Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-19 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до суду в якому зазначив, що він та відповідачка [PERSON]. є співвласниками будинковолодіння [ADDRESS]відповідно до рішення Староміського райсуду м. Вінниці від 4.11.1993 року. Відповідно до цього рішення кожному з них належить по &frac12; будинку. Рішенням Вінницької міської ради № 740 від 24.08.1967 року за будинковолодінням закріплена земельна ділянка 600 кв.м. та рахується самозахват 27 кв.м. Вказаним рішенням суду встановлено порядок користування вказаною земельною ділянкою, по якому кожному з них виділено земельну ділянку площею 271 кв.м., 81 кв.м. залишено в загальному користування і рахується як двір. В червні 2007 року йому стало відомо, що рішенням Вінницької міської ради № 540 від 10.11.2006 року земельна ділянка було передана відповідачці у власність та на її ім”я видано державний акт. Тоді ж в червні 2007 року він отримав кадастровий план їх земельної ділянки, відповідно до якого її загальний розмір становить 643 кв.м., з яких 272 кв.м. рахується як земля відповідачки. Йому у користування виділялось 301 кв.м., а двір загального користування становив 70 кв.м. Ознайомившись з вказаним планом він встановив, що не тільки була зменшена земля загального користування та збільшена його земельна ділянка, а є також суттєві неточності з розподілом земельної ділянки відповідно до рішення суду 1993 року. Так земельна ділянка розміром 6 кв.м., яка знаходиться під його сараєм “г” передана у власність відповідачки. Земельна ділянка, за стіною гаражу згідно експертизи виділена відповідачці для обслуговування цієї забудови, а згідно кадастровому плану належить йому. Прохід площею 10 кв.м. біля його гаражу переданий у приватну власність відповідачці, хоча рішенням суду виділений йому у користування. Є інші неточності. Все це суттєво порушує його права як землекористувача. Крім того, при приватизації своєї землі відповідачкою з ним не було погоджено меж, що є порушенням Закону. Він є людино похилого віку, учасник війни, змушений звертатися до суду. В результаті незаконної приватизації стан його здоров”я значно погіршився, він нервує. Душевно страждає. Своїми незаконними діями відповідачка завдала йому моральної шкоди, яку він оцінює в 1650грн. Просить визнати недійсним рішення Вінницької міської ради в частині приватизації земельної ділянки відповідачки, зобов”язати відповідачку усунути перешкоди в користуванні двором загального користування, стягнути на його користь моральну шкоду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав за обставин, викладених в позовній заяві. Суду пояснив, що конфігурація приватизованої земельної ділянки, яка належить відповідачці згідно кадастрового плану, не відповідає рішенню суду від 4.11.1993 року, варіанту №2 земельної експертизи, згідно якого був встановлений порядок користування їх земельною ділянкою, тому приватизацію землі необхідно скасувати. Просив позов задоволити. Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала. Суду пояснила, що відповідно до рішення Вінницької міської ради вона отримала у приватну власність земельну ділянку, яка розмірами відповідає рішенню суду від 4.11.1993 року. Ні яких перешкод у користуванні позивачем своєї земельної ділянки та загальним двором вона не чинить. Просить в позові відмовити. Представник Вінницької міської ради позов не визнав та суду пояснив, що рішення Вінницької міської ради № 540 від 10.11.2006 року в частині передачі у власність [PERSON]. 272 кв.м. земельної ділянки та відповідний державний акт на землю базуються на рішенні Староміського райсуду м. Вінниці від 4.11.1993 року. На цій підставі був виготовлений кадастровий план. При приватизації земельної ділянки одним із співвласників будинку, погодження внутрішніх меж не потрібно. Рішенням Вінницької міської ради тільки передається у власність земельна ділянка відповідного розміру, її конфігурація не зазначається, тому підстав для його скасування не має. Просить в позові відмовити Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 4 листопада 1993 року проведено розподіл будинковолодіння[ADDRESS], яке належало подружжю [PERSON]. Цим же рішенням між ними встановлено порядок користування земельною ділянкою відповідно до 2-го варіанту земельної експертизи від 30.12.1989 року, згідно якої їм виділено земельні ділянки площею 271 кв.м. кожному, та 81 кв.м. залишено у спільному користуванні як двір. З оглянутої в судовому засіданні цивільної справи № 2-545-93 вбачається, що розподіл будинковолодіння та землі виконаний реально, про що свідчать виконавчі листи приєднані до справи. Рішенням Вінницької міської ради № 540 від 10.11.2006 року п.9 передано [PERSON] на [ADDRESS] земельну ділянку площею 342 кв.м., в тому числі 272 кв.м. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, 70 кв.м. земельної ділянки передано в спільну сумісну власність з [PERSON] для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, згідно з даними матеріалів інвентаризації від 19.06.2006 року та рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 4.11.1993 року. На підставі цього рішення [PERSON]. були видані державні акти на право власності на земельну ділянку №№ 375033, 375034, 705786 від 12 червня 2007 року. З оглянутої в судовому засіданні “Технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку [PERSON], яка мешкає по [ADDRESS] на території Вінницької міської ради” вбачається, що вище зазначене рішення Вінницької міської ради, виготовлений кадастровий план від 23.10.06 року Подільським державним підприємством геодезії картографії та кадастру, який ліг в основу зазначених вище державних актів не відповідає рішенню Староміського районного суду м. Вінниці від 4.11.1993 року (хоча у вказаній документації є ксерокопія 2-го варіанту земельної експертизи), щодо розподілу земельної ділянки між сторонами, як по розмірам так і по конфігурації, як зазначає позивач [PERSON] в своїй заяві. Відповідно до ст.155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, який порушує права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належної їй земельної ділянки, такий визнається недійсним. За таких обставин суд вважає, що позов в цій частині підлягає задоволенню. Разом з тим позивачем в судовому засіданні не надано доказів того, які саме перешкоди чинить відповідачка [PERSON]. в користуванні двором. Тому в цій частині в позові необхідно відмовити, як і в стягненні моральної шкоди, як похідної вимоги. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed