Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-01 00:00:00

Наказом №119-к від 12.02.2008 року відповідач звільнив [PERSON]. з роботи начальника управління Немирівського управління газового господарства згідно ст.40 п.3 КЗпП України. Вказаному наказу про звільнення позивача з роботи, передували накази №110 від 15.05.2007 року та №29 від 25.01.2008 року про застосування до [PERSON]. дисциплінарних стягнень - доган. Вказані накази, позивач вважає незаконними і, відповідно, звільнення його з роботи, на його думку, є також незаконним з наступних підстав. Позивач являється членом профспілки працівників газових господарств України, а 10.10.2002 року він був обраний членом Ревізійної комісії вказаної профспілки, а 25.10.2007 року він був обраний головою Ревізійної комісії і являється ним по теперішній час. Відповідно до вимог ч.2 ст.252 КЗпП України та ч.2 ст.41 ЗУ „Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності”, притягнення до відповідальності працівників, які є членами виборних профспілкових органів, допускається лише за попередньою згодою виборного органу, членами якого вони є. Відповідно до ч.3 цих же статей і Законів, звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації, його керівників, профспілкового представника, крім додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищестоящого виборного органу цієї Профспілки. Однак відповідачем, при застосуванні до [PERSON]. дисциплінарних стягнень та звільненні його з роботи, вказані вимоги закону були проігноровані. Крім того, на думку [PERSON]., відповідачем при застосуванні до нього дисциплінарних стягнень, всупереч ст.148 КЗпП України було порушено строки, протягом яких його можливо було притягнути до дисциплінарної відповідальності. Також відповідач, на думку [PERSON]., всупереч вимог ст. 149 КЗпП України притягнув його двічі до дисциплінарної відповідальності за одне і теж саме порушення, не відібрав в нього пояснення до застосування дисциплінарного стягнення, не ознайомив позивача під розписку про видачу наказу, про накладення на нього дисциплінарного стягнення, тощо. В зв'язку з цим [PERSON]просить суд скасувати як незаконні накази відповідача Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Вінницягаз” №110 від 15.05.2007 року, №29 від 25.01.2007 року та №119-к від 12.02.2008 року про застосування до нього дисциплінарних стягнень, поновити його на роботі, стягнути з відповідача на його користь середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 12.02.2008 року по день поновлення його на роботі, заборгованість по заробітній платі, моральну шкоду в сумі 5000 грн.. В судовому засіданні позивач [PERSON]змінив позовні вимоги. Відмовився від стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу та заборгованості по заробітній платі. Решту позовних вимог просить задовольнити з мотивів, наведених ним в позовній заяві. В судовому засіданні представник відповідача відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Вінницягаз” Каленський І.В. заявлений позов не визнав, пояснив суду, що відкрите акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації „Вінницягаз” зверталося до Ради профспілки працівників газових господарств України про надання згоди про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON]., однак відповіді не отримало. Вважає, що бездіяльність Профспілки з розгляду вказаного питання не може бути перешкодою для притягнення [PERSON]. до дисциплінарної відповідальності. В результаті діяльності [PERSON]., який тривалий час працював на посаді начальника управління Немирівського управління газового господарства, підприємству було спричинено значних збитків, погіршився фінансово-господарський стан очолюваного ним підприємства, а тому до [PERSON]. були застосовані дисциплінарні стягнення та звільнено його з роботи на підставі ч.3 ст.40 КЗпП України на законних підставах. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON]., згідно протоколу засідання ревізійної комісії Ради профспілки працівників газових господарств України від 25.10.2007 року обраний головою ревізійної комісії вказаної Профспілки, а за 10.10.2002 року являвся членом вищезазначеної Ревізійної комісії Профспілки. Відповідно до вимог ч.2,3 ст.252 КЗпП України, притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами виборних профспілкових органів та їх звільнення допускається лише за попередньою згодою виборного профспілкового органу, членами якого вони є, а також вищого виборного органу цієї професійної спілки. Однак відповідачем вказані вимоги закону при накладенні на [PERSON]. дисциплінарних стягнень та звільненні його з роботи, були проігноровані, так як відповідно до листів Ради профспілки працівників газових господарств України від 27.06.2007 року №108, від 25.12.2007 року № П-З, від 29.01.2007 року №7, в дачі згоди на притягнення [PERSON]. до дисциплінарної відповідальності було відмовлено. Крім того, позивачем під час накладення дисциплінарних стягнень на позивача, був також порушений порядок застосування дисциплінарних стягнень передбачений ст.149 КЗпП України, а саме, не було відібрано від [PERSON]. письмового пояснення, він не був ознайомлений під розписку з наказом про накладення на нього дисциплінарних стягнень. Твердження представника відповідача про те, що внаслідок дій [PERSON]., очолюваному ним підприємству були спричинені матеріальні збитки, а саме допущено недостачу скрапленого газу на суму 625511 грн., суд до уваги не приймає, так як представником відповідача не було надано суду доказів її спричинення. За таких підстав, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині скасування як незаконних наказів відповідача Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Вінницягаз” №110 від 15.05.2007 року, №29 від 25.01.2007 року та №119-к від 12.02.2008 року про застосування до [PERSON]. дисциплінарних стягнень та поновлення його на роботі слід задовольнити. В частині стягнення моральної шкоди в розмірі 5000 грн., суд рахує за потрібне відмовити, так як позивачем не було надано суду достатніх доказів її спричинення.

Outcome: partial