Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-18 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тими обставинами, що у період шлюбу у 1998 році позивачка з відповідачем та їх неповнолітніми синами приватизували трикімнатну квартиру [ADDRESS]. Оскільки сімейне життя не склалося, у 1999 році шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано та з того часу відповідач, як один зі співвласників, частки яких закон визначає рівними, порушує встановлений між ними, але ніде офіційно не закріплений порядок користування квартирою, згідно з яким позивачка з синами проживає у двох суміжних кімнатах, а відповідач - в одній ізольованій площею 10,6 кв. м, а коридор, ванна кімната, туалет, кухня знаходяться у спільному користуванні. Просять суд визначити порядок користування спірною квартирою, надавши їй з синами у користування дві суміжні житлові кімнати площею 17,7 та 13,9 кв. м, відповідачу одну ізольовану жилу кімнату площею 10,6 кв. м, коридор, кухню, ванну кімнату та санвузол залишити у загальному користуванні. У судовому засіданні позивачі повністю підтримали свої позовні вимоги, та, посилаючись на ті самі підстави, просили їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволенню позову у повному обсязі, суду пояснив, що ізольована кімната з 1998 року, після смерті його батька, який проживав у цій кімнаті, знаходиться у непридатному для проживання стані, потребує капітального ремонту, а тому позивачі вводять суд в оману, що він проживає саме у цій кімнаті. Він з меншим сином займає кімнату 13,9 кв. м, а старший син взагалі не проживає у квартирі, так як перебуває у шлюбних стосунках з жінкою. Позивачка ж сама займає найбільшу кімнату у квартирі, де є балкон, яким вона не дає користуватися йому, чим порушує його права співвласника квартири. Просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст.369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Судом встановлено, що позивачі, відповідач та їх неповнолітній син є власниками квартири [ADDRESS]на підставі свідоцтва про приватизацію житла у спільну сумісну власність. Так як домовленості між власниками щодо спільного користування квартирою не встановлено у судовому засіданні, суд вважає можливим судовим рішенням встановити порядок користування нею. Так як житлова площа квартири становить 42,2 кв. м, то ідеальні частки житла для кожного співвласника становлять по 10,55 кв. м. Враховуючи, що відповідач не перебуває у шлюбі з позивачкою, кімнати не є ізольованими, а один син ще є неповнолітнім, суд вважає за необхідне виділити відповідачу одну ізольовану кімнату розміром 10,6 кв. м, що становить його ідеальну частку у житловій площі, а позивачам виділити у користування дві суміжні кімнати розміром 17,7 та 13,9 кв. м відповідно, балкон площею 0,9 кв. м, а коридор, кухню, ванну кімнату, санвузол залишити у загальному користуванні сторін у справі.

Outcome: approved