Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-30 00:00:00

18.06.2008 р. позивач звернувся в суд з цим позовом, мотивуючи вимоги таким. 28.02.1994 р. його батько [PERSON] склав заповітне розпорядження, за яким усе належне йому майно після смерті заповів сину, тобто позивачу. [PERSON] помер [INFO] р.. За життя він і його дружина , мати позивача (третя особа без самостійних вимог на стороні позивача) збудували житловий будинок і господарські споруди в смт. Міжгір'ї, вул. Борканюка, 40, на яке не оформили право власності. Позивач на час смерті батька, а також дружина померлого проживали в будинку і були зареєстровані як мешканці за припискою. Інших спадкоємців за померлим [PERSON] не має. У встановлений законом строк позивач звернувся в Міжгірську держнотконтору із заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва йому відмовили, оскільки на це майно не має правоустановчих документів. Позивач вимоги підтримав і просить узяти до уваги, що його мати [PERSON] уступає йому належну їй &frac12; частку в будинку як частку в спільній сумісній власності, а також &frac12; частку в спадковому майні чоловіка ([PERSON]). Представник відповідача, будучи уповноваженим на це довіреністю, позов визнав. Представники третіх осіб: з [PERSON], з [PERSON] позов не заперечили, подавши інформацію про те, що житло не зареєстровано на власника, на будівництво житла і господарських споруд надавались дозволи і споруджене не суперечить вимогам ДБН. Державний нотаріус [PERSON] підтвердила довідкою таке. За померлим [PERSON] спадкова справа не відкривалась, заяви про прийняття спадщини або відмову від неї не поступали, заповіт від імені [PERSON] не змінювався і не скасовувався. У зв'язку з відсутністю правоустановчих документів на спадкове майно свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Оцінивши позиції сторін , третіх осіб, суд дійшов висновку, що визнання позову слід прийняти, а вимоги позивача - задовольнити, виходячи з таких підстав і мотивів. Вимоги позивача, позиції сторін, третіх осіб їх пояснення, підтверджені належними доказами: – змістом заповіту [PERSON], посвідченого 28.02.1994 р. державним нотаріусом [PERSON] в смт. [ADDRESS]; – свідоцтвом про смерть [PERSON], виданим відділом РАЦС Міжгірського РУЮ 20.09.2007 р., за яким [PERSON] помер [INFO]р.; – довідкою відділу РАЦС Міжгірського РУЮ від 20.09.2007 р. № [NUMBER] про реєстрацію шлюбу [PERSON] і [PERSON] [INFO] р.; – довідкою з [PERSON] від 11.06.2008 р. № [NUMBER] про те, що після смерті [PERSON] у будинку проживали позивач і [PERSON] (дружина померлого); – зведеним актом , план-схемою, експлікацією меж житлового будинку і надвірних споруд, складених [PERSON], за якими будинок має 4 житлові кімнати та інші приміщення - загальною площею 97,66 кв.м; – рішенням виконкому [PERSON] від 16.03.1989 р. № 19 про надання дозволу [PERSON] на добудову кухні, коридору, котельні, житлової кімнати до будинку; – витягами зі спадковго реєстру заповітів (спадкових справ) станом на 17.06.2008 р., довідкою від 17.06.2008 р. № 287- з Міжгірської держнотконтори; – довідкою з [PERSON] про те, що житловий будинок і господарські споруди обслуговуються земельною ділянкою дійсною пл. 0,07 га, яка не приватизована; – змістом заяви [PERSON] до Міжгірського райсуду від 18.06.2008 р., за якою вона відмовляється на користь сина (позивача [PERSON]) від &frac12; частки в спільному майні подружжя і від частки в спадщині померлого чоловіка [PERSON]. Ця заява посвідчена нотаріально державним нотаріусом [PERSON] за реєстровим № [NUMBER]. Отже, із встановлених обставин видно, що житловий будинок був спільним суміжним майном подружжя [PERSON] і [PERSON], що належить їм у рівних частках. Натомість після смерті [PERSON] спадкове майно належне померлому , за заповітом фактично прийняв позивач, а обов'язкову частку в спадщині померлого - його дружина [PERSON]. Ці правовідносини врегульовані на час їх виникнення ст.ст. 548, 549 ч. 1 п. 1 ЦК України - 1963 р. Однак позивач не зміг реалізувати свої спадкові права станом на час розгляду справи, оскільки спадкодавець не оформив правоустановчих документів за життя на належне йому майно. Це дає підстави застосувати ст. 392 ЦК України, оскільки право на вказане майно ніким не оспорюється, а позивач має труднощі в досудовому порядку оформити право власності. З цих же мотивів суд визнає право власності за позивачем і на &frac12; частку в житловому будинку що належала його матері [PERSON], яка уступає таку позивачу добровільно. Судові витрати у виді держмита слід розподілити таким чином. Ціною позову за інвентарною оцінкою житла є сума 70745 грн.. Отже, згідно з ст. 80 ч. 1 п. 2 ЦПК України, ст. 3 п.1-а Декрету КМУ “Про державне мито” позов слід було оплатити за ставкою 707,45 грн. державного мита. Натомість позивач оплатив таке в сумі 707,45 грн. і подав заяву про те, що є безробітним, утримує 3 неповнолітніх дітей, його дружина вагітна і не працює, тому просить зменшити розмір державного мита до суми 51 грн.. Прохання позивача про зменшення мита підтверджені відповідними довідками, а отже заслуговують на увагу. Суд вважає, що позивача слід звільнити від сплати держмита в сумі 656,45 грн. і віднести такі на рахунок держави, а вказану суму повернути позивачу за заявою згідно з ЦПК України.

Outcome: approved