overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-05 00:00:00

ВАТ «Укртелеком» звернулося до суду з позовом, у якому, зменшивши вимоги просить стягнути з відповідача на свою користь 351, 21 грн. Вимоги мотивовані тим, що між ними склалися зобов'язання, згідно яким позивач надає відповідачу телекомунікаційні послуги, за які він зобов'язаний вносити платню згідно діючих тарифів, та у встановлений час. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належно, про причини неявки суд не сповістив. Розглянувши матеріали справи, оцінив докази у сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступними підставами. Судом встановлено, що відповідач проживає за адресою: [ADDRESS] Через відносини, що фактично виникли між сторонами, позивач надавав відповідачу телекомунікаційні послуги за місцем його проживання. Крім того, 21 серпня 2002р. з цього приводу між сторонами був укладений договір. Згідно ст. ст. 33, 36 Закону України «Про телекомунікаційні послуги», відповідач був повинен своєчасно оплачувати отримані ними телекомунікаційні послуги. Разом з тим, відповідач зобов'язання по оплаті за надані йому послуги не виконав, у зв'язку з чим у нього мається заборгованість у сумі 351, 21 грн, що підтверджується наданими розрахунками. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання повинне виконуватися належним чином згідно умовам договору, вимогам цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Проте добровільно відповідач погасити заборгованість не бажає, у зв'язку з чим вона підлягає стягненню з нього в примусовому порядку. Оскільки позовна заява підлягає задоволенню, з відповідача також підлягає стягненню і судовий збір у дохід держави у сумі 51 грн., та оплата за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 30 грн. на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-05 00:00:00

ВАТ «Укртелеком» звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь 488, 76 грн. Вимоги мотивовані тим, що між ними склалися зобов'язання, згідно яким позивач надає відповідачу телекомунікаційні послуги, за які він зобов'язаний вносити платню згідно діючих тарифів, та у встановлений час. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належно, про причини неявки суд не сповістив. Розглянувши матеріали справи, оцінив докази у сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступними підставами. Судом встановлено, що відповідач проживає за адресою: [ADDRESS]. Через відносини, що фактично виникли між сторонами, позивач надавав відповідачу телекомунікаційні послуги за місцем його проживання. Крім того, 31 січня 2000р. з цього приводу між сторонами був укладений договір. Згідно ст. ст. 33, 36 Закону України «Про телекомунікаційні послуги», відповідач був повинен своєчасно оплачувати отримані ними телекомунікаційні послуги. Разом з тим, відповідач зобов'язання по оплаті за надані йому послуги не виконав, у зв'язку з чим у нього мається заборгованість у сумі 475, 03 грн. та пені у сумі 13, 73 грн., що підтверджується наданими розрахунками. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання повинне виконуватися належним чином згідно умовам договору, вимогам цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Проте добровільно відповідач погасити заборгованість не бажає, у зв'язку з чим вона підлягає стягненню з нього в примусовому порядку. Оскільки позовна заява підлягає задоволенню, з відповідача також підлягає стягненню і судовий збір у дохід держави у сумі 51 грн., та оплата за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 30 грн. на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-05 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом про визнання права власності на самочинно побудований гараж мотивуючи своє звернення тим, що вказаний гараж знаходиться тривалий час в її користуванні на земельній ділянці, яку їй виділено в користування. Позивачка на попередньому розгляді справи в судовому засіданні від позову не відмовилася і пояснила, що їй на праві приватної власності належить домоволодіння по [ADDRESS] м. Умані, що підтверджується рішенням Уманського міськрайонного суду від 21 лютого 2008 року. В 1979 року вона без належного дозволу добудувала до сараю « Б » гараж « Д » вартістю 965 грн., який розташований в дворі земельної ділянки і не межує з земельними ділянками сусідніх співвласників та не порушує їх права. Згідно висновку Управління містобудування і архітектури при самовільному будівництві гаража порушень державних будівельних норм не виявлено. Земельна ділянка на якій розташований житловий будинок, надвірні споруди в тому числі і гараж була виділена в користування 29 грудня 1954 року рішенням № 655 Уманського міськвиконкому. На даний час вона не може вільно володіти та розпоряджатися своїм майном в повному обсязі через самочинне будівництво гаража, тому змушена звернутися до суду та просить визнати за