Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-17 00:00:00

[PERSON]. як відповідачка заявлених до неї вимог не визнала. [PERSON]. як відповідач заявлених до нього вимог теж не визнав. Представник третьої особи [PERSON]. заявлені [PERSON]. вимоги визнала, а вимоги [PERSON] заперечила. Третя особа [PERSON]. у своїх письмовимх поясненнях позов [PERSON]. фактично визнала, а позов [PERSON] заперечила. Вислухавши сторін та їх представників, вивчивиши матеріали справи суд вважає, що позов [PERSON]. слід задовольнити, а у задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити виходячи з наступного. Витяг з рішення Івано-Франківського міського суду від 29 червня 2005 року по цивільній справі за позовом [PERSON]. до [PERSON] про розірвання шлюбу підтверджує, що дійсно шлюб між сторонами було зареєстровано 03 червня 2000 року Івано-Франківським міським відділом РАЦСу, актовий запис № 445, а вказаним рішенням суду шлюб між ними було розірвано ( т. 2, а.с. 8 ). Копія диплому Національного університету “Львівська політехніка” підтверджує, що дійсно [PERSON]. закінчив у 2002 році вказаний університет ( навчався стаціонарно ) і отримав повну вищу освіту за спеціальністю “Якість, стандартизація та сертифікація” та здобув кваліфікацію інженер з якості ( т. 2, а.с. 5 ). Копія диплому Національної академії внутрішніх справ України підтверджує, що дійсно [PERSON]. закінчила у 2005 році вказану академію і отримала повну вищу освіту за спеціальністю “Правознавство” та здобула кваліфікацію юриста ( т. 2, а.с. 28 ). Копія договору купівлі-продажу квартири від 14 серпня 2001 року підтверджує, що [PERSON]. купила, а [PERSON], [PERSON], [PERSON] продали квартиру [ADDRESS], що в місті Івано-Франківську ( т. 1, а.с. 6 ). Вказані документи достовірно підтверджують, що сторони по справі як на час одруження так і на час купівлі-продажу спірної по справі квартири були студентами, відповідно ніяких своїх заробітків не мали і відповідно квартира куплена не за їх спільні кошти. З листа-відповіді ВАТ “Райфайзен Банк Аваль” від 24 липня 2007 року на запит [PERSON] про надання інформації щодо відправлення ним грошових коштів по системі “Western Union” підтверджує, що дійсно в період з 01 січня 2000 року по 01 січня 2004 року із США [PERSON]. відправив 24 перекази по системі “Western Union”, які отримували [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]. і зокрема, [PERSON] 08 серпня 2001 року, тобто перед самою купівлею квартири отримала по переказу від свого батька [PERSON]. 2000 доларів США, 09 серпня 2001 року - ще 2000 доларівСША, а так ще 2000 доларів США, її мати у вказаний період отримала від чоловіа [PERSON]. в декілька разів більші суми гршових коштів ( т. 2, а.с. 31-32 ). Що дає підстви прийти до висновку про те, що у [PERSON]. дійсно були саме її особисті, а не спільні подружні кошти отримані сторонами по місцю своєї роботи чи з інших джерел і саме в період спільного подружнього життя. А ще частину коштів вона при тому що батько її перебував за кордоном з 1998 року, теж мала як свої особисті заощадження. Шлюбного контракту сторони між собою не укладали, відповідно немає підстав вважати, що кошти котрі [PERSON]. мала до шлюбу та ті кошти що вона отримала від батька перед купівлею квартири стали спільним подружнім майном. Дійсно у неї немає письмового договору дарування їй батьком тих чи інших грошових сум, але такі обставини не можуть вважатись доказом того, що такі кошти слід вважати спільним подружнім майном оскільки це не відповідало б вимогам закону та фактичним обставинам. Сам [PERSON]. визнав, що фактично квартира куплена за 10000 доларів США. Така сума грошей у [PERSON]. при викладених осбатавинах могла бути реально. Пояснення третьої особи [PERSON]. на позовну заяву [PERSON]. до [PERSON], [PERSON]. про визнання права власності на квартиру[ADDRESS]в місті Івано-Франківську яке слід теж вважати відповідним доказом по справі і за позовом [PERSON]., підтверджує, що дійсно [PERSON]. у 1998 році виїхав на роботу в США ( цього не заперечив і [PERSON]. ) з метою заробити кошти на купівлю квартири і з 1998 року по 2001 рік пересилав кошти на квартиру, у 2000 році вийшла заміж донька [PERSON] і квартиру, яку вона купила за кошти надіслані [PERSON]. оформила на доньку, жодних коштів на придбання цієї квартири ні зять [PERSON]., ні його батьки не надавали ( т. 2, а.с. 47-48 ). Це вона пояснювала ще коли не було позову від [PERSON].. Дійсно [PERSON] купили і ще одну квартиру, але ті кошти котрі переслав [PERSON]. були достатніми і для купівлі ще і іншої квартири, що підтверджують зазначені вище та нижче пиьмсові докази. Те що [PERSON]. перебуваючи за кордоном дійсно мав відповідні заробітки за рахунок яких надав кошти і своїй доньці [PERSON]., підтверджується і рядом інших долучених до матеріалів справи документів, в т.ч. витягом з рахунку МідАмерика Банку який підтверджує, що [PERSON] зберігає свої заощадження в МідАмерика Банк Носвестен Сервінгз Відділення банку МідАмерика ( Північно-західні заощадження ) згідно норм і правил банку Федеральних заощаджень ( том 2, а.с. 65-69 ). З копії висновку заступника начальника Івано-Франківського МВ УМВС Лемчака В.О. за заявою [PERSON] вбачається, що 29 червня 2005 року в Пасічнянський МВМ із заявою звернувся [PERSON]. про те, що його дружина [PERSON]. поміняла замки у вхідних дверях їхньої квартири чим перешкоджає його доступу до квартири і в ході проведеної перевірки по даному факту було встановлено, що 29 червня 2005 року шлюб між [PERSON]. та [PERSON]. було розірвано, і остання купила нові серцевини до замків вхідних дверей і попросила свого батька [PERSON]. поміняти їх і після того як [PERSON]. повернувся додому, то не зміг зайти в квартиру, запитав чому вона не пускає його у квартиру, і отримав відповідь, що дана квартира йому не належить і права перебувати у ній після розірвання шлюбу він не має ( т. 2, а.с. 63 ). Що теж підтверджує позицію [PERSON]. як позивачки про те, що вона і на той час вже вважала квартиру саме тільки своєю спільною власністю оскільки виходила з того, що куплена ця квартира за її кошти особисті, а не спільні подружні, чи за кошти батьків її та [PERSON]. При вирішенні спору [PERSON]. пропонувалось надати суду докази того, що квартира куплена за спільні кошти сторін, на що він пояснив, що квартира куплена за кошти як батьків [PERSON]. так і за кошти його батьків, порівну в сумах від вартості квартири. Але своїх батьків в якості свідків для підтвердженя своєї позиції кликати до суду в якості свідків не побажав. [PERSON]. у своєму позові, вказуючи, що квартира куплена без участі коштів батьків [PERSON] просила викликати його батьків в якостві свідків. Проте [PERSON]., отримавши повістки для передачі батькам та для роз”яснення їм при цьому їх права передбаченого ст. 63 Конституції України, суду пояснив, що його мати не бажає свідчити по даній справі стосовно вказаного. Місце проживання його батька суду невідоме, тому викликати його суд не сам не міг, але [PERSON]. не побажав теж встановлювати його місце проживання та викликати його до суду в якості свідка. Що теж на думку суду підтверджує той факт, то батьки [PERSON] коштів у купівлю-продаж спірної квартири не вкладали, тому і не бажали давати неправдивих показів в суді, і тому [PERSON]. не запрошував їх підтвердити вказану ним позицію. В той же час відповідно до змісту ст.ст. 10,11,58-60 ЦПК України суд слухає цивільні справи на засадах змагальності сторін, в межах заявлених вимог і на підставі доказів наданих сторонами та їх представниками, докази повинні подаватись належні, тобто містити інформацію щодо предмета доказування, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не можу ґрунтуватися на припущеннях. Головним з чого слід виходити при вирішенні спору по суті по всіх заявлених вимогах є те чи за спільні подружні кошти чи ні придбано спірну квартиру. Визначаючись у цьому питанні суд виходить з такого. Ст. 22 КпШС України, що діяла на час виникнення спірних по справі правовідносин передбачала, що майно, нажите подружжям під час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Аналогічно передбачає і нині чинний Сімейний Кодекс україни. У п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 “Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім”ю України”, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, зазначалось, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з”ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. При цьому слід виходити з того, що відповідно до ст.ст. 22,25,27-1 КпШС України спільною сумісною власністю подружжя є нажите ними в період шлюбу рухоме і нерухоме майно. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним контрактом). У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 “Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя”, якою слід керуватись і в даний час вирішуючи такі спори, п. 24, зазначено, що не належать до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, в тому числі, набуте особою до шлюбу та набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто. Тобто, не має суттєвого значення чи передаючи доньці грошові кошти [PERSON]. оформив це письмовим договором дарування чи ні, але якщо майно придбано не за спільні, а особисті кошти одного з подружжя, і ці кошти не визнані шлюбним контрактом спільними подружніми, то слід виходити з того, що майно придбане за такі кошти не є спільним подружнім. Ст. 392 Цивільного Кодексу України передбачає, що власник майна може пред”явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Що має місце і в даному випадку. [PERSON]. оформивши на себе договір купівлі-продажу спірної квартири стала її власником. В той же час [PERSON]. оспорює це її право виходячи з того, що на час купівлі-продажу він перебуаав з [PERSON]. у шлюбі. Але вказані вище докази достовірно підтверджують, що спірна квартира куплена не за спільні кошти подружжя [PERSON], а тому позовні вимоги [PERSON]. слід задовольнити, а у задоволенні вимог заявлених [PERSON]. виходячи з того, що він не є співвласником спірної квартири, слід відмовити. На підставі викладеного, ст.ст. 3.4,10,11,58-60 ЦПК України, ст.ст. 22-28 КзпШС України, ст. 392 Цивільного Кодексу України, зазначених вище роз”яснень Пленуму Верховного Суду України,

Outcome: approved