Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-06 00:00:00

Позовна заява до Розівського районного суду Запорізької області надійшла 22 лютого 2008 року. Позивач [PERSON] у заяві вказав, що з 28 березня 2002 року на підставі державного акту серії III-ЗП №[NUMBER], виданого Розівською районною державною адміністрацією Запорізької області, він є власником земельної ділянки №467 площею 7,50 гектарів, розташованої на території Вишнюватської сільської ради Розівського району Запорізької області. 16 грудня 2002 року [PERSON] уклав з ТОВ «Розагропродукт» договір оренди земельної ділянки (далі за текстом - Договір) строком на 5 років. 23 грудня 2002 року Договір зареєстровано в Розівському районному відділі земельних ресурсів Запорізької області та Вишнюватській сільській раді Розівського району Запорізької області. За умовами договору орендна плата встановлена на один календарний рік в розмірі 1,5% вартості земельної ділянки, що в грошовій формі складає 1140 грн. 51 коп. Орендар за користування земельною ділянкою зобов'язався сплачувати орендодавцю щороку, з 01 вересня до 30 грудня, але не пізніше 31 грудня поточного року, орендну плату в натуральній формі, яка складається з 2100 кг фуражного зерна, 100 кг насіння соняшника та 1 тони соломи. Внесення орендної плати в грошовій або відробітковій формах можливе по заяві орендодавця. Відповідно до п.4.4. Договору орендар зобов'язався своєчасно вносити орендну плату. Всупереч умовам Договору орендар впродовж 2006-2007 р.р. не виконав обов'язку по внесенню орендної плати в повному обсязі та за користування земельною ділянкою у 2006 році ТОВ «Розагропродукт» сплатило лише 800 кг фуражного зерна та гроші у сумі 100 грн. за насіння соняшника, а у 2007 році - лише 500 кг фуражного зерна. Крім того, позивач вказав, що строк дії спірного договору закінчився 23 грудня 2007 року, але відповідач продовжує використовувати земельну ділянку та ухиляється від виконання передбаченого Договором обов'язку по поверненню земельної ділянки. За таких обставин позивач [PERSON] вимушений був звернутися до суду з позовом до ТОВ «Розагропродукт» та просить суд стягнути заборгованість по орендній платі та визнати Договору припиненим, зобов'явши ТОВ «Розагропродукт» повернути належну йому земельну ділянку відповідно до умов Договору. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача понесені ним судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] повністю підтримав заявлені вимоги по тих підставах, які ним були вказані у позові, надав відповідні пояснення. Відповідач - ТОВ «Розагропродукт» - про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка про одержання судової повістки, представник відповідача в судове засідання не з'явився, судом встановлена відсутність поважності причини неявки представника відповідача. Разом з тим, представник відповідача не заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності. Зі згоди позивача [PERSON] суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача [PERSON], дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 16 грудня 2002 року між орендодавцем [PERSON] та орендарем ТОВ «Розагропродукт» був укладений письмовий договір оренди належної позивачу на підставі державного акту серії III-ЗП №[NUMBER], виданого Розівською районною державною адміністрацією Запорізької області, земельної ділянки №467 площею 7,50 гектарів, розташованої на території Вишнюватської сільської ради Розівського району Запорізької області, строком на 5 років. За умовами Договору орендар за користування земельною ділянкою зобов'язався сплачувати орендодавцю з 01 вересня до 30 грудня щороку, але не пізніше 31 грудня поточного року, орендну плату в розмірі 1,5% грошової оцінки земельної ділянки, що в сумі становить 1140 грн. 51 коп.. За п.4.4 Договору орендар зобов'язався своєчасно вносити орендну плату, яка відповідно до п.3.4 цього ж Договору передбачалась, зокрема, в натуральній формі, а саме: 2100 кг фуражного зерна, 100 кг насіння соняшника, 1 т соломи. Згідно ч.1 ст.24 Закону України „Про оренду землі” орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. [PERSON] отримав орендну плату від ТОВ „Розагропродукт” за користування земельною ділянкою за 2006 рік лише у вигляді 800 кг фуражного зерна та 100 грн. за насіння соняшника, а за 2007 рік лише у вигляді 500 кг фуражного зерна. Вказані обставини підтверджується також довідками товариства від 04 лютого 2008 року за №91 та від 20 лютого 2008 року за № 11 відповідно. Відповідно до ч.4 ст.22 Закону України „Про оренду землі” внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи. Зазначені вимоги Закону сторони передбачили у п.3.5 Договору. Під час відкриття провадження у справі, підготовки справи до судового розгляду, а також безпосередньо під час її судового розгляду відповідач не оспорював обставину про наявність своєї заборгованості перед [PERSON] по сплаті орендної плати за 2006 рік, яка складається з 1300 кг фуражного зерна та 1 т соломи, а також по сплаті орендної плати за 2007 рік, яка складається з 1600 кг фуражного зерна, 100 кг насіння соняшника та 1 т соломи, а всього - 2900 кг фуражного зерна, 100 кг насіння соняшника та 2 т соломи. Таким чином, суд прийшов до висновку, що відповідач не довів обставину про відсутність своєї заборгованості перед [PERSON] по сплаті орендної плати, чим не виконав вимоги ст.10 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Частиною 1 статті 31 Закону України „Про оренду землі” та пунктом 9.2. Договору передбачено, що договір оренди землі припиняється, зокрема, в разі закінчення строку, на який його було укладено. Письмовими заявами від 26 жовтня 2007 року, 21 листопада 2007 року та 27 грудня 2007 року орендодавець [PERSON] повідомляв орендаря ТОВ «Розагропродукт» про намір самостійно обробляти належну йому земельну ділянку у зв'язку із закінченням терміну дії Договору, а також заявляв вимогу про повернення земельної ділянки. Термін дії договору оренди земельної ділянки, укладеного між сторонами, закінчився 23 грудня 2007 року, його за згодою сторін у встановленому законом порядку не продовжено. Разом з тим, орендар ТОВ «Розагропродукт» не повернув земельну ділянку орендодавцю [PERSON] Зазначена обставина знайшла підтвердження у листі директора товариства від 12 листопада 2007 року за №65 на адресу орендодавця. Відповідно до ч.1 ст.34 Закону України «Про оренду землі» у разі припинення договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. Розділом 5 Договору сторони передбачили умови повернення земельної ділянки орендодавцю. Зокрема, сторони передбачили, що у разі припинення договору, орендар зобов'язаний повернути орендодавцю земельну ділянку у стані не гіршому у порівнянні з тим, у якому він одержав її в оренду. Так, за актом прийому-передачі від 23 грудня 2002 року орендодавець [PERSON] передав в оренду, а орендар - ТОВ «Розагропродукт» в особі директора [PERSON] прийняв на умовах оренди земельну ділянку, яка перебувала в задовільному стані. За такої сукупності обставин у справі суд дійшов висновку про те, що відповідачем ТОВ «Розагропродукт» порушені права орендодавця [PERSON], тому позов останнього підлягає задоволенню. Враховуючи те, що позовні вимоги [PERSON] задоволені, суд в порядку, встановленому ст.88 ЦПК України, має підстави для стягнення з відповідача ТОВ «Розагропродукт» на його користь понесені судові витрати в сумі 98 грн., де 68 грн. - сума судового збору, 30 грн. - сума витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Позивач [PERSON] для підготовки та складання позовної заяви звернувся до адвоката, який надав йому правову допомогу, оцінивши вартість наданих послуг в сумі 200 грн., що підтверджується відповідною довідкою адвоката. Відповідно до ч.1 ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката, несуть сторони. Частиною 2 статті 84 цього ж Кодексу визначено, що граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно пункту 2 Розділу ХІ «Прикінцевих та перехідних положень» ЦПК України частина 2 статті 84 цього Кодексу набирає чинності з моменту набрання чинності відповідним законом. До цього часу граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється Кабінетом Міністрів України. Граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних справ, встановлені постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року №590. Вказаною постановою сума витрат, пов'язаних з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, обчислюється виходячи з кількості годин роботи особи, яка надає правову допомогу, у судовому засіданні під час розгляду справи. Оскільки особа, яка надавала правову допомогу позивачеві [PERSON], не допускалась судом до участі у справі, а також не брала участі в розгляді справи, то вимога позивача про стягнення з відповідача ТОВ «Розагропродукт» понесених витрат на правову допомогу не підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved