Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-02 00:00:00

Позивач [PERSON]. звернувся в суд із позовом до Микулинецької селищної ради Теребовлянського району, [PERSON], [PERSON], про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, посилаючись на те, що після смерті батька [PERSON]. [INFO]він став спадкоємцем за законом першої черги його майна. Однак, у зв»язку із перебуванням за межами України, він з поважних причин пропустив шестимісячний строк для подання ним заяви про прийняття спадщини. У судовому засіданні позивач та його представник адвокат [PERSON]. позовні вимоги підтримали із мотивів, викладених у позові. Просять суд визначити додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідач Микулинецька селищна рада позов визнала і не заперечує проти визначення [PERSON]. додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідачі [PERSON]., [PERSON]. та їх представник адвокат [PERSON]. позову не визнали і пояснили, що позивач [PERSON]. після смерті батька [INFO]заяву про прийняття спадщини у державну нотаріальну контору не подав без поважних причин, оскільки він певний час після відкриття спадщини перебував в Україні і мав можливість подати вказану заяву. Крім того, відповідачі у суді вказали, що [PERSON]. фактично не вступив в управління та володіння спадковим майном у зв»язку із тим, що проживав за іншою адресою, ніж його батько. У задоволенні позову просять відмовити. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив [INFO]помер [PERSON], який був батьком для позивача [PERSON]та відповідачки [PERSON]. Після смерті батька сторін відкрилася спадщина, яка складалась із Ѕ частини житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами в [ADDRESS] Позивач протягом шести місяців з дня відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини нотаріальній конторі не подав. Таку заяву він подав лише 26.09.2007 року. Спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON]., прийняла мати позивача та відповідачки [PERSON]. [PERSON], про що їй 29.06.1999 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом. Інші спадкоємці, крім [PERSON]., вказану спадщину не прийняли. 06.12.2004 року [PERSON]. складено заповіт, яким вона заповіла усе своє майно відповідачу [PERSON]. [INFO][PERSON]. померла. Із даних будинкової книги прописки громадян по [ADDRESS] випливає, що у вказаному будинку до липня 1999 року були зареєстровані лише батько та мати позивача. [PERSON]. за адресою [ADDRESS] зареєстрований із 27 липня 1999 року. До цього він був зареєстрований і проживав у [ADDRESS] З пояснень позивача, поданих ним у суді, вбачається, що на протязі одного місяця після смерті батька він перебував за місцем свого проживання в [ADDRESS]. Йому було відомо про встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини, однак таку заяву у нотаріальну контору він не подав, оскільки поїхав у Росію на роботу, звідки повернувся на початку липня 1999 року. Суд не бере до уваги показання свідка [PERSON]., який у суді показав, що приблизно через місяць після смерті [PERSON]. він разом із позивачем перебували у Росії, оскільки з показань вказаного свідка вбачається, що вони перебували в різних містах Росії, повернулись в Україну також окремо приблизно влітку 1999 року, а тому він достовірно не може вказати, чи весь час позивач перебував за межами України. Аналогічно суд критично оцінює показання свідка [PERSON]., котрий ствердив, що бачив [PERSON]. у сороковий день після його смерті батька, виходячи з того, що з часу проведення зазначеного обряду (поминального обіду на сороковий день після смерті особи) пройшло декілька років, на ньому були присутні більше десятка осіб і достовірно знати, чи був серед них саме позивач, неможливо. Також суд відкидає твердження позивача про те, що він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, оскільки до дня смерті батька та на протязі восьми місяців після його смерті він був зареєстрований та фактично проживав за іншою, від місця відкриття спадшини, адресою. Крім того, суд враховує те, що після відкриття спадщини померлого [PERSON]. Теребовлянською державною нотаріальною конторою видано свідоцтво про право на спадщину за законом іншому спадкоємцеві, а саме [PERSON]., якою оформлено право власності на спадкове майно [PERSON]., тому визначення судом позивачеві додаткового строку для прийняття спадщини не має для нього правового значення, оскільки існує спір щодо спадкового майна. Відповідно до п.1,5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, до відносин спадкування правила книги шостої (спадкове право) застосовуються, якщо спадщина відкрилася після набрання ним чинності, а також якщо спадщина відкрилася до цієї дати, але не була прийнята ніким із спадкоємців. У випадках відкриття спадщини до 1 січня 2004 року необхідно застосовувати чинне на час її відкриття законодавство, зокрема, відповідні норми ЦК УРСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, прав спадкоємців за законом. Оскільки спадщина після смерті [PERSON]. відкрилася у 1998 році і в 1999 році була прийнята спадкоємцем [PERSON]., суд вважає, що до вказаних правовідносин слід застосовувати положення ЦК УРСР 1963 року. Згідно з ч.1,2 ст.549, ч.1 ст.550 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, а також подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Ці дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вказаний строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Аналізуючи встановлені судом обставини, які перевірені доказами, суд вважає, що позивач [PERSON]. пропустив строк для прийняття спадщини без поважних причин, оскільки після смерті батька він на протязі місяця перебував в Україні і мав можливість подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Факт перебування його за межами митної території України не позбавляв його права подати вказану заяву із використанням поштового чи іншого зв»язку. Таким чином, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову [PERSON]. до Микулинецької селищної ради Теребовлянського району, [PERSON], [PERSON]про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, слід відмовити.

Outcome: dismissed