Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-25 00:00:00

У липні 2007 року [PERSON] звернулась до суду з зазначеним позовом та після остаточного уточнення вимог в заяві від 12 грудня 2007 року просила усунути від права на спадкування [PERSON] та [PERSON]- дочок [PERSON] від першого шлюбу, померлого 26 лютого 2007 року, як таких, що ухилялися від надання допомоги спадкодавцеві, який через тяжкий стан здоров”я був у безпорадному стані, потребував опіки, догляду і допомоги; визнати її спадкоємицею за законом четвертої черги, оскільки і після розлучення в 1979 році вони з [PERSON]. проживали однією сім”єю, вели спільне господарство, взаємно опікувалися; визнати за нею право на спадкування разом із спадкоємцями першої черги, оскільки вона протягом тривалого часу опікувалася спадкоємцем, доглядала його, бо він мав серйозні проблеми зі здоров”ям; визнати право власності в спільному сумісному майні подружжя, як такого, що набуте за час спільного проживання з [PERSON]. - на 1\2 частину гаража[ADDRESS], на 1\2 частину трактора Т-25, 1981 року випуску, на 1\2 частину грошових заощаджень, які знаходяться на рахунку [NUMBER]у ВАТ „Державний ощадний банк України” в сумі 1575 грн. 36 коп. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 31 січня 2008 року в задоволенні позову [PERSON] відмовлено. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати рішення суду першої інстанції та направити справу на новий розгляд, вважаючи судове рішення незаконним і необгрунтованим. Апелянт вказує, що судом не взято до уваги пояснення свідків [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., які підтверджували факт її проживання з померлим [PERSON]. однією сім”єю. Невірно суд надав перевагу довідці паспортної служби від 13.06.2007 року про реєстрацію та проживання спадкодавця в м.Чернігові перед довідкою Хмільницької сільської ради від 26.07.2007 року про спільне проживання позивача та спадкодавця в с. Рябці Чернігівського району. Судом безпідставно відмовлено в задоволенні клопотання про виклик для допиту осіб, які підписали акт від 20.09.2007 року про проживання спадкодавця з відповідачкою. Апелянт також зазначає, що про спільне проживання з [PERSON]. свідчать листи від 31.01.08 р. та від 04.02.08 р., які не були досліджені судом першої інстанції. Суд безпідставно відхилив клопотання про витребування доказів, які б свідчили про наявність у [PERSON]. безпорадного стану. Амбулаторна картка хворого [PERSON]. із зазначеними діагнозами судом була залишена без уваги. Невірно відмовлено судом у задоволенні вимог про поділ майна подружжя за пропуском строку позовної давності. Апелянт [PERSON] наполягає на тому, що до дня смерті спадкодавця і відкриття спадщини її майнове право не порушувалось і строк давності не пропущений. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом першої інстанції встановлено, що [INFO] року помер [PERSON] Спадкодавець з 12.01.1968 року по 06.07.1972 року перебував у шлюбі з [PERSON]., під час якого народились дві дочки - [PERSON] та [PERSON]., які подали заяви про прийняття спадщини ([PERSON]. відмовилась від належної їй частки спадщини на користь[PERSON] а.с.55).З 30.04.1974 року по 10.10.1979 року спадкодавець [PERSON] перебував у шлюбі з[PERSON]., під час якого у них народились син [PERSON] та дочка[PERSON]., які також подали заяви про прийняття спадщини ([PERSON] також відмовилась від своєї частки спадщини на користь[PERSON] а.с.56).Тобто, спадкоємцями першої черги за законом є [PERSON] і [PERSON] Відмовляючи в задоволенні позову в частині усунення [PERSON] і[PERSON] від права на спадщину суд першої інстанції виходив з того, що дочки спадкодавця від першого шлюбу не можуть бути усунуті від права на спадкування на підставі ч. 5 ст.1124 ЦК України, оскільки безпорадний стан їхнього батька та необхідність надання йому у зв”язку з цим допомоги не підтверджується наявними доказами у справі. Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції. Згідно ч.5 ст.1225 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Матеріали даної справи, зокрема медичні документи, не свідчать про те, що [PERSON], який був інвалідом другої групи від трудового каліцтва, перебував у безпорадному стані і потребував сторонньої допомоги, а доньки від першого шлюбу ухилялися від надання допомоги, оскільки потреба спадкодавця у сторонній допомозі позивачем не доведена. Позивачкою не надані переконливі і достовірні докази про проживання зі спадкодавцем однією сім”єю не менш як п”ять років до часу відкриття спадщини, що давало б право визнати її спадкоємицею четвертої черги за законом. В матеріалах справи містяться суперечливі довідки: Хмільницької сільської ради (а.с.8) про постійне проживання позивачки зі спадкодавцем з 1979 року і до дня його смерті в с.Рябці Чернігівського району; акт від 20.09.2007 року ЖРЕД №8 м.Чернігова про проживання [PERSON]. з 2000 року і до дня смерті з [PERSON]. та іншими членами сім”ї, в тому числі з [PERSON], в[ADDRESS] (а.с.80); довідка паспортної служби КП ЖКГ Деснянського району м.Чернігова (а.с.79) про реєстрацію і проживання [PERSON]. в [ADDRESS]. З пояснень [PERSON] в судовому засіданні апеляційного суду слідує, що батько проживав з його матір”ю, позивачкою по справі, в с.Рябці; згідно пояснень [PERSON]- з її матір”ю [PERSON]. в м.Чернігові по вул.Освіти, хоча періодично залишав сім”ю і мешкав як в с.Рябці, так і в[ADDRESS]. З пояснень опитаних судом першої інстанції свідків [PERSON].,[PERSON], [PERSON].,[PERSON].,[PERSON].,[PERSON], [PERSON]., [PERSON]. неможливо зробити однозначного висновку про проживання [PERSON]. саме в с.Рябці з позивачкою. Враховуючи вищезазначене і всю суперечливість зібраних по справі доказів не вбачається підстав для задоволення вимог позивачки в цій частині. Також позивачкою не доведено, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані, як це визначено ч.2 ст. 1259 ЦК України. Судом першої інстанції вірно встановлено, що спадкодавець не потребував сторонньої допомоги, позивачка йому такої допомоги не надавала і в силу того, що сама позивачка є інвалідом першої групи з 2003 року і потребує постійного стороннього догляду за висновком МСЕК (а.с.7), то обґрунтованим є висновок суду про відсутність правових підстав для визнання за позивачем права на спадкування разом з відповідачами. Щодо вимог позивачки про визнання за нею права власності на &frac12; частину спільного сумісного майна подружжя, то апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні цієї частини позовних вимог за пропуском строку позовної давності. Ч.2 ст. 72 СК України передбачено, що до вимоги про поділ майна подружжя, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки, обчислення якої починається від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності. Аналогічні положення визначені і ст.ст.9,11 КпШС України. Доводи позивача - апелянта щодо непорушення її права власності до дня смерті спадкодавця не спростовані відповідачами, тому висновок суду першої інстанції в цій частині є невірним. Щодо обсягу подружнього майна, то до нього відноситься лише гараж [ADDRESS], який [PERSON] мав у власності і який згідно довідки №11 від 15.05.2007 року ( а.с.10) був збудований в 1975-1976 роках., тобто, в період шлюбу з позивачкою. Трактор Т-25, згідно свідоцтва про реєстрацію машини, придбаний [PERSON]. в 1995 році (а.с.11) і не може бути об”єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON]. Не відноситься до нього і пенсійний вклад на ім”я [PERSON]., відкритий 10 вересня 2006 року (а.с.12). Надана відповідачкою [PERSON] довідка №944 від 15 травня 2008 року про те, що право власності на гараж в МБТІ не зареєстровано, не може бути підставою для відмови в задоволенні даної частини вимог позивачки. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 з подальшими змінами «Про практику розгляду судами цивільних справ, пов»язаних з діяльністю гаражно- будівельних кооперативів» суди розглядають спори за позовами спадкоємців членів ГБК про визнання права власності на гараж. Оскільки гараєж є спільним сумісним майном подружжя, набутим в період шлюбу, належить визнати за позивачкою право власності на &frac12; частину спірного гаража. В іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін, як таке, що ухвалене з дотриманням норм матеріального та процессуального права, а інші доводи апеляційної скарги є такими, що не спростовують висновків правильного судового рішення.

Outcome: partial