overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-04 00:00:00

[INFO]помер чоловік позивачки - [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на будинковолодіння [ADDRESS], присадибну земельну ділянку площею 0,600 га, яка розташована по[ADDRESS], земельну ділянку розміром 2,74 га, яка розташована в адмінмежах Куцівської сільської ради, право на пайовий фонд майна в СТОВ «Правда» с. Куцівка в розмірі 3489 грн., грошові заощадження у філії №3276/021 Смілянського відділення №3276 ВАТ «Ощадбанк» на рахунках [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER]. Спадщину після смерті [PERSON]., [PERSON]. прийняла шляхом подачі у встановлений законом строк до державної нотаріальної контори. Інші спадкоємці, діти померлого - [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]. спадщину у встановленому законом порядку не прийняли і на неї не претендують. Однак, всю спадщину, яка залишилася після смерті [PERSON]. позивачка одночасно оформити не може, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадкове домоволодіння. Крім цього, в свідоцтві про одруження [PERSON]. та [PERSON]. допущені помилки в їх прізвищі: замість «[PERSON]» вказано «[PERSON]». За життя померлий самочинно побудував тамбур під літерою «а2», та сарай під літерою «в1». Посилаючись на ці обставини позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача і просить визнати за нею право власності на спадкове майно. Представник відповідача позов визнав повністю, про що вказав у своїй письмовій заяві. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON]. помер [INFO], після смерті якого відкрилася спадщина, яку прийняла позивачка після смерті чоловіка шляхом подачі відповідної заяви до державної нотаріальної контори. Із довідки Куцівської сільської ради №67 від 1 листопада 2007 року вбачається, що власником будинковолодіння [ADDRESS] є померлий [PERSON]. За таких обставин суд вважає за необхідне визнати за [PERSON]. право власності на спадкове майно. На підставі наведеного. ст.ст. 1268-1270 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-04 00:00:00

23.04.2008 року[PERSON] з цією позовною заявою звернулася до суду. В судовому засіданні попросила суд винести рішення, яким шлюб між нею та відповідачем, який зареєстрований 03.08.1994 року відділом РАЦСу Христинівського РУЮ Черкаської області, актовий запис [NUMBER] розірвати, посилаючись на те, що їх шлюб розпався з тієї причини, що у них з відповідачем цілковита психологічна несумісність характерів, відсутні взаємопорозуміння та взаємоповага. Між ними склались напружені стосунки та все це призвело до того, що вони припинили подружні стосунки та вже протягом двох років проживають окремо в різних регіонах України. Суд, заслухавши пояснення позивачки, оголосивши заяву, яка направлена на адресу суду відповідачем, в якій він просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує стосовно їх задоволення, вважає, що справу можливо розглянути у попередньому судовому засіданні , оскільки позивачка позов підтримує, відповідач позов визнає, тому є законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб і таким чином позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню зі слідуючих підстав. Зазначені правовідносини регулюються ст.112 Сімейного кодексу України, згідно якої суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що в попередньому судовому засіданні встановлено, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та інтересам їх дитини, оскільки вони спільно не проживають, не підтримують подружніх стосунків, тому суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. Суд заходів щодо примирення подружжя не вживав, оскільки їхні сімейні стосунки суперечать моральним засадам суспільства. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-04 00:00:00

27.02.2008 року позивач з цією позовною заявою звернувся до суду. В якій просить стягувати з [PERSON], жительки [ADDRESS] аліменти на користь неповнолітньої дитини [PERSON],[INFO] народження на її особистий рахунок у відділенні Ощадбанку смт. Ситківці з дня подання заяви і до досягнення нею повноліття в розмірі &frac14; частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше від 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, посилаючись на те, що 05.04.2006 року Немирівським районним судом винесено рішення про позбавлення відповідачки батьківських прав стосовно її неповнолітньої дочки [PERSON] Неповнолітня[PERSON] з 29.08.2003 року перебуває в Ситковецькій школі - інтернат. Мати ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. Тому Ситковецька школа - інтернат змушена звертатись до суду із даним позовом. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідачка [PERSON]. в судове засідання не з'явилася двічі , хоча про час день та місце розгляду справи була повідомлена відповідно до вимог цивільно-процесуального законодвства, про причини неявки суд не повідомила, що підтверджується зворотніми поштовими повідомленням, які направлені на адресу суду. За таких обставин та приймаючи до уваги, що представник позивача цього не заперечує, суд ухвалив по справі провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню зі слідуючих підстав. Зазначені правовідносини регулюються ч. 2 ст. 166 СК України відповідно до якої особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч. 2 ст. 193 СК України якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров'я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. Відповідно до ч. 3 ст. 193 СК України за рішенням суду аліменти можуть перераховуватись на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Відповідно до ст. 182 ч.2 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Приймаючи до уваги, що в судовому засіданні встановлено, що відповідачка не бере участі в утриманні дитини стосовно, якої вона позбавлена батьківських прав, дитина влаштована з 29.08.2003 року та по даний час перебуває в Ситковецькій школі - інтернат на повному державному забезпеченні, тому суд приходить до висновку, що з відповідачки необхідно стягнути на користь [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-04 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей: дочки [PERSON] [INFO] народження та дочки [PERSON] [INFO] народження в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму на кожну дитину починаючи стягнення від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття та на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 150 грн. щомісяця з індексацією відповідно до закону, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дочкою [PERSON] трьох років, мотивуючи тим, що вони з відповідачем спільно не проживають, а добровільно матеріальної допомоги він не надає. В судовому засіданні позивачка змінила свої позовні вимоги та просила суд стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму на кожну дитину починаючи стягнення від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття, а від решти позову відмовилась, посилаючись на те, що він отримує низьку заробітну плату і стягнення 150 грн. ще і на її утримання - призведе до відрахування із його зарплати значно більшої за половину суми. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, згоден виплачувати аліменти у запропонованому розмірі. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у них народилися дочка[PERSON] [INFO] р.н. та дочка[PERSON] [INFO]. батьком яких, згідно свідоцтв про народження дітей являється відповідач. В даний час сторони спільно не проживають, відповідач матеріальної допомоги дружині та дітям не надає. На підставі ст.ст. 180, 182, 183 СК України, батьки зобов”язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; кошти на утримання дитини можуть присуджуватись у частці від доходу батька, або у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі ст.174 п.4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, приймає рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог - не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про задоволення позову. На підставі ст.ст. 180, 182, 183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-04 00:00:00

Відповідач при попередньому розгляді справи позов по суті та за обставинами визнав повністю. Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідач є батьком її неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], яка поживає з нею, знаходиться на її утриманні та вихованні. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому вона просить стягнути з відповідача 1\4 частку його доходів на утримання дочки на її користь до досягнення дитиною повноліття. При попередньому розгляді справи відповідач позов визнав, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] розмірі 1\4 частини своїх доходів. Не заперечує проти ухвалення рішення при попередньому розгляді справи. При попередньому розгляді позивачка підтримала свої позовні вимоги та просить її позов задовольнити у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення рішення при попередньому розгляді справи. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ст. ст. 130 ч.4 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку ст. 174 ЦПК України. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Зі згоди сторін суд ухвалює рішення при попередньому розгляді справи. Судом були досліджені такі докази, які позивачка надала суду при зверненні з позовом: Свідоцтво про одруження, свідоцтво про народження дитини, довідка про склад сім»ї позивачки. Дослідивши матеріали цивільної справи та вивчивши дкази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Судом були встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: Відповідно до свідоцтва про реєстрацію шлюбу, актовий запис № 155 (а.с.6), сторони дійсно заходяться у зареєстрованому шлюбі з 14 березня 1997 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач у справі, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом РАГС Дніпровського району м. Дніпродзержинська 11 червня 2004 року, актовий запис № 403 (а.с. 4). Відповідно до довідки, наданої довідково-інформаційною службою «Інфо-Ком» м. Дніпродзержинська 16 лютого 2008 року (а.с. 8) дочка [PERSON], 2004 року народження, дійсно проживає разом з позивачкою у справі за адресою: м. Дніпродзержинськ, [ADDRESS], знаходиться на її утриманні та вихованні. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дочки р не надає. Згідно до ст. 181 ч.3 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в долі від доходу його матері, батька чи у твердій грошовій сумі. Зважаючи на те, що відповідач працездатний, працює, щомісяця отримує заробітну плату, кошти на утримання інших осіб не виплачує, аліменти на утримання дочки повинні бути стягнуті з нього в розмірі 1/4 частини його доходів, зважаючи на його матеріальне становище, на користь позивачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-04 00:00:00

[PERSON]діючи на підставі довіреності та в інтересах [PERSON]звернувся до суду з позовною заявою з якої виходить, що [INFO]р. померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина за заповітом, однак у встановлений законом шестимісячний строк позивач не зміг звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини через поважні причини, і просить суд визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлений позов, просить суд визначити позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини терміном на два місяці. Пояснив, що причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини став той факт, що позивач не знав про існування заповіту, а дізнався про це тільки у лютому 2008 року від секретаря виконавчого комітету Макишинської сільради Городнянського району. Представник відповідача по справі - виконавчого комітету Макишинської сільської ради Городнянського району Чернігівської області у судове засідання не з'явився, сільський голова надав заяву згідно якої просить справу слухати без участі їх представника і проти задоволення позову не заперечує. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб. Відповідно до вимог ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Допитана у судовому засіданні як свідок[PERSON] показала, що працює на посаді секретаря виконавчого комітету Макишинської сільради і дійсно вона у лютому 2008 року повідомила [PERSON]про те, що на його ім'я в сільраді мається заповіт [PERSON] Заслухавши пояснення представника позивача, допитавши свідка та дослідивши письмові докази, вивчивши матеріали справи, суд знаходить, що позовні вимоги ґрунтуються на законі і підтверджені доказами, зібраними по справі. З дослідженого у судовому засіданні свідоцтва про смерть серії «[NUMBER]встановлено, що [PERSON] померла [INFO]року у віці 83 років в с. Макишин, Городнянського району, Чернігівської області. /а.с.5/ За життя [PERSON] 22.05.2002 р. склала посвідчений у виконавчому комітеті Макишинської сільської ради Городнянського району заповіт, згідно якого на випадок свої смерті заповідає усе своє майно [PERSON]. /а.с.6/ Таким чином, [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, який бажає прийняти спадщину після смерті [PERSON] Відповідно до вимог ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно вимог ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Обговорюючи причини пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд прийшов до висновку, що дійсно пропуск строку для подання заяви про прийняття спадщини, допущений з поважної причини, з причини незнання позивачем про існування заповіту на його ім'я. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-04 00:00:00

