Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду у січні 2008 року з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди. Уточнюючи позовні вимоги, позивачка [PERSON] в заяві просить стягнути з [PERSON] збитки, завдані її неправомірними діями в сумі 18803грн., 5000 грн. моральної шкоди та витрати, пов'язані з розглядом справи, в тому числі 238,03 грн. - державного мита, 30грн.-за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, 1000 грн. - за надання правової допомоги. У судовому засіданні позивачка [PERSON] свій позов підтримала, пояснила, що за договором купівлі-продажу придбала у свою власність у ЗАТ ”Холдингова компанія “Укрдрев” магазин, розташований в [ADDRESS]. Проте, не мала змоги розпоряджатись своєю власністю, оскільки відповідачка [PERSON], яка орендувала вказаний магазин, незважаючи на її неодноразові вимоги про звільнення магазину, продовжувала ним користуватись. Таким чином, відповідачка [PERSON], починаючи з 15 червня 2005 року по 19 грудня 2007 року безпідставно і безоплатно користувалася належним їй на праві приватної власності приміщенням, здійснюючи в ньому підприємницьку діяльність. Майже два з половиною роки позивачка не мала змоги користуватися своїм майном і понесла матеріальні збитки, відповідачка за користування приміщенням ніяких коштів не сплачувала, чим завдала їй майнову та моральну шкоду, яку і просить стягти з останньої. Представник відповідачки позов не визнав, вважає його таким, що не підлягає задоволенню у повному обсязі, пояснивши, що [PERSON] користувалась спірним магазином на підставі рішення апеляційного суду Полтавської області від 20 грудня 2005 року, тобто, на законних підставах, а тому не спричинила позивачці ніякої шкоди і не повинна нічого відшкодовувати. Судом установлено: Згідно договору купівлі-продажу від 15 червня 2005 року позивачка [PERSON] придбала у закритого акціонерного товариства “Холдингова компанія “Укрдрев” 1/25 частину майнового комплексу, а саме магазин, розташований в [ADDRESS]. В момент купівлі-продажу спірного магазину ним користувалась відповідачка [PERSON], яка на вимогу позивачки [PERSON] відмовилась звільняти магазин і продовжувала ним користуватися. Рішенням Пирятинського районного суду від 27.10.2005 року визнано недійсним договір оренди приміщення магазину, розміром 75 кв.м, що розташований в [ADDRESS], укладений між дочірнім підприємством “Торговий центр “Надія” ВАТ “Пирятинська меблева фабрика” і приватним підприємцем [PERSON] і зобов'язано останню звільнити приміщення магазину, розташованого за адресою:[ADDRESS]. Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 20 грудня 2005 року зазначене рішення Пирятинського районного суду від 27 жовтня 2005 року скасовано і ухвалено нове рішення. Ухвалою Верховного суду України від 11 січня 2006 року виконання рішення апеляційного суду Полтавської області від 20 грудня 2005 року зупинено до закінчення касаційного розгляду справи. Ухвалою апеляційного суду Сумської області від 26 листопада 2007 року рішення апеляційного суду Полтавської області від 20 грудня 2005 року в даній справі скасовано, рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 27 жовтня 2005 року залишено в силі. Викладене, крім пояснень сторін, підтверджується: копією договору купівлі-продажу(а.с.5), згідно якого позивачка придбала у приватну власність магазин, розташований в [ADDRESS]; копією ухвали колегії суддів з розгляду цивільних справ у касаційному провадженні апеляційного суду Сумської області від 26 листопада 2007 року(а.с.7-9) яким скасовано рішення апеляційного суду від 20 грудня 2005 року; копією договору оренди(а.с.10), згідно з яким орендна плата за спірне приміщення магазину становила 500 грн. у місяць; іншими матеріалами справи. Згідно ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. На думку суду позивачці дійсно спричинена матеріальна шкода, в результаті безоплатного користування відповідачкою належним їй магазину (з 15.06.2005 року по 19.12.2007 року)., і розмір цієї шкоди становить 15000 грн., з розрахунку орендної плати 500 грн. на місяць(500х30=15000). Тому суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню саме у вказаному вище розмірі стосовно майнової шкоди і вважає вимоги позивачки щодо передання доходів від майна безпідставними, так як позивачка не витребовувала майна ні з чужого незаконного володіння, ні від добросовісного набувача. Разом з тим, суд вважає, що вимоги позивачки в частині стягнення моральної шкоди є необґрунтованими і задоволенню не підлягають, оскільки не встановлено вини відповідачки у завданні вказаної шкоди. Крім того, суд не приймає до уваги доводи представника відповідача про те, що [PERSON] користувалась спірним магазином на законних підставах, оскільки він не надав суду документ на підставі якого відповідачка могла б ним користуватись . У відповідності до ст.88 ЦПК України підлягають присудженню на користь [PERSON] судові витрати.

Outcome: partial