Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-19 00:00:00

14 квітня 2005 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], треті особи - Восьма дніпропетровська державна нотаріальна контора, Самарський відділ РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції, Відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Самарського РВ ДМУ УМВС в Дніпропетровській області, ЗАТ КБ «Кредит-Дніпро», про визнання заповіту недійсним, визнання шлюбу недійсним, визнання заповідального розпорядження недійсним, визнання реєстрації незаконною. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що він доводиться сином покійному [PERSON], який помер[INFO]. У період з 05.09.2003 р. по 05.04.2004 р. [PERSON] склав заповіт на ім'я [PERSON], уклав з нею шлюб, оформив заповідальне розпорядження на її користь та зареєстрував її у своїй квартирі. Позивач вважає, що при вчиненні вказаних дій [PERSON] не розумів їх значення через страждання на тяжку психічну хворобу. Вказані обставини явилися причиною звернення позивача до суду (т. 1 а.с.а.с. 3 - 7). 30 травня 2005 року позивач звернувся з новою заявою, в якій [PERSON] зазначив в якості третьої особи, додав до числа третіх осіб Відділ праці та соціального захисту населення Самарської районної в м. Дніпропетровську ради. Обставини та позовні вимоги позивач залишив без змін (т. 1 а.с.а.с. 35, 36). 30 листопада 2006 року позивач уточнив свої позовні вимоги та просив, у тому числі визнати померлого недієздатним, виселити [PERSON] зі спірної квартири, визнати медичну довідку про проходження обов'язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів щодо придатності до керування автомобілем недійсною, оскільки була порушена процедура проходження такого огляду (т. 1 а.с.а.с. 229 - 232). 31 січня 2008 року позивач знову уточнив позовні вимоги, виключивши вимогу про визнання медичної довідки про проходження обов'язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів недійсною та додавши вимогу про зобов'язання Відділу громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Самарського РВ ДМУ УМВС в Дніпропетровській області зняти відповідача з реєстрації у спірній квартирі (т. 2 а.с.а.с. 67 - 69). 29 травня 2008 року позивач уточнив позовні вимоги, виключивши вимогу про визнання померлого недієздатним та додавши вимогу про визнання його таким, що не розумів значення своїх дій та не міг керувати ними (т. 2 а.с.а.с. 98 - 100). У судовому засіданні позивач, його представник підтримали позов у повному обсязі. Відповідач, її представник заперечували проти задоволення заявлених позовних вимог. Решта учасників процесу у судове засідання не з'явилася, повідомлялася належним чином (т. 1 а.с.а.с. 33, 53, 55, 57, 179, 180, 226, 237, т. 2 а.с. 46, 52, 77, 90). Вислухавши пояснення сторін, їх представників, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов необхідно задовольнити частково з наступних підстав. Судом було встановлено, що позивач доводиться сином [PERSON] [INFO] у [PERSON]. народився другий син, [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 28.10.1963 р. Придніпровським міським бюро ЗАГС Дніпропетровської області (актовий запис № 262) (т. 1 а.с. 17). [PERSON]на підставі дубліката свідоцтва про право власності на житло від 25.04.1994 р., виданого Придніпровською ДРЕС згідно з розпорядженням № 543, належала [ADDRESS] (т. 1 а.с. 12). 05 вересня 2003 року [PERSON] склав заповіт на все своє майно на ім'я відповідача. Заповіт був посвідчений державним нотаріусом Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрований у реєстрі за № 2-2284 (номер у [NUMBER]) (т. 1 а.с.а.с. 13, 14). 12 березня 2004 року між [PERSON] та відповідачем було укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого 12.03.2004 р. відділом РАЦС Самарського районного управління юстиції м. Дніпропетровська (актовий запис № 58) (т. 1 а.с.а.с. 9, 70). 05 квітня 2004 року відповідач була зареєстрована у спірній квартирі, про що свідчить довідка Адресного бюро УМВС України в Дніпропетровській області від 07.04.2005 р. (т. 1 а.с. 16). 24 березня 2004 року між ЗАТ КБ «Кредит-Дніпро» та [PERSON] було укладено договір банківського строкового вкладу № 222700746904 на 3 000,00 грн., за яким склав заповідальне розпорядження на ім'я відповідача (т. 1 а.с. 11). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 09.03.2005 р. Самарським відділом РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції (актовий запис № 293) (т. 1 а.с. 8). 09 березня 2005 року позивач звернувся до Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом (т. 1 а.с.а.с. 54, 172-звор.). 15 березня 2005 року відповідач звернулася до Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом (т. 1 а.с.а.с. 54-звор., 172). 11 серпня 2005 року [PERSON] звернувся до Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом (т. 1 а.с. 174). Згідно з актом № 9 від 08.06.2006 р. амбулаторної (посмертної) судово-психіатричної експертизи, складеним Дніпропетровською обласною клінічною психіатричною лікарнею, [PERSON] приблизно з лютого-березня 2004 року виявляв ознаки органічного ураження головного мозку складного ґенезу (церебральний атеросклероз, гіпертонічна хвороба) з виходом у деменцію. У цей період часу за своїм психічним станом він не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними (т. 1 а.с.а.с. 149, 161 - 167). Відповідно до акту № 17 від 20.09.2007 р. повторної посмертної комісійної судово-психіатричної експертизи, складеному Українським науково-дослідним інститутом соціальної і судової психіатрії та наркології (т. 2 а.с.а.с. 12, 13, 28 - 40): - [PERSON] у період з 05.09.2003 р. і по день смерті виявляв ознаки судинної деменції (F01 за Міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду); - [PERSON] на момент укладення заповіту виявляв ознаки судинної деменції (F01 за Міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду). За своїм психічним станом не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними; - [PERSON] на момент реєстрації шлюбу з відповідачем виявляв ознаки судинної деменції (F01 за Міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду). За своїм психічним станом не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними; - [PERSON] на момент складання заповідального розпорядження за договором банківського строкового вкладу виявляв ознаки судинної деменції (F01 за Міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду). За своїм психічним станом не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними; - [PERSON] за станом на 05.04.2004 р. виявляв ознаки судинної деменції (F01 за Міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду). За своїм психічним станом не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Вказані вище спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом Української РСР, Цивільним кодексом України, Сімейним кодексом України. В силу абз.абз. 1, 2 ч. 2 ст. 4 ЦК УРСР цивільні права і обов'язки виникають, зокрема, з угод, передбачених законом, а також з угод, хоч і не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. Відповідно до ч. 1 ст. 55 ЦК УРСР угода, укладена громадянином, хоч і дієздатним, але який в момент її укладення перебував у такому стані, коли він не міг розуміти значення своїх дій або керувати ними, може бути визнана судом недійсною. Судом було встановлено, що 05.09.2003 р. під час складання оспорюваного заповіту [PERSON] за своїм психічним станом не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому цей заповіт підлягає визнанню недійсним, оскільки дії померлого, пов'язані з його складанням не могли відображати справжнього волевиявлення [PERSON]. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. У відповідності з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1 - 3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. В силу ч.ч. 2, 3 ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Ураховуючи зміст приведених норм, співвідношуючи їх з висновками проведених у справі експертиз, суд доходить висновку про те, що заповідальне розпорядження, складене померлим за договором банківського строкового вкладу, також має бути визнане недійсним, оскільки [PERSON] вчинив цей правочин у момент, коли він не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними. Згідно зі ст. 38 СК України підставою недійсності шлюбу є порушення вимог, встановлених ст.ст. 22, 24 - 26 цього Кодексу. У відповідності з ч. 2 ст. 24 СК України реєстрація шлюбу з особою, яка визнана недієздатною, а також з особою, яка з інших причин не усвідомлювала значення своїх дій і (або) не могла керувати ними, має наслідки, встановлені ст.ст. 38 - 40 цього Кодексу. В силу ч. 1 ст. 40 СК України шлюб визнається недійсним за рішенням суду, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка. Згода особи не вважається вільною, зокрема, тоді, коли в момент реєстрації шлюбу вона страждала тяжким психічним розладом, перебувала у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння, в результаті чого не усвідомлювала сповна значення своїх дій і (або) не могла керувати ними, або якщо шлюб було зареєстровано в результаті фізичного чи психічного насильства. Таким чином, суд доходить висновку про те, що шлюб, укладений померлим з відповідачем, також необхідно визнати недійсним, оскільки померлий в момент реєстрації шлюбу страждав тяжким психічним розладом у вигляді судинної деменції (F01 за Міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду), в результаті чого не усвідомлював сповна значення своїх дій і не міг керувати ними. Відповідно до ч.ч. 4, 6 ст. 45 СК України особа, яка поселилася у житлове приміщення іншої особи у зв'язку з реєстрацією з нею недійсного шлюбу, не набула права на проживання у ньому і може бути виселена. Правові наслідки, встановлені ч.ч. 2 - 5 цієї статті, застосовуються до особи, яка знала про перешкоди до реєстрації шлюбу і приховала їх від другої сторони і (або) від державного органу реєстрації актів цивільного стану. Згідно з п. 2 ст. 46 СК України, якщо особа не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу, вона має право на проживання у житловому приміщенні, в яке вона поселилася у зв'язку з недійсним шлюбом. Судом не було встановлено, що відповідач під час укладення шлюбу, як і під час реєстрації у спірній квартирі, була обізнана про наявність певних перешкод для цього, а тому позовна вимога про скасування її реєстрації у квартирі не підлягає задоволенню. У порядку ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати останнього в сумі 81,00 грн. Крім того, з відповідача на користь держави підлягає стягненню недоплачений під час звернення до суду судовий збір в сумі 1 649,00 грн.

Outcome: partial