Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом у якому просить визнати відповідача [PERSON]. таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартири [ADDRESS] з моменту вибуття, тобто з 02 лютого 2004 року. Мотивує свій позов тим, що вказане жиле приміщення одержано в порядку обміну нею та її синами [PERSON] і [PERSON] (відповідачем у справі). Приблизно у травня 1997 року [PERSON] помирився зі своєю дружиною та від них пішов проживати у її (дружини) квартиру [ADDRESS]. У січні 2003 року відповідач знову повернувся в їх квартиру та оселився у ній. Але між її синами почалися сварки з приводу встановлення порядку користування житлом і рішенням суду від 24.06.2003 року [PERSON]. був вселений у квартиру. Вона передала йому ключі від квартири, але він там не проживав, а приходив “відмічатись”. У даній квартирі відповідач не ночував, не мав там одягу, взуття, речей особистого користування. 02.02.2004 року [PERSON] після її пропозиції самому вирішити де проживати, добровільно пішов із спірної квартири, забравши з собою всі свої речі та більше туди не приходив і не поселявся в ній. За таких обставин, коли [PERSON] вибув на інше постійне місце проживання, то згідно ст. 107 ЖК України він втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття. На підтвердження вибуття відповідача вказує створення ним сім”ї в іншому місці. Факт його непроживання у квартирі підтверджується актом від 12.12.2007р. Також [PERSON] не сплачував за комунальні послуги. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні свої вимоги підтримала, посилаючись на викладені у позові обставини. Також пояснила, що у серпні 2007 року вона замінила вхідні двері у квартиру з новим замком, проте ключі сину Вадиму не надавала і не повідомляла його про це, адже він не приходив і не намагався там проживати. Відповідач [PERSON]. у суді позов не визнав і подав письмове заперечення, суть якого зводиться до того, що взагалі відсутній договір найму жилого приміщення; акт від 12.12.2007 року за своїм змістом викликає сумніви в його достовірності. 15.03.2008 року він звернувся до Прилуцького МРВ із заявою про здійснення йому перешкод у користуванні спірною квартирою і саме після цього позивач звернулася до суду. Також пояснив, що дійсно він не проживав у квартирі [ADDRESS], оскільки мати з братом не допускали проживати його там і виставляли його речі з квартири. Третя особа [PERSON]. В суді пояснив, що брат - відповідач у справі, лише три рази приходив до них у квартиру після його вселення. У решті - підтримує позицію своєї матері - позивачки. Представник третьої особи КП “Прилукижитлобуд” у суді підтвердила, що позивачка [PERSON] є квартиронаймачем спірного житла на підставі ордеру на трьох осіб, включаючи її двох синів: [PERSON]. і [PERSON]., які є зареєстрованими у квартирі [ADDRESS]. Договору найму з квартиронаймачем не існує. Враховуючи що непроживання у жилому приміщенні носить сімейний конфліктний характер, і при цьому відповідачу не надавались ключі від квартири, то вважає у позові необхідно відмовити. Представник третьої особи Прилуцької міськради в суді у вирішенні даного спору покладається на розсуд суду, але необхідно зважити на неприязні відносини, які склалися між близькими людьми. Свідок [PERSON] в суді пояснила, що вона проживає у сусідньому під”їзді з позивачкою та відповідач більше 10 років не проживає у спірній квартирі. Також підтвердила, що їй дійсно запропонувала позивачка засвідчити факти непроживання відповідача у квартирі щоб виписати його звідти, та при цьому був складений відповідний акт. Де проживав відповідач на час складення акту їй не було відомо. Свідок [PERSON]. у судовому засіданні пояснила, що вона працює паспортистом у КП “Прилукижитлобуд” та нею, згідно запиту юридичної консультації, було складено акт від 12.12.2007 року, про непроживання [PERSON]. у квартирі [ADDRESS]. Під час складання акту у вищевказаній квартирі були також два свідки, та зі слів [PERSON] в акті була зазначена дата (2004 рік), з якої не проживає відповідач і адреса його фактичного проживання ( [ADDRESS]). Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона проживає над квартирою позивачки. Так дійсно, вона підписувала акт про реєстрацію, але непроживання [PERSON]. у квартирі [ADDRESS]. Вона рідко буває вдома і взагалі не знає і не бачила відповідача. Дані в акті були зазначені зі слів [PERSON]. Вислухавши пояснення сторін, представників, думку третіх осіб, свідків, дослідивши та проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено що згідно копій ордера № 94 від 31.03.1993 року та особового рахунку 6802 КП “Прилукижитлобуд” трьохкімнатна квартира [ADDRESS] видавалася на трьох осіб та в ній зареєстровані сторони: наймач [PERSON] та її сини: [PERSON]. (відповідач) та [PERSON]. (третя особа) - а.с. 7, 36.. Згідно чинного законодавства суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням лише із однієї вказаної позивачем підстави, передбаченою ст. 71 або ст. 107 ЖК України. У позові та в своїх поясненнях позивачка посилається на ст. 107 ЖК України згідно якої, якщо з жилого приміщення вибуває член сім”ї на постійне проживання до іншого населеного пункту, або в інше жиле приміщення, в тому ж населеному пункті, то він втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. В обгрунтування вибуття відповідача позивачка вказує на утворення ним сім”ї в іншому місці. Проте суд не погоджується з таким аргументом, як таким що заслуговує на увагу, адже як встановлено судом, саме з приводу встановлення порядку користування спірним жилим приміщенням між позивачкою, її меншим сином, з однієї сторони, та відповідачем - виникли та продовжується неприязні відносини ще з 2003 року. Як пояснюють сторони та згідно копії виконавчого листа (а.с. 27) рішенням місцевого суду м.Пилуки від 24.06.2003 року [PERSON]. було вселено в дану квартиру. Позивачка також зазначає, що вона як пенсіонер не може самостійно утримувати квартиру та сплачувати комунальні послуги. У той же час вона не заперечує, що відповідачем у кінці 2007 року були оплачені послуги у ЖЕК (102,44 грн.) та за спожитий природній газ у розмірі 188,74 грн. Беззаперечним є факт, що після одруження відповідача [PERSON]. у 1993 році він проживав як у дружини, (по [ADDRESS]) так і за місцем його реєстрації в [ADDRESS] після чергової сімейної сварки з дружиною. Із копії свідоцтва від 11.12.1997 року вбачається розірвання шлюбу між [PERSON] і [PERSON]. (а.с. 38). Даючи оцінку складеному акту від 12.12.2007 року про непроживання [PERSON]. з 2004 року у квартирі [ADDRESS] (а.с. 8), суд не визнає такий належним доказом, оскільки із пояснень свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] про обставини вибуття відповідача їх повідомила сама позивачка. Також у судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що позивачка у серпні 2007 року замінила вхідні двері у спірну квартиру, але ключа відповідачу не надавала. За таких обставин, непроживання відповідача у згаданій квартирі є вимушеним через створення перешкод, які чинила йому сама позивачка та третя особа [PERSON]. Даний факт підтверджується також постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 19.03.2008 року, винесеної за результатами перевірки звернення [PERSON]. щодо здійснення перешкод у користуванні квартирою за місцем реєстрації (а.с. 26). Отже позивачкою [PERSON] не було доведено, що є її обов”язком згідно ст. 60 ЦПК України, про вибуття (добровільне) відповідача на постійне місце проживання в інше жиле приміщення (зокрема, у кв. [ADDRESS]), а його відсутність (непроживання) у квартирі [ADDRESS] пов”язані з перешкодами у цьому. Тому у задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed