Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до командира в/ч А 0312 с. Селещина-1 Машівського району Полтавської області про визнання дій командира щодо відмови у наданні йому постійної перепустки для проїзду до своєї квартири незаконними і такими, що порушують його право на житло, а також з вимогою зобов»язати командира в/ч надати йому постійний земельний сервітут та стягнути з командира в/ч судові витрати по справі, мотивуючи свої вимоги наступним: Командиру військової частини А 0312 ним було надано заяву про надання йому та членам його родини постійної перепустки для проїзду через КПП в/ч до квартири, яку він займає у будинку № 10 військового містечка на особистому автомобілі. Проте у наданні такої перепустки йому було відмовлено на підставі того, що на розгляді у Машівському районному суді знаходиться позовна заява до нього з цього приводу. Слідством таких дій командира стало те, що він з червня 2007 року по теперішній час не має офіційної можливості потрапити до свого житла, перевірити стан своєї квартири, завезти до свого житла особисті речі, які потрібні йому для роботи та особистого користування, що є порушенням його конституційних прав на житло та особисте життя. Як йому нещодавно стало відомо, позовна заява з метою вирішення питання надання йому постійної перепустки у судовому порядку взагалі не розглядалася, тобто командир в/ч навмисно відмовив йому у наданні перепустки з використанням недостовірної інформації. Вважає навмисні дії командира такими, що перешкоджають йому реалізувати його конституційні права на житло, відпочинок, свободу пересування та особисте життя та є перевищення влади. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, з підстав викладених в позовній заяві, просить визнати дії командира в/ч А 0312 [PERSON] щодо відмови у наданні йому постійної перепустки для проїзду до своєї квартири в 2007 році незаконними і такими , що порушують його право на житло, зобов»язати командира в/ч А 0312 надати йому постійний земельний сервітут та стягнути з командира в/ч А 0312 судові витрати по справі. Відповідач позов не визнає, вважає його безпідставним, оскільки [PERSON] та членам його сім»ї ніхто не чинив перешкод у вільному доступі до його квартири, про що свідчать перепустки на його ім»я. Що стосується постійної препустки, то [PERSON] з такими заявами до командира в/ч не звертався до 08.06.2007 року. Крім того, командир не має права підписувати договір земельного сервітуту, до того ж, землі військової частини мають особливий статус. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази прийшов до наступного: Відповідно до ч. 3 ст. 41 Конституції України громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об»єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Судом встановлено і не заперечується сторонами, що під час перебування [PERSON] на військовій службі у ВЧ А 0312 йому була надана в користування службова квартира [ADDRESS], в яку він вселився зі своєю сім'єю. 14 червня 2002 року [PERSON] звільнений з військової служби в запас, за станом здоров'я, але квартира залишилась за ним та членами його родини. 7 липня 2007 року [PERSON] звернувся з письмовою заявою до командира в/ч А 0312 [PERSON] про надання йому та його дружині постійної перепустки для в»їзду на автомобілі «Москвич» до житлової зони військового містечка А 0312. ( а.с. 4). Командиром в/ч на даній заяві зроблено резолюцію «тільки після рішення суду». Дані дії командира в/ч [PERSON] не відповідають вимогам Конституції України та порушують конституційні права [PERSON] та членів його сім»ї, обмежуть їх доступ до житла. Статтею 64 Конституції України передбачено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Коституцією України. Що стосується вимог позивача щодо надання йому постійного земельного сервітуту, то відповідно до ч. 1 ст. 401 ЦК України право користування чужим майном ( сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів ( земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволдені іншим способом. В судовому засіданні представник відповідача стверджує, що постійна перепустка на ім»я [PERSON] виписана і він може отримати її в любий час, тобто питання вільного доступу [PERSON] до свого житла вирішено іншим способом і потреби в земельному сервітуті не має. Відносно вимог [PERSON] про наявність ознак втручання в його особисте життя та перевищення влади необхідно відмовити за недоведеністю. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. [PERSON] при подачі позову до суду сплатив судовий збір в розмірі 8.50 грн. та витрати на ІТЗ в розмірі 8.50 грн., а тому з командира в/ч [PERSON] підлягає стягненню в частковому відношенні до задоволених позовних вимог 8.50 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved