overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-27 00:00:00

Позивач [PERSON]. в квітні 2008 року звернулася до суду з позовом до Пирятинської міської ради про визнання права власності. У судовому засіданні позивач позов підтримала і пояснила, що вона являється власником будинковолодіння у [ADDRESS]. у 2005 році у вказаному будинковолодінні, в межах земельної ділянки на якій воно розташоване, самочинно побудувала гараж, навіс та вбиральню, які введено в експлуатацію і використовуються. Дозвіл на будівництво і документи про право власності на самовільно побудовані будівлі вона не виготовила. В даний час виникла необхідність визнати право власності на самочинно збудовані будівлі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність, з позовом згоден. Представник третьої особи - Пирятинського районного відділення головного управління Міністерства надзвичайних ситуацій України проти задоволення позову не заперечує. Судом встановлено: [PERSON] являється власником будинковолодіння у [ADDRESS] (а.с.8-10), відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 20.05.2003 року (а.с.7). В 2005 році в межах земельної ділянки на якій розташоване вищезазначене будинковолодіння, самочинно побудувала гараж «Б», навіс «В» та вбиральню «Г» (а.с.5), які введено в експлуатацію і використовуються. Дозвіл на будівництво і документи про право власності на самовільно побудовані гараж «Б», навіс «В» та вбиральню «Г» вона не виготовила. За даними комунального підприємства «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» загальна вартість самочинно збудованих будівель складає 99870,00грн.(а.с.6). В даний час виникла необхідність визнати право власності на вищевказані будівлі. Оскільки іншим чином встановити право власності неможливо, тому, у відповідності до ч.5 ст. 376 ЦК України, суд визнає за позивачем право власності на самочинно побудовані нею гараж «Б», навіс «В» та вбиральню «Г». Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-27 00:00:00

Позивач [PERSON]. в травні 2008 року звернувся до суду з позовом до Пирятинської міської ради про визнання права власності на самочинно збудований гараж. У судовому засіданні позивач позов підтримав і пояснив, що проживає в [ADDRESS], недалеко від своєї квартири, на земельній ділянці по [ADDRESS]в ряді існуючих гаражів без дозволу Пирятинської міської ради побудував гараж. Рішенням виконавчого комітету Пирятинської міської ради №94 від 27.02.2008 року приміщенню гаража була присвоєна адреса: [ADDRESS]- гараж №8. Також було роз'яснено, що для вирішення питання про визнання права власності на гараж потрібно звернутися до суду. 22.04.2008 року йому було передано у приватну власність земельну ділянку розміром 0,0033 га. під уже збудований гараж. Просить визнати за ним право власності на самочинно збудований гараж. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність, з позовом згоден. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено: [PERSON]проживає [ADDRESS](а.с.10-11). На земельній ділянці по [ADDRESS]в ряді існуючих гаражів без дозволу Пирятинської міської ради самочинно побудував гараж (а.с.4). Рішенням виконавчого комітету Пирятинської міської ради №94 від 27.02.2008 року приміщенню гаража, що належить [PERSON]була присвоєна адреса: [ADDRESS]- гараж №8 (а.с.13). Відповідно до виписки з рішення Пирятинської міської ради від 22.04.2008 року [PERSON]. було безоплатно передано у приватну власність земельну ділянку для гаражного будівництва розміром 0,0033 га (а.с.12). Документи про право власності на самовільно побудований гараж він не виготовив. За даними комунального підприємства «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» загальна вартість самочинно збудованого гаража складає 6421,00 грн.(а.с.4). В даний час виникла необхідність визнати право власності на вищевказаний гараж. Відповідно до ч.3 ст. 376 ЦК України, право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-27 00:00:00

