Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-20 00:00:00

Позивач, з урахуванням уточнень від 19.06.2008 року, звернувся до суду з позовом до відповідачки про визнання договору купівлі - продажу дійсним. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 04 січня 2007 року між ним та відповідачкою було укладено договір купівлі - продажу земельної ділянки сільськогосподарського призначення, площею 5,4378 га, в тому числі сільськогосподарських угідь 5,4378 га, яка знаходиться на території Башмачанської сільської ради Солонянського району і належить відповідачці на праві власності. Свої зобов'язання по договору він виконав в повному обсязі, а саме, сплатив відповідачці гроші в сумі 94500 гривень, а відповідачка передала їй по акту прийому передачі земельну ділянку в натурі та правовстановлюючі документи на цю ділянку. За умовами договору, в термін до 09 січня 2007 року відповідачка зобов'язана була отримати в Управлінні земельних ресурсів довідку про нормативну грошову оцінку земельної ділянки і з'явитись до нотаріуса для нотаріального посвідчення договору. Проте відповідачка ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі - продажу земельної ділянки. Тому прохає суд визнати дійсним договір купівлі - продажу земельної ділянки сільськогосподарського призначення, укладеного 04 січня 2007 року між ним та відповідачкою та прийняти рішення про визнання за ним права власності на вказану земельну ділянку. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю і пояснила, що за домовленістю з відповідачкою, за придбану за договором купівлі - продажу від 04 січня 2007 року земельну ділянку, позивач сплатив відповідачці 94500 гривень. За умовами договору, в термін до 09 січня 2007 року відповідачка зобов'язана був отримати в Управлінні земельних ресурсів довідку про нормативну грошову оцінку земельної ділянки і з'явитись до нотаріуса для нотаріального посвідчення договору. Однак незважаючи на виконання позивачем своїх зобов'язань за договором, відповідачка ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі - продажу земельної ділянки. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала і пояснила, що 04 січня 2007 року між нею та позивачем у м.Дніпропетровську, було укладено договір купівлі - продажу земельної ділянки сільськогосподарського призначення, площею 5,4378 га, яка знаходиться на території Башмачанської сільської ради Солонянського району і належить їй на праві власності. Позивач сплатив їй гроші в сумі 94500 гривень, а вона передала позивачеві по акту прийому передачі земельну ділянку в натурі та правовстановлюючі документи на цю ділянку. Пояснила, що ухиляється від нотаріального посвідчення договору, оскільки не може отримати довідку про нормативну оцінку земельної ділянки, без якої неможливе нотаріальне посвідчення і державна реєстрація договору. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідачку, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачці на підставі Державного акту на право власності на землю серії ІІ-ДП №121533, належала земельна ділянка площею 5,4378 гектарів, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Василівської сільської ради (а.с.11). 04.01.2007 року між позивачем та відповідачкою укладено договір купівлі - продажу вказаної земельної ділянки (а.с.6,7). За п.1.1 Договору (а.с.6) відповідачка передає у власність, а позивач приймає вищевказану земельну ділянку і зобов'язується оплатити її вартість, погоджену сторонами. Згідно вимог ст.ст.203,205,207,208,628,638,639 ЦК України, ст.ст.131,132 Земельного кодексу України позивач та відповідачка досягли усіх істотних умов за договором, договір купівлі-продажу містить: а) назву сторін (прізвище, ім'я та по батькові громадянина, назва юридичної особи); б)вид угоди; в)предмет угоди (земельна ділянка з визначенням місця розташування, площі, цільового призначення, складу угідь, правового режиму тощо); г)документ, що підтверджує право власності на земельну ділянку; ґ)відомості про відсутність заборон на відчуження земельної ділянки; д) відомості про відсутність або наявність обмежень щодо використання земельної ділянки за цільовим призначенням (застава, оренда, сервітути тощо); є)договірну ціну; є)зобов'язання сторін. Таким чином, за умовами Договору купівлі-продажу земельної ділянки сторони досягли згоди щодо ціни Договору та проведення розрахунків. Так, пунктом 2.1. визначено договірну ціну, за яку вчинюється продаж. Відповідно до цього ж пункту Договору ціна договору відповідає волевиявленню продавця та покупця, є остаточною і змінам не підлягає. Договір підписано обома сторонами, що свідчить про досягнення згоди та виконання пунктів цього договору. Вказану суму Договору позивач передав відповідачці у повному обсязі, згідно умов п.2.2. Договору, що підтверджується підписом відповідачки в договорі (а.с.7). Відповідно до пункту 3.3 Договору позивач та відповідачка зобов'язались до 09.01.2007 року з'явитись до нотаріуса для нотаріального посвідчення цього Договору. _________________ Згідно ст.209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Відповідно до ст.657 ЦК України договір купівлі - продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державні реєстрації. Порядок нотаріального посвідчення договорів купівлі - продажу нерухомого майна визначається в Законі України “Про нотаріат” та в Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджена Наказом Міністерства Юстиції України від 03.03.2004 року. Відповідно до п.2. “Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України” обов'язковому нотаріальному посвідченню підлягають договори про відчуження (купівля - продаж, міна, дарування, довічне утримання) житлового будинку та іншого нерухомого майна. За умов ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. З матеріалів справи вбачається, що сторони домовились щодо всіх істотних умов договору, позивач повністю сплатив ціну земельної ділянки, а відповідачка ухиляється від його нотаріального посвідчення. За таких обставин суд вважає, що порушені майнові права позивача підлягають захисту, а позов - задоволенню. На момент укладання між сторонами угоди купівлі-продажу земельної ділянки від 04.01.2007 року Солонянською райдержадміністрацією було визначено вид використання земельної ділянки: ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку (а.с.11). Згідно ст.16 ЦПК України одним із способів захисту цивільних прав є визнання права власності, тому позивач обґрунтовано заявляє такі вимоги в позовній заяві. Рішення суду про визнання права власності є правовстановлюючим документом, на підставі якого органи по земельних ресурсах зобов'язані провести реєстрацію права власності на земельну ділянку. Згідно п.15 Перехідних положень Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи, які мають у власності земельні ділянки для ведення селянського (фермерського) господарства та іншого товарного сільськогосподарського виробництва, а також громадяни України - власники земельних ділянок (паїв) не вправі до 1 січня 2007 року продавати або іншим способом відчужувати належні їм земельні ділянки та земельні частки (паї), крім передачі їх у спадщину та при вилученні земель для суспільних потреб. 19 грудня 2006 року ВР України був прийнятий Закон України “Про внесення змін до Земельного кодексу України, щодо заборони продажу земель сільськогосподарського призначення до прийняття відповідних законодавчих актів” (надалі - Закон). За положеннями даного Закону до 01 січня 2008 року не допускається купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону та вилучення (викупу) земельних ділянок для суспільних потреб. Відповідно до прикінцевих положень вказаного Закону він набирає чинності з дня його офіційного опублікування. Днем опублікування Закону в засобах масової інформації, тобто днем набранням Законом юридичної сили стало 13 січня 2007 року. На момент укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки дія п.15 Перехідних положень Земельного кодексу України в редакції 2006 року вже закінчилася, а Закон України “Про внесення змін до Земельного кодексу України щодо заборони продажу земель сільськогосподарського призначення” від 19.12.2006 року ще не набрав законної сили, і дії відповідачки щодо продажу земельної ділянки є цілком законними. Таким чином, на підставі викладеного, суд вважає необхідним визнати дійсним договір купівлі - продажу земельної ділянки сільськогосподарського призначення, площею 5,4378 га, яка знаходиться на території Башмачанської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області, укладений 04 січня 2007 року між позивачем та відповідачкою і визнати за позивачем право власності на вказану земельну ділянку. На підставі викладеного,

Outcome: approved