Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-17 00:00:00

[PERSON]. звернулась до суду з позовом до Уманської ДШМ про визнання наказу № 80 від 6 грудня 2007 року незаконним, посилаючись на те, що вона працювала в УДШМ з 1 жовтня 1972 року на посадах викладача, завуча, директора. Наказом № 4 по УДШМ від 19 лютого 2005 року вона була звільнена з роботи. Про наказ № 80 по УДШМ від 6 грудня 2007 року їй стало відомо 19 грудня 2007 року. В наказі № 80 ведеться мова про якесь порушення нею трудової дисципліни, а також про внесення змін до табелю обліку робочого часу за лютий 2005 року та повідомлення про це централізовану бухгалтерію відділу культури. Які наслідки для неї має наказ № 80 їй невідомо, директор УДШМ Кузнєцов О.О. від спілкування з нею та пояснення свого наказу відмовляється, тому, вважаючи вказаний наказ незаконним, вона вимушена звернутись до суду. В судовому засіданні [PERSON]. підтримала свій позов і пояснила, що у відповідності до ст.127 КЗпП України відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі, організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу для повернення авансу; для повернення сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок та інше, але не пізніше одного місяця з дня закінчення строку, встановленого для повернення авансу, погашення заборгованості або з дня виплати неправильно обчисленої суми. Оскільки, на думку позивачки, наказом № 80 від 6 грудня 2007 року, який вона оспорює, з неї стягується заробітна плата за 21 лютого 2005 року, хоч місячний термін, протягом якого це можна зробити, давно вичерпаний, то даний наказ є незаконним і має бути визнаним недійсним. Просила задоволити позов, визнати наказ № 80 від 6 грудня 2007 року незаконним та скасувати його. Представник відповідача Кузнєцов О.О. в судовому засіданні позов не визнав і пояснив, що позовна заява безпідставна. 18 лютого 2005 року [PERSON]. звернулась з заявою про її звільнення з роботи з 21 лютого 2005 року, прохання було задоволено і наказом № 4 ввід 19 лютого 2005 року вона була звільнена з роботи з 21 лютого 2005 року. Згідно з діючим законодавством день звільнення працівника є його останнім днем роботи, але [PERSON]. 21 лютого 2005 року на роботу не з'явилась впродовж всього робочого дня і не попередила про свою відсутність. 21 лютого 2005 року зранку наказ № 4 від 19 лютого 2005 року та табель відпрацьованого часу за лютий місяць були направлені в централізовану бухгалтерію відділу культури Уманського міськвиконкому, щоб [PERSON]. мала можливість в цей же день отримати розрахункові кошти. В зв'язку з цим в табелі відмічено, що вона працювала 21 лютого 2005 року. Але [PERSON]. в цей день на роботу не з'явилась, про що був складений відповідний акт. В зв'язку з цим по УДШМ був виданий наказ № 9 від 3 березня 2005 року “Про відсутність [PERSON]. на роботі і перерахунок її заробітної плати за 21 лютого 2005 року”, яким останнім днем перебування [PERSON]. на роботі було визначено 19 лютого 2005 року. Перерахунок був виконаний і заробітну плату за 21 лютого 2005 року [PERSON] не отримала. 13 вересня 2007 року [PERSON]. звернулась до суду з позовом про скасування наказу № 9 від 3 березня 2005 року, після чого він наказом по УДШМ № 80 скасував наказ № 9 від 3 березня 2005 року. Але згідно з наказом № 4 від 19 лютого 2005 року [PERSON]. звільнена з 21 лютого 2005 року, а в цей день вона була відсутня на роботі, тому, щоб не робити перерахунок заробітної плати і не виплачувати позивачці кошти за 21 лютого 2005 року - день, який вона прогуляла, він у наказі № 80 зазначив, що необхідно внести зміни до табелю обліку робочого часу за лютий 2005 року, щодо відсутності [PERSON]. на роботі 21 лютого 2005 року, про що повідомити централізовану бухгалтерію відділу культури. Вважає, що діяв у відповідності до діючого законодавства і просив відмовити в задоволенні позову. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON]., згідно з її заявою від 18 лютого 2005 року, наказом № 4 від 19 лютого 2005 року була звільнена з роботи з посади завуча Уманської ДШМ з 21 лютого 2005 року. Оскільки 21 лютого 2005 року [PERSON]на роботу не з'явилась, що підтверджується відповідним актом, то наказом № 9 від 3 березня 2005 року був визначений останній день перебування її на роботі 19 лютого 2005 року і зобов'язано централізовану бухгалтерію відділу культури зробити перерахунок заробітної плати [PERSON]. за лютий 2005 року виключивши з оплати день 21 лютого 2005 року, у який вона на роботу не з'явилась. Після звернення [PERSON]. до суду з позовом про скасування наказу № 9, директором УДШМ наказом № 80 від 6 грудня 2007 року наказ № 9 від 3 березня 2005 року був скасований. Разом з тим, наказом № 80 зазначено, що необхідно внести зміни до табелю обліку робочого часу за лютий 2005 року, щодо відсутності [PERSON]. на роботі 21 лютого 2005 року, про що повідомити централізовану бухгалтерію відділу культури. Посилання позивачки на ст.127 КЗпП України безпідставні, оскільки цією статтею передбачені обмеження відрахувань із заробітної плати, проведення яких можливо лише протягом одного місяця з дня виплати неправильно обчисленої суми. В даному випадку наказ № 80 від 6 грудня 2007 року має мету не відрахування із заробітної плати, а попередження зайвої виплати коштів, оскільки із скасуванням наказу № 9 від 3 березня 2005 року, на підставі наказу № 4 від 19 лютого 2005 року [PERSON] звільнена з роботи з 21 лютого 2005 року, який і вважається останнім днем її роботи, але в цей день вона на роботі була відсутня і не повинна отримувати заробітну плату за цей день. Тому суд вважає, що наказом № 80 правильно зазначено про внесення змін до табелю обліку робочого часу за лютий 2005 року щодо відсутності [PERSON]. на роботі та повідомлення про це централізовану бухгалтерію відділу культури для недопущення перерахування заробітної плати и оплати [PERSON] не зароблених нею коштів. Перерахунок заробітної плати [PERSON], з вилученням оплати за 21 лютого 2005 року, був виконаний у березні 2005 року у відповідності із ст.127 КЗпП України в місячний термін. Наказом № 80 від 6 грудня 2007 року кошти із заробітної плати Чубарової не відраховуються, оскільки вони вже були своєчасно відраховані, а лише попереджається неправильне нарахування [PERSON] заробітної плати за час, який вона не працювала, не повідомивши причини невиходу на роботу. Тому, посилання позивачки на ст.127 КЗпП України безпідставні. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, в результаті всебічного, повного та об'єктивного їх розгляду в судовому засіданні, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed