Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-24 00:00:00

В червні 2008 року позивач звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до відповідачки [PERSON], третя особа Новомосковська державна нотаріальна контора про визначення частки у спільній сумісній власності квартирі [ADDRESS]. В позовній заяві позивач, так і в судовому засіданні посилався на те, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 01 квітня 1997 року, виданого виконкомом Дніпропетровської міської Ради народних депутатів на підставі розпорядження від 01.04.1997 року № 3/1293-97 позивачу, його дружині [PERSON] та доньці відповідачці по справі [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS]. Право власності на квартиру зареєстроване в КП “ДМБТІ”. [PERSON] померла [INFO] року. Позивач після смерті дружини звернувся до Новомосковської державної нотаріальної контори з метою оформлення спадщини на належну їй частку квартири, але йому було відмовлено у цьому, оскільки відповідно до пункту 224 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції № 20/5 від 03.03.2004 р., нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні. Просив визначити, що частки у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS], яка є спільною сумісною власністю позивача, [PERSON] та [PERSON] , є рівними: позивачу - [PERSON], належить 1/3 частка квартири, [PERSON], належить 1/3 частина квартири та [PERSON] , яка померла [INFO] року, за життя належала 1/3 частина квартири. В зв'язку з визначенням розміру часток, змінити правовий режим у праві сумісної власності на квартиру [ADDRESS] з спільної сумісної власності на спільну часткову власність. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала. Просила позов задовольнити. Представник третьої особи в судове засідання не з' явився. Про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином. Виходячи із наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнані позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як вбачається із матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 01 квітня 1997 року, виданого виконкомом Дніпропетровської міської Ради народних депутатів на підставі розпорядження від 01.04.1997 року № 3/1293-97 [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS]. Право власності на квартиру зареєстроване за нами в КП “ДМБТІ” та записано у реєстрову книгу за № 343п -66. [PERSON] 03.11.2005 року змінила своє прізвище з « [PERSON]» на «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про зміну імені, виданого 03.11.2005 року Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області. Вказана квартира є квартирою посімейного заселення, розміщена на дев'ятому поверсі 10-ти поверхового будинку і складається з трьох кімнат житловою площею 44, 7 кв.м. Загальна площа квартири 63,5 кв.м. Згідно до ст. 368 ЦК України , спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного із них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно до ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ст.372 ЦК України майно, що є спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. [PERSON] померла [INFO] року і здійснити виділ частки не можливо. Як показав в судовому засіданні позивач після смерті дружини він звернувся в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування за заповітом та законом, оскільки в свідоцтві про право власності на житло право власності на квартиру [ADDRESS] визначено, як спільна сумісна власність. Це підтверджується листом Новомосковської державної нотаріальної контори від 22.04.2008 року №735. Відповідно до п.224 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті одного із учасників спільної сумісної власності лише після виділення ( визначення) частки померлого у спільному майні. Відповідно до ч.1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. При таких обставинах суд вважає за можливим змінити правовий режим у праві сумісної власності з спільної сумісної на спільну часткову власність та визначити, що частки є рівними [PERSON], належить 1/3 частина квартири, [PERSON], належить 1/3 частина квартири та [PERSON] , яка померла [INFO] року, за життя належала 1/3 частина квартири. Згідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін.

Outcome: approved