Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-01 00:00:00

26 липня 2007 року [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. На обґрунтування позовних вимог зазначила, що з відповідачем [PERSON] вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 20 серпня 1999 року. Від шлюбу дітей не мають. До лютого 2007 року вони проживали разом в квартирі [ADDRESS]. В період спільного проживання вони придбали за спільні кошти наступне майно: пральну машину «Індезіт»; кондиціонер; набір меблів для кухні; холодильник LG; мікрохвильову піч LG; шафа 2 шт.; диван; м'які меблі; телевізор плазмовий «Панасонік»; рессівер jvs; швейну машину «Бразер»; оверлок; телевізор «Хітачі» на загальну суму 28 000 грн. З зазначеного майна в неї знаходяться швейна машина, оверлок і телевізор «Хітачі». Розділити майно відповідно до закону порівну відповідач не бажає. Позивач вважає, що її частка в спільному майні складає половину на суму 14 000 грн. Всі документи на спірне майно знаходяться за місцем проживання відповідача, вона в цю квартиру доступу не має. Враховуючи викладене, позивач просить розділити спільно нажите майно між нею та відповідачем по справі [PERSON], а саме, їй залишити: швейну машину «Бразер» вартістю 1000 грн, оверлок - 1 500 грн.; м'які меблі - 2 600 грн.; холодильник LG - 2 000 грн.; пральну машину «Індезіт» - 2 000 грн.; шафу - 1 250 грн.; телевізор «Хітачі» - 1 200 грн. на суму 11 550 грн. Відповідачу виділити майно: кондиціонер вартістю 1 800 грн.; набір меблів для кухні - 2 500 грн.; мікрохвильову піч - 400 грн.; шафу - 1 250 грн.; диван - 1000 грн.; телевізор плазмовий «Панасонік» - 8 000 грн.; ресивер jvs - 1 500 грн. на суму 16 450 грн. 24 березня 2008 року позивач уточнила позовні вимоги у зв”язку з проведенням судової товарознавчої експертизи та просить розділити спільне сумісне майно між нею та відповідачем [PERSON], виділивши їй: швейну машину «Бразер» вартістю 1 365,40 грн., оверлок - 1 610 грн., холодильник LG - 2 119,20 грн., пральну машину «Арістон» - 1 863,20 грн., шафу, телевізор «Хітачі» - 1 216 грн., всього на суму 8 173,60 грн. Відповідачу [PERSON] виділити наступне майно: кондиціонер вартістю - 975 грн., набір меблів для кухні - 2 500 грн., мікрохвильову піч - 261, 44 грн., шафу, диван - 980 грн., телевізор плазмовий «Панасонік» - 8 791.20 грн., ресивер jvs - 1 500 грн., набір м'яких меблів - 2 600 грн., всього на загальну суму 17 607,64 грн. А також стягнути з відповідача на її користь компенсацію вартості майна в розмірі 4 717 грн. 12 коп. 06 червня 2008 року позивач повторно уточнила позовні вимоги та просила розділити спільне сумісне майно між нею та відповідачем [PERSON], виділивши їй: швейну машину «Бразер» вартістю 1 365,40 грн., оверлок - 1 610 грн., холодильник LG - 2 119,20 грн., пральну машину «Арістон» - 1 863,20 грн., шафу, телевізор «Хітачі» - 1 216 грн., всього на суму 8 173,60 грн. Відповідачу [PERSON] виділити: кондиціонер вартістю - 975 грн., набір меблів для кухні - 2 500 грн., мікрохвильову піч - 261, 44 грн., шафу, диван - 980 грн., телевізор плазмовий «Панасонік» - 8 791.20 грн., ресивер jvs - 1 500 грн., набір м'яких меблів - 2 600 грн., всього на загальну суму 17 607,64 грн. Стягнути з відповідача на її користь компенсацію вартості майна в розмірі 4 717 грн. 12 коп. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали та просили задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON], представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов визнали частково з наступних підстав. Перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з 20 серпня 1999 року, вони придбали: пральну машину - вартістю 1 300 грн., кондиціонер - 500 грн., диван - 300 грн., мікрохвильову піч - 200 грн., холодильник - 1 300 грн., швейну машину - 1 300 грн., телевізор - 1 400 грн., оверлок - 2 200 грн., матеріали на кухню та шафи. Ніякого телевізора «Панасонік», ресивер jvs та м'яких меблів вони ніколи не купували. Вважав за необхідне виділити позивачу [PERSON] майно: швейну машину «Бразер» - вартістю 1 365 грн., оверлок «Тойота» - 1610 грн., телевізор «Хітачі» - 1 216 грн., кондиціонер - вартістю 975 грн., на суму - 5 166 грн. Йому виділити: холодильник - вартістю 2 119, 20 грн., диван - 980 грн., пральну машину - 1 863, 20 грн., мікрохвильову піч - 261, 44 грн., на суму - 5 253, 84 грн. В решті позовних вимог відмовити. Вислухавши сторони, представників сторін, свідків [PERSON], [PERSON] вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Вказані вище спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України, Сімейним Кодексом України. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Сімейного Кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. На підставі ч. 1 ст. 69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 79 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об”єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] і [PERSON] з 20 серпня 1999 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Відділом реєстрації актів громадянського стану Самарської районної ради м. Дніпропетровська, актовий запис № 238 (а.с. 5). Від спільного життя подружжя дітей не мають. До лютого 2007 року сторони проживали в квартирі [ADDRESS]. Згідно ст. 61 ЦПК України, обставини визнанні сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню. В період шлюбу на спільні кошти сторонами по справі в 2002 році було придбано наступне майно: диван, вартістю 980 грн., телевізор „Хітачи, вартістю 1216 грн. В січні 2003 року подружжя придбало кондиціонер „Калон”, вартістю 975 грн. Крім зазначеного майна, в 2005 році вони придбали швейну машину «Бразер», вартістю 1365 грн., що підтверджується гарантійним талоном № 27 ПП «Байрак» (а.с.21). В 2005 році було придбано оверлок „Tойота” вартістю 1610 грн., який перебуває в користування позивача, пральну машину „Арістон”, вартістю 1863, 20 грн., холодильник „LG”, вартістю 2119, 20 грн., мікрохвильову піч „LG”, вартістю 261, 44 грн. В 2006 році ними було придбали набір м”яких меблів для кухні, вартістю 2 500 грн. Вартість придбаного подружжям майна відповідає висновку судово-товарознавчої експертизи № 1853 від 19 грудня 2007 року (а.с. 46). Про порядок поділу майна подружжя не домовилося. Судом встановлено, що спірне майно є спільною сумісною власністю подружжя. Підтвердженням цього факту є пояснення самих сторін по справі та свідків [PERSON] і [PERSON] та підлягає поділу незалежно від розірвання шлюбу, таким чином. В особисту власність [PERSON] виділити наступне майно: - швейну машину «Бразер», вартістю 1 365,40 грн; оверлок «Тойота», вартістю 1 610 грн.; холодильник LG, вартістю 2 119,20 грн.; пральну машину «Арістон», вартістю 1 863,20 грн; телевізор «Хітачі», вартістю 1 216 грн., всього на суму 8 173,60 грн. Відповідачу [PERSON] суд вважає за необхідне виділити наступне майно: - кондиціонер, вартістю 975 грн.; мікрохвильову піч LG, вартістю 261,44 грн; диван, вартістю 980 грн.; набір м'яких меблів для кухні, вартістю 2 500 грн., всього на суму 4 716,44 грн. Згідно з ч.1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об”єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. З урахуванням відступу від рівності часток подружжя в спільній сумісній вартості, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію вартості майна в розмірі 1 678,58 грн. Доводи позивача та його представника щодо придбання подружжям в період шлюбу ресивера, вартістю 1500 грн., набору м”яких меблів, вартістю 2600 грн. та телевізору «Panasonik», вартістю 7 500 грн., суд вважає такими, що не відповідають дійсності та відноситься до них критично, оскільки вони не надали суду належних доказів обґрунтованості своїх вимог. Згідно гарантійної картки, 1 жовтня 2007 року [PERSON] було придбано плазмовий телевізор« Panasonik », вартістю 7 500 грн. (а.с. 30-31). Як вбачається із матеріалів справи, а саме заяви позивача до ТОВ „Ельдорадо-Схід” від 21 вересня 2007 року про надання копії чеку на придбання плазмового телевізору «Panasonik » від 27 вересня 2006 року, та копії товарного чеку, залученого до матеріалів справи від 27 серпня 2006 року про придбання телевізору «Panasonik», існують протилежності щодо правдивого придбання вищевказаного телевізору подружжям в період спільного проживання (а.с. а.с. 22, 73). В судовому засіданні позивач та її представник не довели, що дві шафи, які знаходяться в квартирі [ADDRESS] належать їм на праві спільної сумісної власності. Доводи відповідача, представника відповідача щодо виключення з поділу майна ресивера jvs, телевізора «Панасонік» та м”яких меблів, суд вважає такими, що відповідають дійсності, оскільки вони повністю знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Судом роз”яснювались позивачу, представнику позивача положення ст.ст. 10, 11, 18, 57-60 ЦПК України та наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, а також те, що суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь справі доказами, при цьому суд приймає до розгляду тільки ті докази, які мають значення по справі. При зазначених обставинах даної цивільної справи, на підставі наданих доказів, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє часткове підтвердження в судовому засіданні та підлягають частковому. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає, що з відповідача на користь позивача повинно бути стягнено сплачений судовий збір у розмірі 57 грн.75 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 15 грн. та витрати на проведення експертизи у розмірі 225, 36 грн., а всього 298 грн. 11 коп.

Outcome: approved