Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-04 00:00:00

Позивач звернулася з даним позовом до суду, де в обгрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що у 1950 р. стала членом колгоспу „Прогрес” і після виходу на пенсію залишилася його членом, однак не була включена в списки осіб, які мають право на земельну ділянку (пай), оскільки проживає в м.Броди Львівської області. Про це дізналася у вересня 2007 р. коли її діти були на консультації у юриста. Вважає, що жоден законодавчий акт не обмежує права на земельну частку (пай) місцем проживання особи, яка залишається членом КСП. Просить визнати за нею право на земельну частку (пай), виділивши належну земельну частку (пай) із земель запасу чи резерву Гаївської сільської ради. В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали та пояснили, що позивач з 1950 по 1975 р.р. працювала в колгоспі „Прогрес” (в даний час СТзОВ „Прогрес-плюс”), стаж роботи становить 21 рік, пізніше працювала у міжколгоспних організаціях і разом з тим залишалася членом колгоспу. У 1987 році вийшла на пенсію як член колгоспу, про це свідчить представлення про призначення пенсії, яке подавалося до Пенсійного фонду колгоспом. Заяви про вихід з членів колгоспу [PERSON] не писала, а тому не було підстав для виключення її з членів колгоспу і таке рішення загальними зборами КСП не приймалося. Відповідно до законодавства,зокрема ст.5 ЗК України та Указу Президента України від 08.08.1995 р. „Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям”,єдиною умовою набуття особою права на земельну частку (пай) є її членство в колективному сільськогосподарському підприємстві на час паювання землі, і воно не обмежується місцем проживання. В судовому засіданні представник відповідача - представник Гаївської сільської ради позов не визнала та пояснила, що до 1975 р. [PERSON] працювала в колгоспі, а пізніше працювала в інших організаціях, тому була виключена з членів колгоспу, оскільки звільнилась з роботи в колгоспі. А тому не має права на земельну частку (пай). Крім цього в даний час на території сільської ради не має землель запасу, а тому це унеможливлює виділення позивачу земельної ділянки. Представник відповідача - представник СТзОВ „Прогрес-плюс” позов не визнала та пояснила, що [PERSON] на момент розпаювання земель не являлася членом КСП, оскільки не працювала і була виключена із членів. Рішення про виключення з членів колгоспу приймають загальні збори. Представлення на пенсію у 1987 р. видали Лісковецькій з колгоспу, оскільки такий порядок був передбачений і в представленні дійсно було вказано, що [PERSON] являється членом колгоспу, оскільки вона мала право вибрати вид пенсії чи за роботу в колгоспі чи іншу. Крім цього на момент розпаювання позивач не проживала на території Гаївської сільської ради, а тому не була включена у списки осіб, які мають право на земельну частку (пай), що подавалися на той час в сільську раду. Представник відповідача - представник Бродівської райдержадміністрації в судове засідання не з'явилася, однак належним чином була повідомлена про час і місце судового розгляду, про причини неявки суду не повідомила. Суд ухвалив справу розглядати у її відсутності, оскільки на попередніх судових засіданнях вона висловила своє відношення до заявленого позову, зокрема позов не визнала та пояснила, що позивач не має права на земельну частку (пай), оскільки Положення про паювання і приватизацію землі в агропромисловому комплексі Львівської області, яке затверджене 01.02.1993 р. на сесії Львівської обласної ради є законне, воно розроблене на основі тоді діючого Земельного кодексу і не суперечить іншим законодавчим актам. Лісковецька не виходила на пенсію з роботи в колгоспі, а тому не має права на земельний пай. Суд, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до Указу Президента України „Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям” від 08.08.1995 р. право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами даного підприємства, кооперативу, товариства у відповідності із списками, які додаються до Державного акту на право колективної власності на землю. Згідно ст.5 ЗК України (в редакції 1992 р.), Указу Президента України „Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям” від 08.08.1995 р. надання права на земельну частку (пай) здійснюється відповідно до встановленого членства особи в колективному сільськогосподарському підприємстві на час паювання землі і не обмежується її місцем проживання. Судом встановлено, що [PERSON] з 1950 по 1975 р.р. працювала в колгоспі „Прогрес”, пізніше перейменованого в агрофірму „Прогрес” ( в даний час СТзОВ „Прогрес-плюс”), що стверджується записами у трудовій книжці (а.с.15-16) та довідкою виданою колгоспом „Прогрес” (а.с.7). Пенсію [PERSON] оформляла з даного колгоспу, про що свідчить копія подання №42 від 10.09.1987 р. (а.с.29-30) та довідка видана управлінням Пенсійного фонду у Бродівському районі (а.с.32). Довідкою архівного відділу Бродівської РДА від 27.02.2008 р. №39/01-24 підтверджується, що відомості про виключення позивача з членів колгоспу в протоколах правління та зборів уповноважених членів колгоспу „Прогрес” відсутні (а.с.56). Списки осіб, які набули право на земельну частку (пай) при паюванні земель агрофірми „Прогрес”, затверджено рішенням сесії Гаївської сільської ради Бродівського району від 10.04.1994 р. (а.с.57). Проект роздержавлення і приватизації земель агрофірми „Прогрес”, затверджено рішенням Бродівської районної ради від 30.05.1995 р. №8 (а.с.57 зворот). На цей час [PERSON] залишалася членом даного господарства. Невнесення її до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), не позбавляє її права на земельну частку (пай), а тому її вимоги є підставними. В судовому засіданні встановлено, що на час розгляду справи на території Гаївської сільської ради є в наявності землі запасу та середня земельна частка (пай) становить 3.70 га земель сільськогосподарського призначення (а.с.11,54). Враховуючи вищенаведене суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову. На підставі ст.16 ЦК України, ст.5 ЗК України ( в редакції 1992 р.), Указом Президента України „Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям” від 08.08.1995 р. №720/95,

Outcome: approved