Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-28 00:00:00

Позивач, звернувся до суду з позовом про спростування недостовірної інформації, яка розповсюджена відповідачем на офіційному Інтернет- сайті Департаменту зв”язків з громадськістю МВС України в рубриці” Увага розшук”, “Причетні до злочину”, де розміщено фотографію позивача, вказано його прізвище, ім”я та по-батькові, дату, місяць, рік та місце народження, громадянство, освіту, сімейний стан, а також поширено інформацію щодо особи, а саме що відносно позивача порушено кримінальну справу за ознаками ст.. 190 ч.4, ст.. 15 ч.2, ст.. 190 ч.2, ч.4, ст.. 200 ч.2, ст.. 255 ч.1, ст.. 358 ч.2, ч.3 КК України з зазначенням, що справа перебуває в провадженні ГУБОЗ МВС України. Крім того, зазначено, що позивач у 2001 році використовував підроблений паспорт громадянина України, підроблені банківські платіжні картки як засіб платежу, виготовляв підроблені банківські картки, завдав банківським установам збитків на суму 25133,97 копійок; позивач є обвинуваченим у скоєнні умисних злочинів та на підставі ст.130,139 КПК України його оголошено в розшук. Представник позивача, з”явившись в судове засідання , підтримав позов та просив його задовольнити, посилаючись на те, що відповідно до довідок Департаменту інформаційних технологій МВС України, які видавалися позивачу в період з 07.04.2005 року по 21.08.2006 року позивач на території України не значиться засудженим та в розшуку не перебуває, в зв”язку з чим інформація, розповсюджена на сайті є недостовірною. Крім того представник позивача зазначив, що розповсюдження вказаної інформації відбулося з порушенням принципу таємниці слідства і нерозповсюдження інформації, яка виявлена в ході розслідування кримінальної справи , що закріплений КПК України. Представник відповідача, з”явившись у судове засідання , проти позову заперечував, надавши до матеріалів справи копії процесуальних документів з кримінальної справи порушеної відносно позивача, які вважає підтвердженням достовірності розповсюдженої інформації та зауважив, що видача довідок про те, що позивач не є засудженим і в розшуку не перебуває відбулося внаслідок несвоєчасної подачі відповідної інформації про це слідчим до Департаменту інформаційних технологій. Суд, вислухавши позивача, дослідивши і оцінивши добуті у судовому засіданні докази у сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на офіційному Інтернет- сайті Департаменту зв”язків з громадськістю МВС України в рубриці” Увага розшук”, “Причетні до злочину” розміщено фотографію позивача, вказано його прізвище, ім.”я та по-батькові, дату, місяць, рік та місце народження, громадянство, освіту, сімейний стан, а також поширено інформацію щодо особи, а саме що відносно позивача порушено кримінальну справу за ознаками ст.. 190 ч.4, ст.. 15 ч.2, ст.. 190 ч.2, ч.4, ст.. 200 ч.2, ст.. 255 ч.1, ст.. 358 ч.2, 3 КК України з зазначенням, що справа перебуває в провадженні ГУБОЗ МВС України. Крім того, зазначено, що позивач у 2001 році використовував підроблений паспорт громадянина України, підроблені банківські платіжні картки як засіб платежу, виготовляв підроблені банківські картки, завдав банківським установам збитків на суму 25133,97 копійок; позивач є обвинуваченим у скоєнні умисних злочинів та на підставі ст.. 130,139 КПК України його оголошено в розшук. Факт розповсюдження вказаної інформації відповідачем не заперечується. Відповідно до процесуальних документів, витребуваних судом з матеріалів кримінальної справи № 18-00145, яка перебуває в провадженні СУ ГУМВС України в м. Києві, в ході досудового слідства по кримінальній справі, що порушена відносно [PERSON] [PERSON], [PERSON]., [PERSON]. за ознаками злочину, передбаченого ст..ст.. 190 ч.4, 200 ч.2 КК України винесена постанова про порушення кримінальної справи відносно позивача від 09.09.2004 року за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, а також від 09.09.2004 року за ознаками злочину, передбаченого ч.2, ч.3 ст. 358 КК України. 27.09.2004 року винесено постанову про пред”явлення обвинувачення за вищезазначеними статтями КК України і в цей же день винесено постанову про розшук обвинуваченого в зв”язку з невстановленням його місцезнаходження. Відповідно до ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та(або)членів її сім”ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Вважається, що негативна інформація про особу є недостовірною. Згідно ст.23 Закону України “Про інформацію” інформація про особу - це сукупність документованих даних або публічно оголошених відомостей про особу. Основними даними про особу є національність, освіта, сімейний стан, релігійність, стан здоров”я, а також адреса, дата і місце народження. Таким чином, під поширенням відомостей, предметом яких є особа, слід вважати публікацію або висловлювання, безпосередньо спрямовані на висвітлення персональних даних особи, її вчинків, подій з її приватного життя або професійної, громадської та іншої діяльності. На підставі встановлених в судовому засіданні обставин суд вважає, що розповсюджена відповідачем інформація є достовірною, оскільки підтверджується наданими з кримінальної справи № 18-00145 копіями процесуальних документів. При цьому у суду відсутні підстави вважати надані докази недопустимими, про що зазначено представником позивача в ході судового розгляду справи, оскільки копії постанов слідчого надіслані посадовою особою органу досудового слідства, в провадженні якої перебуває кримінальна справа, на запит суду, належним чином завірені. З пояснень представника відповідача, наданих в судовому засіданні вбачається, що надання довідок Департаментом інформаційних технологій про те, що позивач не є засудженим і не перебував в розшуку в період з 07.04.2005 року по 21.08.2006 року було обумовлено несвоєчасним поданням відповідних постанов слідчого до вказаного департаменту, з приводу чого представником позивача в судовому засіданні не подано зауважень або заперечень. За наведених обставин, з урахуванням того, що на підтвердження позовних вимог позивачем було додано лише копії вказаних довідок Департаменту інформаційних технологій МВС України, суд вважає, що розповсюджена відповідачем інформація є достовірною, тому позов задоволенню не підлягає На підставі викладеного та

Outcome: dismissed