Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-24 00:00:00

Закрите акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (скорочена назва - ПриватБанк) звернулось в суд з позовом до [PERSON] про розірвання кредитного договору та стягнення кредитної заборгованості. Позов обґрунтовано тим, що відповідно до укладеного договору від 11 грудня 2006 року відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 18726,25 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 12 грудня 2011 року. Згідно цього ж договору, погашення заборгованості здійснюється щомісячно в період сплати, за який приймається період з 24 по 30 число кожного місяця, а позичальник повинен надавати банку щомісячний платіж в сумі 323,13 доларів США для погашення заборгованості за кредитом. Однак в порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, а тому, станом на 21 травня 2008 року, має заборгованість в сумі 14804,10 доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 13843,62 грн., заборгованості по процентах за користування кредитом в сумі 712,36 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за кредитним договором в сумі 248,12 доларів США. Враховуючи викладене, ПриватБанк просить стягнути з відповідача на користь ПриватБанку заборгованість у розмірі 74760,70 грн. (14804,10 доларів США за курсом Національного банку України на 20 травня 2008 року) за кредитним договором [NUMBER] від 11 грудня 2006 року та судові витрати в розмірі 178,04 грн. В судовому засіданні представник позивача Голярчук А.А. (довіреність № 1924 від 13 липня 2006 року) змінила та уточнила позовні вимоги. З підстав, викладених в позовній заяві, просить: в рахунок погашення заборгованості у розмірі 74760,70 грн. за кредитним договором [NUMBER] від 11 грудня 2006 року звернути стягнення на предмет застави - автомобіль марки "Ford", модель "Galaxy", 1999 року випуску, легковий універсал, кузов/шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] ([ADDRESS], ІПН [NUMBER]) шляхом продажу вказаного автомобіля ПриватБанком з укладенням від імені відповідача договору купівлі - продажу будь - яким способом з іншою особою - покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ, а також наданням ПриватБанку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу; розірвати кредитний договір [NUMBER] від 11 грудня 2006 року, укладений між [PERSON] та ПриватБанком; стягнути з [PERSON] на користь ПриватБанку судові витрати у розмірі 777,61 грн., які перерахувати на відповідний рахунок ПриватБанку. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні змінені та уточнені позовні вимоги визнала повністю та не заперечує проти задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Згідно з ч. 4 с. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідач [PERSON] визнала ту обставину, що відповідно до укладеного договору від 11 грудня 2006 року, вона отримала кредит у розмірі 18726,25 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 12 грудня 2011 року. З огляду на вимоги ч. 1 ст. 61 ЦПК України, ця обставина доказуванню не підлягає. Як вбачається з розрахунку суми боргу, станом на 21 травня 2008 року, заборгованість відповідача перед позивачем становить 14804,10 доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 13843,62 грн., заборгованості по процентах за користування кредитом в сумі 712,36 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за кредитним договором в сумі 248,12 доларів США. На даний час відповідачем борг по кредитному договору не сплачений, а тому суд визнає зобов'язання по цьому договору не виконаними. Причини невиконання таких зобов'язань правового значення для справи не мають. Розмір заборгованості визнається та не оспорюється сторонами по справі. Як вбачається з договору застави рухомого майна [NUMBER] від 11 грудня 2006 року, укладеного між відповідачем та ПриватБанком, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 11 грудня 2006 року відповідач надав в заставу автомобіль марки "Ford", модель "Galaxy", 1999 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], що належить їй на праві власності. Відповідно до п. 15.7 вказаного договору застави, ПриватБанк має право з метою задоволення своїх вимог звернути стягнення на предмет застави у випадку, якщо в момент настання термінів виконання зобов'язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані, а згідно п. 23 цього ж договору, звернення стягнення на предмет застави за вибором заставодержателя може здійснюватись шляхом продажу предмета застави із укладанням договору купівлі-продажу з іншою особою. Відповідно до вимог ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. У разі часткового виконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається в первісному обсязі. Аналогічні норми та вимоги містить ст. 20 Закону України "Про заставу". Відповідно до ст. 25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави, в рішенні суду зазначається і спосіб реалізації предмета застави шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, яка передбачає продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі - продажу з іншою особою - покупцем. З огляду на викладені вище обставини та вимоги чинного законодавства, вимога ПриватБанку щодо звернення стягнення заборгованості відповідача на предмет застави є повністю підставною. Згідно вимог ст. 611 ЦПК України, у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - розірвання договору. Відповідно до п. 2.3.3 кредитного договору від 11 грудня 2006 року, Банк має право розірвати договір у судовому порядку. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи належать витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається з платіжних доручень від 22 травня 2008 року, позивачем сплачено 747,61 грн. судового збору та 30,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Враховуючи викладене, суд, в силу вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стягує з відповідача на користь позивача 777,61 грн., понесених і документально підтверджених останнім судових витрат. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позовні вимоги ПриватБанку слід задовольнити повністю. На підставі ст.ст. 525, 526, 527, 530, 589, 590, 611, 1050, 1054, 1055 ЦК України, ст. 20 Закону України "Про заставу", ст.ст. 24, 25, 26 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень",

Outcome: approved