Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-30 00:00:00

08.06.2007 року Кримський республіканський центр зайнятості, Сімферопольський міський центр зайнятості звернулися до суду з позовом до [PERSON]. про стягнення суми. Свої вимоги мотивували тим, що відповідачка 17.10.2005 року звернулася до Сімферопольського міського центру зайнятості. 24.10.2005 року їй присвоєно статус безробітної. В період знаходження відповідачки на обліку в Сімферопольському міському центрі зайнятості з нею було укладено договір № 015005110800617 від 08.11.2005 року. Згідно до умов цього договору відповідачка [PERSON]. направлена на навчання в учбово-курсовий комбінат РК з житлово-комунального господарства АР Крим для набуття професії «продавець продовольчих та непродовольчих товарів» за рахунок коштів Фонду загального державного соціального страхування України на випадок безробіття. 15.06.2006 року відповідачка закінчила повний курс навчання і їй була присвоєна кваліфікація «Продавець продовольчих та непродовольчих товарів» та видане свідоцтво встановлено зразку. Після закінчення професійного навчання, 04.07.2006 року відповідачці було видане направлення на працевлаштування до фізичної особи - підприємця [PERSON]. за професією «продавець». Однак відповідачка з цим направленням до підприємця [PERSON]. не з'явилася, до роботи за отриманою професією не приступала. Просять стягнути з відповідачки на їх користь витрати, які вони понесли у зв'язку з її навчанням в сумі 955 грн. 99 коп. та витрати у вигляді виплаченої матеріальної допомоги в період проходження її професійного навчання в сумі 705 грн. 68 коп. Представник позивачів у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити з мотивів та підстав, викладених у позові. Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що вона дійсно стояла на обліку в Сімферопольському міському центрі зайнятості, пройшла навчання за спеціальністю «Продавець продовольчих та непродовольчих товарів» та отримала свідоцтво встановлено зразку. Їй дійсно було надано направлення на роботу, але вона, зі слів інших працівників, їм не підійшла, але вона ніяк не могла зустрітися з керівником з тим, щоб отримати письмову відмову. Казала про це робітникам позивачів, але вони їй в цьому не допомогли, інших направлень на роботу не дали, тому вона вже в осені самостійно працевлаштувалася, але не за отриманою спеціальністю. Вважає, що її вини в тому нема а тому просила в задоволені позову відмовити. Вислухавши сторони, свідка [PERSON]., дослідивши матеріали справи та докази, надані сторонами, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог з таких підстав. Судовим розглядом встановлено, що відповідачка [PERSON]стояла на обліку у Сімферопольському міському центрі зайнятості з 17.10.2005 року. Статус безробітної [PERSON]. отримала 24.10.2005 року 08.11.2005 року між [PERSON]. і Сімферопольським міським центром зайнятості був укладений договір № 015005110800617. Згідно п. 2.1 цього договору [PERSON]. зобов'язана була приступити до занять та пройти повний курс навчання відповідно до учбових планів і програм за спеціальністю «продавець продовольчих та непродовольчих товарів» на учбово-курсовому комбінаті РК з житлово-комунального господарства АР Крим за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» № 1533-ІІІ від 02.03.2000 року та на підставі п. 5 Порядку надання матеріальної допомоги в період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики від 20.11.2000 року № 308, відповідачці [PERSON]. була призначена матеріальна допомога в період професійного навчання. 15.06.2006 року згідно наказу по учбово-курсовому комбінату РК з житлово-комунального господарства АР Крим відповідачка [PERSON]. закінчила повний курс навчання і їй була присвоєна кваліфікація «продавець продовольчих та непродовольчих товарів» та видане свідоцтво встановленого зразку. 04.07.2006 року [PERSON]. було видане направлення на працевлаштування до фізичної особи-підприємця [PERSON]. за професією «продавець». Однак з цим направленням на працевлаштування відповідачка до підприємця не з'явилася, до роботи за отриманою професією не приступала, що підтверджується додатком № 1 до особової карточки безробітного. Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON]. підтвердила, що відповідачка пройшла навчання за спеціальністю «Продавець продовольчих та непродовольчих товарів» та отримала свідоцтво встановлено зразку, в період навчання отримала матеріальну допомогу. Нею особисто було надано відповідачці направлення на роботу, вона повинна була або працевлаштуватися там, або прийти до центру та взяти нове направлення на роботу, або працевлаштуватися самостійно. Це необхідно зробити виключно в п'ятиденний термін, але відповідачка до центру не прийшла, всі її приходи до центру зайнятості відображені у відповідному журналі, а тому пояснення [PERSON]. про те, що вона приходила до центру, але їй там не допомогли є неправдивими, та такими, що не відповідають дійсності. Відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону України № 1533, п. 7.2 Положення «Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок навмисного невиконання їм своїх зобов'язань та зловживання ними стягується з цього безробітного відповідно до законодавства України з часу виникнення обставин, які впливають на умови виплати його забезпечення та надання послуг. У випадку припинення професійного підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації за направленням державної служби зайнятості без поважних причин або відмова працювати за отриманою професією (спеціальністю) з застрахованих осіб стягується сума витрат на професійну підготовку, перепідготовку та підвищення кваліфікації. Згідно п. 28 Порядку надання матеріальної допомоги в період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики від 20.11.2000 року № 308: у випадку припинення професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації за направленням державної служби зайнятості без поважних причин або відмови працювати за отриманою професією (спеціальності) з осіб стягується загальна сума витрат на професійне навчання, включаючи суму виплаченої матеріальної допомоги в період професійного навчання, витрати на проїзд до місця навчання і навпаки та витрат на проживання. Витрати на навчання [PERSON]., які понесені Кримським республіканським центром зайнятості, склали 955 грн. 99 коп., що підтверджується розрахунком № 13/08-3013 від 26.10.2006 року. Витрати у вигляді виплаченої матеріальної допомоги в період проходження професійного навчання, які проведені Сімферопольським міським центром зайнятості, склали 705 грн. 68 коп., що підтверджується довідкою - розрахунком № 015007482 від 20.04.2007 року. Таким чином, з відповідачки [PERSON]. на користь позивачів підлягають стягненню вищевказані суми у повному обсязі. Суд критично ставиться до пояснень [PERSON]. про те, що нею порушені умови щодо працевлаштування після навчання з вини приватного підприємця, оскільки його постійно не було на роботі, та працівників позивачів, оскільки ними не було надано їй достатньої кількості направлень щодо вакантних місць роботи. Але ці доводи спростовуються поясненнями сторін, свідка та матеріалами справи. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення процесу в розмірі 30 грн. на користь держави. На підставі Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття”, Порядку надання матеріальної допомоги в період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики від 20.11.2000 року № 308, ст.ст. 118, 122, 509, 526 ЦК України,

Outcome: approved