Позивачка звернулася 10.12.2007 року до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 20 січня 1996 року Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції міста Одеси, актовий запис №41, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що за час спільного життя з відповідачем між ними виявилась невідповідність характерів, істотна відмінність у поглядах на сімейне життя, було відсутнє взаєморозуміння, виникали суперечки та сварки. Взаємовідносини, які склалися, привели до втрати один до одного почуття взаємної любові та поваги. Шлюбні стосунки та ведення спільного господарства припинено в 1999 році позивачка не має наміру їх поновлювати, відповідач мешкає за іншою адресою. Вона переконана, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу неможливе і суперечить її інтересам. Також позивачка повідомила, що шлюб у неї другий, від спільного шлюбу неповнолітніх дітей немає, однак відповідач ухиляється від розірвання шлюбу в органах РАЦС. У судовому засіданні позивачка підтримала вимоги за позовом у повному обсязі. Відповідач до судового засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був своєчасно та належним чином сповіщений, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши позивачку, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні та наявних у справі матеріалів, позов підлягає задоволенню. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі, зареєстрованому 20 січня 1996 року Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції міста Одеси, актовий запис №41. Шлюб у позивачки другий, неповнолітніх дітей від шлюбу сторони не мають, майновий спір відсутній. Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства з 1999 року, мешкають за різними адресами і позивачка не має наміру їх поновлювати, сім`я носить виключно формальний характер. Відповідач ухиляється від розірвання шлюбу через органи РАЦС. Згідно ст.56 Сімейного Кодексу України, чоловік та дружина мають право на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Відповідно до ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, заява про розірвання шлюбу відповідає її волевиявленню, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін і шлюб може бути розірвано. За заявою позивачки державне мито при видачі органом РАЦС свідоцтва про розірвання шлюбу має бути стянуто з неї. На підставі викладеного, згідно ст.ст.56, 104, 105, 110 - 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вимогою про розірвання шлюбу, який зареєстровано 27.04.1996 року у Пришибській сільській раді Балаклійського району Харківської області, актовий запис №11. Мотивуючи позов вказує на те, що від шлюбу вони мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які мешкають з нею та знаходяться на повному її утриманні. Подальше сімейне життя та збереження шлюбу вважає неможливим, оскільки сім'я носить формальний характер, вони втратили взаєморозуміння та повагу один до одного. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, на розірванні шлюбу наполягає, на примирення не згодна. Вказує, що вона не проживає з відповідачем протягом останніх трьох років, оскільки відповідач зловживає спиртними напоями. Спору про поділ майна немає. Неповнолітні діти мешкатимуть з нею, а відповідач виплачуватиме аліменти на дітей згідно рішення суду. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про визнання позову, в якій просить розглянути справу за його відсутності. Згідно свідоцтва про шлюб сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27.04.1996 року (а.с.10). За час подружнього життя ними не створено дружньої родини. Сторони вважають, що примирення між ними не можливе. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечать інтересам сторін та неповнолітньої дитини. Згідно ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається . За ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Витрати, пов'язані з реєстрацією розірвання шлюбу в органах РАЦС суд покладає на позивача, як вона просить.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-04 00:00:00

[PERSON]. звернувся до суду з позовом до [PERSON]. про розірвання шлюбу, зареєстрованого 26.08.1991 року в Мигіївській сільській Раді Первомайського району Миколаївської області, актовий запис №14. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі і пояснив, що 26.08.1991 року вони з відповідачкою уклали шлюб, від якого мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинили у 2002 році через відсутність взаєморозуміння і з того часу проживають окремо. На даний час він перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою, тому шлюб з відповідачкою зберегти неможливо, на примирення не згоден, і оскільки їх шлюб існує лише формально, просить його розірвати. Витрати по реєстрації розірвання шлюбу в ВРАЦС, просить покласти на нього. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала повністю пояснивши, що дійсно 26.08.1991 року вони з позивачем уклали шлюб, від якого мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. Дійсно у 2002 році припинили шлюбні відносини з позивачем та проживають окремо. Оскільки зберегти їх сім'ю неможливо, на розірвання шлюбу згодна. Витрати по реєстрації розірвання шлюбу в ВРАЦС, просить покласти на позивача. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, яке тривалий час не підтримує шлюбних стосунків та зберігати сім'ю наміру не має, дійшов висновку, що подальше їх спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, а тому позов підлягає задоволенню, на підставі вимог ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України. Витрати пов'язані з реєстрацією розірвання шлюбу в ВРАЦС Южноукраїнського МУЮ, суд покладає на позивача.

Outcome: approved