Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-23 00:00:00

У квітні 2008 року позивач звернувся з позовом до [PERSON] про примусове виселення з гуртожитку. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 11.02.1197 року позивач надав відповідачу для проживання кімнату № 103 в молодіжному гуртожитку, яке знаходиться на балансі позивача та розташоване за адресою: [ADDRESS]. На той час відповідач не знаходився у трудових відносинах з позивачем. Протягом усього часу, що відповідач мешкав у гуртожитку він порушив правила внутрішнього розпорядку та вимоги щодо своєчасного внесення плати за користування жилою площею і за комунальні послуги. 19.03.2007 року Індустріальним судом м. Дніпропетровська на користь позивача прийнято рішення щодо стягнення з відповідача заборгованості по оплаті за користування житловим приміщенням та надані комунальні послуги. На даний період у відповідача залишилась заборгованість за користування жилою площею і за комунальні послуги, яка складає 5341, 59 грн. Відповідач на вимоги щодо оплати заборгованості не реагує та відмовляється оплачувати рахунки. Представник позивача підтримав позовні вимоги в судовому засіданні. Відповідачі про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, про причину неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом встановлено, що 11.02.1197 року позивач надав відповідачу для проживання кімнату № 103 в молодіжному гуртожитку, яке знаходиться на балансі позивача та розташоване за адресою: [ADDRESS]. На той час відповідач не знаходився у трудових відносинах з позивачем. Протягом усього часу, що відповідач мешкав у гуртожитку він порушив правила внутрішнього розпорядку та вимоги щодо своєчасного внесення плати за користування жилою площею і за комунальні послуги. 19.03.2007 року Індустріальним судом м. Дніпропетровська на користь позивача прийнято рішення щодо стягнення з відповідача заборгованості по оплаті за користування житловим приміщенням та надані комунальні послуги. На даний період у відповідача залишилась заборгованість за користування жилою площею і за комунальні послуги, яка складає 5341, 59 грн. Відповідач на вимоги щодо оплати заборгованості не реагує та відмовляється оплачувати рахунки. Договір про найм житла з відповідачем не укладався. У відповідності до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На сьогоднішній день зобов'язання відповідачами не виконано, отже, позивач в порядку ч. 1 ст. 509 ЦК України має право вимагати від відповідачів виконання їх обов'язку. Згідно з ч. 3 ст. 38 Основ житлового законодавства Союзу РСР і союзних республік і п. 44 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів Української РСР від 03.06.1986 № 208, а також в порядку ч. 3 ст. 116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Згідно з ч. 2 ст. 2 Закону України “Про власність” (надалі - Закону) право власності в Україні охороняється законом. У відповідності до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ч. 1 ст. 4 Закону та ч. 1 ст. 319 ЦК України власник має право володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ч. 2 ст. 4 Закону власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону і може використовувати майно для здійснення господарської та іншої не забороненої законом діяльності, зокрема передавати за плату у користування іншим особам. Крім цього, згідно з ч. 1 ст. 6 Закону власник має право використовувати належне йому майно і для підприємницької діяльності. У відповідності до ч. 4 ст. 4 Закону Держава безпосередньо не повинна втручатися в господарську діяльність суб'єктів права власності. У зв'язку з цим, згідно з ч. 2 ст. 48 Закону власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. У відповідності до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 2 ст. 2 Закону України “Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні” реєстрація місця проживання не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права та інтересу. У відповідності до ч. 1 ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved