Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-20 00:00:00

[PERSON]. звернувся до суду з позовом до відділу освіти Городянської районної державної адміністрації, про зобов'язання виплатити заборгованість по заробітній платі, у вигляді невиплаченої надбавки за вислугу років та матеріальної допомоги на оздоровлення . З позову виходить, що позивач працював заступником директорра з виховної роботи Городнянської ЗОШ №1 з16.08.1990 року по 13.01.2001 року. і відповідно до ст.57 ЗУ „Про освіту” йому не нараховували та не виплачували надбавку за вислугу років як педагогу та не надавали щорічну матеріальну допомогу на оздоровлення. У судовому засіданні позивач підтримав заявлений позов, позовні вимоги не змінив, просить стягнути з відділу освіти заборгованість по заробітній платі у вигляді не виплаченої надбавки за вислугу років та матеріальної допомоги на оздоровлення у сумі 2024,41 грн. Представник відповідача по справі у судове засідання не з'явився, згідно заяви просив справу розглянути в його відсутності ,надав письмові заперечення на позов, згідно якого відповідач заявлений позов визнає частково тільки у частині сплати 2/5 частки заборгованості по надбавці за вислугу років та допомоги на оздоровлення. Пояснила, що у зв'язку з не фінансуванням з бюджету виплат передбачених ст.57 Закону України „Про освіту”, відсутністю відповідних бюджетних асигнувань протягом 1997-2000 років працівникам районного відділу освіти не проводилось нарахування надбавки за вислугу років та матеріальної допомоги на оздоровлення. Ці виплати не були нараховані, не вівся їх облік, вони не відносились до кредиторської заборгованості. Згідно Закону України „Про реструктуризацію заборгованості з виплат, передбачених статтею 57 Закону України "Про освіту" педагогічним, науково-педагогічним та іншим категоріям працівників навчальних закладів” від 09.09.2004 року №1994-IV врегульовано правовідносини з цього питання і цим Законом не передбачено виплати компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати. Крім того, спільним листом Міністерства освіти і науки України, Мінфіну України за погодженням з Мінпраці та соціальної політики України, Державним казначейством України від 30.11.2005 року №1/9-681 роз'яснено, що виплата згідно Закону України „Про реструктуризацію заборгованості з виплат, передбачених статтею 57 Закону України "Про освіту" педагогічним, науково-педагогічним та іншим категоріям працівників навчальних закладів” від 09.09.2004 року №1994-IV є разовою виплатою державного бюджету, яка здійснюватиметься протягом п'яти років. У 2005 році надійшло тільки 20 % заборгованості по надбавці за вислугу років. Таким чином, виплата заборгованості по надбавці за вислугу років і допомоги на оздоровлення може бути здійснена тільки на 20 %. Суд, заслухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, встановив наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Згідно довідки відділу освіти Городнянської районної державної адміністрації встановлено, що нарахована невиплачена позивачу заборгованість по надбавці за вислугу років та матеріальній допомозі складає 2024,41 грн. без утримання податків та зборів. Стаття 43 Конституції України проголошує, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. В статті 57 Закону України „Про освіту”, якою визначені гарантії держави педагогічним, науково-педагогічним працівникам та іншим категоріям працівників навчальних закладів, визначено, що держава забезпечує вказаній категорії працівників виплату надбавок за вислугу років щомісячно у відсотках до посадового окладу ( ставки заробітної плати) залежно від стажу педагогічної роботи, виплату допомоги на оздоровлення у розмірі місячного посадового окладу (ставки заробітної плати ) при наданні щорічної відпустки. Відповідно до ст.94 КЗПП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України „Прот оплату праці”, додаткова заробітна плата, це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Суд не приймає до уваги твердження представника відповідача, що надбавка за вислугу років не виплачувалась у зв'язку з тим що дію ст. 57 ЗУ „Про освіту” було призупинено у 2001 році, було відсутнє фінансування на реалізацію цієї норми, а Законом України „Про реструктуризацію заборгованості з виплат, передбачених статтею 57 Закону України "Про освіту"” зазначену заборгованість було визначено як кредиторську заборгованість Державного бюджету України і вона погашається протягом 5 років рівними частинами, оскільки вони не відповідають дійсності і суперечать Конституції України, норми якої є нормами прямої дії. Закон України „Про реструктуризацію заборгованості з виплат, передбачених статтею 57 Закону України "Про освіту" педагогічним, науково-педагогічним та іншим категоріям працівників навчальних закладів” було прийнято 09.09.2004 року, правовідносини що склалися між позивачем та відділом освіти, і які досліджуються судом, відбувались в період 1999-2002 років, і таким чином зазначений Закон не може якимсь чином обмежувати права позивача, оскільки відповідно до ст.58 Конституції України він не має зворотної дії у часі. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати по справі пропорційно до задоволеної частини вимог.

Outcome: approved