Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом вселення, посилаючись на те, що користувався квартирою та мешкав в ній, але колишня дружина скориставшись його відсутністю продала квартиру , що не позбавляє його права проживання в квартирі, в зв'язку з чим просив вселити в житлове приміщення. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримав, за підставами викладеними у позові, просив позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, мотивуючи тим, що власник квартири є належним набувачем квартири, яку вона придбала відповідно до договору купівлі-продажу та квартира є об'єктом для укладеного іпотечного договору за умовами якого позивач не може бути вселений в квартиру, також з позивачем відсутній договір найму та відповідно до норм ст. 50 ЖК України позивач не може бути вселений в квартиру. В задоволенні позову просив відмовити. Треті особи також вважають позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, оскільки їх задоволення порушує права власника квартири та третіх осіб, щодо об'єкта сумісної власності подружжя та предмету іпотеки. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов до наступного. Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються нормами ЖК України, ЦК України, оскільки пов'язані з правом проживання в жилому приміщенні та правом власності на майно. В зв'язку зі зміною власника квартири, за ініціативою позивача була здійснена заміна відповідача. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 05.12.1994року [PERSON] була власницею квартири [ADDRESS] площею 34,2 кв. м. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу 17.03.1994 року зроблено запис за №189 про розірвання шлюбу між[PERSON] та [PERSON]. 01.09.2000 року шлюб між [PERSON] укладено повторно. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу №111 від 16.03.2006року шлюб між подружжям розірвано. Виходячи з ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Херсонської області від 18.10.2006року[PERSON] не втратив право користування жилим приміщенням в[ADDRESS]. Матеріалами справи встановлено, що позивач вселився та проживав у спірній квартирі в якості члена сім'ї наймача в наступному в якості колишнього члена сім'ї (а.с.8). Згідно адресної довідки[PERSON] був зареєстрований за адресою:[ADDRESS], виписаний 19.07.2006року за рішенням Суворовського районного суду м. Херсона. Вказане рішення скасовано судом апеляційної інстанції. На підставі зареєстрованого договору купівлі - продажу від 25.12.2007року власником квартири[ADDRESS], придбаної під час шлюбу, є відповідач. Як вбачається з матеріалів справи, для забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором, вказана квартира передана в іпотеку банку. З матеріалів справи вбачається, що згідно з нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 06.03.2007року власником спірної квартири[ADDRESS] є[PERSON], в наступному згідно з нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 28.08. 2007 року власником спірної квартири[ADDRESS] є [PERSON], яка продала квартиру згідно договору купівлі-продажу від 25.12.2007року [PERSON] - відповідачу по справі. Відповідно до ч.3 ст.9 ЖК України, колишні члени сім'ї власника житлового будинку (квартири) не можуть бути виселені з останнього інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом в тому числі й у разі зміни власника будинку (квартири). Сам по собі факт придбання будинку (квартири), в якому проживають колишні члені сім'ї власника відчужуваного будинку, не можна вважати такою підставою. Також відповідно до вимог ст. 156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Разом з тим, з досліджених матеріалів вбачається що позивач не є колишнім членом сім'ї колишніх власників спірної квартири[PERSON], в наступному [PERSON], потім [PERSON], що позивачем не заперечується. В силу вимог ст. 317 ч.1, ст.319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право володіння, користування, розпорядження власників спірної квартири, в тому числі [PERSON], не спростовано, є законним, та не може бути порушено. Оскільки права членів сім'ї колишнього власника є похідними від права власника, то з припиненням для власника права власності на жиле приміщення члени його сім'ї також втрачають право користування цим приміщенням. Таким чином, позовні вимоги про вселення задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed