Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-04 00:00:00

[PERSON] . звернувся до суду з позовом, в якому просить поновити йому строк звернення до суду, визнати договір куплі-продажу квартири №3212 від 02.02.200р укладений на товарній біржі “ Смарагд-Південь” недійсним, як укладений внаслідок зловмисної угоди представника однієї сторони [PERSON] . з другою стороною [PERSON] . та збігу тяжких обставин та скасувати державну реєстрацію цього договору. В ході розгляду справи позивач уточнив і доповнив свої вимоги і остаточно просить поновити строк звернення до суду, визнати договір куплі-продажу квартири № 151 по вул. [ADDRESS] від 02.02.2000 р., укладений на товарній біржі “ Смарагд-Південь” за № 3212 недійсним, як такий що не відповідає вимогам закону та укладений внаслідок збігу тяжких обставин; визнати за позивачем в спільній сумісній власності подружжя право власності на ? частину квартири № 151 по вул. [ADDRESS] ; визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частину спірної квартири. Позивач та його представники підтвердили обставини, викладені у позові і просять вимоги задовольнити. В задоволенні позову [PERSON] просять відмовити. Відповідач [PERSON] вимоги не визнав, пояснив, що при укладанні спірної угоди діяв в межах повноважень, визначених в довіреності виданій [PERSON] . Порушень законодавства не допускав і тому підстав для задоволення позову [PERSON] . не вбачає. Представник [PERSON] . просить відмовити в задоволенні позову [PERSON] ., оскільки [PERSON] . є добросовісним набувачем, він належним чином виконав всі умови договору куплі-продажу і спірна квартири на даний час потрібна йому для проживання його та членів його сім’ї. Просить задовольнити позов [PERSON] . з підстав, зазначених у ньому. Представник ТБ “ Смарагд- Південь” просить відмовити в задоволенні позову [PERSON] ., оскільки йому було відомо про укладення спірного договору. Він надав письмову згоду на відчуження квартири, сторони досягли домовленості щодо всіх істотних умов договору, уклали договір і виконали його. Укладений договір відповідає вимогам чинного законодавства. Відповідачка [PERSON] яка є одночасно законним представником неповнолітнього [PERSON] , просить відмовити в задоволенні вимог [PERSON] . Представник органу опіки та піклування пояснив, що отримання дозволу органу опіки та піклування на відчуження квартири не вимагалося, оскільки неповнолітній на той час [PERSON] не був співвласником спірної квартири. При вирішенні питання про виселення з квартири неповнолітнього [PERSON] поклався на розсуд суду. Вивчивши матеріали справи, матеріали цивільних справ № 2-1059/08, № 2-91/01, відмовний матеріал , заслухавши пояснення сторін, їх представників, свідків суд встановив наступне. 02.02.2000 р. [PERSON] , який діяв за дорученням від імені [PERSON] . уклав з [PERSON] . договір куплі-продажу квартири № 151 по вул. [ADDRESS] в м. Херсоні. Вказаний договір зареєстрований на товарній біржі “ Смарагд- Південь” . за змістом п 10 вказаного договору продавець зобов’язався виписатися і звільнити квартиру в 10 денний строк. 01.02.2000 р. [PERSON] . написав заяву про те, що він надає згоду на продажу вказаної квартири. 05.05.2000 р. [PERSON] . звернувся до суду з позовом до [PERSON] ., [PERSON] ., [PERSON] та [PERSON] про виселення з квартири. 01.12.2000 р. [PERSON] . звернулася з зустрічним позовом про визнання договору куплі-продажу квартири недійсним на підставі ст. 47, 48, 227 ЦК ( 1963 р.) Ухвалою Суворовського райсуду від 03.05.2001 р. позов [PERSON] . був залишений без розгляду. Рішенням Суворовського райсуду м. Херсона від 03.05.2001 р. в задоволенні вимог [PERSON] . відмовлено, суд визнав законним договір куплі-продажу квартири від 02.02.2000 р. За змістом ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Про наявність рішення суду від 03.05.2001 р. про відмову в задоволенні вимог [PERSON] [PERSON] . було відомо з моменту оголошення рішення, що не спростовується позивачем. Вирішуючи питання про задоволення вимог [PERSON] . з підстав, зазначених в позові, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні вимог. Позивачем пропущений строк позовної давності, підстав для визнання причини пропуску поважною суд не знаходить. Відповідачі наполягають на застосуванні строку позовної давності. Крім того вимоги [PERSON] . не підлягають задоволенню, так як не ґрунтуються на законі. [PERSON] . просить визнати оспорювану угоду куплі-продажу недійсною з підстав недотримання нотаріальної форми. За змістом ст. 48 ЦК ( 1963 р) недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Оскільки сторони при укладені договору куплі-продажу досягли домовленості щодо всіх істотних умов угоди, [PERSON] . виконав повністю угоду, сплатив обумовлену суму грошей, а [PERSON] . померла, суд вважає за можливе задовольнити вимоги [PERSON] про визнання дійсною спірної угоди. Доказів укладення оспорюваної угоди внаслідок збігу тяжких обставин позивач не надав. Доводи позивача щодо необхідності отримання згоди органу опіки та піклування на відчуження квартири оскільки на час укладення договору куплі-продажу в квартирі проживав неповнолітній [PERSON] судом не приймаються до уваги , оскільки вони не ґрунтуються на законі, так як [PERSON] не був співвласником спірної квартири. Вимоги [PERSON] . про визнання за ним права власності на спірну квартиру в порядку спадкування задоволенню не підлягають як необґрунтовані. На час розгляду справи у спірній квартирі зареєстровані та проживають [PERSON] ., [PERSON] ., [PERSON] .. [PERSON] . За змістом ст . 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Ст. 150 ЖК України визначає, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд . Згідно зі ст. 9 ЖК ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Оскільки [PERSON] ., [PERSON] [PERSON] . та [PERSON] . не є членами сім”ї власника [PERSON] ., і фактично вони займають спірну квартиру на умовах найму, зважаючи на передбачені чинним законодавством гарантії захисту права власності , враховуючи те, що [PERSON] . є добросовісним набувачем, і підстав для визнання договору куплі-продажу від 02.02.2000 р. недійсним не має, суд приходить до висновку про можливість задоволення вимог [PERSON] . також і в частині усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення відповідачів без надання їм іншого приміщення.

Outcome: approved