Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-05 00:00:00

В апеляційній скарзі позивачка [PERSON] просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, вважаючи, що рішення суду першої інстанції не відповідає нормам матеріального та процесуального права, з таких підстав. В жовтні 2007 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до ВАТ „Облтеплокомуненерго” про стягнення матеріальної шкоди в сумі 1531 грн. 00 коп., та моральної шкоди в сумі 1500 грн., заподіяної за таких обставин. 28 грудня 2006 року з вини відповідача була затоплена її квартира [ADDRESS]. Причиною затоплення квартири стало протікання вентиля на трубі системи опалення, розташованого на технічному поверсі будинку, звідки вода попала на стелю та стіни квартири позивачки. Вина відповідача підтверджена актом від 28 грудня 2006 року, складеного представниками КП „ЖЕК-13” та ВАТ „Облтеплокомуненерго”. В результаті залиття квартири позивачці завдана матеріальна шкода на суму 1281 грн. - витрат по проведенню ремонту квартири. Вказані витрати визначені експертним дослідженням, за проведення якого вона сплатила 250 грн., тому позивачка, як матеріальну шкоду, просить стягнути 1531 грн. Заподіянням цієї матеріальної шкоди їй заподіяна моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях, порушенні нормального способу життя, нормальних життєвих зв”язків. На відшкодування моральної шкоди позивачка просила стягнути на її користь 1500 грн. Ухвалою суду від 25 грудня 2007 року в якості співвідповідача залучено КП „ЖЕК-13”. Заявою від 5 березня 2008 року представником позивачки змінені позовні вимоги таким чином. Притягненням в якості співвідповідача КП „ЖЕК-13” за клопотанням представника відповідача ВАТ „Облтеплокомуненерго” цей представник намагається ввести суд в оману і перекласти відповідальність на іншу особу, тому, виходячи з вимог ст. 230 ЦК України, як зі сторони, яка застосувала обман, стягнути з відповідача ВАТ „Облтеплокомуненерго” подвійну суму збитків 3062 грн. та моральну шкоду в сумі 1500 грн. Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11 квітня 2008 року в позові відмовлено. Судом встановлено, що позивачка є відповідальним квартиронаймачем квартири [ADDRESS]. Актом від 28 грудня 2006 року встановлено факт залиття квартири позивачки. За п.14 договору № 83/127 від 15 січня 2008 року між [PERSON] та КП „ЖЕК-13” обов”язок по належному утриманню внутрішньобудинкових мереж, їх технічному обслуговуванню, ліквідації аварійних ситуацій лежить на підприємстві. КП „ЖЕК-13” відповідно до Правил утримання будинків та прибудинкових територій та Закону України „Про житлово-комунальні послуги” зобов”язано підтримувати належний технічний стан внутрішньобудинкової системи опалення та своєчасно проводити підготовку жилого будинку і його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період. Рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради № 181 від 31 липня 2007 року в п. 2 встановлено тарифи на такі послуги. Між КП „ЖЕК-13” /замовником/ та ВАТ „Облтеплокомуненерго” /підрядником/ укладено договір № 295 від 9 серпня 2006 року, яким передбачено перелік робіт, які підрядник зобов”язується виконувати за завданням замовника. Вичерпний перелік цих робіт наведено в переліку № 1 до цього договору. Інші роботи, які не передбачені цим переліком, виконуються підрядчиком за замовленням замовника на підставі окремо укладених оплатних право чинів. Виходячи з наведеного, суд прийшов до висновку, що відповідальність за заподіяну шкоду повинен нести КП „ЖЕК-13”. Оскільки позивачка в уточненій позовній заяві наполягає на відповідальності ВАТ „Облтеплокомуненерго”, а судом встановлено, що належним відповідачем по справі є КП „ЖЕК-13”, то в межах заявлених позовних вимог, в позові [PERSON] необхідно відмовити. В апеляційній скарзі позивачка вважає вказане рішення незаконним з таких підстав. Відповідачі не заперечують заподіяння шкоди [PERSON] внаслідок залиття її квартири, однак кожен з них заперечує свою вину в цьому. Представник ВАТ „Облтеплокомуненерго” не заперечує взятого зобов”зання з обслуговування систем опалення відповідно до договору на виконання робіт з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем центрального опалення та гарячого водопостачання № 295 від 9 серпня 2006 року між ВАТ „Облтеплокомуненерго” та КП „ЖЕК-13”, однак заперечує наявність своєї відповідальності згідно договору за недоліки чи порушення в обслуговуванні систем опалення. Згідно умов цього договору КП „ЖЕК-13” на підставі ст.837 ЦК України, як замовник, уклало договір з ВАТ „Облтеплокомуненерго”, як підрядчиком, на технічне ослуговування систем опалення. В п. 3 договору вказано, що підрядник зобов”язується негайно усувати течі в трубопроводах, приладах та арматурі, здійснювати регулювання системи опалення, кранів, огляд та очищення вентилів, засувок тощо. Відповідно до ст.858 ЦК України підрядник не звільняється від відповідальності за недоліки в роботі. Суд першої інстанції не застосував вимоги ст. 858 ЦК України і не мотивував причину цього. Вказаний договір не виключає, не перекладає відповідальність підрядника ВАТ „Облтеплокомуненерго” за якість проведених робіт, які проведені ним на суму 905 грн. 15 коп., що підтверджується актами за грудень 2006 року. Неналежне виконання таких робіт тягне покладення на нього відповідальності за заподіяну шкоду, а не звільнення, як це зробив суд першої інстанції. При цьому ігнорував вимоги ст.ст. 610, 611 ЦК України, які передбачають відповідальність за невиконання чи неналежне виконання взятих зобов”язань. На думку апелянтки, шляхом обману ВАТ „Облтеплокомуненерго” намагається перекласти відповідальність на КП „ЖЕК-13”. Зазначені права позивачки на відшкодування збитків, завданих майну, приміщенню, передбачені також Правилами користування приміщеннями житлових будинків, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45. П. 12 вказаних Правил передбачає відповідальність балансоутримувача будинку чи уповноваженої ним особи на відшкодування збитків наймачу приміщення в разі ненадання чи надання не в повному обсязі послуг, якщо це призвело до їх виникнення. Така відповідальність передбачена також ст. 189 ЖК України. Не суперечить ст. 1191 ЦК України, яка передбачає право зворотної вимоги, пред”явлення за вибором позивача вимоги про відшкодування збитків винною особою - ВАТ „Облтеплокомуненерго”, так як відповідно до ст. 1172 ЦК України юридична особа відшкодовує шкоду завдану працівником при виконанні ним трудових обов”язків. Виходячи з викладеного, позивачка просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає задоволенню з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи, факт заподіяння шкоди позивачці [PERSON] внаслідок залиття її квартири водою через протікання вентиля в системі опалення на технічному поверсі будинку відповідачами не заперечується /л.с. 7, 8/. Витрати по ремонту становлять 1281 грн. / л.с. 9-17/. Кожен з відповідачів заперечує свою вину в заподіянні шкоди. Судом першої інстанції вірно встановлено, що балансоутримувачем жилого будинку по [ADDRESS] є КП „ЖЕК-13”. Відповідальним квартиронаймачем квартири № 127 в цьому будинку є позивачка [PERSON], яка оплачувала надані ним послуги відповідно до встановлених тарифів. Тому висновок суду першої інстанції про наявність між ними довготривалих цивільно-правових відносин відповідає встановленим обставинам і підтверджений укладеним договором про надання послуг на утримання будинків та прибудинкових територій № 83/127 від 15.01 2008 року / л.с. 115-117/. Обов”язок належного утримання будинку та внутрішньобудинкових мереж, контролю за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир приміщень покладений на КП „ЖЕК-13”. На виконання цього обов”язку в зв”язку з відсутністю матеріальної бази та кваліфікованих кадрів з відповідними дозволами та допусками КП „ЖЕК-13” уклало договір № 295 від 9 серпня 2006 року, яким підрядник - ВАТ „Облтеплокомуненерго” - зобов”язується виконувати роботи з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем центрального опалення та водопостачання за завданням КП „ЖЕК-13” /л.с.41.42, 51-90/. Надані акти приймання виконаних робіт між ними не спростовують висновки суду про відповідальність перед позивачкою КП „ЖЕК-13” / л.с.43-49/. За таких обставин висновок суду про те, що саме КП „ЖЕК-13” є належним відповідачем і повинно нести відповідальність за завдану позивачці шкоду відповідає встановленим обставинам справи. Однак відмова в позові не відповідає закону. В межах заявлених позовних вимог позивачка залучила КП „ЖЕК-13” в якості третьої особи /л.с.3/. Суд за клопотанням відповідача ВАТ „Облтеплокомуненерго” залучив його як співвідповідача / л.с. 91/. Відповідно до ст.33 ЦПК України в разі відсутності згоди позивача на заміну первісного відповідача належним відповідачем суд залучає цю особу до участі у справі як співвідповідача. Відмова позивачки від стягнення шкоди з КП „ЖЕК-13” при наявності її усної заяви свідчить про відмову від позову до цього співвідповідача і є підставою для закриття провадження по справі в цій частині відповідно до ст. 174 ЦПК України, а не відмови в задоволенні позову. Однак така заява від [PERSON]до суду не надходила. Тим більше, висновок суду про наполягання позивачки стягнути заподіяну шкоду з ВАТ „Облтеплокомуненерго” не знайшов підтвердження в суді апеляційної інстанції. Представник позивачки не заперечував проти ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог [PERSON]шляхом стягнення шкоди з винної особи, не виключаючи також КП „ЖЕК-13”. Таким чином, рішення суду в частині відмови в позові ВАТ „Облтеплокомуненерго” відповідає встановленим обставинам. Рішення суду частині відмови в позові КП „ЖЕК-13” підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині рішення про часткове задоволення позовних вимог. Розмір шкоди в сумі 1281 грн. підтверджений матеріалами справи / л.с.9-17/. Тому підлягає стягненню з відповідача матеріальна шкода в сумі 1281 грн. Заподіяння моральної шкоди позивачці підтверджується тим, що внаслідок пошкодження її квартири вона змушена була неодноразово звертатися до відповідачів з вимогами проведення ремонту / л.с. 19,20, 21, 22/, отримувати від них відмову з перекладенням відповідальності один на одного, це порушувало її нормальний спосіб життя, викликало душевні страждання, тому вимоги про стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, виходячи з засад розумності, справедливості та виваженості, на думку суду, в сумі 250грн. Оскільки позов [PERSON]задоволено, понесені нею витрати в суді першої інстанції в сумі 51 грн. та 30 грн. і в апеляційній інстанції в сумі 25 грн. та 30 грн. / витрати по ІТЗ та судовий збір/, а всього в сумі 136 грн. підлягають стягненню з відповідача. Оплата висновку спеціаліста в сумі 250 грн. не відноситься до судових витрат. Виходячи з положень п.4 ч.3 ст. 79 ЦПК України, до судових витрат відносяться витрати, пов”язані з залученням до справи спеціалістів. Понесені позивачкою витрати щодо визначення розміру шкоди спеціалістом до залучення його до участі у справі не відносяться до судових витрат. Як вбачається з матеріалів справи, спеціаліст до участі у справі не залучався. Таким чином, апеляційна скарга [PERSON]підлягає задоволенню частково. Рішення суду в частині відмови в позові до КП „ЖЕК-13” підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині рішення про задоволення частково позовних вимог і стягнення на її користь матеріальної шкоди в сумі 1281 грн., моральної шкоди в сумі 250 грн., судових витрат в сумі 136 грн., а всього - 1667 грн. В іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Outcome: partial