Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-07 00:00:00

16.05.2003 року в Іллічівський міський суд Одеської області звернувся з позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди заподіяної дорожно-транспортною пригодою, моральної шкоди і судових витрат (а.с.2-3). 27.06.2003 року [PERSON] подав в суд зустрічну позовну заяву до [PERSON],[PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди (а.с.26-29). 17.11.2005 року [PERSON] уточнив свої позовні вимоги, вказавши відповідачем [PERSON], а [PERSON] - третьою особою (а.с.183-184). Свої позовні вимоги [PERSON]обґрунтовує тим, що 19.02.2003 року по вині відповідача [PERSON] сталась дорожно-транспортна пригода, в результаті якої його автомобіль ВАЗ-2107 державний знак [NUMBER], 1989 року випуску зазнав механічні ушкодження. Вина [PERSON] підтверджується постановою суду від 08.05.2003 року. Просить стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду, моральну шкоду і судові витрати. [PERSON] у своєму зустрічному позову стверджує, що в ДТП 19.02.2003 року був винен [PERSON], а тому просить суд визнати його потерпілим, відмовити [PERSON] в задоволені позову, при цьому задовільнити його ([PERSON]) вимоги, - стягнути з[PERSON] на його ([PERSON]) користь матеріальну шкоду в сумі 2755 гривень, моральну шкоду в сумі 5000 гривень, судові витрати в сумі 780 гривень. В судовому засіданні позивач [PERSON]підтримав свої вимоги і просить задовільнити їх у повному обсязі. [PERSON] в судовому засіданні не визнав позовні вимоги [PERSON], пояснив суду, що він вважає, що [PERSON] (батько позивача) винний в ДТП тому що на момент ДТП розмовляв по телефону і не зробив його ( [PERSON]) автомобіль, а тому і в*їхав в нього. [PERSON] вважає, що працівники ДАІ не правильно склали схему ДТП. [PERSON] просить суд задовольнити його позовні вимоги про стягнення матеріальної та моральної шкоди з[PERSON], який був за кермом автомобіля 19.02.2003 року. Відповідач за зустрічним позовом [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні не визнав вимоги [PERSON], а підтримав вимоги позову свого сина [PERSON] і при цьому пояснив, що вранці 19.02.2003 року виїзжає на автомобілі ВАЗ-2107 держномер [NUMBER], який належить його синові [PERSON] з території гаражного колективу «Прибой» в м.Іллічівську в сторону вулиці К.Маркса, їхав тихенько, того що дорога була слизька (ожеледиця), побачив, що в поворот з вул. К.Маркса на дорогу, що веде в гаражні колективи на великій швидкості в*їхав автомобіль ВАЗ-2109 під керуванням [PERSON], він ([PERSON] зупинив свій автомобіль, а автомобіль [PERSON] занесло юзом на слизькій дорозі і автомобіль [PERSON] в*їхав в його ([PERSON]) автомобіль. На місце ДТП виїхали працівники ДАІ, склали протоколи, схему ДТП. На той момент у [PERSON] не було ніяких зауважень щодо відображеного в схемі до протоколу. Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, перевіривши надані докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, а вимоги зустрічного позову [PERSON] - не підлягають задоволенню. Судом встановлені слідуючі факти та відповідні їм правовідносини: 19 лютого 2003 року в 9 годин 20 хвилин на разі дороги до гаражного колективу «Прибой» і вулиці К.Маркса в м.Іллічівську Одеської області трапилась дорожно-транспортна пригода, в якій зіткнулись автомобіль ВАЗ-2107 державний знак, [NUMBER] під керуванням[PERSON] (власником автомобіля є [PERSON]- позивач), автомобіль ВАЗ-2109, державний знак [NUMBER], яким керував [PERSON], власник автомобіля і автомобіля «Ніссан», державний знак [NUMBER], який стояв на узбіччі) (власник [PERSON]). Відповідач [PERSON] на своєму автомобілі рухався зі сторони вул. К.Маркса м.Іллічівська в сторону гаражного товариства «Прибой», не вибрав безпечну швидкість з урахуванням ( видимості) оглядності і стану дорожного покриття (ожиледиця), і допустив зіткнення з автомобілем, який їхав на зустріч по шляху з гаражного товариства «Прибой» - автомобілем ВАЗ-2107, держзнак [NUMBER] під керуванням[PERSON] [PERSON] рухався на автомобілі ВАЗ-2107 в бік вул.К.Маркса у м.Іллічівську і коли побачив, що в поворот з вул. К.Маркса в*їхав автомобіль ВАЗ-2109, яким керував [PERSON], то зупинив автомобіль, щоб пропустити (дати дорогу) автомобілю [PERSON], але автомобіль [PERSON] С. занесло і він в*їхав в автомобіль [PERSON]. При зіткнені автомобілі ВАЗ-2107 і ВАЗ-2109 їх юзом занесло на автомобіль «Ніссан». Причиною ДТП стало те, що водій автомобіля ВАЗ-2109 [PERSON] порушив вимоги п.12.1 Правил дорожного руху. Викладені фактичні обставини ДТП підтверджуються в повному обсязі дослідженими доказами, а саме: - постановою суду від 08.05.2003 року, яка ніким не оскаржена, і за якою винним в ДТП визнано [PERSON] (а.с.21-22) ; - матеріалами адміністративної справи № 3-2102\03 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності по ст. 124 КпАП України, в яких на аркуші 4 є власноручно написане пояснення [PERSON] з приводу ДТП 19.02.2003р. де записано:«на закругленной части дорогинавстречу ехал ваз-2107 гос. [NUMBER] на дороге біл лед и меня занесло в переднюю часть влево и получилось столкновение…»; - висновком судової автотехнічної експертизи № 642 від 05.04.2005 року (а.с. 126-131), з якого витікає, що водій автомобіля ВАЗ-2109 ([PERSON]) не дотримався вимог п.12.1 Правил дорожного руху, що і стало причиною ДТП, а водій автомобіля ВАЗ-2107 ([PERSON]) виконав умови п.12.3 Правил дорожнього руху і зупинився при винекнені перешкоди (а.с.126-131). Суд не може прийняти за дійсне і обґрунтоване твердження [PERSON] про винність в ДТП [PERSON], хоч свідки опитані в суді: [PERSON], [PERSON] стверджують, що [PERSON] автомобілем ВАЗ-2107 виїхав на полосу зустрічного руху, але автомобіль ВАЗ-2109, яким керував [PERSON] при спробі об*їхати автомобіль[PERSON] виїхав на замерзлий сніг і при цьому цей автомобіль занесло вліво, що і призвело до зіткнення автомобілі. Із письмових пояснень очевидців ДТП [PERSON], [PERSON],[PERSON] (а.с. 21, 22, 23 в адмінсправі) витікає, що в момент зіткнення автомобілів, автомобіль[PERSON] стояв, а автомобіль [PERSON] занесло на автомобіль[PERSON]. Свідок [PERSON] в судовому засідання пояснив, що він був очевидцем ДТП і його запросили у якості понятого, він підписував протокол огляду місця події і схему. Учасники ДТП не мали ніяких заперечень щодо викладеного в протоколі і схемі. Це підтвердив і свідок [PERSON], який робив огляд місця ДТП і складав схему. У відповідності зі ст. 440 ЦК України ( в редакції 1963 року), - шкода, заподіяна майну громадянина, підлягає відшкодуванню особою, яка заподіяла цю шкоду в повному обсязі. Нормами ст.ст. 440, 450 ЦК України ( в редакції 1963 року) передбачалось, що громадяни, діяльність яких пов*язана з підвищеною небезпечністю для окружающих, зобов*язані відшкодувати шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпечності, якщо не докажуть, що шкода виникла в результаті неприодолимої сили або умисла потерпілого. Статею 440-1 ЦК України ( в редакції 1963 року) визначались підстави відшкодування моральної шкоди. В акті № 2010 від 05.03.2003 року досліджень спеціаліста-автотоварознавця визначено матеріальна шкода, заподіяна автомобілю [PERSON] - в сумі 2738 грн. 88 копійок (а.с.13-20). Судові витрати позивача [PERSON] підтверджується квітанціями (а.с.4., 5,6,12). За таких обставин позовні вимоги [PERSON], щодо відшкодування затрат на ремонт автомобіля, судових витрат підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди, то суд вважає, що вони мають бути задоволені частково в сумі 1500 грн., а не в сумі 2000 гривен. При розгляді вимоги про відшкодування витрат на юридичну допомогу в сумі 1500 гривен (а.с.8-9) суд,

Outcome: approved