Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-31 00:00:00

В травні 2007 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати нікчемним договір довічного утримання, укладений 3.03.2006 року між [PERSON] та [PERSON] , та визнати за нею право власності на нерухоме майно квартиру [ADDRESS] . Мотивувала свої вимоги тим, що при укладені договору були порушені норми матеріального права, а саме: договір довічного утримання посвідчено приватним нотаріусом, що суперечить вимогам п.5 ст.36 ЗУ Про нотаріат і у [PERSON] 0.0. не виникло право власності на майно, оскільки даний договір за життя [PERSON] не був зареєстрований(ч.2ст.755ЦКУкраїни). В ході слухання справи [PERSON] змінила позовні вимоги та просила визнати договір довічного утримання недійсним з моменту його укладення та зобов`язати: приватного нотаріуса Лашину О.П. скасувати реєстрацію правочину та зняти заборону на відчуження квартири [ADDRESS] ; Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації - реєстрацію права власності на вказану квартиру. Крім того, просила зобов`язати ММБТІ надати їй:свідоцтво про право власності і технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] , та витяги з реєстрів прав власності, а саму [PERSON] - повернути речі [PERSON] , що знаходились у квартирі останньої, та сплатити борги за комунальні послуги та телефон. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали. Відповідач [PERSON] позовних вимог не визнала, пояснила, що договір укладено без порушень, укладення договору довічного утримання [PERSON] відбулося на підставі її волевиявлення, державною реєстрацією вважає внесення договору нотаріусом Лашиною О.П. в державний реєстр, а тому у позові [PERSON] просила відмовити. Третя особа - приватний нотаріус Лашина О.П. в судове засідання не хїявилась, просила розглянути справу у її відсутність. В наданих суду письмових поясненнях заперечувала проти задоволення позову [PERSON] , оскільки норми матеріального права, при укладені договору, не порушені, вона як приватний нотаріус мала право посвідчити такий договір. Представник третьої особи ММБТІ - Кваша О.В. також заперечував проти позовних вимог позивача та пояснив, що перехід права власності за договором довічного утримання реєструється за заявою набувача прав, і смерть особи, яка його відшкодувала, не є перешкодою для реєстрації договору та оформлення його прав. Вислухавши сторони, представника третьої особи - ММБТІ, свідків, вивчивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Квартира [ADDRESS] на праві власності належала [PERSON] 3.03.2006 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір довічного утримання, який посвідчено приватним нотаріусом Миколаївського міжміського нотаріального округу Лашиною О.П. та зареєстровано в реєстрі правочинів за №893. [INFO] [PERSON] померла, а договір довічного утримання [PERSON] зареєстровано в ММБТІ 29.05.2006 року. Позивач та її представник просили визнати договір довічного утримання недійсним з наступних підстав: -договір довічного утримання посвідчено приватним нотаріусом; -державна реєстрація була проведена після смерті відчужувана, тоб-то тоді коли дія договору довічного утримання припинилася. Однак, суд приймав до висновку, що договір довічного утримання укладений [PERSON] та [PERSON] - необхідно визнати недійсним лише на підставі того, що порушено порядок його укладення, тоб-то не проведено державної реєстрації. Так, частиною 1 ст.210 ЦК України та ч.4 ст.334 ЦК України передбачено, що якщо правочин підлягає державній реєстрації, в тому числі і довічного утримання (ст.748 ЦК України), він вважається вчиненим з моменту реєстрації. \~ \~ \~ \~.. * За вимогами ч.2 ст.745 ЦК Кураїни, договір довічного утримання, якщо у власність набувачу передається нерухоме майно, також підлягає державній реєстрації. Крім того, набувач за договором довічного утримання, відповідно до ст.ст.334,748 ЦК України, стає власником переданого майна з моменту державної реєстрації. Те, що державна реєстрація переходу прав власності нерухомого майна, проводиться комунальними підприємствами бюро технічної інвентаризації підтверджується як ч.2 ст.210 ЦК України так і п.5 Прикінцевих положень ЗУ „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та і обмежень та п. 1.3 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно. Однак, договір довічного утримання, укладений [PERSON] та [PERSON] не був зареєстрований за життя відчужувана. Оскільки, в момент вчинення право чину не було додержано вимог, передбачених ст..203 ЦК України, у [PERSON] не виникло право власності на спірне майно, що є підставою недійсності правочину (ч.І ст.215 ЦК України). На підставі ж ч.2 ст.755 ЦК України, договір довічного утримання зі смертю відчужувача припиняється, що є перешкодою для проведення державної реєстрації. В зв`язку з недодержанням в момент укладення договору вимог, передбачених п.5 ст.203 ЦК України, не відбулося настання правових наслідків, обумовлених в укладених договорі (п.4.3 і п.4.9 Договору), та враховуючи, що договір довічного утримання припиняються зі смертю відчужувана (ч.2 ст.755 ЦК України), а договір реєстровано в ММБТІ після смерті [PERSON] , договір необхідно визнати недійсним, а, у відповідності зі ст.236 ЦК України, недійсним з моменту його укладення. Вимога [PERSON] про зобов`язання Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації скасувати реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] , або за будь-якою іншою особою також підлягає задоволенню. Підлягає задоволенню і вимога позивача про стягнення на її користь з [PERSON] судових витрат, що становить 304,51 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу 30,00 грн. В задоволенні інших позовних вимог [PERSON] необхідно відмовити, з наступних підстав. У позовній вимозі позивача зобов`язати приватного нотаріуса Лашиної О.П. скасувати державну реєстрацію правочину та зняти заборону відчуження щодо квартири [ADDRESS] відмовити, оскільки з визнанням правочину недійсним, скасовується і сама реєстрація правочину. В задоволенні позовних вимог по зобов`язанню ММБТІ видати позивачу документи на квартиру [ADDRESS] та витяги з реєстрів прав, а також в зобов`язанні [PERSON] повернути речі [PERSON] , сплатити комунальні послуги за час користування квартирою та користування телефоном - відмовити, на підставі того, що позивачем не надано доказів, що вона [PERSON] є спадкоємцем цієї квартири і має право на отримання документів та витягів відносно неї, а також доказів відмови [PERSON] повернути речі [PERSON] і наявності боргу за комунальні послуги та телефон. На підставі ст.ст.182, 203, 210, 215, 216, 334, 745, 748, 755 ЦК України, ст..ст,4, 17, 18, 27 та п 5 Прикінцевих положень ЗУ „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, п.1.3 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, ст. 10Конституції України та

Outcome: partial