overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-06 00:00:00

ВАТ Комерційний банк «Надра» звернувся до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що згідно з кредитним договором № 528 від 27.03.2006 року [PERSON] було надано кредит в сумі 17150 доларів США, що в еквіваленті складає 86607,50 грн. на період з 27 березня 2006 року по 26.03.2012 року зі сплатою 10 відсотків річних. Відповідно до пунктів 3.4.1, 3.4.2, 3.4.3 Кредитного договору, [PERSON] повинен був щомісячно, до 20 числа вносити черговий платіж, який становить 370, 27 доларів США, що в еквіваленті складає 1869,86 грн. Як вбачається з розрахунку заборгованості, зобов'язання щодо своєчасності сплати суми мінімального щомісячного платежу [PERSON] не виконувались належним чином, в період з 27 березня 2006 року по 25 січня 2008 року за [PERSON] виникла заборгованість перед банком зі сплати кредитних зобов'язань в сумі 85516,29 грн., яка складається з: заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитом, які були нараховані відповідно до п. 1.3.1 Кредитного договору в сумі 3161,21 грн.; плата за управління кредитом в сумі 1415,26 грн., яка нарахована відповідно до п. 1.3.2 Кредитного договору; пеня за порушення строків платежу по кредиту, які були нараховані відповідно до п. 5.1 Кредитного договору в сумі 258,09 грн.; штрафу за порушення положень Кредитного договору в сумі 8660,75 грн., яка нарахована відповідно до п. 5.3 Кредитного договору; заборгованості за кредитом в сумі 72020,98 грн. Тому, у зв'язку з невиконанням [PERSON] п. 4.3.5, 4.3.7 - 4.3.90,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-06 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу посилаючись на те, що 7.02.2002 року він взяв у неї в борг 16000 грн, про що написав розписку, а гроші обіцяла повернуту до 17.02.2002 року. Однак у зазначений термін відповідач свої зобов'язання не виконав, грошові кошти до теперішнього часу не повернув.Тому позивачка звернулась до суду з позовом в якому просила суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість в сумі 16000 грн., та відсотки про простроченню повернення грошових коштів, на загальну суму 310000 грн. В судовому засіданні позивачка уточнила свої позовні вимоги та просила суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість за кредитним договором в сумі 16000 грн. Відповідач в судове засідання двічі не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, повідомлень про причини неявки до суду не надходило. На підставі ст. 224 ЦК України суд, вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Так, судом встановлено, що 7.02.2002 року між сторонами був укладений договір позики, згідно з яким позивачка передала відповідачу грошові кошти в розмірі 16000 грн., а відповідач був зобов'язаний повернути суму позики в строк до 17.02.2002 року, про що була складена розписка. Але до теперішнього часу позивачка свої гроші не одержала. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530, ЦК України зобов*язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору; якщо у зобов*язанні встановлений строк його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк, якщо строк зобов*язання не встановлений, позичальник може вимагати виконання договору в будь-який час, а боржник повинен його виконати в семиденний термін з дня пред*явлення вимоги. Згідно ст. 530 ЦК позичальник зобов*язується повернути позикодавцеві позику у строк, та в порядку, що встановлені договором. Так як в зазначений строк відповідачка своє зобов*язання не виконала, суму позики не повернула, зазначена сума в розмірі 835 грн. підлягає стягненню з неї в примусовому порядку. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки судові витрати по оплаті держмита в сумі 8,50 грн., та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в сумі 7-50. Таким чином позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 526, 530, 827 ЦК України, ст 88 ЦПК УКраїни,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-06 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, вказуючи, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 26 січня 1991 року. Від спільного подружнього проживання народилося троє дітей: донька [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO]. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Діти проживають з нею, знаходяться на її утриманні. Просить стягнути на її користь на утримання неповнолітніх дітей аліменти в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення ними вісімнадцятирічного віку. Відповідач у судове засідання не з'явився, подав суду заяву, у якій позов визнає, справу просить розглянути у його відсутності. Вивчивши матеріали справи у повному обсязі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 26 січня 1991 року. Від спільного подружнього проживання народилося троє дітей: донька [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO]. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Діти проживають з позивачкою, знаходяться на її утриманні, що підтверджено відповідною довідкою Колодіївської сільської ради Кам'янець-Подільського району Хмельницької області від 07 квітня 2008 № 379. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину, згідно ч. 2 ст. 182 СК України, не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, крім визначених законом випадків.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-06 00:00:00

29.02.2008 р.[PERSON] звернулась до суду із заявою, в якій просить визнати недієздатною її доньку [PERSON] [INFO] народження, стверджуючи, що вона перебувала в шлюбі з[PERSON] від спільного проживання мають доньку - [PERSON] [INFO] народження. Шлюбні відносини між ними фактично припинені з [INFO]. Рішенням Гайворонського районного суду від 08.02.2008 року [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно доньки[PERSON] [PERSON] страждає з приводу наслідків перенесеного менінгоенцефаліту з вираженою розумовою відсталістю, нечастих судомних приступів, глухонімоти, що наявні достатні дані про психічний розлад здоров'я, не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Визнання доньки [PERSON]недієздатною їй потрібно для виконання обов'язків опікуна над донькою - [PERSON]. та її н/л дитиною [PERSON] У судовому засіданні заявник доводи заяви підтримала, просить визнати доньку недієздатною, а її саму опікуном доньки [PERSON]та н/л онуки[PERSON] Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився. Представник органу опіки і піклування Гайворонської РДА Запорощук Н.А. в судовому засіданні з вимогами заявника згодна, ствердила про наявність підстав до встановлення опіки. Суд, заслухавши пояснення заявника, представника ООП, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст.39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON], знаходиться на обліку з приводу помірної розумової відсталості, емоційного вольового зниження, є інвалідом дитинства 2 групи. Відповідно до акту №249 проведеної судом амбулаторної психіатричної експертизи від 18.04.2008 р. [PERSON] страждає хронічним психічним захворюванням в формі деменції внаслідок перенесеного менінгоенцефаліту з рідкими епілептичними нападами та глухонімотою та у висновку зазначено, що вона в силу свого захворювання не може розуміти значення своїх дій і розумно керувати ними та потребує опіки. Рішенням Гайворонського районного суду від 08.02.2008 року [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO] народження. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання недієздатною [PERSON] також встановлення опіки над нею та її н/л донькою[PERSON] Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-06 00:00:00

[PERSON]. звернулася до суду з заявою про визнання [PERSON]. безвісно відсутнім по тим підстав, що з 2000 року немає відомостей про місце його перебування. Суд вважає, що заява підлягає задоволенню. [PERSON]. зареєструвала шлюб з [PERSON]. 03 лютого 1999 року і проживали разом до 2000 року. Від даного шлюбу [INFO]в них народилася донька [PERSON]. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON]. та [PERSON] . підтвердили суду, що [PERSON]. в 2000 році виїхав за межі області і з тих пір ніяких відомостей про місце його перебування. Ці обставини також стверджено довідками Малинецької та Клішковецької сільрад. Копією ухвали Хотинського райсуду від 25 липня 2000 року стверджено, що відносно [PERSON]. було оголошено розшук. Відповідно до ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. При таких обставинах заява підлягає задоволенню. На підставі ст. 43 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-06 00:00:00

25 березня 2008 року позивач звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] та стягнення з неї аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [PERSON]. є матір`ю малолітнього [PERSON], [INFO]. Відомості про батька дитини записано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 135 СК України. З дня народження сина вона не обтяжувала себе виконанням батьківських обов`язків і не забезпечувала належний догляд за дитиною, навіть не зареєструвала народження сина в органах РАЦС. У 2005 році [PERSON]. залишила дитину на виховання матері свого співмешканця [PERSON], яка і здійсює догляд за хлопчиком до теперішнього часу. Мати близько трьох років з дитиною не проживає, ніякої участі у вихованні сина не бере, матеріально його не забезпечує. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, вказавши, що відповідач тривалий час з сином не проживає, матеріально його не забезпечує, ніяких стосунків з дитиною не підтримує. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена через оголошення у пресі належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи за її відсутності суду не направила. Відповідно до ст. 224 ЦПК України за згодою представника позивача, прокурора та третьої особи справа розглянута з винесенням заочного рішення. Третья особа[PERSON] проти задоволення позову не заперечувала, прокурор позовні вимоги підтримала. Вислухавши представника позивача, прокурора, 3-ю особу, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У судовому засіданні встановлено, що відповідачка є матір`ю малолітнього [PERSON], [INFO]. Відомості про батька дитини записано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 135 СК України. З дня народження сина вона не виконувала батьківські обов`язки щодо своєї дитини, не забезпечувала належний догляд за сином. У 2005 році [PERSON]. залишила дитину на виховання матері свого співмешканця [PERSON], яка і здійсює догляд за хлопчиком до теперішнього часу. Відповідачка близько трьох років з сином не проживає, ніякої участі у його вихованні не бере, його долею не цікавиться, матеріально його не забезпечує. За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON] та стягнення з неї аліментів, оскільки відповідно до ст. 180 СК України батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а розмір аліментів, який просив стягнути позивач відповідачка не оспорила. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-06 00:00:00

17 квітня 2008 року позивач звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] та стягнення з неї аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [PERSON]. є матір`ю малолітніх [PERSON],[INFO] та [PERSON], [INFO], яких вона народила поза шлюбом. Реєстрація народження дітей проведена за допомогою Служби у справах неповнолітніх виконавчого комітету Красногвардійської районної у місті ради у зв`язку з тим, що у[PERSON] ніколи не було і не має паспорту. Відомості про батька дітей записано зі слів матері на підставі ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Діти мешкають разом з [PERSON]., але умови для проживання незадовільні - вони не мають свого ліжка, місць для навчання. Харчувати дітей вона не може, оскільки не працює, грошей для купування одягу, їжі та нормального розвитку дітей не має. У судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, вказавши, що відповідачка через свій спосіб життя не в змозі контролювати поведінку дітей та створити умови для отримання ними освіти, забезпечувати їх матеріально, піклуватися про фізичний та духовний розвиток дітей. Відповідачка позов визнала, не заперечувала проти позбавлення її батьківських прав у відношенні її дітей: [PERSON] та [PERSON] та стягнення з неї аліментів. Представник 3-ї особи проти задоволення позову не заперечувала. Вислухавши прокурора, відповідача, представника 3-ї особи, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У судовому засіданні встановлено, що відповідачка є матір`ю малолітніх [PERSON],[INFO] та [PERSON], [INFO]. Реєстрація народження проведена за допомогою Служби у справах неповнолітніх виконавчого комітету Красногвардійської районної у місті ради. Відомості про батька дітей записано на підставі ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Відповідачка з дітьми постійно змінює місце проживання, де відсутні належні умови для навчання та проживання дітей, матеріально їх не забезпечує, діти до школи не ходять. Відповідачка не працює, матеріальних коштів для належного забезпечення дітей одягом, їжею та нормального розвитку дітей не має, добровільно, вважає, необхідним позбавити її батьківських прав. За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] та стягнення з неї аліментів, оскільки відповідно до ст. 180 СК України батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а розмір аліментів, який просив стягнути прокурор відповідачка визнала. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-06 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до виконавчого комітету Ковельської міської ради про визнання права власності. Вимоги обґрунтовані тим, що позивачу на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Ковельської міської ради 25 березня 2005 року і зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 3683 належить право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га., розташовану [ADDRESS], надану для будівництва та обслуговування житлового будинку. У зведеному на вказаній земельній ділянці житловому будинку позивач без дозволу виконавчого комітету та будівельного паспорта самочинно зробив зміни у внутрішнє планування з добудовою коридора і кладової. Внаслідок добудови з реконструкцією житлового будинку збільшена загальна площа на 19,7 кв.м., а житлова - на 21 кв.м. Загальні розміри будинку становлять 12,86 х 9,23 м. Вказана добудова з реконструкцією відповідають встановленим нормам, не порушують прав інших осіб, а тому позивач просить визнати, що йому належить право власності на цілий житловий будинок з врахуванням вказаних змін. Позов обґрунтований і його слід задовольнити повністю. Позивачу на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Ковельської міської ради 25 березня 2005 року і зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 3683 належить право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га., розташовану [ADDRESS], надану для будівництва та обслуговування житлового будинку. У зведеному на вказаній земельній ділянці житловому будинку позивач без дозволу виконавчого комітету та будівельного паспорта самочинно зробив зміни у внутрішнє планування з добудовою коридора і кладової. Внаслідок добудови з реконструкцією житлового будинку збільшена загальна площа на 19,7 кв.м., а житлова - на 21 кв.м. Загальні розміри будинку становлять 12,86 х 9,23 м. Вказана добудова з реконструкцією відповідають встановленим нормам, не порушують прав інших осіб Згідно ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-06 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Сільцівської сільської ради Ковельського району про визнання права власності на спадкове майно. Вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] року померла мати позивача [PERSON], якій належало право власності на житловий будинок [ADDRESS], а [INFO] року померла тітка позивача [PERSON], якій належало право власності на земельну ділянку площею 2,59 гектари, розташовану на території Сільцівської сільської ради Ковельського району Волинської області, передану для ведення особистого підсобного господарства, майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства “Іскра” розміром 4953 грн. або 0,12 відсотка загальної вартості майна пайового фонду підприємства, грошовий вклад у філії - Ковельському відділенні № 6303 ВАТ «Державний ощадний банк України». [PERSON]. та [PERSON] заповіли усе своє майно позивачу, яка прийняла у встановленому порядку спадщину після них. Позивач просить визнати за ним право власності на усе назване майно. Позов обґрунтований і його слід задовольнити повністю. [INFO] року померла мати позивача [PERSON], якій належало право власності на житловий будинок [ADDRESS], а [INFO] року померла тітка позивача [PERSON], якій належало право власності на земельну ділянку площею 2,59 гектари, розташовану на території Сільцівської сільської ради Ковельського району Волинської області, передану для ведення особистого підсобного господарства, майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства “Іскра” розміром 4953 грн. або 0,12 відсотка загальної вартості майна пайового фонду підприємства, грошовий вклад у філії - Ковельському відділенні № 6303 ВАТ «Державний ощадний банк України», що підтверджується свідоцтвами про смерть, довідкою Сільцівської сільської ради Ковельського району № 506 від 21 липня 2006 року, Державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданим Сільцівською сільською радою Ковельського району 28 грудня 2001 року і зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 265, свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії [NUMBER], виданим Сільцівською сільською радою Ковельського району 27 грудня 2001 року і зареєстрованим в реєстрі за № 293, ощадною книжкою. [PERSON]. та [PERSON] заповіли усе своє майно позивачу, яка прийняла у встановленому порядку спадщину після них. Згідно ст. 1268 ч. 5 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Отже, вказане майно належить позивачу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-06 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], Любитівської сільської ради Ковельського району про визнання права власності на спадкове майно. Вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] року померла мати позивача [PERSON], якій належало право власності на житловий будинок [ADDRESS], на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП А/Ф “Полісся” Ковельського району Волинської області розміром 2,65 в умовних кадастрових гектарах, майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства А/Ф “Полісся” розміром 7087 грн. або 0,1343 відсотка загальної вартості майна пайового фонду підприємства. Заповіт мати не залишила. Позивач - єдиний спадкоємець за законом першої черги після матері, який прийняв у встановленому порядку спадщину після неї. Позивач просить визнати, що вказане майно належить йому. Позов обґрунтований і його слід задовольнити повністю. [INFO] року померла мати позивача [PERSON], якій належало право власності на житловий будинок [ADDRESS], на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП А/Ф “Полісся” Ковельського району Волинської області розміром 2,65 в умовних кадастрових гектарах, майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства А/Ф “Полісся” розміром 7087 грн. або 0,1343 відсотка загальної вартості майна пайового фонду підприємства, що підтверджується свідоцтвом про смерть, довідкою Любитівської сільської ради Ковельського району № 1211 від 13 березня 2008 року, сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданим Ковельською районною державною адміністрацією Волинської області 11 березня 2008 року, свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії [NUMBER], виданим Любитівською сільською радою Ковельського району і зареєстрованим за № 255. Заповіт мати не залишила. Позивач - єдиний спадкоємець за законом першої черги після матері, який прийняв у встановленому порядку спадщину після неї. Згідно ст. 1268 ч. 5 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Отже, вказане майно належить позивачу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-06 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до філії - Ковельського відділення № 6303 ВАТ «Державний ощадний банк України» про визнання права власності на спадкове майно. Вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] року померла мати позивача [PERSON], якій належало право власності на грошові вклади у філії - Ковельському відділенні № 6303 ВАТ «Державний ощадний банк України». Заповіт [PERSON] не залишила. Позивач є єдиним спадкоємцем першої черги після неї, який прийняв у встановленому порядку спадщину. Позивач просить визнати, що вказані вклади належать їй. Позов обґрунтований і його слід задовольнити повністю. [INFO] року померла мати позивача [PERSON], якій належало право власності на грошові вклади у філії - Ковельському відділенні № 6303 ВАТ «Державний ощадний банк України», що підтверджується свідоцтвом про смерть, ощадними книжками. Заповіт [PERSON] не залишила. Позивач є єдиним спадкоємцем першої черги після неї, який прийняв у встановленому порядку спадщину. Згідно ст. 1268 ч. 5 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Отже, вказані вклади належать позивачу.

Outcome: approved