Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-21 00:00:00

[PERSON] . звернулася до суду із позовом до Великолепетиської державної нотаріальної контори про відміну постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії, мотивуючи свої вимоги тим, що 08.08.2006 року постановою державний нотаріус Великолепетиської державної нотаріальної контори відмовив їй у вчинені нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на належну їй частку земельної ділянки, що залишилася після смерті померлого 01.07.2002 року її батька – [PERSON] , яка належала йому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [INFO] , оскільки вона не прийняла спадщину в установленому законом порядку. А наявність у неї державного акту не є доказом прийняття спадщини після смерті батька. Згідно ст. 549 ЦК України(1963 року) вважається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадкового майна або подав нотаріальному орану заяву про її прийняття. Спадщину після смерті батька вона прийняла фактично тому, що прийняла заходи до збереження Державного акту, який батько віддав їй ще при своєму житті. Вона звернулася до нотаріуса з проханням видати їй свідоцтво про право на спадщину на частку, яка буде належати їй по закону і пред»явила Державний акт в оригіналі, який зберігався у неї з часу відкриття спадщини. У нотаріуса не було підстав для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що належала їй після смерті батька. Позивач просила зобов»язати державного нотаріуса Великолепетиської державної нотаріальної контори вчинити нотаріальну дію та видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку розміром 6,42 га., що залишилася після смерті померлого 01.07.2002 року [PERSON] . Рішенням Великолепетиського районного суду Херсонської області від 06.12.2006 року у задоволені позову [PERSON] . відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 30.01.2007 року апеляційну скаргу [PERSON] . задоволено частково, рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 06.12.2006 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд в той же суд іншим суддею. У судовому засіданні позивач [PERSON] . змінила позовні вимоги і просить суд: 1) визнати, що вона фактично прийняла спадщину після померлого 01.07.2002 року батька – [PERSON] тим, що прийняла міри до зберігання Державного акту на право приватної власності на землю серії [INFO] протягом 6 місяців з дня його смерті; 2) визнати факти прийняття спадщини [PERSON] та [PERSON] згідно їх заяв про прийняття спадщини після померлого 01.07.2002 року [PERSON] , поданих до Великолепетиської Державної нотаріальної контори, недійсними. Свою першу вимогу обґрунтовує тим, що прийняла спадщину після смерті батька фактично, тому, що прийняла міри до збереження Державного акту на право приватної власності на землю серії [INFO] , що належав батьку. Другу позовну вимогу обґрунтовує тим, що після смерті батька брати: [PERSON] . та [PERSON] . спадщину в установлений законом строк не прийняли. Рішеннями Великолепетиського районного суду від 23.03.2005 року їм було визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що залишилася після смерті батька – [PERSON] ., який помер 01.07.2002 року. На судових засіданнях вона не була, а тому не знала про прийняті рішення і не могла їх оскаржити. До оскарження нею рішень Великолепетиського районного суду від 23.03.2005 року, які набрали законної сили, [PERSON] . та [PERSON] . подали до Великолепетиської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті померлого батька та видачу їм свідоцтва про право на спадщину за законом. Після подання нею апеляційної скарги ухвалами апеляційного суду Херсонської області від 06.10.2005 року та 19.10.2005 року рішення Великолепетиського районного суду від 23.03.2005 року скасовані та направлені на новий розгляд, а при новому розгляді справи рішеннями Великолепетиського районного суду від 19.12.2005 року у задоволені позовів [PERSON] . та [PERSON] . про визначення додаткового строку про прийняття спадщини після смерті батька було відмовлено. Відповідач [PERSON] . позов [PERSON] . не визнав та подав зустрічний позов, в якому просить суд встановити факт прийняття ним спадщини після смерті його батька [PERSON] , мотивуючи свою вимогу тим, що після смерті батька і до початку листопада 2002 року Державний акт на право приватної власності на землю серії [INFO] , що належав батьку, перебував у нього на зберіганні. Потім він передав його на зберігання [PERSON] . для оформлення спадщини на їх матір – [PERSON] ., оскільки таке рішення було прийнято всіма дітьми померлого. Мати проживала разом з батьком до його смерті. Після смерті батька ніхто із його дітей на протязі 6 місяців після його смерті не подали заяви про прийняття спадщини. Таким чином, всю спадщину за законом після смерті батька прийняла його дружина – [PERSON] . Тому Державний акт на право приватної власності на землю, що належав батьку, він передав [PERSON] ., щоб та оформила спадщину за законом на матір – [PERSON] ., оскільки остання була старенькою. Державний акт на землю батька та матері зберігався у нього, оскільки він займався їх виготовленням та на прохання батьків отримував орендну плату батькам за оренду належних їм земельних ділянок. Отже він не надавав Державний акт на право приватної власності на землю безпосередньо на зберігання [PERSON] ., а лише, щоб вона оформила спадщину за законом на матір. Про те, що державний акт на землю після смерті батька знаходився у нього може підтвердити свідок [PERSON] ., оскільки він надавав державний акт своєму брату – [PERSON] ., щоб той отримав орендну плату за оренду землі батька у [PERSON] [PERSON] говорить неправду про те, що [PERSON] . 27.06.2002 року передав йому Державний акт на землю, оскільки протягом тижня до смерті (01.07.2002 року) [PERSON] . був без свідомості, оскільки був дуже хворим. Вже після смерті матір [PERSON] . забрала собі Державний акт на право приватної власності на землю, що належав батьку, і зберігає до теперішнього часу. Таким чином, [PERSON] . не приймала ніяких мір до збереження Державного акту, а тим паче не вступала в управління чи володіння спадковим майном батька. Зустрічний позов визнає частково, оскільки вважає, що спадщину після смерті батька фактично прийняла мати – [PERSON] ., яка проживала з батьком на момент смерті. Позовні вимоги [PERSON] . не визнає, оскільки вона протягом 6 місяців після смерті батька не написала заяву про прийняття спадщини і не вступила в управління чи володіння спадковим майном батька. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з»явився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов [PERSON] . не визнає. Відповідач [PERSON] . у судове засідання не з»явилася, але надала телеграму у якій просить розглядати справу у її відсутність, від спадщини відмовляється. Відповідач [PERSON] . позов [PERSON] . не визнала і пояснила, що є дружиною [PERSON] який є сином померлого 01.07.2002 року [PERSON] . Після смерті [PERSON] . залишилася належна йому земельна ділянка, його діти вирішили, що спадщину після смерті батька має прийняти мати – дружина померлого. Тому [PERSON] . передав [PERSON] . Державний акт на право приватної власності на землю, що належав його батьку, щоб та оформила спадщину за законом на матір, коли той передав акт не знає. Але [PERSON] . спадщину на матір не оформила, а вирішила все оформити на себе. У 2002 році орендну плату за оренду батькової землі отримував її чоловік – [PERSON] . Для отримання орендної плати [PERSON] . надав [PERSON] . державний акт на землю, що належав батьку, а вона виписувала автомобіль у ФГ «Руслан», а тому позивачка [PERSON] . говорить неправду, що державний акт знаходився у неї ще до смерті батька. ЇЇ чоловік помер 28.08.2006 року, після його смерті залишилося двоє повнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] . Зустрічний позов [PERSON] . визнає, оскільки він прийме спадщину після смерті батька і чесно розділить все спадкове майно між членами сім»ї [INFO] Відповідач [PERSON] позов [PERSON] . не визнав і пояснив, що є сином [PERSON] Після смерті [PERSON] . залишилася належна йому земельна ділянка, його діти вирішили, що спадщину після смерті батька має прийняти дружина померлого [PERSON] . Тому [PERSON] . передав [PERSON] . Державний акт на право приватної власності на землю, що належав його батьку, щоб та оформила спадщину за законом на матір, коли [PERSON] . передав акт не знає. Але [PERSON] . спадщину за законом на матір не оформила, а вирішила все оформити на себе. Батько не дочекався поки поділять майно і помер. Зустрічний позов [PERSON] . визнає, оскільки він прийме спадщину після смерті батька і чесно розділить все спадкове майно між членами сім»ї [INFO] Відповідач [PERSON] . позов [PERSON] . не визнала і пояснила, що є дочкою [PERSON] Після смерті [PERSON] . залишилася належна йому земельна ділянка, його діти вирішили, що спадщину за законом після смерті батька має прийняти мати – дружина померлого. Тому [PERSON] . передав [PERSON] . Державний акт на право приватної власності на землю, що належав батьку, щоб та оформила спадщину за законом на матір, коли [PERSON] . передав акт не знає. Але [PERSON] . спадщину на матір не оформила, а вирішила все оформити на себе. Батько помер 28.08.2006 року. Зустрічний позов [PERSON] . визнає, оскільки він прийме спадщину після смерті батька і чесно розділить все спадкове майно між членами сім»ї [INFO] [PERSON] говорить неправду про те, що [PERSON] . передав йому державний акт на землю, оскільки тиждень до смерті [PERSON] . лежав без свідомості, а тому не міг передати Державний акт на право приватної власності на землю [PERSON] , державний акт був у [PERSON] . Відповідач [PERSON] позов [PERSON] . визнав, оскільки він особисто 27.06.2008 року взяв документи у дідуся і приніс додому, мати їх нікому не давала. Документи на землю передав йому дідусь, дідусь був дуже слабим(хворим). Зустрічний позов [PERSON] . не визнав. Представник третьої особи – державний нотаріус Великолепетиської державної нотаріальної контори – [PERSON] . пояснила, що після смерті [PERSON] ., який помер 01.07.2002 року, спадщину фактично прийняла його дружина – [PERSON] ., яка безпосередньо перед смертю проживала з [PERSON] ., що підтверджується відповідною довідкою Великолепетиської селищної ради. В матеріалах спадкової справи [PERSON] . міститься спільна заява синів померлого: [PERSON] . та [PERSON] . про прийняття спадщини, яким рішенням Великолепетиського районного суду визначено додатковий строк для прийняття спадщини. Також [PERSON] . та [PERSON] . надали заяви у яких заперечують проти того, що [PERSON] . фактично прийняла спадщину після смерті батька – [PERSON] . Також міститься заява [PERSON] . про те, що вона фактично прийняла спадщину після смерті батька і просить видати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку. [PERSON] . було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, оскільки існували заперечення щодо фактичного прийняття нею спадщини зі сторони інших спадкоємців – [PERSON] . та [PERSON] ., а п. 113 Інструкцій про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерством юстиції України від 14.06.1994 року № [INFO] яка діяла на той час, не дозволяла видавати свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, що фактично прийняли спадщину за наявності заперечень з боку інших спадкоємців. Свідок [PERSON] . пояснила суду, що приблизно 27-28 червні 2002 року приходила до [PERSON] . зателефонувати і бачила у неї Державні акти на землю, їх приніс її син [PERSON] . Державні акти у [PERSON] . бачила за життя її батька, але чи це були копії, чи оригінали і на чиє ім»я вони були видані не пам»ятає. Свідок [PERSON] пояснила, що приблизно наприкінці серпня 2002 року приходила в гості до [PERSON] . і та показувала державні акти на землю. [PERSON] . розповіла, що акти перед смертю віддав батько і по цій причині у них сварка з її братами. Але чи це були копії, чи оригінали державних актів і на чиє ім»я вони були видані не пам»ятає. Свідок [PERSON] пояснила суду, що є донькою [PERSON] . 25.06.2002 року у неї був випускний бал у школі, тому вона добре пам»ятає, що 27.06.2002 року її дідусь – [PERSON] .- ще був живим. В той день мати розповіла, що дідусь віддав їй два державних акти на землю - один свій, а інший бабусин. Свідок [PERSON] . пояснив, що він є головою фермерського господарства «Альфа» і є орендарем земельної ділянки, що належала [PERSON] . [PERSON] . особисто дав дозвіл, щоб орендну плату за нього отримував його син - [PERSON] . Весь час за орендною платою приїжджав [PERSON] ., лише у 2002 році за орендною платою приїжджав інший його син – [PERSON] ., який мав при собі оригінал Державного акту на право приватної власності на землю, що належав [PERSON] ., і йому була видана орендна плата. Свідок [PERSON] пояснила, що проживала по сусідству з померлим [PERSON] . За життя [PERSON] . говорив їй, що будинок буде [PERSON] ., а все інше майно, що залишиться після нього, всім дітям розділить порівну. Свідок [PERSON] пояснила, що проживає напроти померлих батьків [PERSON] ., але щодо документів, що стосуються спадкоємства їй нічого не відомо. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] . підлягає задоволенню частково, а зустрічний позов [PERSON] . задоволенню не підлягає. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. [PERSON] помер 01.07.2002 року, що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії [INFO] тому днем відкриття спадщини є 01.07.2002 року і цивільні відносини повинні регулюватися актами цивільного законодавства, що діяли на той час. Відповідно до ст. 5 та п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16.01.2003 року № 435-ІV, що набрав чинності 01.01.2004 року, дія вказаного кодексу не застосовується до відносин, що виникли до набрання ним чинності, а тому застосуванню підлягає ЦК України 1963 року. Після смерті [PERSON] . залишилися дружина – [PERSON] та діти: [PERSON] [PERSON] , [PERSON] [PERSON] (рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 27.09.2007 року справа № 2о-58\2007 року про встановлення факту родинний відносин). 