overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-19 00:00:00

Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення в розмірі 1853,10 грн., посилаючись на те, що в порушення ст. 68 ЖК УРСР він не вносить плату за надані йому послуги. Представник позивача у судове засідання не з'явився, у письмовій заяві просив розглянути справу за його відсутності, позов підтримав, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, клопотань про розгляд справи за його відсутності не надав, про причину неявки суд не повідомив, тому суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У судовому засіданні досліджені докази: попередження, довідка про реєстрацію відповідача за вказаною у позові адресою, довідка про заборгованість за вказаний у позові період, копія статуту позивача, копія рішення Лисичанської міської ради про звільнення позивача від сплати держмита на 2008 рік, платіжне доручення про сплату витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, судова повістка на ім'я відповідача. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що в порушення ст. 68 ЖК УРСР відповідач не вносить плату за послуги водопостачання та водовідведення, в зв'язку з чим виникла заборгованість за період з 01.04.2005 по 01.04.2008 року у сумі 1853,10 грн., та яка підлягає стягненню на користь позивача. Суд вважає надані позивачем докази достатніми та переконливими. Відповідно до рішення Лисичанської міської ради від 21.02.2008р. позивача звільнено від сплати державного мита у 2008 році. Оскільки рішення постановлене на користь позивача, позивача звільнено від сплати держмита, то відповідно до ст. 88 ч. 3 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у сумі 51 грн. Витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в суді в розмірі 30 грн., у відповідності до ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача, на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-19 00:00:00

[PERSON]. звернувся до суду з позовом до територіальної громади в особі Петрушівської сільської ради про визначення додаткового строку для подання заяви до Ріпкинської районної державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, зазначивши, що його сестра [PERSON], померла[INFO]. Позивач являється спадкоємцем після смерті сестри, але своєчасно не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Причину пропущення строку вважає поважною, оскільки пропустив строк у зв'язку з необізнаністю в діючому законодавстві. У судовому засіданні позивач та його представник змінили позовні вимоги, виключивши з числа відповідачів ПОП «Прогрес» та просили суд визначити додатковий строк для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, тривалістю в чотири місяці. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надавши до суду письмове клопотання в якому просить розглянути справи у його відсутність, позов визнає повністю. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надавши до суду письмове клопотання про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON], являється спадкоємцем майна [PERSON], померлої [INFO](а.с. 5-10). З пояснень позивача та представника позивача вбачається, що позивач не знав про шестимісячний строк, встановлений законом для подання заяви про прийняття спадщини. За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість визнання поважною, причину пропуску позивачем строку звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Вказана обставина перешкоджає позивачу реалізувати передбачене законом право на спадкування. Відповідно до ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-19 00:00:00

Позивач просив стягнути з відповідачів заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення в розмірі 1031,52 грн., посилаючись на те, що в порушення ст. 68 ЖК УРСР він не вносить плату за надані йому послуги. Представник позивача у судове засідання не з'явилась, у письмовій заяві просила розглянути справу за її відсутності, зменшила розмір позовних вимог до 671,52 грн. у зв'язку з частковою сплатою боргу, просила стягнути з відповідачів заборгованість у сумі 671,52 грн., не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, клопотань про розгляд справи за їх відсутності не надходило, про причину неявки суд не повідомили, тому суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У судовому засіданні досліджені докази: попередження, довідка про реєстрацію відповідача за вказаною у позові адресою, довідка про заборгованість станом на 01.03.2008 р., копія статуту позивача, копія рішення Лисичанської міської ради про звільнення позивача від сплати держмита на 2008 рік, платіжне доручення про сплату витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що в порушення ст. 68 ЖК УРСР відповідачі не вносять плату за водопостачання та водовідведення, в зв'язку з чим виникла заборгованість за період з 01.01.2006 по 01.03.2008 року у сумі 671,52 грн., та яка підлягає стягненню на користь позивача з відповідачів у рівних частках, так як вони є співвласниками квартири у рівних частках. Суд вважає надані позивачем докази достатніми та переконливими. Відповідно до рішення Лисичанської міської ради від 21.02.2008р. позивача звільнено від сплати державного мита у 2008 році. Оскільки рішення постановлене на користь позивача, позивача звільнено від сплати держмита, то відповідно до ст. 88 ч. 3 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню судовий збір на користь держави у сумі 51 грн. Витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в суді в розмірі 30 грн., у відповідності до ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідачів, на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою посилаючись на те, що в ході проведення працівниками ХМЕМ рейду 23.10.2007 року, за адресою: [ADDRESS]було встановлено порушення Правил користування електричною енергією для населення та встановлено факт безоблікового користування електроенергією, а саме самовільне підключення до електромереж. У відповідності з чим було складено акт про порушення правил користування електроенергією побутовим споживачем № 207149. Відповідно до ст. 26, 27 ЗУ « Про електроенергетику» та п.п. 37,48 ПКЕЕН в разі порушення правил користування електроенергією споживач повинен нести відповідальність.. Відповідно до Методики обчислення розміру відшкодування збитків, завданих енергопостачальнику внаслідок порушення споживачем Правил користування електричною енергією для населення, було проведено нарахування збитків в сумі 1666 грн 96 коп, яку позивач просить стягнути з відповідача, а також сплачені судовий збір в сумі 51 грн та 30 грн витрат на ІТЗ процесу. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явилась, надала суду заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутність. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню , оскільки відповідно ст.1166 ЦК України шкода завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Судом встановлено, що між ВАТ „ЕК”Херсонобленерго” та відповідачем склалися договірні відносини з приводу надання послуг з електропостачання. Факт завдання позивачу збитків підтверджується актом про порушення правил користування електричною енергією. Так, при рейдовій перевірці 23.10.2007 року за адресою : [ADDRESS]було виявлено факт безоблікового користування електроенергією: змонтовано безоблікову розетку відкритою електропроводкою з горища, і відповідно до порушення було складено акт про порушення правил користування електроенергією побутовим споживачем від 23.10.2008 року № 207149. Суму збитків позивач нарахував відповідно до Методики обчислення розміру відшкодування збитків, завданих енергопостачальнику внаслідок порушення споживачем Правил користування електричною енергією для населення за формулою: Сума = потужність самовільного підключення * тривалість використання електроприладу * кількість діб використання * тариф: 3,96 кВт* 8г.*216д.*0,2436= 1666 грн 96 коп.. Отже, з відповідача підлягають стягненню збитки завдані позивачу в сумі 1666грн 96 коп та,згідно ст. 88 ЦПК України, витрати понесені позивачвем в сумі 51 грн судового збору та 30 грн витрат на ІТЗ процесу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-19 00:00:00

01.04.2008 року позивач звернувся до суду зі вказаним вище позовом вказавши, що відповідачі мешкають за адресою [ADDRESS], з 01.01.2000 року по 29.02.2008 року не вносять плату за утримання будинка та прибудинкової теріторії, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 1318 грн. 98 коп., яку позивач просить стягнути примусово. Також просить стягнути витрати на інформаційно - технічне забезпечення в сумі 30 грн. У судовому засіданні представник позивача підтримав свої позовні вимоги. Відповідачка до суду не з'явилась, хоча була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, причини неявки відповідачки суду не відомі. Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи у заочному порядку. Суд вважає можливим згідно зі ст. 224 ЦПК України розглянути справу у відсутності відповідачів. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що відповідач мешкає за адресою: [ADDRESS], з 01.01.2000 року по 29.02.2008 року не вносять плату за утримання будинка та прибудинкової теріторії, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 1318 грн. 98 коп. Згідно до ст.68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до платіжного доручення позивачем сплачено судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 30 грн. Рішенням Ясинуватської міської Ради від 18.01.2008 року позивача звільнено від сплати в міський бюджет держмита при подачі позовної заяви. Таким чином суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь КП «Обьєднання житлово - комунальне господарства Ясинуватської міської Ради» заборгованість в сумі 1318 грн. 98 коп. , а також витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн., а всього 1348 грн. 98 коп. Стягнути з відповідачки судовий збір на користь держави у розмірі 51 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-19 00:00:00

29 березня 2008 року [PERSON]звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Вимоги обгрунтовує тим, що 29 травня 2003 року уклала шлюб з відповідачем [PERSON] Від шлюбу мають дочку, [PERSON], [INFO] народження. Сімейне життя з відповідачем не склалось і подружжя розірвало шлюб у встановленому законом судовому порядку, актовий запис про реєстрацію розірвання шлюбу від 23 травня 2003 року № 92. Після розірвання шлюбу на утриманні у позивача залишилась малолітня дочка [PERSON], яка прожває разом з нею. Відповідач з сім'єю не проживає, не надає матеріальної допомоги, участі у вихованні доньки не бере. Позивач самостійно не спроможна в повній мірі забезпечити свою доньку всім необхідним. Відповідач є працездатним, він зобов'язаний і може надавати матеріальну допомогу на утримання дочки. Він працює вантажником у ТзОВ «Пустомитим'ясо» та має стабільний дохід, тому позивач просить стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки в розмірі 25% частини його щомісячного заробітку (доходу), або визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі 300 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON]заявила клопотання про уточнення позовних вимог, а саме просить стягувати в її користь аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO]народження, в розмірі 25 % (&frac14;) від заробітку але не менше 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідач [PERSON]позовні вимоги визнав частково, погоджується сплачувати аліменти в розмірі 200 гривень щомісячно. Заслухавши пояснення сторін, зя'сувавши обставини справи, оглянувши копію свідоцтва про розлучення (а.с.2), копію свідоцтва про народження (а.с.3), довідку про доходи [PERSON](а.с.4), довідку з місця проживання позивача (а.с.5), довідку про доходи відповідача [PERSON] (а.с.17), суд дійшов висновку, що позов є підставний і підлягає до задоволення. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України, батько зобов'язаний брати участь в утриманні дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 183 Сімейного Кодексу України, частка доходу матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON]не виконує в добровільному порядку обов'язки по утриманню дитини, на його утриманні ніхто інший не перебуває, має постійне місце роботи, отже має можливість надавати матеріальну допомогу позивачу Антощук Т.Є., а тому з нього слід стягнути аліменти в розмірі визначеному позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-19 00:00:00

21 квітня 2008 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до ДП “Волиньвугілля” про стягнення одноразової допомоги, належної при звільненні з роботи. Вимоги мотивує тим, що він працював на підприємстві відповідача, наказом № 74/вк від 05 травня 1978 року був прийнятий на роботу у відокремлений структурний підрозділ «Шахта №1 НВ», гірничим робітником очисного вибою, і 05 вересня 2005 року звільнений згідно ст.38 КЗпП України - у зв'зку з переходом на пенсію за віком. Стаж роботи позивача у галузі становить 27 років, та відповідно до умов Колективного договору, відповідачем при звільненні йому повинно було бути виплачено одноразову допомогу в розмірі трьохмісячного середнього заробітку. Середній заробіток позивача становить 1 492,09 грн., тобто одноразова допомога, яка належить виплаті позивачу становить 4 476,27 грн. Вказана сума не була виплачена позивачу відповідачем. Тому просить позов задовольнити. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просять позов задовольнити, стягнути з відповідача в користь позивача 4 476,27 грн. невиплаченої при звільненні одноразової допомоги, та 30 грн. за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи понесених позивачем при подачі позову до суду, т а також 51 грн. судового збору в доход держави. Представник відповідача Марчук Н.Є. в судовому засіданні позовні вимоги визнала. Не заперечує щодо стягнення в користь позивача 4 476,27 грн. невиплаченої при звільненні одноразової допомоги. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п.12.7 Колективного договору, що підтверджується витягом з колективного договору на 2004-2006 р.р. між ВП Шахта №1 “НВ” Держпідприємства “Волиньвугілля”, первинною профспілковою організацією шахти та Незалежною профспілкою гірників, при звільненні працівника у з'вязку з виходом на пенсію або на інвалідність 1-2, йому виплачується одноразова допомога, розмір якої залежить від стажу роботи у галузі та середнього заробітку але не менше, зокрема, для чоловіків, що мають 20 років стажу роботи у галузі - в розмірі троьхмісячного заробітку. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-19 00:00:00

Заявниця звернулася до суду з цією заявою в якій просить визнати недієздатною свою доньку [PERSON], [INFO] року народження, встановити над нею опіку, стверджуючи, що вона страдає психічним захворюванням, не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Просить встановити над [PERSON] опіку та призначити її опікуном [PERSON] З 24 липня 2001 року [PERSON] за направленням Запорізького обласного УСЗІ перебуває у Кіровському будинку інвалідів. У судовому засіданні заявниця доводи заяви підтримала. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився та не повідомив суд про причину неявки, про день і час проведення судового засідання повідомлений вчасно у встановленому законом порядку. Суд, заслухавши пояснення заявниці, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст.39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною. Відповідно до проведеної судом судово-психіатричної експертизи від 03 квітня 2008 року №240 - [PERSON], [INFO] року народження виявляє ознаки тяжкого розумового відставання у ступені різко вираженої імбецильності. В силу чого не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Брати участь у судовому засіданні не може. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання недієздатною [PERSON] та встановлення над нею опіки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-19 00:00:00

як указано в позовній заяві, відповідач проживає [ADDRESS]. Позивач надає відповідачу теплову енергію. Відповідач користується тепловою енергією, але протягом 2000-2008 років не вносить плату за використану теплову енергію. Борг відповідача за період з 01 квітня 2005 року по 01 квітня 2008 року становить 1542,45 грн. Загальна сума заборгованості складає 2934,65 грн. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості, та стягнути судові витрати. У судовому засіданні представник позивача суду пояснила, що сума, яку вони вимагають, є боргом, що сформувався в результаті несплати відповідачем спожитої теплової енергії. Відповідач позовні вимоги визнала. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши докази в справі, вважає що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до положень Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630 споживачі теплової енергії зобов'язані щомісячно вносити плату за використану теплову енергію теплопостачальній організації згідно з тарифом, затвердженим органами місцевого самоврядування. Відповідно до ч.1 п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630 споживач зобов'язаний в установлений строк оплачувати надані послуги. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. При подачі позовної заяви позивачем було сплачено витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи та не було сплачено державне мито відповідно до рішення Оріхівської міської ради від 13 березня 2007 року №10, яким позивачу було надано відстрочку зі сплати державного мита до винесення судом рішення в справах. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за спожиту теплову енергію в розмірі 2934,65 грн., сплачену суму витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн. та державне мито в доход держави в розмірі 51 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-19 00:00:00

як указано в позовній заяві, відповідач проживає [ADDRESS]. Позивач надає відповідачу теплову енергію. Відповідач користується тепловою енергією, але протягом 2002-2008 років не вносить плату за використану теплову енергію. Борг відповідача за період з 01 квітня 2005 року по 01 квітня 2008 року становить 925,91 грн. Загальна сума заборгованості складає 1849,22 грн. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості, та стягнути судові витрати. У судовому засіданні представник позивача суду пояснила, що сума, яку вони вимагають, є боргом, що сформувався в результаті несплати відповідачем спожитої теплової енергії та уточнила позовні вимоги, просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 925,91 грн. та судові витрати. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, пояснивши, що її борг перед позивачем складає 925,91 грн. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши докази в справі, вважає що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до положень Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630 споживачі теплової енергії зобов'язані щомісячно вносити плату за використану теплову енергію теплопостачальній організації згідно з тарифом, затвердженим органами місцевого самоврядування. Відповідно до ч.1 п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630 споживач зобов'язаний в установлений строк оплачувати надані послуги. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. При подачі позовної заяви позивачем було сплачено витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи та не було сплачено державне мито відповідно до рішення Оріхівської міської ради від 13 березня 2007 року №10, яким позивачу було надано відстрочку зі сплати державного мита до винесення судом рішення в справах. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача залишок заборгованості за спожиту теплову енергію з урахуванням частково погашеного боргу в розмірі 925,91 грн., сплачену суму витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн. та державне мито в доход держави в розмірі 51 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial