Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-08 00:00:00

В травні 2008 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання власністю та стягнення моральної шкоди. В позовній заяві позивачка [PERSON] зазначає, що їй належить [ADDRESS], який вона успадкувала. Будинок з надвірними будівлями розташований на земельній ділянці площею 0,39 га. Проте її брат [PERSON] порушує право власності на домоволодіння і постійно вчиняє перешкоди в користуванні. будинком, сараями та земельною ділянкою. В сараї він розмістив пилораму, верстат для розпилювання деревини та інші речі, а двір зайняв деревиною. Крім того, двір постійно охороняють собаки позивача, які не дають можливості зайти позивачці до двору. Добровільно звільнити двір, сарай від свого та віддати ключі від будинку відповідач [PERSON] відмовляється. Позивачка просить суд зобов'язати відповідача [PERSON].: 1. Усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження домоволодінням по [ADDRESS] шляхом звільнення сараю під літерою “Г-1 та земельної ділянки від всіх речей, що належать відповідачу, забрати автотранспорт. 2. Зобов'язати відповідача засипати оглядову яму в сараї “Г-1. 3. Віддати ключі від будинку, сараю, воріт та не перешкоджати в здійсненні права користування власністю. 4. Стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 1700 грн. та судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали і пояснили, що позивач [PERSON] вступила у володіння будинком, який заповідала їхня бабуся [PERSON] В 2006 році відповідач [PERSON] в супереч її волі постави пилораму у дворі зазначеного будинку, а також став користуватися сараями, встановив там деревообробний верстат. Згодом він став використовувати і присадибну земельну ділянку . Крім того, відповідач зайняв деревиною, яку розпилює для замовників, територію двору між будинком та сараєм, в сараї облаштував оглядову яму для автомобіля, у дворі розмістив сторожову собаку і перешкоджає її користуватися будинком, надвірними будівлями та городом. На її прохання, попередження сільської ради та вимоги посадових осіб не чинити перешкод в користуванні власністю позивачці, відповідач не реагує. Все це завдає їй моральних страждань, які вона оцінює у 1700 гривень. Просить задовольнити її позовні вимоги. Відповідач [PERSON] позов не визнав, хоча підтвердив, що розмістив пилораму, установив деревообробний верстат, користується сараєм, обробляє земельну ділянку. Позивач вважає, що він має право на це на тій підставі, що [PERSON], якій раніше належав будинок, є і його бабою, а не тільки позивачки [PERSON] Заповіт зроблено без його згоди. Крім того, він надавав допомогу своїй бабі у будівництві сараю. Відповідач [PERSON] також пояснив, що він декілька років обробляє земельну ділянку тому, що вважає її своєю, а позивач [PERSON] залишила її не обробленою. Ключів від будинку у нього немає і перешкод позивачці у користуванні приміщеннями він не чинить. Заслухавши пояснення сторін, перевіривши їх доказами, суд вважає що позов [PERSON] підлягає задоволенню частково з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON], є власником житлового [ADDRESS] ( а.с. 6, 26). Також згідно довідки виданої виконкомом Озерянської сільської ради, за [PERSON] числиться земельна ділянка площею 0,39 га, яка знаходиться по [ADDRESS] ( а.с. 11). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнав, що він на присадибній земельній ділянці та в сараї, який зазначений в технічній документації Г-1, розмістив пилораму та деревообробний верстат, займається розпилюванням деревини, засіяв спірну земельну ділянку. Згоди на користування майном, яке належить на праві власності позивачеві [PERSON], вона нікому не давала. Згідно ст. ст. 316, 317, 319 та 321 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Таким чином, суд приходить до переконання, що відповідач [PERSON] користується майном, яке є власністю позивача [PERSON], в супереч її волі, що перешкоджає здійснювати їй своє право власності. Посилання відповідача [PERSON] на те, що він має такі ж права на будинок і земельну ділянку, як і його сестра - позивач по справі [PERSON], є безпідставними, оскільки їхня баба [PERSON] будинок і все її майно заповідала позивачці [PERSON] (а.с. 23), а правовстановлюючі документи на будинок засвідчують про його власника - позивача по справі [PERSON] Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Як вбачається з довідки Озерянської сільської ради, земельна ділянка в [ADDRESS], площею 0,39 га. виділена позивачеві [PERSON], проте користується нею відповідач [PERSON], що ним було підтверджено у судовому засіданні. Згоди на користування зазначеною земельною ділянкою [PERSON] відповідачеві не давала. Таким чином, суд вважає, що правових підстав користування зазначеною земельною ділянкою [PERSON] не має, а права позивача [PERSON] у користуванні земельною ділянкою порушені. Згідно ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю. Тому суд вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] в цій частині підлягають задоволенню. Разом з тим, позовні вимоги щодо зобов'язання надати ключі від будинку, сараю та воріт не можуть бути задоволені судом, оскільки відповідач заперечує про їх наявність у нього, а позивач не надала доказів в підтвердження своїх позовних вимог в цій частині. Суд визнає, що позивачеві [PERSON] протиправними діями відповідача [PERSON]. заподіяно моральної шкоди, проте позов щодо відшкодування моральної шкоди слід задовольнити частково, оскільки позивач не навела в судовому засіданні доказів, що можуть визначити глибину моральних страждань, які б оцінювалися в 1700 гривень, не надала доказів щодо стану свого здоров”я та як це вплинуло на її моральний стан. Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю , відшкодовуються особою, яка її завдала. Тому суд вважає, що на відшкодування моральної шкоди з відповідача [PERSON]. слід стягнути на користь позивача 200 гривень. Судові витрати, понесені позивачем [PERSON], згідно ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача [PERSON]., оскільки [PERSON] при подачі позову сплатила державне мито та на ІТЗ 55 гривень 50 копійок. На підставі наведеного,

Outcome: partial