Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-04 00:00:00

26 травня 2008р. позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що з 15 листопада 2000 р. працював у відповідача водієм автотранспортних засобів. Наказом від 7 лютого 2008р. № 223, від 25 лютого 2008р. № 328 йому було оголошено догану, а наказом від 8 травня 2008р. № 52 - звільнено з роботи. Звільнення вважає незаконним з причин порушення відповідачем трудового законодавства, просив зазначені накази визнати незаконними, поновити його на роботі, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу та відшкодувати моральну шкоду в сумі 2000 грн. 3 липня 2008р. позивач змінив позовні вимоги і просив визнати незаконним наказ від 8 травня 2008р. № 52, поновити його на роботі, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу та відшкодувати моральну шкоду в сумі 2000 грн. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали , суду пояснили обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, заперечення мотивував законністю виданих наказів про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності. Просив в позові відмовити. Третя особа [PERSON], який належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши подані ними докази, дійшов такого висновку. Судом встановлено, що позивач з 15 листопада 2000 р. працював у відповідача водієм автотранспортних засобів, що підтверджується копією його трудової книжки. (а.с.145). Наказом від 7 лютого 2008р. № 223 позивачеві оголошена догана за порушення ним п. 2.6, 2.7 робочої інструкції АК-4.(а.с.93), а наказом від 25 лютого 2008р. № 328 - догана за порушення Положення про використання автотранспортної техніки ЦНН НГВУ “Охтирканафтогаз” за самовільне та неналежне оформлення шляхових листів (а.с.98) Наказом від 5 травня 2008 р. № 768 третя особа [PERSON] дав вказівку відділу кадрів порушити питання про розірвання трудового договору з позивачем за п. 3 ст. 40 КЗпП України за порушення п. 2.2.11 Інструкції з пожежної безпеки та п. 5.4.19 Державного нормативного акту про охорону праці.(а.с. 109). 8 травня 2008 р. профспілковий комітет НГВУ “Охтирканафтогаз” за відсутності позивача дав згоду на розірвання трудового договору з ним за п. 3 ст. 40 КЗпП України , що підтверджується протоколом № 7 (а.с. 114). Наказом від 8 травня 2008р. № 52 позивача звільнено з роботи за п. 3 ст. 40 КЗпП України (а.с. 115) 14 лютого 2008р. о\у СДСБЕЗ Роменського МВ УМВС України в Сумській області , розглянувши заяву директора НГВУ “Охтирканафтогаз” про виявлення фактів приписок кілометражу та безпідставного списання та привласнення паливо -мастильних матеріалів позивачем, відмовлено в порушенні кримінальної справи відносно позивача, в зв'язку з відсутністю в його діях складу злочинів, передбачених ст. ст. 185, 191, 366 КК України. (а.с. 139). Наведені факти свідчать, що між сторонами склалися трудові правовідносини з приводу притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди. Ці правовідносини регулюються ст. ст. 40, 43, 147-150, 232, 235, 237-1 КЗпП України. За змістом п. 22 Постанови Пленуму Верховного суду України “Про практику розгляду трудових спорів” від 6 листопада 1992р. № 9 із послідуючими змінами у справах про поновення на роботі осіб за порушення трудової дисципліни, суд зобов'язаний перевірити обгрунтованість і правильність накладення дисциплінарного стягннння. Судом встановлено, що вказані накази про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності видані з порушенням вимог діючого трудового законодавства, а відтак є незаконними. Такий висновок суду грунтується на слідуючому. Так, відповідач не надав суду докази в підтвердження винних протиправних дій позивача, щодо порушення названих в наказі від 7 лютого 2008р. № 223 пунктів робочої інтструкції. Не вбачає суд і вини позивача в оформленні ним шляхових листів не у відповідності з Положенням про використання автотранспортної техніки ЦТТ НГВУ “Охтирканафтогаз”, як це і зазначено в наказі від 25 лютого 2008р. № 328 в період з січня по жовтнень 2007р., оскільки таке положення затверджене відповідачем лише у грудні 2007р. і не доведене до відому позивача. Більше того позивач в такий спосіб шляхові листи оформляв з моменту прийняття на роботу, тобто з 2000р., що свідчить про такий встановлений у відповідача порядок їх оформлення. В наказі від 8 травня 2008р. № 52 відповідач взагалі не зазначив суть порушення, за яке до позивача застосовано такий захід дисциплінарного стягнення як звільнення. В порушення вимог ст. 149 КЗпП України про звільнення позивача не було повідомлено під розписку. Крім того, подання відповідача щодо згоди на звільнення позивача профспілковий комітет розглянув з грубим порушення вимог ч. 3 ст. 43 КЗпП України, оскільки профспілковий комітет був зобов'язаний відкласти розгляд заяви до наступного засідання через відсутність позивача, і тільки у разі повторної неявки позивача без поважної причини розглянути подання у його відсутність. Посилання представника відповідача на звільнення позивача за порушення позивачем п. 2.2.11 Інструкції з пожежної безпеки № 1 (ПБ) та п. 5.4.19 Державного нормативного акту про охорону праці , як це зазначено в наказі від 5 травня 2008р. № 768, не грунтуються на вимогах закону - ст. 147-149 КЗпП України . А тому вважати, що він звільнений наказом від 8 травня 2008р. № 52 саме за порушення вказаної інструкції не має підстав. Крім того відповідач і не надав доказів того, що з вини позивача мали місце порушення цих локальних нормативних актів. Судом встановлено, що з вини відповідача позивачу незаконним звільненням заподіяно моральну шкоду, яка виходячи із засад виваженості, розумності та справедливості підлягає частковому задоволенню в сумі 1500 грн. Відповідно до довідки відповідача середньомісячний заробіток позивача становить 1586 грн 32 коп. За час вимушеного прогулу позивача середній заробіток складає 4692 грн 48 коп. Вказана сума і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Вимоги позивача про відшкодування витрат на оплату правової допомоги, сума яких не перевищує меж граничного розміру, визначеного Постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006р. № 590 “Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави”, підлягають повному задоволенню.

Outcome: approved