Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-23 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом і просить постановити рішення яким визнати договір оренди землі (земельної частки (пай) укладений 24 липня 2003 р. між нею і ЗАТ «АгроДар» недійним, обгунтувавши вимоги тим, що у приватній власності вона має земельну частку (пай) і 24 липня 2003 р. від її імені був укладений договір оренди землі (земельної частки (пай) строком на 10 років починаючи з дати реєстрації договору. 26.09.2003 р. за № 1203 договір оренди землі (земельної частки (паю) (далі - Договір) був зареєстрований в Казарнянській сільській раді, Знам'янського району. Вважає Договір недійсним з наступних підстав: &Oslash; згідно Закону України «Про оренду землі» в редакції 1998 р. який діяв на момент укладення договору, строк оренди землі не може перевищувати п'яти років; &Oslash; відповідно до довідки № 99 виданої КРФ ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» 10.08.2007 р. «про правовий статус земельної ділянки», строк оренди земельної ділянки становить п'ять років. Крім того, Договір не підписаний орендарем, як стороною по договору, та не скріплений печаткою орендаря. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 216 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину сторонами вимог, які встановлені ч. ч. 1, 3 ст. 203 ЦК України. Просить постановити рішення яким визнати договір оренди земельної ділянки недійсним. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просить суд позов задовольнити, а також стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати. Представник відповідача позов не визнала повністю і в заперечення позову суду пояснила, що 24.07.2003 року між [PERSON] і закритим акціонерним товариством «АгроДар» був укладений договір оренди землі (земельної частки (паю). Даний договір був укладений строком на 10 років, підписаний сторонами, скріплений печаткою підприємства і набув чинності після його підписання сторонами та державної реєстрації в Казарнянській сільській раді. При укладенні договору сторонами були досягнуті всі істотні умови договору, що підтверджується тим, що протягом п'яти років позивач отримувала орендну плату і не ставила питання про визнання договору не дійсним. Вважає позов безпідставним і таким, що не підлягає задоволенню. Суд вислухавши пояснення позивача, представників відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, встановив, що згідно державного акта на право приватної власності на землю серії І-КР № 042777 виданого 26.08.2002 р. на підставі розпорядження голови Знам'янської районної державної адміністрації від 12 березня 2002 р. № 99 - р, [PERSON]передається у приватну власність земельна ділянка площею 4,02 гектарів. Земельна ділянка розташована на території Казарнянської сільської ради, ділянка № 149 і передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 147 (а.с.8). Відповідно до положень ст. ст. 3, 13, 14 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове, платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України. 24 липня 2003 р. між [PERSON] і закритим акціонерним товариством «АгроДар» був укладений договір оренди землі (земельної частки (паю), згідно з яким Куженко В. В. передає в оплатну оренду земельну ділянку площею 4, 02 га. з метою сільськогосподарського використання для вирощування сільськогосподарської продукції. Вказаний договір був розроблений на підставі Типового договору оренди земельної частки (паю), затвердженого наказом Державного комітету України по земельним ресурсам від 17.10.2000 р. № 5, зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України 23.02.2000 р. Згідно вимог ч. 1 ст. 19 Закону України «Про оренду землі», строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. Відповідно до п. 2.2 умов договору він укладений строком на 10 років, починаючи з дати його державної реєстрації. Початок дії договору 01 січня 2003 р. закінчення 01 січня 2013 р. і договір пройшов державну реєстрацію у Казарнянській сільській раді, про що в книзі записів реєстрації договорів оренди землі вчинений запис 26.09.2003 р., реєстраційний № 1203 (а.с.6). Доводи позивача, що Договір укладений на 5 років про, що свідчить запис в книзі записів реєстрації договорів оренди землі Казарнянської сільської ради, Знам'янського району і довідка № 99 видана КРФ ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» 10.08.2007 р. «про правовий статус земельної ділянки», що строк оренди земельної ділянки становить п'ять років, а також строк оренди землі встановлюється Законом України «Про оренду землі» спростовується: &Oslash; показаннями допитаної в судовому засіданні свідка [PERSON]., яка суду повідомила, що у 2003 році вона працювала спеціалістом - землевпорядником Казарнянської сільської ради і в її обов'язки входила реєстрація договорів оренди. Договір оренди землі укладений між Куженко В. В. і ЗАТ «АгроДар» реєструвала вона і не звернула увагу на який строк укладається договір, і помилково записала на 5 років так, як договорів багато і одні власники укладали на 5 років інші на 10 років. Установити новий або змінити строк на який вже укладений договір сільська рада не має повноважень. &Oslash; П. 2.2 Договору оренди землі (земельної частки (паю) від 24.07.2003 р. в якому сторони дійшли згоди про укладення договору строком на 10 років, і при цьому жодна із сторін не зазначила особливих умов договору, що стосується строку дії договору; &Oslash; поясненнями даними в судовому засіданні спеціалістом - реєстратором Знам'янського відділу КРФ ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України», яка суду повідомила, що на підставі Закону України «Про місце самоврядування в Україні» до 2004 року державну реєстрацію договорів оренди землі здійснювали сільські ради, але згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», систему органів державної реєстрації прав складають центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері реєстрації прав. Створена при ньому держана госпрозрахункова юридична особа з консолідованим балансом (центр державного земельного кадастру) та її відділення на містах, які є місцевими органами державної реєстрації прав. Відповідно до пункту 1.2 «Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель», затвердженого Наказом Держкомзему від 02.07.2003 р. № 174, зареєстрованого в Мінюсті 15.07.2003 р. № 641/7962, реєстрацію договорів оренди землі здійснюють реєстратори державного реєстру земель. Прав на проведення такої реєстрації сільськими радами чинними нормативно-правовими актами не передбачено. Тому Казарнянська сільська рада передала книгу записів реєстрації договорів оренди землі. 10.08.2007 р. вона на підставі даних книги записів реєстрації договорів оренди землі видала Куженко В. В. довідку «про правовий статус земельної ділянки» і вказала, що договір оренди землі укладений на 5 років, але це не значить, що договір оренди землі може укладатися на строк не більше чим, на 5 років; Таким чином, суд встановив, що договір оренди землі від 24.07.2003 р. укладений на строк 10 років, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 19 Закону України «Про оренду землі». Крім того, суд відмічає, що у Договорі наданому суду представником відповідача, Договір підписаний сторонами і скріплений печаткою орендаря і зареєстрований Казарнянською сільською радою. Підставою для визнання Договору недійсним позивач вважає те, що укладений Договір не відповідає вимогам ст. 13 Закону України «Про оренду землі» тобто в разі укладення договору оренди землі на строк більше 5 років, договір підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню. Але вказана норма закону про обов'язкове нотаріальне посвідчення договору діяла з 07.03.2002 р. по 02.10.2003 р., а потім була відмінена і на дату пред'явлення позову в суд не є зобов'язальною правовою нормою для обов'язкового нотаріального посвідчення договору, а лише вказує, що за бажанням однієї із сторін договір може бути посвідчений нотаріально. В судовому засіданні не встановлено, що позивач пропонувала нотаріально посвідчити Договір, а відповідач ухилявся від нотаріального посвідчення. Згідно роз'яснень, що містяться в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 р. № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсним» /із змінами і доповненнями/, з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду вправі визнати угоду дійсною. Однак це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження. Частина 2 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» має вичерпний перелік істотних умов передбачених зазначеною статтею і відсутність у Договорі однієї із них є підставою для відмови в державній реєстрації Договору, а також для визнання Договору не дійсним відповідно до закону. Таким чином, суд встановив, що укладений Договір пройшов державну реєстрацію у Казарнянській сільській раді, а потім у Знам'янському відділі КРФ ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» і відповідає вимогам закону України «Про оренду землі». Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10, ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом з урахуванням викладеного встановлено, що Договір укладений між [PERSON] і закритим акціонерним товариством «АгроДар» 24 липня 2003 р. відповідає вимогам закону України «Про оренду землі» і на протязі п'яти років належним чином виконується сторонами, тому суд вважає, що договір є дійним, і підстави для визнання його не дійсним відсутні. Таким чином, дослідивши в сукупності докази по справі суд дійшов до висновку, що позов є необґрунтованим і задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати по справі необхідно віднести на рахунок позивача.

Outcome: dismissed