Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-30 00:00:00

Позивачка 13.06.2008 р. звернулась у суд із вказаним позовом, мотивуючи вимоги таким. Її батькам, [PERSON] і [PERSON] належав житловий будинок у [ADDRESS], який вони збудували за час шлюбу в 1945-1950 р.р., однак не оформили документів на право власності на це майно. [PERSON] померла [INFO] р. , не залишивши заповітного розпорядження. На час її смерті в будинку проживала позивачка з дочкою і [PERSON] (чоловік померлої і батько позивачки). Останній помер [INFO] р. і також заповіту не залишив. Після його смерті позивачка проживала в цьому будинку , де мешкає і на даний час. Інших спадкоємців, які б претендували на обов'язкову частку, не має. Окрім вказаного майна батьки мали ощадні вклади на компенсаційних рахунках в Міжгірському відділенні Ощадного банку, а саме [PERSON] - 1343,10 грн.; [PERSON] - 1418,05 грн.. Позивачка позов підтримала і пояснила, що в досудовому порядку не змогла одержати свідоцтво про право на спадщину, оскільки державний нотаріус затребував правоустановчі документи на житло, які спадкодавці не оформили за життя. Представники відповідача, третіх осіб з Міжгірської держнотконтори, Міжгірського КПТІ, відділу містобудування , архітектури Міжгірської РДА, з Міжгірського відділення Ощадного банку позов визнали, підтвердили обставини, зазначені в позовній заяві і доданих документах і додатково пояснили, що право власності на житловий будинок і господарські споруди не зареєстровані на власника; спадкова справа не відкривалась, заповітів від померлих не має, інші спадкоємці із заявами не звертались у встановлений законом строк після відкриття спадщини, будинок споруджено без дозволів, однак порушень ДБН не має. Оцінивши позиції сторін, суд дійшов висновку, що визнання позову слід прийняти, виходячи з таких підстав. Позов обгрунтовано доказами: свідцтвами про смерть [PERSON] і [PERSON], їх одруження; про народження позивачки; її одруження, матеріалами інвентарної справи на житловий будинок; довідками з Пилипецької сільської ради про реєстрацію і проживання фізичних осіб у житловому будинку на час смерті спадкодавців; витягами з спадкового реєстру від Міжгірської держнотконтори; довідкою з Міжгірського відділення Ощадного банку про рахунки і розміри ощадних вкладів спадкодавців; державним актом про приватну власність на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку [ADDRESS] і для ведення особистого селянського господарства. Отже, із встановлених обставин видно, що [PERSON] [PERSON], фактично, мали на праві спільної сумісної власності в рівних частках житловий будинок. Після смерті [PERSON] її частку в цьому будинку фактично успадкували [PERSON] (чоловік) і позивачка (дочка). Після смерті [PERSON] його частку в житловому будинку фактично успадкувала позивачка. Вимога позивачки на успадкування житла і ощадних вкладів ніким не заперечена і не оскаржена. До встановлених правовідносин суд застосовує ст.ст. 22, 28 КзпШС України, ст.ст. 548, 549 ч. 1 п. 1 ЦК України - 1963 р., ст.ст. 1216-1218, 1221,1222,1268 ЦК України 2003 р.. Судові витрати у виді держмита слід розподілити таким чином. Позивачка при поданні позову сплатила 51 грн. і подала клопотання звільнити її від сплати решти суми держмита, оскільки вона безробітна і перебуває на обліку в Міжгірському РЦЗ, отримує допомогу по безробіттю 210 грн., інших доходів не має, проживає одна. Таке звернення позивачки заслуговує на увагу, бо підтверджено відповідними довідками. Отже, виходячи з ціни позову 69691,66 грн. , суми оплаченого держмита позивачкою, її слід звільнити від сплати суми держмита 645 грн. 92 коп. і віднести такі на рахунок держави згідно з ст.ст. 80 ч. 1 п. 2, 88 ЦПК України, 3п.1а Декрету КМУ “Про державне мито”.

Outcome: approved