Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-06 00:00:00

29 лютого 2008 року позивачка [PERSON]. звернулась до суду з позовом до [PERSON]. про встановлення розміру аліментів, стягнення неустойки, та призначення допомоги. Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем шлюб було розірвано 19.04.1999 р., актовий запис № 398, від спільного життя мають сина - [PERSON],[INFO]. Згідно рішення суду від 22 грудня 1998 року [PERSON]. отримувала аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі &frac14; частини усіх видів заробітку до досягнення дитини повноліття. [PERSON]. з серпня 2007 року аліменти не сплачував, добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надавав. Встановлений рішенням суду від 22 грудня 1998 року розмір аліментів не відповідає нормам Сімейногокодексу України, тому просила стягнути з [PERSON]. аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини в примусовому порядку в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму, з часу подачі позовної заяви до суду та до повноліття дитини, стягнути неустойку у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, та призначити державну допомогу на утримання дитини. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, послалась на обставини, викладені у позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що на даний час ніде не працює та перебуває на обліку як безробітний в Чернігівському міському центрі зайнятості, а заборгованість по сплаті аліментів виникла у зв'язку з тим, що на підприємстві на якому він працював виконавчий лист відсутній. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні від шлюбу позивачі мають дитину - сина [PERSON], [INFO], допомогу на утримання якого відповідач у добровільному порядку не надає. Оскільки відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, то заява позивачки про встановлення розміру аліментів підлягає задоволенню. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. При визначені розміру аліментів, судом враховується стан здоров'я дитини і відповідача по справі, матеріальне становище, наявність у відповідача інших зобов'язань та інші обставини справи. Згідно ст. 196 Сімейного Кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Прострочення сплати аліментів, відповідно до довідки від 01.04.2008 року №5, виникло з зв'язку з відсутністю на підприємстві на якому працював відповідач виконавчого листа. Таким чином суд вважає, що в частині стягнення неустойки в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення слід відмовити. Державна допомога на утримання дитини призначається органами праці та соціального захисту населення, тому позовні вимоги в частині призначення державної допомоги задоволенню не підлягають як такі, що не ґрунтуються на законі. Суд визнає необхідним застосувати п.1 ч.1 ст. 367 і допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial