Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Онуфріївської районної ради та просить стягнути на її користь 250 000 грн на відшкодування моральної шкоди та 5000 грн на відшкодування матеріальної шкоди. Ухвалою Світловодського міськрайонного суду від 25 жовтня 2005 року до участі у справі в якості співвідповідача було залучено Онуфріївську районну державну адміністрацію. В судовому засіданні [PERSON] та її представник заявлений позов підтримали та пояснили суду, що внаслідок смерті їх неповнолітньої дочки [PERSON] , яка наступила [INFO] року в результаті наїзду на неї автомобіля УАЗ 31514 , д.н. [NUMBER] під керуванням водія Онуфріївської районної ради [PERSON] позивач [PERSON] зазнала моральної шкоди, що полягає у душевних стражданнях, грошовий еквівалент якої вона оцінює у 250000 грн. Крім того, позивач вказує на те, що нею було понесено матеріальні витрати у сумі 5000 грн на поховання дочки та встановлення пам”ятника на її могилі. Представник Онуфріївської районної ради в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, вважає, що Онуфріївська районна рада не є належним відповідачем у даній справі, оскільки власником автомобіля УАЗ 31514 , д.н. [NUMBER] є Онуфріївська районна державна адміністрація, а [PERSON], керуючи даним транспортним засобом [INFO] року не мав на те відповідного розпорядження голови райради. Вважає, що заявлений позивачкою розмір моральної шкоди не є обґрунтованим. Представник Онуфріївської районної державної адміністрації з позовом не погодилась, вказує на те, що станом на [INFO] року автомобіль УАЗ 31514 , д.н. [NUMBER] на підставі договору про надання майна в безоплатне користування від 29 вересня 2003 року знаходився в користуванні та розпорядженні Онуфріївської районної ради, а відтак остання і має нести відповідальність за позовними вимогами [PERSON]. Третя особа [PERSON] пояснив суду, що протягом всього періоду виконання своїх службових обов”язків водія Онуфріївської районної ради, в тому числі і [INFO] року ним використовувався автомобіль УАЗ 31514, д.н. [NUMBER]. [INFO] року він виїхав з гаража з відома голови райради з метою ремонту автомобіля та здійснив наїзд на [PERSON]. Жодних дисциплінарних стягнень за використання [INFO] року автомобіля УАЗ 31514, д.н. [NUMBER] до нього застосовано не було, з роботи він звільнився вже після притягнення його до кримінальної відповідальності , за власним бажанням. Вислухавши пояснення сторін, третьої особи, дослідивши письмові матеріали справи, матеріали кримінальної справи № 1-104/2005 по обвинуваченню [PERSON] у скоєні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних встановлених судом обставин. [INFO] року, близько 15 год. 30 хв. на вул. Набережна в смт. Онуфріївка Кіровоградської області [PERSON], перебуваючи у стані алкогольного сп”яніння , керував автомобілем УАЗ 31514 , д.н. [NUMBER] та , порушивши Правила дорожнього руху України , допустив наїзд керованого ним транспортного засобу на пішохода [PERSON], яка рухалась по правому краю проїжджої частини біля правого узбіччя. В результаті наїзду [PERSON] було спричинено травми , які в своїй сукупності призвели до смерті постраждалої на місці пригоди. Вироком Світловодського міськрайонного суду від 15 квітня 2005 року [PERSON] було визнано винним у скоєні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 2 ст. 135, ч. 2 ст. 125 КК України. . Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 16 серпня 2005 року [PERSON] був звільнений від відбуття покарання на підставі ст. 1 п. “б” Закону України “Про амністію” від 31 травня 2005 року. З підстав ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили обов”язковий для суду, що розглядає справу про цивільно - правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У відповідності до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, чим є в тому числі діяльність , пов”язана з використанням транспортних засобів, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом , механізмом, іншим об”єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. З п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України “Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди” № 6 від 27 березня 1992 року вбачається, що під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав ( договору оренди, довіреності тощо). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки на підставі трудових відносин з володільцем цього джерела ( шофер, машиніст, оператор тощо). Розпорядженням голови Онуфріївської районної ради № 79-р від 06 жовтня 2003 року [PERSON] був призначений на посаду водія районної ради з 06 жовтня 2003 року, де він і працював на момент скоєння ДТП. (а.с. 20) Автомобіль УАЗ 31514 , д.н. [NUMBER] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] належить Онуфріївській районній державній адміністрації. 29 вересня 2003 року між Онуфріївською районною державною адміністрацією та Онуфріївською районною радою був укладений договір про надання майна в безоплатне користування, за яким Онуфріївська районна державна адміністрація передала Онуфріївській районній раді в тимчасове безоплатне користування автомобіль УАЗ 31514 , д.н. [NUMBER]. За своїми правовими ознаками цей договір є договором позички, за яким, згідно ст. 827 ЦК України, одна сторона ( позичкодавець) безоплатно передає або зобов”язується передати другій стороні ( користувачеві) річ для користування протягом встановленого строку. До договору позички застосовуються положення глави 59 ЦК України. З договору про надання майна в безоплатне користування від 29 вересня 2003 року вбачається, що строк його дії складає 1 рік з 29 вересня 2003 року до 29 вересня 2004 року. Розділом 7 даного договору визначено порядок повернення автомобіля, а саме повернення автомобіля відбувається за актом. (а.с.6-7) ДТП за участю автомобіля УАЗ 31514 , д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] сталася [INFO] року, тобто по збігу строку , визначеного договором про надання майна в безоплатне користування. Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що після 29 вересня 2004 року автомобіль УАЗ 31514 , д.н. [NUMBER] знаходився у фактичному розпорядженні користувача, а саме Онуфріївської районної ради, повернення за актом автомобіля позичкодавцеві не відбувалось, жодна зі сторін про припинення дії договору не повідомляла. З пояснень у судовому засіданні [PERSON] вбачається, що після 29 вересня 2004 року автомобіль використовувався Онуфріївською районною радою. Відсутність шляхових листів на використання автомобіля після 29 вересня 2004 року не може свідчити про вихід автомобіля УАЗ 31514 , д.н. [NUMBER] із володіння райради. , оскільки з акту перевірки окремих питань фінансово - господарської діяльності Онуфріївської районної ради від 06 грудня 2004 року (а.с.15-16) вбачається, що такі листи в Онуфріївській районній раді заповнювалися і проводилися по бухгалтерському обліку лише по 30 липня 2004 року , тобто за місяць до збігу терміну дії договору від 29 вересня 2003 року. Ст. 764 ЦК України ( глава 59) встановлено, що якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що відповідальність за шкоду, заподіяну в результаті смерті [PERSON] внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки , яким є використання автомобіля УАЗ 31514 , д.н. [NUMBER] слід покласти на володільця цього джерела, яким на підставі договору про надання майна в безоплатне користування станом на [INFO] року була Онуфріївська районна рада. Заперечення представником Онуфріївської районної ради вимог до районної ради посиланням на ч. 1 ст. 1172 ЦК України в частині того, що юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових ( службових) обов”язків, а на їх думку [PERSON] здійснив виїзд автомобіля з гаража [INFO] року без відповідного на те розпорядження голови районної ради , тобто поза межами своїх службових обов”язків, суд вважає безпідставним та необґрунтованим, оскільки в судовому засіданні встановлено, що за виїзд автомобіля УАЗ 31514 [INFO] року до [PERSON] не було застосовано жодних дисциплінарних стягнень, з довідки про заробітну плату вбачається, що в жовтні 2004 року до складу заробітної плати [PERSON]. входили премія, 25% від окладу за ненормований робочий день та 50 % за напруженість в роботі (а.с. 71), а звільнений [PERSON] був лише згодом і за власним бажанням , що підтвердила представник райради, в зв”язку з чим суд робить висновок про відсутність підстав для застосування також і ч. 3 ст. 1187 ЦК України. З положень ч. 2 ст. 1167 ЦК України вбачається, що моральна шкода , завдана внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала. П. 2 ч. 1 ст. 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала в зв”язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім”ї чи близьких родичів. В судовому засіданні достовірно встановлено, що внаслідок смерті своєї єдиної доньки [PERSON]. , яка загинула у віці 16 років в результаті ДТП , що сталася за участю автомобіля УАЗ 31514 , д.н. [NUMBER] під керуванням водія Онуфріївської районної ради [PERSON]., [PERSON] заподіяно значної моральної шкоди, що полягає у душевних стражданнях. При визначенні розміру грошового відшкодування суд враховує характер діяння, внаслідок якого було заподіяно смерть [PERSON]., глибину душевних страждань позивачки, та, у відповідності до ч. 3 ст. 23 ЦК України, виходячи з принципу розумності та справедливості , визначає розмір грошового еквіваленту моральної шкоди у 30000 грн. У відповідності до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб , які беруть участь у справі. Витрати [PERSON] на поховання [PERSON] та на встановлення пам”ятника на могилі не підтверджені жодними доказами, що є підставою для відмови у їх задоволенні. Підстав для покладення відповідальності за позовом [PERSON] на Онуфріївську районну державну адміністрацію в ході судового розгляду справи встановлено не було. З підстав ст. 88 ЦПК України судові витрати у справі покладаються на Онуфріївську районну раду. На підставі викладеного та

Outcome: partial