Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-05 00:00:00

Заявник звернулася до суду із заявою, в якій зазначає, що вона та [PERSON] проживали з 29 травня 1959 року однією сім'єю в зареєстрованому шлюбі, від якого у них є двоє повнолітніх дітей, які мають свої сім'ї і проживають окремо. До 1962 року подружжя проживали в Пермській області, а потім переїхали на постійне місце проживання до м.Червонопартизанська Луганської області. З 07 вересня і до дня смерті [INFO] чоловік заявника працював на підземних роботах на шахтах №63 та “Одеська” комбінату “Свердловантрацит”. У зв'язку з шкідливими умовами праці у нього була встановлена втрата професійної працездатності від професійного захворювання і йому підприємство відшкодовувало втрачений від цього заробіток. Також йому була призначена пенсія за віком на пільгових умовах. Таким чином, чоловік заявника отримував заробітну плату, відшкодування шкоди у зв'язку з професійним захворюванням і пенсію. Заявник працювала постійно в основному у дошкільних дитячих закладах, отримувала невелику заробітну плату. На день смерті чоловіка не досягла пенсійного віку. У цей час заявник є пенсіонером та отримує пенсію за віком, розмір якої дуже маленький, тому бажає перейти на пенсію свого чоловіка з приводу чого звернулася до управління Пенсійного фонду України у м.Свердловську Луганської області для оформлення пенсії у зв'язку із втратою годувальника, однак їй було рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту втрати джерела засобів до існування. Заявник просить суд постановити рішення, яким встановити факт, що у зв'язку зі смертю [INFO] [PERSON], вона втратила джерело засобів до існування. У судовому засіданні заявник [PERSON] обставини поданої заяви та зазначені вимоги підтримала у повному обсязі, наполягає на їх задоволенні, пояснивши, що до теперішнього часу не зверталася у Пенсійний Фонд України у м. Свердловську Луганської області, тому що не знала, що можливо перейти на пенсію померлого чоловіка. В теперішній час є пенсіонером, отримує пенсію у розмірі 588, 77 грн, яка є для неї незначною. Представник заінтересованої особи УПФ в м.Свердловську Луганської області Жарікова Н.В., із заявленими вимогами погодилася та не заперечує проти їх задоволення. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, свідків [PERSON], [PERSON], які підтвердили факт перебування заявниці на утриманні її чоловіка [PERSON] та втрати джерела засобів її існування після його смерті, перевіривши матеріали справи та надані докази, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] та померлий [INFO] [PERSON], були подружжям, проживали разом, вели спільне господарство, що підтверджується свідоцтвом про одруження від 29.05.1959 року, відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у селищній раді Цен.Косташського району м. Кизела. Після реєстрації шлюбу, присвоєні прізвища чоловікові [PERSON], дружини [PERSON]. Згідно довідки відділу соціального захисту населення м.Свердловську Луганської області [PERSON] станом на день смерті [INFO] отримував пенсію у розмірі 9200 крб, відповідно до довідки шахти “Довжанська-Капітальна” ДП “Свердловантрацит” на день смерті [PERSON] отримував заробітну плату в розмірі 9471,08 купонів та відшкодування шкоди, пов'язаною із втратою здоров'я, у розмірі 13648 купонів. Станом на листопад 1992 року [PERSON] працювала завідуючій господарством дитячого садку “Казка” та отримала у заробітну плату на день смерті чоловіка у розмірі 7667,67 купонів, що значно менше пенсії, заробітної плати та відшкодування шкоди, пов'язаною із втратою здоров'я, які отримував при житті [PERSON] Згідно свідоцтва про смерть [NUMBER] від 11.11.1992 року [PERSON] помер [INFO] у віці 53 років. Відповідно до положень ст.36 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування. Непрацездатними членами сім'ї вважаються: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону. До членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: були на повному утриманні померлого годувальника; одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім'ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника. Відповідно до п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справах про установлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995р. для установлення факту перебування особи на утриманні померлого необхідно, щоб допомога, що робиться для заявника була постійним і основним джерелом до існування. В судовому засіданні встановлено, що при житті [PERSON] його пенсія за віком для заявниці була постійним і основним джерелом засобів її існування, оскільки її доходи були значно менше заробітної плати, пенсії та витрат, пов'язаних з відшкодуванням здоров'ю, її чоловіка. При таких обставинах суд вважає доведеними вимоги заявниці, оскільки встановлення даного факту має для неї юридичне значення, тому що дозволяє їй надалі реалізувати право на одержання пенсії у зв'язку з втратою годувальника, суд вважає її вимоги такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст.273 ЦПК України, ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у редакції Закону України від 09.07.2003р., ст.38 Закону України «Про пенсійне забезпечення», п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справах про установлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.95р.,

Outcome: approved