витрати, посилаючись на те, що позивачам належать на праві приватної власності земельні ділянки, які розташовані на території Надеждівської сільської ради, а саме: [PERSON]. - земельна ділянка [ADDRESS] площею 3,42 га; [PERSON]. - земельна ділянка [ADDRESS]площею 3,42 га; [PERSON]., який є спадкоємцем [PERSON]., - земельна ділянка[ADDRESS] площею 3,20 га; [PERSON]. - земельна ділянка[ADDRESS] площею 3,05 га; [PERSON]. - земельна ділянка [ADDRESS] площею 3,06 га; [PERSON]. - земельна ділянка [ADDRESS] площею 3,05 га; [PERSON]. - земельна ділянка [ADDRESS]площею 3,14 га; [PERSON]. - земельна ділянка [ADDRESS]площею 3,05 га; [PERSON]. - земельна ділянка [ADDRESS] площею 3,12 га;, [PERSON]. - земельна ділянка [ADDRESS]площею 3,12 га; [PERSON]. - земельна ділянка [ADDRESS] площею 3,10 га; [PERSON]. - земельна ділянка [ADDRESS] площею 3,10 га; та [PERSON]. - земельна ділянка [ADDRESS]площею 3,10 га, що підтверджується відповідними державними актами на право власності на земельні ділянки. В наявний час зазначені земельні ділянки, о належать позивачам обробляються відповідачем без відповідних повноважень. Договори оренди земельних ділянок позивачі з відповідачем не укладали. Позивачами у вересні 2006 року з метою вилучення з незаконного володіння свого майна письмово звернулися до відповідача не провадити роботи на ділянках. 12.10.2006 р. відповідачем була дана відповідь, в якій він роз'яснив, що не може повернути позивачам земельні ділянки, оскільки на зборах працівників ВАТ «Шампань України» та пенсіонерів з їх числа було прийнято рішення про використання земельних паїв спільно. Однак, позивачі вважають, що збори працівників ВАТ «Шампань України» та пенсіонерів з їх числа не можуть розпоряджатися власністю позивачів, тому, на думку позивачів, дії відповідача є незаконними, оскільки тільки їм як власникам земельних ділянок у відповідності до ст. 41 Конституції України, ст. 78 ЗК України, ст. 373 ЦК України належить право володіти, користуватися та розпоряджатися майном. У судовому засіданні суду першої інстанції позивачі [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., представник позивачки [PERSON]. [PERSON]., а також представник усіх позивачів адвокат [PERSON]. позов підтримали. Крім того, позивачка [PERSON]. пояснила, що у неї немає документів на виноградник, вона є акціонером ВАТ «Шампань України» та їй не відомо чи входить виноградник до майна ВАТ, її ніхто не повідомляв, що вона має отримати відсотки за користування її земельною ділянкою. Позивачка [PERSON]., крім того, пояснила також, що їй не пропонували укладати договір з ВАТ «Шампань України» та вона не зверталась до ВАТ, на її ділянці є пашня та многолітні насадження, їй невідомо, чи зрошувалась пашня та виноградник. Крім того, позивачка [PERSON]. також пояснила, що їй не пропонували укладати договір оренди та договір про сумісну діяльність, їй не відомо, що виноградники увійшли до статутного фонду ВАТ, вона також не знала, що їй нарахована орендна плата. Представник позивачів адвокат [PERSON]. також пояснила, що усе майно, що знаходиться у статутному фонді належить підприємству та їй не відомо, чи є ВАТ «Шампань України» власником багаторічних насаджень, земельні ділянки частково зрошуються, а частково ні. Представники відповідача голова правління ВАТ «Шампань України» Братінов І.В. та представник відповідача Пеліван Є.К. в судовому засіданні позов не визнали. Представник відповідача Братінов І.В. суду пояснив, що 21.09.2006 р. ВАТ «Шампань України» отримало від позивачів лист з приводу використання земельних ділянок та виплати орендної плати за 2006 рік. 12.10.2006 р. ними була дана відповідь про те, що на перших зборах працівників ВАТ «Шампань України» та пенсіонерів з їх числа від 17.03.2004 р. було прийнято рішення про використання земельних ділянок спільно, у зв'язку з тим, що 90 % сільгоспугідь є зрошувальними та 60 % з них є багаторічними насадженнями, згідно ЗК України. На тих же зборах головою районної ради Пеліваном К.