28.08.2004 року померла [PERSON] , що підтверджується її свідоцтвом про смерть серії [INFO] . 28.08.2006 року помер [PERSON] , що підтверджується його свідоцтвом про смерть серії [INFO] Після його смерті залишилася дружина – [PERSON] та діти: [PERSON] та [PERSON] . Позовна вимога [PERSON] . про визнання прийняття нею спадщини після померлого 01.07.2007 року [PERSON] задоволенню не підлягає з наступних підстав. Вказану вимогу [PERSON] . обґрунтовує тим, що після смерті батька фактично прийняла міри до збереження державного акту на право приватної власності на землю серії [INFO] (Надалі Державний акт), що належав батьку, а також ці обставини підтверджують свідки [PERSON] ., [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст. 525 ЦК України 1963 року часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до ст. 549 ЦК України 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до п.113 Інструкцій про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерством юстиції України від 14.06.1994 року № [INFO] свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст. 549 ЦК України). Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім»я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців. Спадкова справа померлого [PERSON] . містить заяву [PERSON] . від 09.03.2005 року про те, що він після шести місяців з дня смерті батька – [PERSON] віддав сестрі [PERSON] . Державний акт, що посвідчує право батька на земельну ділянку на її запевняння, що вона буде готувати документи на оформлення цієї земельної ділянки на ім»я дружини спадкодавця, а їх матері – [PERSON] ., а тепер сестра має намір оформити цю земельну ділянку на себе і стверджує, що вона зберігала Державний акт протягом шести місяців з дня смерті батька і, таким чином, прийняла спадщину після нього фактично, проти чого він заперечує. Також у спадковій справі [PERSON] . є заява [PERSON] . від 04.07.2006 року в якій він заперечує проти того, що [PERSON] . фактично прийняла спадщину після смерті батька. Суд не бере до уваги покази свідка [PERSON] , оскільки про те, що [PERSON] . передав державні акти [PERSON] . їй стало відомо лише зі слів її матері ( [PERSON] .), яка є позивачем по справі і заінтересована у задоволені її позову. Також суд не бере до уваги покази свідків [PERSON] та [PERSON] , оскільки їм нічого не відомо стосовно фактичного прийняття спадщини [PERSON] . чи [PERSON] . і які не надали будь-яких відомостей про обставини, що мають значення для справи. Суд критично ставиться до показів свідків [PERSON] . та [PERSON] ., оскільки вони хоча і говорять, що [PERSON] . говорила їм, що батько віддав їй державний акт на землю і бачили у [PERSON] . Державний акт, але не пам»ятають був то оригінал чи копія Державного акту, а також на чиє ім»я був виданий Державний акт, а тому на підставі їх показів не можна стверджувати, що вони бачили у [PERSON] . оригінал Державного акту, виданий на ім»я [PERSON] . Покази ж [PERSON] . та [PERSON] (її сина) про те, що [PERSON] приніс Державний акт від [PERSON] . 27.06.2008 року і [PERSON] . зберігала Державний акт протягом шести місяців після смерті батька, спростовуються поясненнями відповідачів [PERSON] ., [PERSON] ., які пояснили, що за тиждень до дня смерті, тобто 01.07.2002 року [PERSON] . був без свідомості і не міг передати [PERSON] Державний акт. Також спростовуються поясненнями відповідачів [PERSON] ., [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ., заявою [PERSON] . від 09.03.2005 року та заявою [PERSON] . від 04.07.2006 року до нотаріуса про те, що Державний акт після смерті [PERSON] . знаходився саме у [PERSON] ., який він після смерті батька передав [PERSON] . з метою оформлення спадщини за законом після смерті батька на матір. Також спростовуються показами свідка [PERSON] , поясненнями відповідачів [PERSON] ., [PERSON] та довідкою ФГ «Руслан» від 27.08.2007 року № 41 про те, що у серпні 2004 року [PERSON] . отримував у ФГ «Альфа» орендну плату за оренду землі [PERSON] . і надавав [PERSON] . оригінал Державного акту на право власності на земельну ділянку, що належав [PERSON] . Тому враховуючи, що [PERSON] . протягом шести місяців з дня відкриття спадщини не подавала до державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] ., не надала доказів на підтвердження того, що вона фактично вступила в управління або володіння спадковим майном, і за наявності заперечень з боку інших спадкоємців, суд вважає, що [PERSON] . не прийняла спадщину відповідно до ст. 549 ЦК України 1963 року. Позовна вимога [PERSON] . про визнання недійсними прийняття спадщини [PERSON] та [PERSON] згідно їх заяви про прийняття спадщини після померлого 01.07.2002 року [PERSON] , поданої до Великолепетиської державної нотаріальної контори, підлягають задоволенню з наступних підстав. Стаття 549 ЦК 1963 року визначає, що спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, якщо він подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Спадкоємці [PERSON] . та [PERSON] . протягом шести місяців з дня відкриття спадщини після померлого 01.07.2002 року [PERSON] . не подали заяви про прийняття спадщини після його смерті. Відповідно до ст. 550 ЦК України 1963 року строк для прийняття спадщини, встановлений ст. 