Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, про розподіл спільно нажитого майна подружжя, зазначивши, що він 27.11.1970 року зареєстрував шлюб з відповідачкою по справі, в зв”язку з тим, що сімейне життя подружжя не склалося відповідачка подала до Вінницького районного суду позовну заяву про розірвання шлюбу. Під час шлюбу сторонами по справі побудовано будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться [ADDRESS] та придбано домашню худобу: дві корови, двоє телят та одного коня. Вказане майно підлягає розподілу між сторонами по справі. Позивач неодноразово звертався до відповідачки, щоб оформити та отримати передбачені законом документи на будинок, але вона не бажає цього робити, з метою усунення його від права на отримання частки у спільній власності в натурі. Оформити необхідні документи на своє ім”я позивач не має можливості, так як земельна ділянка на якій збудовано спірний будинок виділена позивачці. Оскільки сторони по справі не можуть у добровільному порядку вирішити спір, тому виникла необхідність в розподілі майна. За наведених обставин позивач просив суд постановити рішення, яким визнати будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя, визнати за ним право власності на &frac12; будинку з відповідною часткою будівель та споруд, що розташовані [ADDRESS], визнати за ним право власності на одну корову та коня, стягнути з відповідачки судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] уточнив позовні вимоги просить стягнути з відповідачки на його користь грошову компенсацію за належну йому 1/5 частку в майні колгоспного двору у сумі 16424 грн., що знаходиться [ADDRESS], виділити йому одну корову та одного коня із спільно нажитого майна подружжя. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з”явилася, хоча про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, про що свідчить її розписка в матеріалах справи, причину неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], його представника, адвоката [PERSON], дослідивши матеріали справи , суд приходить до слідуючого висновку. Як встановлено по справі, позивач [PERSON] та [PERSON] проживали в зареєстрованому шлюбі, який зареєстрували 27.11.1970р. в Мізяківсько-Хутірській сільській раді Вінницького району, актовий запис №42 (а.с.5). Під час шлюбу сторонами по справі побудовано будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться [ADDRESS] та придбано домашню худобу: дві корови, двоє телят та одного коня. Згідно довідки Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району № 1027 від 07.06.07р. власником домогосподарства , яке знаходиться [ADDRESS] являється відповідачка [PERSON], земельна ділянка , площею 0,85 га рахується за також за нею; згідно рішення №3 11 сесії 21 скликання Мізяківсько-Хутірської сільради від 25.03.1994 року [PERSON] було передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку, площею 0,45 га, державний акт не видавався (а.с.7). На вказаній земельній ділянці сторони по справі побудували новий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які побудовано без належної документації на місці, де знаходився старий будинок, який належав матері відповідачки - [PERSON]. Старий будинок не міг задоволити потреби сім»ї, яка складалася з п'яти чоловік : позивача [PERSON], відповідачки [PERSON], та їхніх трьох дітей - [PERSON], 1971 року народження, [PERSON], 1974 року народження, [PERSON], 1984 року народження, що підтверджується копіями особових рахунків №1057, № 1071, №1025 погосподарської книги Мізяківсько-Хутірської сільської ради, а також відповідними копіями свідоцтв про народження. Крім того, будинок, який належав матері відповідачки був старий, в аварійному стані, не придатний для проживання в ньому, тому сторони по справі змушені були побудувати новий будинок, який складається з : веранди, прихожої, кухні, 2-х кімнат. Також, ними побудовано сарай , погріб, криницю, вбиральню, огорожу. Старий будинок було знесений в 1992 році, після того, як був побудований новий будинок. Відповідно до довідки Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району № 1422 від 04.09.07р. рік побудови житлового будинку , який знаходиться [ADDRESS] згідно погосподарської книги записаний у 1981 році (а.с.28). Як вбачається з копії особового рахунку №1025 погосподарської книги Мізяківсько-Хутірської сільської ради за період з 01.01.1991 року по 01.01.1995 року, двір на час побудови будинку, який розташований [ADDRESS] відносився до категорії колгоспного і станом на 15.04.1991 року до складу двору входило 5 членів колгоспного двору і по цей час значаться прописаними 5 чоловік . Згідно п. 6 Постанови пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності » право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку у його майні. Таким чином, доля позивача у колгоспному дворі складає 1/5 частину вартості будинку (82120:5=16424 грн.). Оскільки між сторонами по справі склалися неприязні відносини, проживання в одному дворі є неможливим, тому позивач бажає отримати за свою частку у колгоспному дворі грошову компенсацію в сумі 16424 грн., а також просить визнати за ним право власності на одну корову та одного коня в спільній сумісній власності подружжя. Відповідно до ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. За даних обставин суд вважає , що право позивача на грошову компенсацію за належну йому 1/5 частку в майні колгоспного двору у сумі 16424 грн., що знаходиться [ADDRESS], а також право на одну корову та одного коня в спільній сумісній власності подружжя є доведеним . На підставі викладеного та

Outcome: approved