К. було роз'яснено, що у випадку, якщо хтось виявить бажання вести самостійне господарство на своїй землі, вирішують до жеребкування як це зробити або винести ділянку на край і т.д. Перед зборами, які відбулися 23.07.2005 р. сільською радою на чолі з [PERSON]. проводилась робота по підготовці списків для жеребкування, позивачам необхідно було заявити про своє бажання вести самостійне своє господарство та не приймати участь в жеребкуванні, цього ніхто з позивачів не зробив, також позивачі не підходили та не писали заяви до отримання земельних держаків. Орендна плата за користування землею нараховувалась, але ніхто з позивачів не підійшов та не отримав кошти. Також позивачам було запропоновано укласти договір оренди з ВАТ «Шампань України», він з цього приводу все пояснював, а вони говорили, що спочатку отримають держакти на землю, а потім будуть вирішувати, більше вони до нього не підходили, після чого вони звернулись до суду. Він декілька разів призначав зустріч позивачам, але ніхто до нього не підійшов. Він також пояснив, що виноградники входять до статутного фонду підприємства згідно інвентаризаційним карткам, відомостям, які затверджені. Усі земельні ділянки знаходяться під зрошуванням. Договір оренди земельних ділянок не уклали тільки 30 чоловік, а уклали - 370, а це 95 %. Представник відповідача Пеліван Є.К. в судовому засіданні пояснив, що багаторічні насадження являються власністю ВАТ та з 2000 р. перестали бути власністю держави, оскільки внесені до статутного фонду підприємства. В 2004 році почалося розпаювання землі на підставі положень ст. ст. 25, 118 ЗК України; були проведені збори працівників ВАТ та пенсіонерів з їх числа та було прийнято рішення про використання земельних ділянок спільно, оскільки не було заяв про використання земельних ділянок самостійно. Позивачка [PERSON] зверталась до адміністрації та земвідділу, де їй було роз'яснено, що людям, які не бажають укладати договори, земля буде виділена єдиним масивом та необхідно подати заяву до жеребкування, однак цього ніхто не зробив. В наявний час більша частина людей уклали договори оренди з ВАТ та земля використовується, тобто ті люди, які бажають в наявний час працювати окремо порушують цілісність земельних масивів, оскільки ділянки багатьох знаходяться не на краю масиву, а всередині нього, що виключає можливість вільного доступу до цих ділянок, окрім як через ділянки сусідніх власників землі, які здали свої ділянки в оренду ВАТ. Крім того, усі земельні ділянки під ріллею знаходяться під зрошуванням: існує діюча меліоративна система, що згідно ст. 26 ЗК України тягне спільне використання земельних ділянок. Єдиним користувачем зрошувальною системою є ВАТ, воно її експлуатує та обслуговує. Тому виходом з ситуації, що склалася є укладання договорів оренди або емфітевзису земельних ділянок позивачами з ВАТ. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивачі є власниками земельних ділянок, що розташовані на території Надеждівської сільської ради Арцизького району Одеської області, а саме: [PERSON]. - земельної ділянки [ADDRESS] площею 3,42 га; [PERSON]. - земельної ділянки [ADDRESS]площею 3,42 га; [PERSON]., що є спадкоємцем [PERSON]., - земельної ділянки[ADDRESS] площею 3,20 га; [PERSON]. - земельної ділянки[ADDRESS] площею 3,05 га; [PERSON]. - земельної ділянки[ADDRESS]площею 3,06 га; [PERSON]. - земельної ділянки [ADDRESS] площею 3,05 га; [PERSON]. - земельної ділянки [ADDRESS]площею 3,14 га; [PERSON]. - земельної ділянки [ADDRESS]площею 3,05 га; [PERSON]. - земельної ділянки [ADDRESS] площею 3,12 га;, [PERSON]. - земельної ділянки [ADDRESS]площею 3,12 га; [PERSON]. - земельної ділянки [ADDRESS] площею 3,10 га; [PERSON]. - земельної ділянки [ADDRESS] площею 3,10 га; та [PERSON]. - земельної ділянки [ADDRESS]площею 3,10 га, що підтверджується відповідними державними актами на право власності на земельні ділянки (а.с. 5 - 8, 10 - 18). На підтвердження позовних вимог позивачі надали листи, адресовані голові правління ВАТ «Шампань України» Братінову І.В., в яких вони просили не проводити роботи на земельних ділянках, що їм належать на праві власності, у зв'язку з тим, що вони не бажають укладати договори оренди з ВАТ (а.с. 21 - 24, 26 - 34), а також листи з ВАТ «Шампань України» від 12.10.2006 р., згідно яким на земельних ділянках, що їм належать, провадились роботи, оскільки на перших загальних зборах працівників ВАТ та пенсіонерів з їх числа від 17.03.2004 р. було прийнято рішення про використання земельних паїв спільно, у зв'язку з тим, що 90 % сільгоспугідь являються зрошувальними та 60 % з них - багаторічними насадженнями (згідно ст. 26 ЗК України). На тих же зборах від 17.03.2004 р. головою районної ради Пеліван К.К. було роз'яснено, що у випадку, якщо хто-небудь виявить бажання вести самостійне господарство на своїй землі, вирішують до жеребкування, як це зробити (винести ділянку на край і т.д.). Перед зборами, які сталися 23.07.2005 р. сільською радою на чолі з [PERSON]. проводилась робота по підготовці списків для жеребкування, їм необхідно було заявити про своє бажання вести самостійно своє господарство та не приймати участь в жеребкуванні, що вони не зробили, орендна плата за використання їх земельних ділянок буде нараховуватись та видана у відповідності до вимог чинного законодавства. Також було запропоновано укласти договір оренди з ВАТ «Шампань України», що відповідало б рішенню загальних зборів від 17.03.2006 р. (а.с. 37 - 40, 42 - 50). Згідно вимогам чинного законодавства, зокрема ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст.319 ЦК України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Однак, разом з тим у відповідності до ч. 4 ст. 373 ЦК України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. У відповідності до ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. У відповідності також до ст. 13 Конституції України, ч. ч. 4 та 5 ст. 319 ЦК України власність зобов'язує, власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Також відповідно до ст.. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державною виключно відповідно до закону. Так, відповідно до п.п. а, г, ґ, є ч. 1 ст. 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов'язані, в тому числі, відповідно забезпечувати використання їх за цільовим призначенням; не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі; зберігати геодезичні знаки, протиерозійні споруди, мережі зрошувальних і осушувальних систем. Також відповідно до вимог ст. 26 ЗК України земельні ділянки, одержані громадянами внаслідок приватизації земель державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, на яких розташовані та функціонують меліоративні системи, використовуються спільно на підставі угоди. У разі відсутності згоди щодо спільного використання зазначених земельних ділянок питання вирішується в судовому порядку. А як було встановлено в судовому засіданні та що не заперечують позивачі таку угоду про спільне використання земельних ділянок, одержаних внаслідок приватизації земель державного сільськогосподарського підприємства, на яких розташовані та функціонують меліоративні системи, відмовляються укладати з усіма іншими власниками суміжних земельних ділянок, надавши свої земельні ділянки в оренду ВАТ «Шампань України», або іншій особі. Більш того, з матеріалів справи вбачається, що дійсно при розпаюванні земель колишнього радгоспу «Шампань України» на підставі ст.. 25 ЗК України, яка передбачає приватизацію земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, згідно протоколу загальних зборів працівників ВАТ «Шампань України» та пенсіонерів з їх числа від 17.03.2004 р. було вирішено одноголосно (405 голосів) використовувати земельні паї спільно, у зв'язку з тим, що 90 % сільськогосподарських угідь являються зрошувальними та 60 % з них - багаторічними насадженнями (згідно ст. 26 ЗК України) (а.с. 164 - 170). Як вбачається з списку власників земельних паїв, які розташовані на зрошувальних землях ВАТ «Шампань України», наданого відділом земельних ресурсів Арцизького району, в тому числі і земельні ділянки позивачів розташовані на зрошувальних землях (а.с. 171 - 172). Згідно ж довідці Татарбунарського міжрайонного управління водного господарства №ОС-07-0271 від 23.04.2007 р. внутрішньогосподарська мережа на площі 805 га передана у користування ВАТ «Шампань України» і на 12 квітня 2007 року підготовлена до початку поливного сезону 2007 року, що також вбачається з акту готовності до поливу внутрішньогосподарської зрошувальної мережі (а.с. 173 - 174). Крім того, відповідно до акту від 06.06.2007р. комісія у складі начальника відділу водокористування облводгоспу Олішевського Н.А., начальнику відділу РЕО облводгоспу Верес Н.С., інженерів облводгоспу Вакуленко Є.І., Бондаренко І.А., головного інженера ТМУВГ Янєва Д.Д., голови Надеждівської сільської ради Терзі Д.С., землекористувачів [PERSON]., [PERSON]., землевпорядника Стоянова А.В. склала зазначений акт про те, що земельні паї жителів с. Надеждівка знаходяться на функціонуючих зрошувальних землях та засаджені багаторічними насадженнями, внутрішньогосподарська мережа знаходиться в справному стані, згідно договору від 01.04.2004 р. ВГ мережа знаходиться у тимчасовому безкоштовному користуванні ВАТ «Шампань України» строком на 49 років (а.с. 194). Як також вбачається з інвентарних карточок обліку основних засобів, а також з відомості розрахунку відновної вартості основних засобів радгоспу-заводу «Шампань України» за станом на 01.06.2000 р. виноградники (багаторічні насадження) знаходяться у статутному фонді ВАТ «ШАмпань України» (а.с. 175 - 191). Крім того, в судовому засіданні знайшли свого підтвердження посилання представників відповідача на те, що під час проведення загальних зборів працівників ВАТ та пенсіонерів з їх числа від 17.03.2004 р. при вирішенні питання про приватизацію земель господарства, позивачі попереджувалися про те, що відповідно до вимог чинного законодавства (ст..26 ЗК України) землі, які зрошуються, повинні використовуватися спільно, а у випадку, якщо хто-небудь виявить бажання вести самостійне господарство на своїй землі, слід вирішити, як це зробити (а.с. 166). Однак, на той час ніхто з позивачів не виявив бажання відокремитися та самостійно обробляти земельні ділянки, а навпаки, згідно цьому ж протоколу, як було вище наведено, усі вирішили використовувати такі землі спільно у відповідності до вимог ст..26 ЗК України. Таким чином, приймаючи до уваги зазначене рішення працівників ВАТ «Шампань України» та пенсіонерів з їх числа, які є власниками земельних ділянок, які були ними приватизовані у відповідності до ст. 25 ЗК України, про спільне використання земельних паїв згідно ст. 26 ЗК України, а також положення вищенаведених норм законодавства (ч.ч. 4, 5 ст.319 ЦК України, ст. 26, п.п. а, г, ґ, є ч. 1 ст. 91 ЗК України), то суд вважає, що вимоги позивачів до відповідача є безпідставними, оскільки вони суперечать вимогам зазначених норм законодавства, рішенню усіх власників земельних ділянок про спільне їх використання, а також порушуватимуть права власників суміжних земельних ділянок, оскільки, як вбачається з ситуаційних схем, що є додатками до актів про перенесення в натурі меж земельних ділянок (а.с. 205, 207, 209, 211, 213, 215, 217, 219, 221, 223, 225, 226, 228), земельні ділянки позивачів знаходяться в різних місцях масивів, причому, крім того, не всі розташовані по краям масивів. Отже, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивачів про зобов'язання відповідача передати їм земельні ділянки, про заборону відповідачеві виконувати роботи, пов'язані з використовуванням земельних ділянок, що їм належать, та про заборону перешкоджати в здійсненні права користування та розпорядження земельними ділянками, у зв'язку з чим у відповідності до вимог ст.. 88 ЦПК України не підлягають також задоволенню вимоги позивачів про стягнення на їх користь судових витрат.

Outcome: dismissed