Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-12 00:00:00

29 лютого 2008 року, представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення оплати за договором купівлі-продажу отриманої товарної продукції та судових витрат, посилаючись на те, що згідно відкритого особистого рахунку побутового абонента № 5390011 на підставі договору про користування електричною енергією, побутовий абонент [PERSON], яка мешкає за адресою: [ADDRESS], використовує електроенергію для власних побутових потреб. Станом на січень 2004 року в наслідок не сплати за використану електроенергію у відповідача виникла заборгованість. 13 січня 2004 року, між АК «Харківобленерго» та відповідачем, було укладено Договір про реструктуризацію заборгованості за використану електроенергію № 5390011Р до договору про користування електричною енергією № 5390011 умови якого, відповідач не виконує, бо за період 13.01.2004 року по лютий 2008 року нею повинна бути сплаченою за графіком сума 474 грн. 23 коп., отже залишок заборгованості на 01 лютого 2008 року повинен складати 125 грн. 77 коп. Але від споживача не надходило в повному обсязі грошових коштів в рахунок погашення заборгованості і станом на 01.02.2008 року, заборгованість по сплаті за використану електроенергію склала 224 грн. 87 коп. В зв'язку з викладеним, представник позивача прохає: розірвати договір про реструктуризацію заборгованості за використану електроенергію № 5390011Р що укладений між АК «Харківобленерго» та [PERSON]. Стягнути з відповідача заборгованість за використану електричну енергію в сумі 224 грн. 87 коп., а також судові витрати в розмірі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 гривень. У судовому засіданні 13 червня 2008 року, представник позивача - Бобрицький С.П., підтримав позовному заяву у повному обсязі та прохав суд її задовольнити. Відповідач у судове засідання не з»явилася, оскільки відбуває покарання у Дніпродзержинській виправній колонії Управління Державного Департаменту України з питань виконання покарань в Дніпропетровській області. Однак, на адресу суду від відповідача надійшли пояснення від 29.04.2008 року на позовну заяву, в яких вона вказала, що позов позивача визнає в повністю і згодна на те, щоб у судовому порядку, між нею та позивачем, було розірвано договір на реструктуризацію заборгованості за використану електричну енергію та стягнено на користь позивача - наявну у неї суму заборгованості. Крім того, відповідач вказала, що згодна, щоб з неї на користь позивача, було стягнуто і судові витрати - судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи. Оскільки відповідач позов визнала у повному обсязі, відповідно до ст. 174 ЦПК України, суд вважає, що за наявності для того законних підстав, можливо ухвалити рішення про задоволення позову. Виходячи з викладеного, зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно до особового рахунку (а.с.№5) [PERSON], зареєстрована за адресою: Харківська область, місто Лозова. мікрорайон-2, будинок-28, квартина-17. 17 жовтня 2006 року, між позивачем та відповідачем [PERSON], було укладено Договір про користування електричною енергією (а.с.№6-7). Згідно ст. 1 Договору про користування електричною енергією (а.с. № 6-7), укладеного між АК “Харківобленерго” та відповідачем, Енергопостачальник (позивач по справі) бере на себе зобов'язання надійно постачати Споживачеві (відповідачу по справі) електричну енергію у необхідних його обсягах, а споживач бере на себе зобов'язання оплачувати одержану електричну енергію за обумовленими тарифами у термін, передбачений цим договором. Згідно зі ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Уклавши даний договір сторони взяли на себе певні зобов»язання. Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього ж Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Пунктом 11 даного Договору (а.с.№6-7) встановлено, що споживач електричної енергії зобов»язується оплачувати спожиту електричну енергію відповідно до умов договору; вносити плату за спожиту електричну енергію відповідно до умов договору. У статті 16 Договору вказано, що розрахунки за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами для населення на підставі фактичних показань приладів обліку. По факту отримання платіжного документа, виписаного Енергопостачальником, оплата здійснюється у термін, обумовлений у платіжному документі. У разі не отримання платіжного документа, плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію, вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця. Крім того, пунктом 20 даного Договору (а.с.№6-7) встановлено: що споживач несе відповідальність за прострочення внесення платежів за електричну енергію. Згідно до ст.67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст.68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартплату та плату за комунальні послуги. [PERSON], взяте на себе зобов'язання за Договором було порушено, внаслідок чого, у неї утворилася перед позивачем заборгованість за надані їй послуги. 13 січня 2004 року, відповідач звернулася до позивача із заявою про укладення з нею договору на реструктуризацію заборгованості терміном на 60 календарних місяців (а.с.№8). Рішенням №1223 від 26 грудня 2003 року комісії Лозівського міськвиконкому щодо реструктуризації щодо заборгованості, було прийнято рішення про укладання з відповідачем договорів про реструктуризацію заборгованості (а.с.№12). 13 січня 2004 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір про реструктуризацію заборгованості з використану електроенергію до 13 січня 2009 року (а.с.№9-11). Однак, умови даного Договору відповідачем не виконувалися належним чином, в зв»язку з чим, відповідно до довідок (а.с.№15-16, 17-19) та встановлено, що остання має перед позивачем заборгованість за використану електричну енергію на суму 224 грн. 87 коп. Виходячи з вище викладеного, в судовому засіданні судом встановлено, що відповідачем, взяте на себе зобов'язання за Договором було порушено. Позивачем у позовній заяві заявлено про дострокове розірвання договору про реструктуризацію заборгованості між ним та відповідачем. Так, відповідно до ст.651 ЦК України Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Оскільки відповідачем у своїй поясненнях дано згоду на розірвання договору про реструктуризацію заборгованості за використану електроенергію та стягнення з неї заборгованості за використану електричну енергію (а.с.№63), суд знаходить позовні вимоги позивача в цій частині, такими, що підлягають задоволенню. Згідно до п.6 ч.1 ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Статтею 79 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат пов»язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Частиною 5 Розділу 11 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Процесуального Кодексу України встановлено, що до набрання чинності законом, який регулює порядок сплати і розміри судового збору, судовий збір при зверненні до суду сплачується у порядку і розмірах, встановлених законодавством для державного мита. Із матеріалів справи вбачається, що позивачем при звернені до суду було понесено витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у судах на суму в 30 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 91 (а.с.№ 2), судовий збір на суму 51 грн. 00 коп. - платіжне доручення № 84 (а.с.№ 1). Суд стягує на користь позивача з відповідача судові витрати, які позивачем було понесено при зверненні до суду з даною позовною заявою.

Outcome: approved