Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом , у якому просить визнати незаконним та скасувати рішення 16 сесії 5 скликання Алуштинської міської Ради за № 16 / 69 від 27.06.2007 року «Про відмову у приватизації частки присадибної земельної ділянки гр -ну [PERSON]», визнати за ним право на приватизацію земельної ділянки площею 0, 0445 га, що розташована біля будинку [ADDRESS] та зобов'язати відповідача Алуштинську міську Раду надати йому дозвіл на виготовлення проектно -технічної документації щодо передачі в порядку приватизації у власність зазначеної земельної ділянки для обслуговування його частки житлового будинку за адресою : [ADDRESS]. Вимоги мотивовані тим, що йому на праві власності відповідно до договору дарування належить 64/100 часток зазначеного домоволодіння , а 36/100 часток належить відповідачці [PERSON] Присадибна земельна ділянка між ними фактично була поділена і він на даний час користується 0, 0445 га землі, а відповідачка [PERSON] 0, 0250 га. Коли розпочалася приватизація землі, він звернувся до відповідачки із пропозицією приватизувати земельну ділянку, але остання відмовилася , нічим не мотивуючи. Після чого він надав заяву до Алуштинської міської Ради щодо приватизації земельної ділянки, але йому в цьому було відмовлено на підставі того, що присадибна земельна ділянка може знаходитися в спільній сумісній власності. Але відповідачка не бажає приватизувати землю, у зв'язку з чим він вимушений звернутися до суду із зазначеним позовом, оскільки його право на приватизацію землі порушено. Представник відповідача Алуштинської міської Ради у судовому засіданні позов визнала частково . Вважає, що рішення про відмову у приватизації земельної ділянки прийняте правильно, а тому просила у задоволенні вимог позивача у даній частині позову відмовити. Проти задоволення решти позовних вимог не заперечувала. Представник відповідача Алуштинского міського управління земельних ресурсів до суду не з'явився.. не повідомивши суд про причини своєї неявки. Про необхідність явки до суду повідомлений належним чином, про що свідчить його розписка на аркуші справи 44. Відповідачка [PERSON] до суду не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності . Не заперечує проти приватизації земельної ділянки позивачем, але вважає, що йому необхідне передати у власність 0, 0430 га присадибної ділянки, що відповідає його частці власності у житловому будинку ( а.с. 42) За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю представника відповідача Алуштинского міського управління земельних ресурсів та відповідачки [PERSON] і знаходить позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, матеріалами справи встановлено, що відповідно до договору дарування від 05.02.1976 року позивачу [PERSON] належить на праві власності 64/100 часток домоволодіння , розташованого за адресою : [ADDRESS] ( а.с. 7-8). 36 / 100 часток зазначеного домоволодіння належить на праві власності відповідачці [PERSON] Таким чином, [PERSON] та [PERSON] являються співвласниками домоволодіння , що розташоване за адресою : [ADDRESS]. В 2004 році позивач звертався до Алуштинської міської Ради з питання приватизації земельної ділянки для обслуговування його частки домоволодіння, на що отримав роз'яснення про порядок вирішення цього питання. Йому було вказане на необхідність отримання погодження співвласника будинку [PERSON] Але на його звернення до неї із такою пропозицією остання відповіла відмовою. 25.05.2007 позивач звернувся із заявою до Алуштинської міської Ради щодо приватизації земельної ділянки. Але відповідно до рішення 16 сесії 5 скликання Алуштинської міської Ради за № 16 / 69 від 27.06.2007 року йому було в цьому відмовлено з тих підстав , що присадибна ділянка може знаходитися в спільній сумісній власності ( а.с. 6). Позивач вважає таке рішення незаконним, так як воно порушує його конституційне право на безоплатне отримання землі , у зв'язку з чим просив його відмінити. Але суд не погоджується із такою вимогою позивача. Так, відповідно до ст.. 86 ч. 1 Земельного Кодексу земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності ( спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності ( спільна сумісна власність). Згідно до ст. 89 ч. 2 ЗК України володіння , користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюється за договором або законом. У відповідності до ст. 81 ч. 1 п. «в» ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі приватизації земельних ділянок , що були раніше надані їм у користування. Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами передбачений ст.. 118 Земельного Кодексу України. Так, згідно до ст.118 ч. 1 ЗК України громадянин , зацікавлений у приватизації земельної ділянки , яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної міської Ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Відповідно до ст. 118 ч. 7 Земельного Кодексу України місцева Рада розглядає таку заяву і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення. Стаття 118 ч. 11 ЗК Кодексу України передбачає, що у разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку. Таким чином, позивач, отримавши відмову у приватизації земельної ділянки за вказаних підстав, скористався своїм правом на звернення до суду за вирішенням цього питання. З огляду на наведене суд прийшов до висновку, що підстав для скасування вказаного рішення міської Ради не вбачається, але, розглянувши позовні вимоги щодо визнання за позивачем права на приватизацію земельної ділянки та зобов'язання надання дозволу на виготовлення проектної документації щодо її відведення, суд вважає за можливе з ними погодитися, оскільки ці вимоги не суперечать закону. Так, право громадянина України на приватизацію земельної ділянки передбачено вищезазначеними нормами закону і таке право позивач не втратив. Щодо визначення розміру земельної ділянки , то суд погоджується з тим, що позивачеві необхідне надати дозвіл на виготовлення проектно - технічної документації щодо передачі в порядку приватизації у власність земельної ділянки площею 0, 0430 га , що відповідає 64/ 100 часткам його права власності на домоволодіння за адресою : [ADDRESS] і підтверджується висновками судово - технічної експертизи за № 202 від 26.02.2008 року, проведеної у справі ( а.с. 30-38). Суд також зазначає, що позивач у судовому засіданні погодився з вказаним розміром земельної ділянки, яка надається йому у власність в порядку приватизації для обслуговування його частки житлового будинку за зазначеною адресою, що не суперечить вимогам ст. 121 Земельного Кодексу України. Так, відповідно до ст. 121 ч. 1 п. «г» ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для обслуговування жилого будинку в містах не більше 0, 10 га. На підставі викладеного,

Outcome: partial