Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом до відповідача, посилаючись на те, що 9 грудня 2002 року відповідно до договору купівлі-продажу нею було придбано земельну ділянку площею 0,15 га, що знаходиться в [ADDRESS]. На даній земельній ділянці без належного дозволу уповноваженого на те органу вона побудувала житловий будинок, гараж, сарай та вбиральню. Зазначила, що при купівлі земельної ділянки їй було передано паспорт на забудову садиби, проект забудови та витяг з рішення виконкому про дозвіл на будівництво житлового будинку, які видані на ім'я продавця земельної ділянки, і тому вважала, що цих документів достатньо для здійснення будівництва. Згідно висновків фахівців побудований нею житловий будинок є придатним для постійного проживання, однак в реєстрації права власності їй відмовили, в зв'язку з тим, що будинок самовільно збудований. В судове засідання позивач надала письмову заяву, в якій позов підтримала і просила його задовольнити, а заяву розглянути без її участі. Представник відповідача - Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області надав суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечив проти задоволення позову. Представник третьої особи - Комунального підприємства „Бюро технічної інвентаризації та містобудування Полтавського району” завчасно направив до суду заяву з проханням розглянути справу за без його участі, при розгляду справи поклався на розсуд суду. Суд, враховуючи надані заяви, вважає за можливе ухвалити рішення по справі при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України, при визнанні відповідачем позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 9 грудня 2002 року, укладеного між [PERSON]та[PERSON] перший продав, а остання купила земельну ділянку площею 0,15 га, що знаходиться в с.Щербані (а.с.4). На підставі даного договору [PERSON]. 17 листопада 2004 року було видано державний акт на право приватної власності на вказану земельну ділянку площею 0,1506 га з цільовим призначенням - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с.5). При укладені договору продавцем покупцю було також передано витяг з рішення Полтавської районної державної адміністрації про дозвіл [PERSON]будівництва житлового будинку на вказаній земельній ділянці, паспорт №857 на забудову садиби та проект забудови земельної ділянки (а.с.6-8). Маючи вказані документи позивач [PERSON]. на земельній ділянці, яка належить їй на праві власності і знаходиться по [ADDRESS] побудувала житловий будинок, господарські будівлі і споруди та отримала на них технічний паспорт (виготовлений Комунальним підприємством „Бюро технічної інвентаризації та містобудування Полтавського району” 7 травня 2008 року, інвентаризаційна справа №1-11273-08), в якому власником вищевказаного домоволодіння зазначена [PERSON]. (а.с.9-15). Після звернення позивача [PERSON]. до реєстратора про реєстрацію прав власності на вказане нерухоме майно, в реєстрації їй відмовлено у зв'язку з тим, що житловий будинок та споруди були збудовані без затвердженого проекту забудови та будівельного паспорту на ім'я забудовника (а.с.16). Відповідно до архітектурно-будівельного висновку, наданого Комунальним підприємством „Бюро технічної інвентаризації та містобудування Полтавського району” 28 травня 2008 року, будинок розташований на приватизованій земельній ділянці площею 0,1506 га по [ADDRESS] без порушення Державних будівельних норм України ДБН 360-92** „Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень”. Планувальне вирішення будинку відповідає вимогам діючих на даний час державних будівельних норм ДБН В.2.2.-15-2005 „Житлові будинки. Основні положення” і тому визнано, що будинок є придатним для постійного проживання (а.с.17,18). Відповідно до ч.5 ст.376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Визнання відповідачами пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та охоронювані законом інтереси інших осіб. На підставі викладеного, ст.ст.15, 319, 331, 375, 376, 392 ЦК України,

Outcome: approved