Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-20 00:00:00

У липні 2008 року позивачка[PERSON]звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що до 2005 року вона з сином [PERSON] проживала за адресою:[ADDRESS]. Квартира була двокімнатною, загального заселення. Вони з сином займали кімнату житловою площею 20,4 кв.м. Коридор, санвузол, кухня перебували у загальному користуванні. 01 жовтня 1996 року вони з сином отримали свідоцтво про право власності на житло на 58/100 частин квартири [NUMBER] будинку [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності. 30 травня 2005 року вона з сином отримали ордер на однокімнатну квартиру[ADDRESS] У лютому 2006 року вона звернулася до органу приватизації із заявою про намір приватизувати у власність займану нею квартиру [ADDRESS], але листом Управління житлового господарства їй було відмовлено у вказаній заяві, оскільки кожний громадянин має право приватизувати займане ним житло в межах номінальної вартості житлового чеку один раз. Вона (позивачка) вважає, що її право на приватизацію житла було порушено, так як вона його використала лише частково, а не повністю. Вона не вдруге намагається приватизувати державне житло, а намагається повністю, у повному обсязі реалізувати своє право на приватизацію у розмірах, передбачених діючим законодавством. У своїй позовній заяві позивачка [PERSON]. прохала в судовому порядку ухвалити рішення та зобов'язати Управління житлового господарства Дніпропетровської міської Ради як орган приватизації державного житлового фонду видати розпорядження про передачу у власність їй з доплатою за залишкову загальну площу та оформити свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] на її ім'я. Представник відповідача - Управління житлового господарства Дніпропетровської міської Ради в судове засідання не з'явився, надіслав заяву, у якій прохав вирішувати справу без їх участі. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки та думку адвоката, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] до 2005 року з сином [PERSON] проживала за адресою місто [ADDRESS] Квартира була двокімнатна, загального заселення. Позивачка та її син займали кімнату житловою площею 20,4 кв. м. Коридор, санвузол, кухня перебували у загальному користуванні . 01.10.1996 року позивачка та її син отримали свідоцтво про право власності на житло на 58/100 частин квартири [NUMBER]будинку [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності (а.с.11). 30.05.2005 року позивачка отримала ордер на квартиру [ADDRESS], де вона оселилася разом із сином. Квартира складається з однієї житлової кімнати площею 18,1 кв.м., коридору площею 6,3 кв. м, санвузла площею 3,4 кв. м., кухні площею 7,4 кв. м., лоджії площею 2,2 кв.м. Житлова площа квартири становить 18,1 кв.м., загальна площа квартири становить 35,2 кв.м. (а.с.7). 04.07.2005 року позивачка та її син зареєструвалися в отриманій квартирі (а.с.8). 15.08.2005 року син позивачки знявся з реєстрації та виписався з квартири[ADDRESS] У лютому 2006 року позивачка та її син [PERSON] за договором купівлі-продажу продали належні їм 58/100 частин квартири [ADDRESS] та придбали для сім'ї сина квартиру за адресою: [ADDRESS] на його ім' я та ім'я його дружини. У лютому 2008 року позивачка [PERSON] звернулася до органу приватизації із заявою про намір приватизувати у власність займану нею згідно ордеру квартиру[ADDRESS] Листом №3/820 від 14.02.2008 року їй було відмовлено у задоволені заяви, оскільки п.5 ст.5 Закону України “Про приватизацію державного житлового фонду” від 19.06.1992 року кожний громадянин має право приватизувати займане ним житло в межах номінальної вартості житлового чеку один раз, а також мотивуючи тим, що питання до приватизації житла у межах залишкової вартості житлового чеку діючим законодавством не передбачено. Разом з тим, із положень Закону України “Про приватизацію державного житлового фонду” вбачається, що кожний громадянин має право приватизувати 21 кв. м. загальної площі на кожного мешканця та 10 кв. м. додатково на сім`ю. Згідно довідки управління житлового господарства Дніпропетровської міської Ради від 21.04.2008 року позивачка [PERSON] приймала участь в приватизації квартири [NUMBER]за адресою [ADDRESS](зі складом сім'ї 2 особи) загальною площею 35,9 кв.м. Розпорядженням органу приватизації від 01.10.1996 року № 1/1952-96 використано житлових чеків на приватизацію житла - 2,79 грн. на особу, залишок житлових чеків - 1,41 грн. на особу (а.с.14). У листі Державного комітету України з питань житлово- комунального господарства від 04.10.2002 р. № 4/2-696 приводиться роз'яснення, що якщо сім'я, яка перебуває на черзі для поліпшення житлових умов, частково використала право приватизації державного житла і при наданні нового житла не здала органу, який поліпшує житлові умови, приватизовану квартиру, а одержала житло, якого не вистачало до норми, то така сім'я має право на приватизацію одержаного житла (а.с.16). Таким чином буде використано право приватизації громадянами в межах норми один раз. Відповідно до п.п. 2,3 ст.2 Закону України “Про приватизацію державного житлового фонду” квартира [ADDRESS] в перелік об'єктів приватизації, які не підлягають приватизації не відноситься. