Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-25 00:00:00

17.07.2007 року [PERSON]. звернувся до суду із позовом до [PERSON]., в якому зазначав наступне. 08.07.2001 року о 01 годині 20 хвилин [PERSON]., керуючи автомобілем «Ніссан-Премєра», н/з [NUMBER], рухаючись по вул. Набережна у м. Запоріжжі зі швидкістю 82,7 км/год, не вживши заходів щодо зниження швидкості, допустив наїзд на велосипедиста [PERSON]. В результаті дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) велосипедисту [PERSON]. були нанесені тілесні ушкодження, що спричинили смерть. [PERSON]. пред'явлено обвинувачення у скоєні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. [PERSON]. свою вину у скоєні вищезазначеного злочину визнав. Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21.02.2005 року по справі № 1п-8/05 [PERSON]. звільнено від кримінальної відповідальності внаслідок акту амністії. Злочином [PERSON]. позивачу та його дружині, як батькам загиблого [PERSON]., завдано майнову та моральну шкоду. Витрати на юридичну допомогу ТОВ «Юридичний центр «ІСК» по кримінальній справі склали 1700 грн. (на думку позивача, майнова шкода). Крім майнової шкоди йому та його дружині, як батькам загиблого [PERSON]., завдано моральну шкоду, яку він оцінює в 50 000 грн. Зазначена шкода позивача полягає у душевних переживаннях, пов'язаних зі смертю сина внаслідок неправомірних дій відповідача та написанням численних скарг в правоохоронні органи, щоб винна у смерті його сина особа була покарана; погіршився стан їх здоров'я, нормальні життєві стосунки з оточуючими людьми. В зв'язку із чим, просив стягнути з відповідача [PERSON]. на його користь, як позивача, майнову шкоду у розмірі 1700 грн. та моральну шкоду у розмірі 50 000 грн. У судовому засіданні 30.11.2007 року позивач [PERSON]. подав уточнений позов, яким збільшив свої позовні вимоги в частині розміру майнової шкоди з 1 700 грн. до 2 700 грн. за рахунок 1 000 грн. - витрат на правову допомогу ТОВ «Юридичний центр «ІСК» по даній цивільній справі. Позивач [PERSON]. в судовому засіданні 26.05.2008 року зазначив, що згодний розглядати справу без свого представника, підтримав викладене у своїй уточненій позовній заяві, просив стягнути з [PERSON]. на його користь, як позивача, завдану ним майнову шкоду у розмірі 2 700 грн. та моральну шкоду у розмірі 50 000 грн. Додаткових пояснень позивач не мав. На запит суду відповів, що на досудовому слідстві та в суді по кримінальній справі відносно [PERSON]. за звинуваченням його у скоєні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України працівники ТОВ «Юридичний центр «ІСК» (адвокат [PERSON] та інш.) участі, як його представники, не приймали, оплати їх послуг по цій кримінальній справі він не здійснював, і, відповідно, в матеріалах зазначеної вище кримінальної справи будь-які докази в підтвердження протилежного відсутні, оскільки ним не надавались. У судовому засіданні відповідач [PERSON]. та його представник за усною заявою [PERSON] уточнений позов позивача [PERSON] не визнали в повному обсязі, посилаючись на те, що [PERSON]. не є винним у смерті [PERSON]., який порушував правила дорожнього руху. Але вони згодні оплатити похорони загиблого та спорудження для нього пам'ятника. Крім того, за матеріальним становищем [PERSON]. не здатний відшкодувати позивачу заявлений розмір шкоди, оскільки він не має на теперішній час постійного доходу, офіційно не працює, має неповнолітню дитину. Заслухавши осіб, які приймають участь у розгляді справи, дослідивши матеріали цієї справи, справи № 1п-8/2005 та кримінальної справи № 1160302 відносно [PERSON]. по ст. 286 ч. 2 КК України, суд приходить до переконання, що позов підлягає частковому задоволенню в зв'язку з наступним. Встановлено, що 08.07.2001 року о 01 годині 20 хвилин [PERSON]., керуючи автомобілем «Ніссан-Премєра», н/з [NUMBER], рухаючись по вул. Набережна у м. Запоріжжі зі швидкістю 82,7 км/год, не вживши заходів щодо зниження швидкості, допустив наїзд на велосипедиста [PERSON]. В результаті дорожньо-транспортної пригоди велосипедисту [PERSON]. були нанесені тілесні ушкодження, що спричинили смерть. Відносно [PERSON]. було порушено кримінальну справу № 1160302 за звинуваченням його у скоєні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки в його діях є невідповідність вимогам п.п. 12.1, 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України. Однак, постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21.02.2005 року [PERSON]. звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ст. 286 ч. 2 КК України внаслідок застосування акту амністії (справа № 1п-8/05). Зазначена постанова суду набрала законної сили. Зазначеною постановою в кримінальній справі цивільний позов [PERSON] на суму 50 000 грн. (моральна шкода) залишено без розгляду. Будь-яких вимог в кримінальній справі про відшкодування понесених ним судових витрат на правову допомогу позивач [PERSON]. не заявляв взагалі. Встановлено, що [PERSON]. звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ст. 286 ч. 2 КК України внаслідок застосування акту амністії постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21.02.2005 року саме на підставі заяви [PERSON]. про застосування до нього акту амністії. [PERSON]. вищезазначену постанову суду не оскаржував, з нею погодився, тобто вину у скоєному злочині визнав. Ч. 2 ст. 28 КПК України, ст. 15 Закону України «Про амністію» від 11.07.2003 року (на підставі якого було звільнено [PERSON].) передбачено, що амністія не позбавляє від обов'язку відшкодувати завдану злочином шкоду. На час ДТП (08.07.2001 року), коли у [PERSON]. виник обов'язок відшкодувати завдану шкоду, діяв ЦК УРСР 1963 року, тому саме його нормами слід керуватись при вирішенні цієї справи. Оскільки, відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, які виникли після вступу його в законну силу (01.01.2004 року). Відносно цивільних відносин, які виникли до вступу в силу ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав та обов'язків, які виникли і продовжують існувати після вступу його в силу. Хоча норми ст. ст. 22, 23, 1167-1168, 1187, 1193 ЦК України 2003 року (щодо правового режиму відшкодування майнової та моральної шкоди) практично є аналогічними за змістом. В силу ст. 450 ЦК УРСР 1963 року громадяни, діяльність яких пов'язана з підвищеною небезпекою для оточення (власники автомобілів та інш.), зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, якщо не доведуть, що шкода виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Саме діяльністю [PERSON]. 08.07.2001 року під час ДТП, була пов'язана підвищеною небезпекою для оточення (керування автомобілем «Ніссан-Премєра», н/з [NUMBER] на правовій підставі) було завдано, хоча і необережно, шкоду - тілесні ушкодження [PERSON]., що спричинили його смерть. Відповідач [PERSON]. та його представник за усною заявою [PERSON] не надали суду належних доказів в спростування факту, що смерть [PERSON]. не є наслідком ДТП (08.07.2001 року), подія якого знаходиться в причинному зв'язку з неправомірними діями водія [PERSON]. Крім того, відповідач та його представник не довели, що шкода виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого [PERSON]. В силу ст. 456-457 ЦК УРСР в разі смерті потерпілого [PERSON]. право на відшкодування шкоди має один із батьків або подружжя. Встановлено, що позивач [PERSON]. є батьком загиблого в ДТП з вини [PERSON]. [PERSON]. В зв'язку із чим, [PERSON] слідчим було визнано потерпілим та цивільним відповідачем по кримінальній справі № 1160302 відносно [PERSON]. по ст. 286 ч. 2 КК України (а.с.136, 139). Згідно із ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб в межах заявлених ними позовних вимог. Встановлено, що позов по цій справі подано лише однією фізичною особою - батьком потерпілого [PERSON]. - [PERSON].; мати загиблого будь-яких позовних вимог до [PERSON]. не заявляла. Тому, суд знаходить неприпустимим обґрунтування позивачем [PERSON]. своїх вимог в частині моральної шкоди як завдання моральної шкоди також матері загиблого. При цьому, суд зауважує, що позивачем [PERSON]. не заявлялись позовні вимоги по цій справі щодо відшкодування витрат на поховання [PERSON]. та спорудження для нього надгробного пам'ятника, які визнали в судовому засіданні відповідач та його представник. Тому, ці витрати не можуть бути і не є предметом дослідження по цій справі. В силу ст. 440-1 ЦК УРСР моральна (немайнова) шкода, заподіяна громадянинові діяннями іншої особи, яка порушила їх законні права, відшкодовується особою, яка заподіла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини. Моральна шкода відшкодовується в грошовій формі за рішенням суду незалежно від відшкодування майнової шкоди. Встановлено, що позивачу [PERSON] протиправними діями [PERSON]. відносно його сина - [PERSON]. завдано моральну шкоду, яка полягає в душевних переживаннях позивача, пов'язаних із цими діями, внаслідок яких настала смерть [PERSON].(свідоцтво про смерть [NUMBER]). Внаслідок зазначених неправомірних дій відповідача [PERSON]. погіршився стан здоров'я позивача (довідка лікарні від 26.11.2007 року, а.с.25). В силу ч. 1 ст. 454 ЦК УРСР, якщо груба необережність самого потерпілого сприяла виникненню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а при вині заподіювача шкоди - і залежно від ступеня його вини) розмір відшкодування повинен бути зменшений. Суд вважає за необхідне зменшити розмір відшкодування моральної шкоди з боку відповідача [PERSON]. на користь позивача [PERSON], оскільки дії потерпілого - велосипедиста [PERSON]. підчас ДТП не відповідали вимогам п. 6.3, 6.7 а, 11, 14, 19.1б Правил дорожнього руху України (надалі - ПДД України) та знаходяться в причинному зв'язку із подією ДТП (п. 5.1, 5.2 висновків судової автотехнічної експертизи № 2809 від 26.03.2003 року, в кримінальній справі а.с. 172-180, в цивільній справі а.с.54). Крім того, в силу п. 5.4. зазначених вище висновків експертизи водій [PERSON]. не мав технічної можливості попередити зіткнення ні шляхом технічної можливості, ні шляхом маневру «зміна полоси руху». Суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, заподіяної громадянином, залежно від його майнового стану (ч. 2 ст. 454 ЦК УРСР). Встановлено, що відповідач [PERSON]. на теперішній час офіційно не працює, що підтверджується відсутністю відповідних записів в його трудовій книжці (а.с. 52); має неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER], а.с.49). При вищевикладених обставинах, суд вважає обґрунтованими і доказаними позовні вимоги позивача [PERSON] щодо стягнення моральної шкоди з відповідача [PERSON]. в розмірі 10 000 грн. Щодо позовних вимог позивача [PERSON] до відповідача [PERSON]. про стягнення майнової шкоди у сумі 2700 грн., суд знаходить ці вимоги необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Сума 2700 грн., яку просить стягнути позивач [PERSON]., мала б бути не майновою шкодою, як помилково вважає позивач, а витратами позивача на правову допомогу по кримінальній (1700 грн.) та по цій цивільній (1000 грн.) справах. Однак, суд не може погодитись із тим, що позивач [PERSON]., поніс витрати на правову допомогу ТОВ «Юридичний центр «ІСК» у сумі 1700 грн. по кримінальній справі № 1160302 відносно [PERSON]. по ст. 286 ч. 2 КК України, оскільки на запит суду позивач [PERSON]., в судовому засіданні відповів, що на досудовому слідстві та в суді по зазначеній кримінальній справі працівники ТОВ «Юридичний центр «ІСК» (адвокат [PERSON] та інш.) участі, як його представники, не приймали. Цей факт також підтверджується дослідженими судом в судовому засіданні матеріалами кримінальної справи № 1160302 та справи № 1п-8/2005. Позивач [PERSON]. також не надав суду належних доказів в підтвердження цих витрат. При цьому, суд не приймає до уваги, як належний доказ, в підтвердження зазначених вище витрат додані позивачем [PERSON]. лише до матеріалів цієї цивільної справи копію його договору із ТОВ «Юридичний центр «ІСК» № 02-10/2003 від 21.03.2003 року (а.с.8) та копії квитанцій до прибуткового касового ордеру ТОВ «Юридичний центр «ІСК» № 41 від 20.11.2006 року на суму 300 грн., № 29 від 26.10.2007 року на суму 1400 грн. (а.с.26). Оскільки, в зазначених вище копіях документів (договорі та квитанціях) не зазначено саме по якій справі (кримінальній, цивільній, її номер, назва тощо) надано юридичні послуги [PERSON]. Товариством з ОВ «Юридичний центр «ІСК»; до договору не надані акти виконаних робіт (чи надавались взагалі будь-які юридичні послуги); не додано до договору копій рахунків, на які є посилання в п. 3.3. зазначеного вище договору. Як пояснив раніше в судовому засіданні представник позивача за усною заявою [PERSON] такі рахунки взагалі не виставлялись ТОВ «Юридичний центр «ІСК». Також суд не може погодитись із тим, що позивач [PERSON]., поніс витрати на правову допомогу ТОВ «Юридичний центр «ІСК» у сумі 1000 грн. по даній цивільній справі, в підтвердження чого позивач надав суду копію квитанціюїдо прибуткового касового ордеру ТОВ «Юридичний центр «ІСК» № 31 від 02.11.2007 року на суму 1000 грн. (а.с.26). В якості представника [PERSON] по даній цивільній справі, який надавав допомогу позивачеві, раніше був за усною заявою [PERSON] Чи була ця допомога моральною чи юридичною і яка її вартість незрозуміло, оскільки [PERSON] не надав суду доказів того, що він має будь-яку юридичну освіту, чи є працівником ТОВ «Юридичний центр «ІСК» та квитанції в підтвердження вартості його послуг. В силу Граничних розмірів компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, затверджених постановою Кабінету міністрів України № 590 від 27 квітня 2006 року, граничний розмір витрат, пов'язаних з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, якщо компенсація сплачується іншою стороною, не може перевищувати суму, що обчислюється виходячи з того, що зазначеній особі, виплачується 40 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи. Адвокат [PERSON] участі у судових засіданнях по розгляду цієї цивільної справи жодного разу не приймав. Також не було надано позивачем суду належного доказу того, що позовну заяву (первинну чи уточнену) по цій справі складав ТОВ «Юридичний центр «ІСК», адвокат [PERSON], [PERSON] або інша особа і скільки годин він чи вона витратили на цю роботу. Саму по собі квитанцію до прибуткового касового ордеру ТОВ «Юридичний центр «ІСК» № 31 від 02.11.2007 року на суму оплати юридичних послуг [PERSON]. в сумі 1000 грн. суд також не може прийняти до уваги, так як в ній не зазначено, що саме по цій цивільній справі надавались юридичні послуги, які саме і скільки часу було витрачено на їх надання. При вищевикладених обставинах, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON]. на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 10 000,0 грн., в решті позовних вимог - відмовити. Крім того, в силу ч. 1, 3 ст. 88 ЦК України оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи при подачі позову по цій справі, з [PERSON]. в дохід держави судовий збір у сумі 8,50 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи у сумі 7,50 грн.

Outcome: partial