Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-09 00:00:00

В червні 2007 року позивач [PERSON] звернувся до Михайлівського районного суду з позовом про відшкодування майнової шкоди особі, яка потерпіла від злочину. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] пояснив, що в ніч з 25.10.2002 року з гаража [PERSON], який розташований за місцем його проживання, невідомі особи незаконно заволоділи його транспортним засобом автомобілем ВАЗ-21150, 2001 року випуску, державний номер [NUMBER], який належав [PERSON] на праві індивідуальної власності. За даним фактом Михайлівським РВ УМВС України в Запорізькій області 02.11.2002 року порушена кримінальна справа за ознаками злочину, передбаченого ст. 289 ч.2 КК України. 06.11.2002 р. [PERSON] визнаний потерпілим по справі, а 23.11.2005 р. цивільним позивачем, про що свідчать відповідні постанови органу дізнання та слідчого, що знаходяться в матеріалах кримінальної справи. В ході оперативно-розшукових заходів та судового слідства по справі осіб до теперішнього часу не встановлено, про що свідчать постанови від 07.12.2002 р., а також 14.03.2003 р., 23.07.2003 р., 23.01.2004 р. та 21.09.2006 р. про зупинення досудового слідства на підставі ст. 206 п. 3 КПК України в зв'язку з не встановленням особи, яка скоїла злочин. Майнова шкода, яка завдана позивачу складає 50 500,00 грн. згідно довідки автоцентру Регіон-Авто. Просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник Михайлівського РВ УМВС України в Запорізькій області - Завгородній В.І. позов не визнав та пояснив, що в позові [PERSON] посилається на ст. 1177 ЦК України за нормою якої майнова шкода, завдана майну фізичної особи внаслідок злочину, відшкодовується державою, якщо не встановлено особу, яка вчинила злочин, або якщо вона є неплатоспроможною. Але в позові не має жодного посилання на ч.2 ст. 1177 ЦК України відповідно до якої умови та порядок відшкодування майнової шкоди встановлюються законом. З чого виникає необхідність при розгляді позову застосовувати норми закону який би регулював це питання в сукупністю з нормами ЦК України. З часу набрання чинності ЦК України (01.01.2004 р) і до теперішнього часу не прийнято відповідного закону, що свідчить про неможливість обґрунтування позовних вимог відповідно до ст. 1177 ЦК України. Просить в задоволенні позову відмовити. Представник Державного казначейства України в судове засідання не з'явився, але надав суду заперечення на позовну заяву, в якій пояснив, що Законом України „Про Державний бюджет України” на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України не передбачено загальнодержавних видатків на відшкодування державою шкоди, завданої фізичній особі, внаслідок злочину, якщо не встановлено особу, яка вчинила злочин. Отже Державне казначейство України не має правових підстав здійснювати відшкодування зазначеної у позовній заяві шкоди. Просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Представник прокуратури Михайлівського району Коваленко Я.І. підтримав представника третьої особи та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Вислухавши сторони, вивчивши докази по справі, суд вважає, що позов [PERSON] обгрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, згідно ч.1 ст. 1177 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи внаслідок злочину, відшкодовується державою, якщо не встановлено особу, яка вчинила злочин, або якщо вона є неплатоспроможною. Крім того, суд вважає, що не прийняття відповідного Закону, який би регулював питання умов та порядку відшкодування шкоди, не являється перешкодою для застосування ч. 1 ст. 1177 ЦК України. Посилання Державного казначейства України на відсутність бюджетних коштів на вказані цілі, суд вважає безпідставним, так як відповідно до імперативної норми дія ч.1 ст. 1177 ЦК України має право пріоритету. На підставі викладеного та

Outcome: approved