Позивачі [PERSON]. та [PERSON]. в квітні 2008 року звернулися до суду з позовом до Пирятинської міської ради про визнання права власності на самочинно збудований гараж. У судовому засіданні позивачі позов підтримали і пояснили, що вони приватизували двокімнатну квартиру [ADDRESS], в якій вони проживають з листопада 1969 року. У цій же квартирі проживала і їхня мати [PERSON], яка померла [INFO]. Ще за життя у 1989 році мати отримала дозвіл виконавчого комітету Пирятинської міської ради на будівництво гаража по[ADDRESS]. Гараж побудували вони з братом самочинно, правовстановлюючі документи на нього так і не виготовили. Рішенням виконавчого комітету Пирятинської міської ради №25 від 30.01.2008 року приміщенню самочинно збудованого гаража була присвоєна адреса вул. Коваленка, 1-а-гараж №17. Просять визнати за ними право власності на самочинно збудований гараж. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність, з позовом згоден. Судом встановлено: [PERSON]та [PERSON] являються власниками двокімнатної квартири [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно (а.с.14-16). [PERSON], мати позивачів (а.с.12,13), у 1989 році отримала дозвіл виконавчого комітету Пирятинської міської ради на будівництво гаража по [ADDRESS](а.с.9). Проте [PERSON] [INFO] померла (а.с.11). Позивачі самочинно побудували гараж (а.с.6-8), який введено в експлуатацію і використовується. Рішенням виконавчого комітету Пирятинської міської ради №25 від 30.01.2008 року приміщенню гаража була присвоєна адреса [ADDRESS](а.с.10). Документи про право власності на самовільно побудований гараж вони не виготовили. За даними комунального підприємства «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» загальна вартість самочинно збудованого гаража складає 10446,00грн.(а.с.5). В даний час виникла необхідність визнати право власності на вищевказаний гараж. Оскільки іншим чином встановити право власності неможливо, тому, у відповідності до ч.5 ст. 376 ЦК України, суд визнає за позивачами право власності на самочинно побудований ними гараж.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-27 00:00:00

Позивач [PERSON] в інтересах [PERSON]звернувся в травні 2008 року до суду з позовом до Березоворудської сільської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. У судовому засіданні позивач позов підтримав, пояснив, що [PERSON]. пропустила строк для прийняття спадщини. Після смерті її тітки [PERSON], яка померла [INFO]залишилася спадщина - земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,1868 га, яка розташована на території Березоворудської сільської ради Пирятинського району Полтавської області. Просить визначити [PERSON]. додатковий строк для прийняття спадщини після смерті тітки [PERSON], яка померла [INFO] та дядька [PERSON], який помер[INFO] Представник відповідача в судове засідання не з'явився, письмово повідомив суд про розгляд справи в його відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Судом встановлено: [INFO]померла [PERSON](а.с.4), яка є тіткою [PERSON]і після смерті якої залишилась спадщина - земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,1868 га, яка розташована на території Березоворудської сільської ради Пирятинського району Полтавської області (а.с.7-8). З заявою про прийняття спадщини до Пирятинської державної нотаріальної контори [PERSON]. у встановлений строк не звернулася в зв'язку з тим, що на момент смерті [PERSON]. і в даний час проживає у м. Києві (а.с.11), у визначений законодавством шестимісячний термін не змогла подати до Пирятинської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини в зв'язку з тим, що 10.11.2006 по 27.11.2006 року перебувала на амбулаторному лікуванні у м. Києві (а.с.12). Крім того, у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують родинні відносини [PERSON]. та [PERSON]., довелося звернутися до Пирятинського районного суду із заявою про встановлення факту родинних відносин. Рішенням від 16.04.2008 року було встановлено, що [PERSON]. є рідною племінницею [PERSON] (а.с.13). [PERSON]перебувала в зареєстрованому шлюбі із [PERSON](а.с.6), який помер [INFO](а.с.5). В даний час оформити спадщину в Пирятинській державній нотаріальній конторі не може, так як пропустила шестимісячний строк для подачі заяви. Відповідно до ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Оскільки [PERSON]. пропустила строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд вважає необхідним визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав у попередньому судовому засіданні ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-27 00:00:00

Позивач в заяві посилається на те, що 06.09.2003 року уклав шлюб з відповідачкою по справі [PERSON], який зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Рокитнянського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 69. Від даного шлюбу мають неповнолітню дочку[PERSON], [INFO] року народження, яка залишиться проживати разом з позивачем. Приблизно з березня 2008 року сторони припинили шлюбно-сімейні відносини. Причиною розпаду сім”я явилось те, що між ними виникають розбіжності у поглядах на життя. На протязі спільного проживання один-одного не розуміли, тому дуже часто виникали непорозуміння. Шлюб існував формально, спільне господарство не ведеться. Просить шлюб розірвати. Позивач у попереднє судове засідання з”явився, позов підтримав, та пояснив, що відповідачка тікає з дому, ходить по барах. Вона не взмозі забезпечити належний рівень догляду та виховання дитини. Динина на данний час проживає з відповідачкою. Відповідачка у попереднє судове засідання з”явилася, позов визнала, та пояснила, що згодна на розірвання шлюбу з позивачем так як останній на протязі усього подружнього життя зловживає спиртними напоями, вчиняє сварки, б'ється, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності. Відповідно до ч.4 ст.130, ч.4 ст.174 ЦПК України в разі визнання позовних вимог відповідачем суд без подальшого слухання справи в нарадчій кімнаті постановляє рішення про задоволення позовних вимог. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши думку сторін, вважає що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 06.09.2003 року позивач уклав шлюб з відповідачкою по справі [PERSON], який зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Рокитнянського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 69. Від шлюбу мають неповнолітню дочку[PERSON], [INFO] року народження, яка на даний час поживає з відповідачем. З березня 2008 року сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Причиною розпаду сім”я явилось те, що сторони виявилися різними людьми, у них різні погляди на життя, через що між ними часто виникають непорозуміння. Позивач зловживає спиртними напоями, б'ється. Відповідачка веде розгульний спосіб життя, не виконує сімейних обов'язків. У сторін склалися відносини, які виключають можливість спільного проживання. Шлюб існує формально. Примирення між сторонами неможливе. Відповідно до ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до с.105 СК України шлюб може бути припинено за позовом одного з подружжя. Стаття 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що сім'я розпалась, шлюб існує формально і подальше збереження його суперечить інтересам сторін та дитини, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-27 00:00:00

Позивач зернувся до суду з позовом, посилаючись на те, що 10 листопада 2007 року він уклав шлюб з відповідачкою, зареєстрований відділом РАЦС Скадовського районного управління юстиції Херсонської області, актовий запис № 160, для нього це перший шлюб, дітей не мають. Спільне життя не склалося через несумісність характерів та різні погляди на життя, що призводить до постійних сварок, примирення неможливе, шлюб існує тільки формально, що суперчить його інтересам. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою, судові витрати покласти на нього. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала, не заперечувала проти його задоволення, на розірвання шлюбу згодна, примирення неможливе. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява обгрунтована, та підлягає задоволенню, оскільки відповідає вимогам ст. 112 СК України та підтверджена матеріалами, доданими до неї, які суд визнає доказами згідно ст. 64 ЦПК України, знаходить встановленим, що сім'я розпалася, відновити її не можливо, враховуючи те, що відповідачка позов визнала, та визнання відповідачкою позову не суперечить закону і не порушує права та інтереси інших осіб, суд вважає за необхідне, ухвалити рішення про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-27 00:00:00

30 квітня 2008 року позивачка звернулася до суду з позовом та просить визнати дійсним договір купівлі-продажу № 1303/97 від 24 вересня 1997 року &frac12; частки житлового будинку [ADDRESS] у місті Одесі, посилаючись на те, що купила у відповідачки у свою власність зазначену частку житлового будинку на Одеській Новій Біржі, передавши їй гроші в обумовленій договором сумі, однак договір не був посвідчений нотаріально, що перешкоджає їй на даний момент у здійсненні права власника. У судове засідання сторони не явилися, представник позивачки заявлені позовні вимоги підтримав і згідно ст.158 ЦПК України просив суд задовольнити позов, розглянувши справу за його відсутності. Відповідачка у судове засідання не явилася, надіславши на адресу суду заяву про визнання позовних вимог у повному обсязі та проханням розглядати справу за її відсутності. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, може заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні і досліджених доказів, наданих позивачкою та її представником, позов підлягає задоволенню. Так, у судовому засіданні встановлено, що &frac12; частки житлового будинку [ADDRESS] у місті Одесі належала відповідачці по справі на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії [NUMBER], реєстр.№1-2740, посвідченого державним нотаріусом Восьмої Одеської державної нотаріальної контори Туйськ Ф.Л. 17 липня 1997 року, зареєстрованого Одеським МБТІ 28 серпня 1997 року під №26 стор.149, реєстр.615. Згідно договору купівлі-продажу № 1303/97 від 24 вересня 1997, позивачка по справі купила у відповідачки у свою власність &frac12; частки житлового будинку [ADDRESS] у місті Одесі. За заявою власника були відчужені &frac12; частки житлового будинку літ.А: 1-1 - коридор, 1-2 та 1-3 - житлові з жилою площею 22.4 кв.м., 1-4 - віранда, 1-5 - кухня. Договір купівлі-продажу між сторонами був зареєстрований на Одеській новій біржі, що не суперечило на той період чинному законодавству. Сторони взяті на себе зобов'язання виконали, а саме: відповідачка передала зазначене нерухоме майно позивачці, отримавши гроші в сумі, обумовленій п.6 Договору. Право власності на зазначене нерухоме майно було зареєстроване за позивачкою в КП ОМБТІ та РОН 03 жовтня 1997 року за №615, стор.150 кн.26 доп. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги правомірні й обґрунтовані, регулюються нормою ст.47 ЦК України в редакції 1963 року, яка діяла на момент укладення договору, і підлягають задоволенню. На підставі встановленого, ст.47 ЦК України (в редакції 1963 року),