нею право власності на самочинно побудований гараж « Д » розміром 5,8х4,20м, який знаходиться у домоволодінні розташованого по [ADDRESS] м. Умані. Представник відповідача Уманського міськвиконкому в судовому засіданні позов визнав та не заперечує проти його задоволення. Вислухавши в судовому засіданні пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, так в судовому засіданні доведено, що вказаний гараж знаходиться в тривалому користуванні позивачки на земельній ділянці, яка їй виділена в користування. При самовільному будівництві гаража порушень державних будівельних норм не виявлено, крім того будівництво гаража не порушує прав інших осіб. На підставі вищевикладеного, ст. 376 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-05 00:00:00

09 листопада 2007 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив винести рішення, яким шлюб з [PERSON] зареєстрований 16 грудня 1995 року у відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Красногвардійської районної Ради народних депутатів міста Дніпропетровська, актовий запис № 739 - розірвати. В обґрунтування позову він вказує на те, що в шлюбі з відповідачкою знаходиться з 1995 року. Від шлюбу мають спільних дітей: [PERSON] та [PERSON]. З першого дня подружнього життя все було добре, але в 1998 році сімейно-шлюбні відносини стали погіршуватись. Фактичні шлюбні відносини припинені з листопада 2005 року, у зв'язку з тим, що у них повністю різні погляди на життя і побут. Повністю втрачено почуття поваги та взаєморозуміння. Просив позов задовольнити. Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав та пояснив, що фактичні шлюбні відносини припинені з листопада 2005 року та не поновлювались, спільного господарства не ведуть. Сварки з відповідачкою відбувались постійно, він не одноразово намагався зберегти сім'ю. За наданий судом строк для примирення в сім'ї - подружжя не примирилось. Спору про розподіл майна не має. Просив позов задовольнити. Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги визнала, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Пояснила, що дійсно шлюбні відносини припинені з листопада 2005 року, та не поновлювались, вважає збереження сім'ї неможливим. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги належить задовольнити. Згідно ст. 112 СК України суд виносить рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання одружених та збереження сім'ї перешкоджає інтересам хоча б одного з них. Як встановлено у судовому засіданні, 16 грудня 1995 року між позивачем та [PERSON] було зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Красногвардійської районної Ради народних депутатів міста Дніпропетровська, актовий запис № 739 в свідоцтві про шлюб виданого 16 грудня 1995 року. Від зареєстрованого шлюбу мають спільних дітей: [PERSON], [INFO], про що свідчить актовий запис № 319 відділу реєстрації актів громадянського стану виконкому Красногвардійської районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська в свідоцтві про народження від 05 червня 1996 року та [PERSON], [INFO], про що свідчить актовий запис № 76 відділу реєстрації актів громадянського стану Красногвардійського районного управління юстиції м. Дніпропетровська в свідоцтві про народження від 07 лютого 2001 року. Сторони сімейно-шлюбні відносини не підтримують з листопада 2005 року. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2007 року сторонам було надано строк для примирення. Однак за наданий судом строк для примирення, примирення між сторонами не відбулось, відповідачка жодного разу не звернулась до позивача з пропозицією примиритись. Між сторонами постійно виникали суперечки та сварки. Спір про майно буде вирішуватись в іншому судовому процесі. Шлюб носить формальний характер, збереження його перешкоджає інтересам позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-05 00:00:00

07 квітня 2008 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просила винести рішення, яким шлюб з [PERSON], зареєстрований 20 вересня 2002 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Кіровського районного управління юстиції міста Дніпропетровська, актовий запис № 363 - розірвати. В обґрунтування позову вона вказує на те, що в шлюбі з відповідачем знаходиться з 20 вересня 2002 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини припинені з 2006 року, у зв'язку з тим, що у них повністю різні погляди на життя і побут, відповідач не приділяв достатньої уваги сім'ї. Повністю втрачено почуття кохання і поваги. Просила позов задовольнити. Позивачка в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала та пояснила, що фактичні шлюбні відносини припинені з серпня 2006 року та не поновлювались, з цього моменту почали проживати окремо, строк на примирення не призначати. Спір про розподіл майна немає. Після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати разом з нею. Просила позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. Пояснив, що нормальних шлюбних відносин не мають з серпня 2006 року. Він фактично має іншу сім'ю. Спір про розподіл майна немає, дитина залишаться проживати разом з матір'ю. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги належить задовольнити. Згідно ст. 112 СК України суд виносить рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання одружених та збереження сім'ї перешкоджає інтересам хоча б одного з них. Як встановлено у судовому засіданні, 20 вересня 2002 року між позивачкою та [PERSON] було зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Кіровського районного управління юстиції міста Дніпропетровська, що підтверджується актовим записом № 363 в свідоцтві про одруження виданого 20 вересня 2002 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO], що підтверджується актовим записом № 819 зроблений відділом реєстрації актів громадянського стану Красногвардійського районного управління юстиції міста Дніпропетровська, в свідоцтві про народження виданого 05 листопада 2003 року. Сторони сімейно-шлюбні відносини не підтримують з серпня 2006 року, і з саме з цього моменту подружжя проживають окремо. Спільного господарства та сімейного бюджету не ведуть. У позивачки фактично утворилась інша сім'я, і вона бажає узаконити ці відносини. Спору про розділ спільно нажитого майна не має. Шлюб носить формальний характер, збереження його перешкоджає інтересам позивачки. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів з [PERSON] на період навчання, обгрунтовуючі свої позовні вимоги тим, що вона навчається на денній формі навчання в Полтавському нафтовому геологорозвідувальному технікумі, а батько не надає матеріальної допомоги. В судовому засідання позивачка свої позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та дала свідчення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві. В судове засідання відповідач не з'явився по невідомим суду причинам, хоча належним чином був повідомлений про день і час слухання справи завчасно і належним чином, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки (а.с.). Тому відповідно до ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити рішення по справі у відсутності відповідача при заочному розгляді справи. Заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ч.1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Так, судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження [PERSON]її батьками являються - [PERSON] та [PERSON] (а.с. 2). Як вбачається з довідки виданої Полтавським нафтовим геологорозвідувальним технікумом від 14.11.2007 року [PERSON] навчається у технікумі з 01 вересня 2007 року. Навчальний заклад закінчує 30 червня 2009 року. (а.с. 3). Враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та сімейний стан платника аліментів, суд вважає, що відповідач в змозі надавати матеріальну допомогу на утриманні повнолітньої дитини за період навчання. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, який було зареєстровано 19.11.1995 р. за актовим записом [NUMBER] у виконкомі Задубрівської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області. Від шлюбу є син - [PERSON], [INFO] В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що їхнє одруження з відповідачем виявилося невдалим. З моменту укладеня шлюбу між ними час від часу виникали суперечки із-за відсутності взаєморозуміння. Вже напротязі 1 року сторони проживають окремо, не підтримують подружні відносини та не ведуть спільне господарство. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, просила його задовольнити, обґрунтувавши вищенаведеним. Відповідач в судове засідання не з”явився, будучи допитаним в порядку окремого доручення, вказав, що згідний на розірвання шлюбу, просив справу розглянути в його відсутності. Вислухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, сім”я сторін не існує, сторони не проживають разом та не підтримують подружні відносини на протязі 1 року, шлюб носить формальний характер.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що на праві приватної власності йому належить житловий будинок з погосподарськими спорудами, що знаходяться по [ADDRESS], згідно свідоцтва про право власності від 22.05.2006 р. У вказаному господарстві, крім неї (позивачки) та двох дочок, зареєстрований також відповідач по справі - [PERSON], її колишній чоловік, який в березні 2000 р. виїхав за кордон і з того часу в будинку більше не проживав. Будь - яких перешкод в користуванні ним житлом вона (позивачка) не чинила. В даний час позивачка має намір оформити житлову субсидію, але наявність зареєстрованого відповідача створює перешкоди в цьому. Тому просить суд винести рішення, яким визнати [PERSON] таким, що втратив право користування належним їй будинком. В судовому засіданні позивачка свій позов підтримала, просила його задовольнити, обґрунтувавши вищенаведеним. Відповідач в судове засідання не з'явився, місце його перебування суду невідоме. В силу ст. 76 ЦПК України суд розглядає справу в його відсутності. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили відсутність [PERSON] за місцем реєстрації на протязі 8 років. Вислухавши позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Згідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Встановленим фактом є відсутність відповідача за місцем прописки понад 6 місяців, а також відсутність підстав для зберігання за ним житлового приміщення понад 6 місяців. На підставі наведеного, ст. 71 ЖК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-05 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до територіальної громади с. Товтри Заставнівського району Чернівецької області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. Посилаються на те, що після смерті їх бабусі [PERSON], яка померла [INFO] в с. Товтри Заставнівського району Чернівецької області, відкрилася спадщина, до якої входить житловий будинок з господарськими спорудами, розташовані за адресою: [ADDRESS]. Згідно заповіту, посвідченого 24.07.1994 р. секретарем виконкому Товтрівської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області, все своє майно [PERSON] заповіла позивачам в рівних долях. Інших спадкоємців, які мають право на обов'язкову частку при спадкуванні за заповітом, немає. Позивачі фактично прийняли спадщину і вказане майно перейшло у їх володіння так як з дня смерті [PERSON] вони доглядали за будинком, несли витрати по його утриманню, користувалися речами домашнього вжитку, обробляли земельну ділянку. В даний час вони бажають оформити свої права власності на спадковий будинок, однак, перешкодою у цьому є відсутність правовстановлюючих документів. Тому вони просять суд встановити факт прийняття спадщини та визнати за ними право власності на спадкове майно в рівних долях в судовому порядку. В попередньому судовому засіданні представник позивачів позов підтримала, наполягала на його задоволенні. Представник територіальної громади с. Товтри Заставнівського району Чернівецької області в попереднє судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути в його відсутності на користь позивача. Враховуючи наведене, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Згідно ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із право чинів. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадшину або не прийняти її. Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК України ( в ред. 1961 р.) чинного на час відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або у володіння спадковим майном. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі наведеного, ст. 549 ЦК України ( ред. 1960 р.), ст. 328, 392,1268 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до територіальної громади с.Кулівці Заставнівського району Чернівецької області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. Посилається на те, що після смерті [PERSON], яка померла [INFO] в с. Кулівці Заставнівського району Чернівецької області, відкрилася спадщина, до якої входить житловий будинок з господарськими спорудами, розташовані за адресою: [ADDRESS]. Згідно заповіту, посвідченого 08.07.1993 р. секретарем виконкому Кулівецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області, все своє майно [PERSON] заповіла позивачці. Інших спадкоємців, які мають право на обов'язкову частку при спадкуванні за заповітом, немає. В даний час позивачка бажає оформити своє право власності на спадковий будинок, однак, перешкодою у цьому є відсутність правовстановлюючих документів. Тому вона просить суд встановити факт прийняття спадщини та визнати за нею право власності на спадкове майно в судовому порядку. Позивачка фактично прийняла спадщину і вказане майно перейшло у її володіння так як з дня смерті [PERSON] вона доглядає за будинком, несе витрати по його утриманню, користується речами домашнього вжитку, обробляє земельну ділянку. В попередньому судовому засіданні позивачка позов підтримала, наполягала на його задоволенні. Представник територіальної громади с. Кулівці Заставнівського району Чернівецької області в попереднє судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути в його відсутності на користь позивача. Враховуючи наведене, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Згідно ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із право чинів. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадшину або не прийняти її. Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК України ( в ред. 1961 р.) чинного на час відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або у володіння спадковим майном. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі наведеного, ст. 549 ЦК України ( ред. 1960 р.), ст. 328, 392,1268 ЦК України,

Outcome: approved