Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просив його задовольнити посилаючись на те, що знаходився з відповідачем у трудових відносинах з 24 травня 1966 року по 13 березня 2008 року. В день звільнення з ним не було проведено повного розрахунку всіх сум, що належать йому, тому просив стягнути з Первомайського Державного підприємства „Хімпром” заборгованість по заробітній платі у сумі 21667 грн. 30 коп. та моральну шкоду в розмірі 20000 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що невиплата заробітної плати призвела до моральних страждань, втрати нормального ритму життя, нервових стресів, погіршився його стан здоров'я, оскільки він переніс серцеве захворювання, перебуває на обліку у Первомайській ЦРЛ, вимушений займати гроші для придбання ліків у знайомих, що вимагає додаткових зусиль для організації свого життя. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги і просив їх задовольнити. Представник відповідача визнала позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по заробітній платі. Позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди не визнала і заперечувала проти їх задоволення, оскільки вважає, що позивач не надав до суду жодного доказу вини підприємства у затримці виплат заробітної плати, крім того вказала, що підприємство не веде виробничої діяльності та знаходиться на стадії банкрутства. Заперечуючи доводи представника відповідача, позивач зазначив, що хоча підприємство в цілому і не працювало, працювали окремі цехи, вирізалося і здавалося на металобрухт обладнання, тобто кошти на рахунку підприємства були, керівництво підприємства заробітну плату отримувало, а тому вина підприємства у невиплаті йому заробітної плати є. Суд, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, встановивши обставини і відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного. Сторони знаходилися у трудових відносинах з 24 травня 1966 року по 13 березня 2008 року, що вбачається з копії трудової книжки. В день звільнення відповідач - підприємство не провів виплату всіх сум, що належать позивачу. Заборгованість по заробітній платі становить 21667 грн. 30 коп., що підтверджується довідкою ДП “Хімпром” за № 895 від 24 березня 2008 р. та є порушенням ст. 116 КЗпП України. Суд, відповідно до ст. 174 ч. 5 ЦПК України вважає можливим прийняття визнання позову в цій частині представником відповідача, оскільки його дії не суперечать інтересам особи, яку він представляє, і в цій частині позов задовольнити. Що стосується позовних вимог про стягнення моральної шкоди, то в їх задоволенні слід відмовити. Відповідно до ст. 23, 1167 ЦК України, моральна шкода полягає зокрема: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданням, яких фізична особа зазнала у зв'язку із протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у душевних стражданням, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також її ділової репутації. Крім цього, відповідно до п. 5 Постанови Пленуму ВС України № 4 від 31 березня 1995 року “Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди” з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача. Спричинену моральну шкоду через невиплату ДП „Хімпром” зарплати позивач оцінює у 20000 грн. та посилається на те, що невиплата заробітної плати призвела до моральних страждань, втрати нормального ритму життя, нервових стресів, внаслідок чого у березні 2006 року він переніс серцеве захворювання - гострий позитивний інфаркт міокарда задньої стінки лівого шлуночка, у теперішній час перебуває на обліку у Первомайській ЦРЛ (довідка ПЦРЛ №726 від 20 травня 2008 року) та змушений займати гроші для придбання продуктів харчування та ліків у знайомих, що вимагає додаткових зусиль для організації його життя. Обґрунтовуючи свої доводи про відсутність вини відповідача у несплаті заробітної плати, оскільки підприємство не веде виробничої діяльності, порушено справу про банкрутство, представник відповідача надала копії наказів виконавчого директора ПДП “Хімпром” за № 96 від 25 лютого 2008 року, копії ухвал Господарського суду Харківської області від 24 травня 2005 року та 11 вересня 2007 року, 02 квітня 2008 року а також копії постанов про арешт коштів від 16 березня 2007р., 14 травня 2007р., 31 липня 2007р., 27 вересня 2007р. Також представник відповідача наголосила, що сама заборгованість по заробітній платі становить 14762 грн. 08 коп. Крім того, не зважаючи на тяжкий матеріальний стан, підприємством позивачу при звільненні була нарахована вихідна допомога в розмірі трьохмісячного середнього заробітку у сумі 4296 грн. 80 коп. та проведено індексацію заборгованості по заробітній платі, яка становить 2608 грн. 42 коп. Заперечень щодо цього від позивача не надійшло. Суд критично ставиться до заяви позивача щодо руху коштів на рахунках підприємства у період його простою та зв'язку його захворювання із роботою на підприємстві, оскільки в обґрунтування цих тверджень ним не було надано жодного доказу. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і звернень. Виходячи з наведеного суд не знаходить підстав для задоволення позову [PERSON] в частині стягнення моральної шкоди, так як відсутня вина відповідача в невиплаті заробітної плати, оскільки з наданих представником відповідача документів вбачається, що підприємство за об'єктивних причин не веде тривалий час виробничої діяльності, знаходиться на стадії банкрутства. Таким чином, позові вимоги підлягають частковому задоволенню. З відповідача також слід стягнути судовий збір в прибуток держави та витрати з інформаційно-технічного забезпечення, в порядку ст. 88 ч. 2 ЦПК України, так як позивач під час подання позову до суду був звільнений від їх сплати. На підставі ст. 116, 237-1 КЗпП України, ст.ст. 23, 1167 ЦК України,

Outcome: partial