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-27 00:00:00

Позивач просить стягнути з [PERSON], 1985 р.н. , уродженця і жителя м. Хотин Чернівецької області , аліменти на утримання дочки [PERSON],[INFO], по &frac14; його заробітку , але не менше 30 % прожиткового мінімуму доходів для дітей відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. Аліменти за один місяць просить стягнути негайно. Також просить стягнути з [PERSON] на її утримання по 300 гривень щомісяця з часу подачі заяви і до досягнення дочкою 3-х років. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 28.06.2007 року вона з відповідачем зареєструвала шлюб. Від шлюбних відносин у них народилася донька [PERSON], яка проживає з нею і знаходиться на її утриманні. Так як на даний час вони не підтримують шлюбних відносин , проживають окремо, бажає стягувати аліменти з свого чоловіка на утримання доньки, оскільки відповідач може і має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини, так як має постійний заробіток в сумі 1500 гривень. В судовому засіданні позивач [PERSON]. позов підтримала. Відповідач [PERSON]. в судовому засіданні позов визнав, згідний сплачувати аліменти на утримання своєї доньки. Судом дослідженні письмові докази: свідоцтво про одруження (а.с.4); свідоцтво про народження [PERSON] ( а.с.5); довідка Хотинської міської ради (а.с.6). Таким чином, з врахуванням пояснень сторін, встановлених обставин, суд вважає, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов слід задоволити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-27 00:00:00

Позивач [PERSON] 16.05.2008 року звернувся до суду із позовною заявою до Територіальної громади в особі Духівської сільської ради, Лубенського району, Полтавської області, [PERSON], [PERSON], треті особи: Перша Лубенська Державана нотаріальна контора, КП "Лубенське МБТІ", про визнання належності спадкодавцю на день смерті на праві власності житлового будинку з надвірними прибудинковими спорудами, мотивуючи тим, що [INFO]помер його батько [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними прибудинковими спорудами, що розташований за адресою [ADDRESS], оформити який в нотаріальній конторі він не має можливості із-за відсутності правовстановлюючих документів на домоволодіння. Спадкоємці [PERSON]та [PERSON], відповідно йго сестра та мати, відмовилися від спадщини. Позивач позов підтримав, прохає його задовольнити та розгляд справи завершити в попередьому судовому засіданні. Відповідачка [PERSON] позов визнала, не заперечує проти його задоволення, також просить розгляд справи завершити в попередьому судовому засіданні. Відповідачка [PERSON]та представник відповідача - Територіальної громади в особі Духівської сільської ради, представники третіх осіб КП “Лубенське МБТІ”, Першої Лубенської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явилися, надіслали листи з проханням розглянути справу без участі представників, проти задоволення позову не заперечують. Враховуючи думку учасників процесу, визнання позову відповідачами, суд вважає за можливе постановити рішення при проведенні попереднього судового засідання, що передбачено ст. 130 ЦПК України. Заслухавши позивача [PERSON]. та відповідачку [PERSON]., дослідивши надані докази, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. У судовому засіданні встановлено, що [INFO]помер батько позивача - [PERSON]. Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними прибудинковими спорудами, спадкодавець [PERSON]. що розташований за адресою [ADDRESS] Вказаний житловий будинок з надвірними прибудинковими спорудами [PERSON]. разом із своєю сім"єю побудував ще у 1972 році власними силами та за власний кошт. Право власності на данне домоволодіння при житті спадкодавця [PERSON]. не було зареєстровано у встановленому законом пордяку, відсутній правовстановчий документ. Погосподарським книгам Духівської сільської ради вказаний житловий будинок зареєстрований за померлим [PERSON] . Дружина померлого - [PERSON] та донька померлого - [PERSON]не претендують на домоволодіння, що залишилося після смерті [PERSON]та не заперечують проти визнання належності данного домоволодіння за померлим [PERSON].. Позивач [PERSON]. не може оформити спадщину з-за відсутності правовстановлюючих документів на спадковий будинок. Приймаючи до уваги, що спадковий будинок рахується по Духівській сільській раді як власність [PERSON], ніхто не претендує на дане домоволодіння, позов слід задовольнити.

Outcome: approved