Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ВАТ «Аметист» про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на недобудовані будівництвом будівлі: резервуар залізобетонні 2 шт., фундаменти мазутонасосної, фундаменти резервуару води, розташованих на земельній ділянці площею 2,5 га по вул. Східній, 41 в м. Цюрупинську, вказуючи, що 4 травня 1999 року він купив у відповідача ВАТ «Аметист» незавершену будівництвом будівлю: резервуар залізобетонний об'ємом 200 метрів кубічних - кількість - 2 шт., фундаменти мазутонасосної, фундаменти резервуара води, розташовані на земельній ділянці площею 2,5 га по вул. Східній, 41 в м. Цюрупинську. Купівля-продаж відбулася згідно накладної № 33 від 4 травня 1999 року і проплати квитанції до прибуткового касового ордеру № 21 від 04.05.1999 року (підстава: за резервуари, фундаменти мазутонасосної, фундаменти резервуара води). Позивач сплатив в касу підприємства одинадцять тисяч п'ятсот чотири гривні 40 копійок. На той час дозволялося проводити купівлю незавершеного будівництва об'єктів між юридичними та фізичними особами таким чином. Згодом йому стало відомо, що договір купівлі-продажу нерухомого майна підлягає нотаріальному посвідченню. Позивач неодноразово звертався до представників відповідача з проханням переоформити договір у нотаріуса. Але представники відповідача ухилялися від цього, вказуючи що передане йому майно вже передано йому в давно минулі роки іншим керівником і до нього вони ніяких претензій не мають. Тому не вбачають необхідності в нотаріальному посвідчені договору. У зв'язку з тим, що позивач як покупець виконав всі умови за договором купівлі-продажу, сплатив гроші за придбане майно і отримав його, а відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору, то він вимушений звернутися до суду. У попередньому судовому засіданні позивач не відмовився від позову, представник відповідача позов визнав у повному обсязі. Зазначене визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст.174 зазначеного Кодексу у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення рішення. Дослідивши матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 4 травня 1999 року позивач купив у відповідача ВАТ «Аметист» незавершену будівництвом будівлю: резервуар залізобетонний об'ємом 200 метрів кубічних - кількість - 2 шт., фундаменти мазутонасосної, фундаменти резервуара води, розташовані на земельній ділянці площею 2,5 га по вул. Східній, 41 в м. Цюрупинську. Купівля-продаж відбулася згідно накладної № 33 від 4 травня 1999 року і проплати квитанції до прибуткового касового ордеру № 21 від 04.05.1999 року (підстава: за резервуари, фундаменти мазутонасосної, фундаменти резервуара води). Позивач сплатив в касу підприємства одинадцять тисяч п'ятсот чотири гривні 40 копійок. На той час дозволялося проводити купівлю незавершеного будівництва об'єктів між юридичними та фізичними особами таким чином. Згодом позивачу стало відомо, що договір купівлі-продажу нерухомого майна підлягає нотаріальному посвідченню. Позивач неодноразово звертався до представників відповідача з проханням переоформити договір у нотаріуса. Але представники відповідача ухилялися від цього, вказуючи що передане йому майно вже передано йому в давно минулі роки іншим керівником і до нього вони ніяких претензій не мають. Тому не вбачають необхідності в нотаріальному посвідчені договору. У зв'язку з тим, що позивач як покупець виконав всі умови за договором купівлі-продажу, сплатив гроші за придбане майно і отримав його, а відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору, то він вимушений звернутися до суду. Згідно з ч.1 ст.42 ЦК України 1963 року угоди можуть укладатись усно або в письмовій формі (простій чи нотаріальній). Згідно з п.1 ч.1 ст.44 вказаного Кодексу повинні укладатись у письмовій формі угоди державних, кооперативних та інших громадських організації між собою і з громадянами, за винятком угод, зазначених у ст. 43 цього Кодексу, та окремих видів угод, для яких інше передбачено законодавством Союзу РСР і Української РСР. Згідно зі ст.100 вказаного Кодексу (в редакції до внесення змін від 16.12.1993 року) в приватній власності громадян може знаходитись, нерухоме майно. Таким чином, позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved