Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-03 00:00:00

Позивач звернувся 06.03.2008 року до суду з позовом і просить позбавити відповідачів батьківських прав відносно їх малолітньої дочки - [PERSON], [INFO] року народження, а також стягувати з них на утримання дитини аліменти по &frac14; частки від усіх видів заробітку з кожного до повноліття дитини на особистий рахунок дитини. При цьому позивач посилався на те, що відповідачі доводяться батьками малолітньої, проте участі у вихованні і утриманні дитини не приймають, її життям, розвитком і здоров`ям не цікавляться, дитина з 2007 року і по цей час знаходиться в притулку для дітей №2. Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради вважає за доцільне позбавити відповідачів батьківських прав відносно неповнолітньої дочки, про що підготовили відповідний висновок. Представник органу опіки і піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради в судовому засіданні наполягала на задоволенні позову. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про день, час і місце слухання справи були належним чином та своєчасно повідомлені у встановленому законом порядку через засоби масової інформації у відповідності до ч.9, 10 ст.74 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомили, заперечень чи клопотань про відкладення розгляду справи від відповідачів до суду не надходило. Зі згоди представника позивача, не обмеженого у такому праві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши представника позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні і наявних у справі матеріалів, позов підлягає задоволенню. Так, у судовому засіданні встановлено, що відповідачі по справі доводяться батьками малолітньої [PERSON], [INFO] року народження, уродженки м.Одеси, актовий запис [NUMBER] від 17 червня 2004 року по Першому відділу реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції м.Одеси (а.с.7). 20.08.2007 року малолітня [PERSON]. була доставлена до Одеської обласної дитячої клінічної лакарні з багаточисельними різаними ранами обличчя, тулуба, пошкодженням правого плечового суглоба, мати дитини вела себе агресивно, забрала її до закінчення лікування, а в жовтні 2007 року матір було доставлено до Одеської обласної клінічної психіатричної лікарні №1. 12 грудня 2007 року Розпорядженням №905 р Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради малолітню [PERSON], [INFO] року народження, було влаштовано тимчасово до Дитячого будинку дитини на повне державне забезпечення, оскільки мати малолітньої перебуває на лікуванні в Одеській обласній клінічній психіатричній лікарні №1, а батько вихованням дитини не займається, мешкає за іншою адресою (а.с.9). Згідно висновку № 01-05-8/666 вих. від 05.03.2008 року, орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради вважає за доцільне позбавити [PERSON], [INFO] року народження, та [PERSON], [INFO] року народження, батьківських прав відносно їх малолітньої дочки - [PERSON], [INFO] року народження (а.с.5). Таким чином, судом достовірно встановлено, що відповідачі ухиляються від виконання своїх обов'язків щодо утримання і виховання малолітньоїї дочки, не проявляють відносно неї батьківської турботи, ухиляються від надання матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку. Відповідно до ст.164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до вимог ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 Сімейного Кодексу України, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, у відповідності з ч.1 ст.183 СК України, визначається судом. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Згідно вимог ч.2 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Беручи до уваги необхідність врегулювання виниклих між сторонами аліментних правовідносин на принципах справедливості, сумлінності і розумності, рівності батьків щодо обов'язку по утриманню дітей, враховуючи вимоги ст.182 СК України, суд вважає, що заявлений позов, з урахуванням матеріального положення обох сторін, підлягає задоволенню та стягненню з відповідача визнаного ним розміру, а саме &frac14; частки від усіх видів заробітку, проте не менше 30 % від прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку, з моменту звернення позивачки до суду до дсягнення дитиною повноліття, що відповідатиме інтересам дитини. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача правомірні, регулюються нормами ст.ст.164, 166, 180-183, 191 Сімейного Кодексу України і підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки відповідачка зобов'язана виховувати свою дитину та утримувати її до досягнення повноліття. Згідно ч.2 ст.367 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів. На підставі встановленого, відповідно до вимог ст.ст.164, 166, 180-183, 191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved