Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-16 00:00:00

03.10.2007 року позивач пред'явив в суд позов до відповідача [PERSON] про звернення стягнення у рахунок погашення заборгованості відповідача за кредитним договором № ОDН0АU07101277 від 11 квітня 2006 року на предмет застави, яким є автомобіль марки CHEVROLET, модель: LACETTI, рік випуску: 2005, тип ТЗ: легковий універсал, № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний [NUMBER], що належить на праві власності відповідачеві [PERSON], шляхом продажу вказаного автомобіля ЗАТ КБ „ПриватБанк” з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям цього автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ЗАТ КБ „ПриватБанк” всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. При цьому позивач обґрунтовує свої позовні вимоги до [PERSON] тим, що за укладеним між ними кредитним договором № ОDН0АU07101277 від 11.04.2006 року позивач надав відповідачеві кредит у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 25 283,00 долара США на термін до 10 квітня 2013 року, а відповідач зобов'язався сплачувати в період з 11 по 15 число кожного місяця : відсотки за користування кредитними коштами в розмірі 0,96% від суми залишку заборгованості за кредитом ; винагороду за надання фінансового інструменту у розмірі 0,25% від суми виданого кредиту ; та 323,23 доларів США для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, комісією. У забезпечення виконання зобов'язань за цим кредитним договором, між ЗАТ КБ „ПриватБанк” і відповідачем був також укладений договір застави рухомого майна № ОDН0АU07101277/А від 11 квітня 2006 року, згідно умов якого відповідач надав в заставу належний йому на праві приватної власності вказаний вище автомобіль. 26.04.2006 року відомості про забезпечувальне обтяження цього рухомого майна внесені в Державний реєстр обтяжень рухомого майна. Однак, отримавши кредит, відповідач неналежним чином виконує свої зобов'язання за кредитним договором № ОDН0АU07101277 від 11.04.2006 року, у зв'язку з чим станом на 03.08.2007 року заборгованість відповідача перед кредитором за цим кредитним договором становить 17 962,93 доларів США, що станом на вказану дату за курсом НБУ складає 90 712,80 грн. грн. Таким чином, відповідно до вимог п.15.7. укладеного між позивачем і відповідачем договору застави і ст.20 Закону України „Про заставу”, позивач має право з метою задоволення своїх вимог звернути стягнення на предмет застави, оскільки в момент настання термінів виконання зобов'язань, передбачених вказаним вище кредитним договором, ці зобов'язання відповідачем не були виконані. В судовому засіданні представник позивача - Васильєва К.В. підтримала позов, підтвердила вказані вище обставини і пояснила, що відповідач дотепер не здійснив будь-яких платежів за кредитним договором № ОDН0АU07101277 від 11 квітня 2006 року. Відповідач, фактичне місце проживання, перебування або роботи якого позивачеві невідоме, про дату і місце розгляду справи повідомлений через оголошення у пресі, що відповідає положенням ч.9 і ч.10 ст.74 ЦПК України. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч.9 ст.76 і ст.224 ЦПК України. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.1048 ЦК України проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а ч.1 ст.530 ЦК України передбачено, що у разі, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частинами 1 і 2 ст.612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором ; боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до положень ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Судом установлено, що за укладеним між сторонами кредитним договором № ОDН0АU07101277 від 11 квітня 2006 року позивач надав відповідачеві кредит у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 25 283,00 долара США на термін до 10 квітня 2013 року, а відповідач зобов'язався сплачувати позивачеві в період з 11 по 15 число кожного місяця : відсотки за користування кредитними коштами в розмірі 0,96% від суми залишку заборгованості за кредитом ; винагороду за надання фінансового інструменту у розмірі 0,25% від суми виданого кредиту ; та 323,23 доларів США для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, комісією. Проте, отримавши кредит, відповідач неналежним чином виконував свої зобов'язання за кредитним договором № ОDН0АU07101277 від 11 квітня 2006 року, у зв'язку з чим станом на 03.08.2007 року заборгованість відповідача перед позивачем за цим кредитним договором становить 17 962,93 доларів США, що станом на вказану дату за курсом НБУ складає 90 712,80 грн. грн. ( з яких : 16 212,30 доларів США відповідно до курсу НБУ - 81 872,12 грн. - заборгованість за кредитом ; 1 325,80 доларів США відповідно до курсу НБУ - 6 695,29 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом ; 222,63 доларів США відповідно до курсу НБУ - 1 124,28 грн. - пеня ; 202,20 доларів США відповідно до курсу НБУ - 1 021,11 грн. - комісія ). Пунктом 3.2. зазначеного кредитного договору визначено, що у випадку порушення зобов'язань за договором, відповідач сплачує Банку відсотки за користування кредитом у розмірі 32,00% річних, нарахованих від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом, а пунктом 4.1. договору передбачено, що відповідач за порушення термінів оплати відсотків зобов'язаний сплатити пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу. У відповідності з п/п а) п.2.3.2. кредитного договору та ст.ст.611,651 ЦК України позивач направив 13.09.2007 року відповідачеві повідомлення про зміну умов договору та необхідність протягом трьох днів з дня отримання ним цього повідомлення дострокового повернення кредиту, сплати комісії і відсотків, виконання інших зобов'язань за кредитним договором у повному обсязі за фактичний строк користування кредитом. При цьому, згідно зі статтями 212,611,651 ЦК України щодо зобов'язань, строк виконання яких не настав, вважається що строк настав у зазначену в повідомленні дату. Але відповідач дотепер не погасив заборгованість за кредитним договором. Також судом установлено, що в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № ОDН0АU07101277 від 11 квітня 2006 року , між позивачем і відповідачем був укладений договір застави рухомого майна № ОDН0АU07101277/А від 11 квітня 2006 року, згідно умов якого відповідач надав в заставу належний йому на праві приватної власності автомобіль марки CHEVROLET, модель: LACETTI, рік випуску: 2005, тип ТЗ: легковий універсал, № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний [NUMBER], на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ [NUMBER], виданого РЕВ 1-го МРВ ДАІ ГУМВС України в Одеській області 07.04.2006 року. 26.04.2006 року відомості про забезпечувальне обтяження вказаного рухомого майна внесені в Державний реєстр обтяжень рухомого майна. Пунктом 15 укладеного між сторонами договору застави визначено, що ЗАТ КБ „ПриватБанк” має право з метою задоволення своїх вимог звернути стягнення на предмет застави у випадку, якщо в момент настання термінів виконання зобов'язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані, що, у свою чергу, повністю відповідає положенням ст.20 Закону України „Про заставу”. Відповідно до ч.1 ст.589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення на предмет застави. Згідно ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Пунктом 22 укладеного між сторонами договору застави визначено, що звернення стягнення на предмет застави за вибором заставодержателя може здійснюватися шляхом продажу предмета застави із укладенням договору купівлі-продажу з іншою особою. Відповідно до ст.25 Закону України „Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень”, у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави, в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета застави шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст.26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Згідно зі ст.24 Закону України „Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень” , ЗАТ КБ „ПриватБанк” 14.09.2007 року зареєстрував в державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомості про звернення стягнення на предмет застави. Інших обтяжувачів на предмет застави в цьому реєстрі не зареєстровано. Виходячи з викладеного, суд вважає обгрунтованими позовні вимоги позивача. Задовольняючи позов позивача, суд також стягує з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені витрати в сумі 937,13 грн., пов'язані зі сплатою судового збору в сумі 907,13 грн. і оплатою витрат на ІТЗ судового розгляду справи в сумі 30,00 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved