Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-14 00:00:00

позивач просить суд визнати не чинною довіреність від 02.02.2007 року, якою його мати [PERSON]. уповноважувала [PERSON]. бути її представником по питанню укладення договору довічного утримання та визнати не чинним договір довічного утримання укладений [PERSON]. від імені [PERSON]. з [PERSON]. від 13.02.2007 року, посилаючись на те, що 07.11.2003 року його мати [PERSON]. заповідала все своє майно, що буде належати їй на день смерті йому, [INFO] його мати померла. Він на протязі шести місяців звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак дізнався, що не має права на спадкове майно, оскільки 02.02.2007 року його мати надала [PERSON]. довіреність, якою уповноважувала бути її представником по питанню укладання договору довічного утримання з [PERSON]., стосовно належної їй квартири [ADDRESS]. 13.02.2007 року [PERSON]. від імені його матері уклала договір довічного утримання з [PERSON]., відповідно до якого мати передає їй у власність квартиру взамін чого вона зобов'язувалась забезпечувати матір утриманням та доглядом довічно. Вважає, що довіреність та договір довічного утримання повинні бути визнані не дійсними, оскільки довіреність від 02.02.2007 року підписана не його матір`ю, а сторонньою особою. На протязі двох останніх років перед смертю його матір внаслідок похилого віку страждала психічним розладом здоров`я, вона не могла адекватно оцінювати події, що розгортались навколо неї, вона не впізнавала людей, не пам'ятала що робить, без сторонньої допомоги не могла обходитись в побуті. Відповідачі скористалась психічним станом матері та незаконно заволоділи її квартирою, шляхом отримання від його матері довіреності на [PERSON]. бути її представником по питанню укладання договору довічного утримання. З тексту довіреності вбачається, що мати не уповноважувала [PERSON]. вирішувати питання про істотні умови її догляду та утримання. А тому, укладаючи договір довічного утримання діяла в інтересах не свого довірителя. Крім того вона не виконувала взятих на себе зобов'язань, обумовленими договором довічного утримання. Внаслідок неправомірних дій відповідача його було позбавлено права на володіння квартирою, а тому за таких обставин він і змушений був звернутися до суду з даним позовом. Відповідачка [PERSON]. позовні вимоги позивача не визнала повністю, поскільки вважає, що позов безпідставний та необґрунтований. [PERSON]. останній рік перед смертю була дуже хворою і потребувала сторонньої допомоги, але не через психічний розлад, а тому, що вона не могла самостійно пересуватись і себе обслуговувати. Позивач постійно мешкає в Росії, де має сім`ю та перебуває в зареєстрованому шлюбі, перед смертю матері він не був у неї, не бачив її та не підтримував ніякого зв'язку майже рік. Останній раз він приїздив на початку січня 2007 року, а 14 січня 2007 року поїхав, повторно приїхав, коли матір вже поховали, як їй жилося позивач не цікавився, а тому його твердження про те, що [PERSON]. не усвідомлювала своїх дій - безпідставне. Вона домовилась з [PERSON]., що з онукою буде її доглядати з умовою укладання договору довічного утримання. Оскільки [PERSON]. не могла самостійно ходити, вона запросила державного нотаріуса додому для складання довіреності на укладення такого договору, при цьому присутня вона не була, але чула, що [PERSON]. казала, щоб квартира залишилась Юлі. Представник відповідачки [PERSON]. просить в позові відмовити, посилаючись на те, що [PERSON]. 13.02.2007 року заключила договір довічного утримання з [PERSON]., яка діяла від імені її бабусі [PERSON]., поскільки [PERSON]. останній рік перед смертю була дуже хворою і потребувала догляду, її син мешкає в Москві і не приїздив до матері, тоді і постало питання про необхідність стороннього догляду за нею. Оскільки [PERSON]. не могла самостійно ходити [PERSON]. запросила державного нотаріуса додому для складання довіреності на укладання договору довічного утримання. [PERSON]. разом з [PERSON]. доглядали [PERSON]., постійно носили їй їсти, прибирали, забезпечували необхідними ліками. Покійна при житті страждала від неуваги до неї сина, постійно чекала від нього листів та його самого, нервувала, на цьому грунті була дуже роздратованою, не спала, в зв'язку з чим зверталась до лікарів про призначення їй заспокійливого. Нервових та психічних розладів у [PERSON]. не було. Заслухавши сторони, їх представників, свідків та вивчивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до повного задоволення, так як є законними, обґрунтованими і в судовому засіданні доведеними відповідними доказами. Так, в судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є сином [PERSON], що стверджується свідоцтвом про його народження (а.с.6), яка померла [INFO], що стверджується свідоцтвом про її смерть (а.с.8). Після смерті матері позивач звернувся до Ватутінської державної нотаріальної контори по питанню прийняття спадщини, яка відкрилась після її смерті, так як ще при житті 07.11.2003 року в Ватутінській міській державній нотаріальній конторі мати позивача склала заповіт (а.с.7), згідно якого заповідала все своє майно, що буде належати їй на день смерті своєму синові [PERSON]., в тому числі і квартиру [ADDRESS]. Однак в нотаріальній конторі йому повідомили, що він не має права на спадкове майно, оскільки 13.02.2007 року [PERSON]., яка діяла на підставі довіреності, яку їй дала [PERSON]. 02.02.2007 року (а.с.79), від її імені уклала договір довічного утримання (а.с.20-21), відповідно до якого [PERSON]. зобов'язувалась здійснювати довічно надання догляду [PERSON]., після чого [PERSON]. передає, а [PERSON]. отримує у власність її квартиру, яка розташована за адресою [ADDRESS] Позивач, вважаючи, що даний договір є незаконним, так як його мати на протязі двох останніх років перед смертю внаслідок похилого віку страждала психічним розладом здоров`я, не могла адекватно оцінювати свої дії і цим скористались відповідачі, отримавши від неї доручення та уклавши договір довічного утримання, звернувся до суду з даним позовом. В судовому засіданні дійсно встановлено, що [PERSON]. на протязі двох останніх років перед смертю внаслідок похилого віку страждала психічним розладом здоров`я, не могла адекватно оцінювати свої дії, що також підтвердили свідки [PERSON]., [PERSON]., які пояснили, що останній рік перед смертю [PERSON]. дуже хворіла, вела себе неадекватно, не впізнавала людей, кричала, стукала в двері, з її квартири було чути неприємний запах, сусіди хвилювались, що вона може відкрити газ і зірветься будинок. Свідки [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]. пояснили, що за півтори року до смерті [PERSON]. у неї погіршився стан здоров`я, вона почала погано ходити, в холодну пору року виходила роздягнута та босоніж на двір, часто просила завести її додому, так як не пам'ятала де вона живе, не впізнавала людей. Із показів свідка [PERSON]., який працює лікарем терапевтом в Ватутінській міській лікарні, вбачається, що у [PERSON]. були виражені особливості психічного стану, вона відповідала неадекватно, була дратівливою та мовчазною, тому її було направлено на консультацію до лікаря-психіатра. Із показів свідка [PERSON]., який працює на посаді лікаря-психіатра Ватутінської міської лікарні, вбачається, що [PERSON]. була його заочним пацієнтом, на прийом не приходила, приходили її родичі і повідомили, що вона веде себе агресивно, дратівлива, має неадекватну поведінку та поганий сон, він призначав їй лікування з 23.01.2007 року по 08.06.2007 року і поставив діагноз-церебральний атеросклероз, психоорганічний синдром. Згідно акту судово-психіатричної експертизи № 270 від 03.06.2008 року (а.с.128-134) на період дачі довіреності [PERSON]. 02.02.2007 року [PERSON]виявляла ознаки органічного, обумовленого гіпертонічним та атеросклеротичним ураженням головного мозку, психічного розладу з глибокими мнестико-інтелектуальними розладами та глибокою, психотичного рівня, декомпенсацією на період юридично значимих дій, що враховуючи значну глибину розладів памяті, когнітивної сфери, емоційно-вольові порушення, порушення критичної оцінки власного стану та ситуації в цілому, відмічений в медичній документації глибокий психотичний рівень розладів, позбавляли юридично значимих дій [PERSON]. здатності розуміти значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна особа вчинила в момент, коли вона не усвідомлювала своїх дій або не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права порушені. З тексту довіреності вбачається, що [PERSON]. не уповноважувала [PERSON]. вирішувати питання про істотні умови її догляду та утримання, а тому укладаючи договір довічного утримання діяла в інтересах не свого довірителя. У відповідності до вимог ст. 241 ЦК України, правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише вразі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема в разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. [PERSON]. таких дій не вчиняла, вона навіть не знала про існування договору довічного утримання. Так, із вищенаведеного вбачається, що [PERSON]. при дачі доручення знаходилась в психічному стані, була дуже хворою, не могла давати оцінку своїм діям та адекватно оцінювати ситуацію. Більш того, яка необхідність була [PERSON]. давати доручення [PERSON]., коли на той момент вона могла самостійно заключити договір довічного утримання. Як вбачається з показів позивача, що також в судовому засіданні підтвердила [PERSON]., він від'їжджаючи до Москви передав [PERSON]. 500 американських доларів та три тисячі російських рублів на догляд матері і при цьому розмови про договір довічного утримання не було. [PERSON]. та [PERSON]. є близькими родичами, зареєстровані в одній квартирі[ADDRESS]. У відповідності ст. 244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють безпосередньо третій особі. В даному випадку [PERSON]. була представником не [PERSON]., а представником своєї онуки [PERSON]. У відповідності ст. 232 ЦК України правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним. А також в судовому засіданні встановлено, що [PERSON]. не виконувала взятих на себе зобов'язань, обумовлених договором довічного утримання, так як вона і на той час, і тепер проживає в м. Черкаси і не мала, і не має реальної можливості виконувати договір довічного утримання, а згідно ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання саме набувач, тобто [PERSON]. зобов'язувалась забезпечувати [PERSON]. утриманням та доглядом довічно, але цього не виконувала, що в судовому засіданні доведено показами свідків [PERSON]., [PERSON]. та [PERSON]., які пояснили, що добре знали [PERSON]., останній рік перед смертю вона хворіла і [PERSON]. її доглядала. Із вищевикладеного вбачається, що [PERSON]. договір довічного утримання від 13.02.2007 року не укладала, питання фактичного позбавлення її квартири було вирішено без неї, її не було ознайомлено з вимогами законодавства, щодо визнання угод не дійсними. Належна оцінка зібраних у справі доказів вказує на наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача щодо визнання не чинним договору довічного утримання та довіреності. Тому суд вважає за необхідне визнати не чинною довіреність від 02.02.2007 року, зареєстровану в Ватутінській міській державній нотаріальній конторі за № 379, якою [PERSON]. уповноважувала [PERSON]. бути її представником по питанню укладення договору довічного утримання та визнати не чинним договір довічного утримання від 13.02.2007року, зареєстрований Ватутінської державною нотаріальною конторою за № 510 укладений [PERSON]. від імені [PERSON]. з [PERSON]., згідно якого [PERSON]. передає [PERSON]. у власність квартиру [ADDRESS], а [PERSON]. забезпечує [PERSON]. утриманням та доглядом довічно. Від відшкодування судових витрат позивач повністю відмовився. На підставі викладеного та ст.ст. 225, 232, 241, 744 ЦК України та

Outcome: approved