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску поважними. Рішенням Великолепетиського районного суду Херсонської області від 23.03.2005 року (справа № 2-194/2005 року) та рішенням Великолепетиського районного суду Херсонської області від 23.03.2005 року ( справа № 2-195\2005 року) [PERSON] . та [PERSON] . надано додатковий строк для прийняття спадщини, що залишилася після смерті батька – [PERSON] . На підставі вказаних рішень [PERSON] . та [PERSON] . подали 11.05.2005 року заяву до Великолепетиської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після померлого [PERSON] . Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 19.10.2005 року (справа 22-2511\2005 року) скасоване рішення Великолепетиського районного суду від 23.03.2005 року (справа 2-194\2005 року), а справу передано на новий розгляд до того ж суду іншим суддею. Рішенням Великолепетиського районного суду від 19.12.2005 року (справа 2-669\2005 року) у задоволені позову [PERSON] . про продовження строку прийняття спадщини відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 06.10.2005 року (справа 22-2520\2005 року), скасоване рішення Великолепетиського районного суду від 23.03.2005 року (справа 2-195\2005 року), а справу передано на новий розгляд до того ж суду іншим суддею. Рішенням Великолепетиського районного суду від 19.12.2005 року (справа 2-670\2005 року) у задоволені позову [PERSON] . про продовження строку прийняття спадщини відмовлено. Тому подану [PERSON] . та [PERSON] . до Великолепетиської державної нотаріальної контори заяву від 11.05.2005 року про прийняття спадщини після смерті [PERSON] ., підставою для подання якої стали рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 23.03.2005 року (справи № 2-194\2005 року та № 2-195\2005 року) про продовження строку для прийняття спадщини, не можна вважати дійсною, так як вказані рішення скасовані судом апеляційної інстанцію, а при новому розгляді справи судом першої інстанції відмовлено у задоволені позовів [PERSON] . та [PERSON] . про визначення додаткового строку про прийняття спадщини і вказані рішення набрали законної сили. Зустрічний позов [PERSON] . про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] . задоволенню не підлягає, оскільки [PERSON] . вказаний позов підтримав частково і вважає, що всю спадщину за законом після смерті батька прийняла мати, яка проживала з батьком на момент смерті. Крім того, із пояснень [PERSON] . вбачається, що у нього зберігалися державні акти на право приватної власності на землю обох батьків, оскільки він їх виготовляв за проханням батьків та отримував по ним орендну плату, а після смерті батька передав Державний акт батька сестрі - [PERSON] ., щоб та оформила спадщину за законом після смерті батька на матір – [PERSON] . Також пояснив, що після смерті батька у серпні 2002 року не отримував орендну плату за оренду землі батька, орендну плату отримував [PERSON] . Вказане також підтверджує, що [PERSON] . не вступив в управління або володіння спадковим майном батька, а лише зберігав державні акти на землю батьків. Таким чином, [PERSON] . не надав доказів фактичного вступу ним в управління або володіння спадковим майном [PERSON] ., а тому суд вважає, що він не прийняв спадщину за законом після смерті батька відповідно до ст. 549 ЦК України 1963 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України на користь позивача [PERSON] . підлягають стягненню судові витрати у розмірі 8 грн. 50 коп., сплачені нею (заява на переказ готівки № 97 від 14.06.2007 року) за пред»явлення позовної вимоги про визнання прийняття спадщини [PERSON] . та [PERSON] . після смерті батька недійсними, яка є задоволеною. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача [PERSON] ., оскільки інший відповідач – [PERSON] . помер. На підставі ст.ст. 525, 549, 550 ЦК України 1963 року, п.113 Інструкцій про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерством юстиції України від 14.06.1994 року № [INFO] ст. ст. 60, 212-215 ЦПК України, суд

Outcome: partial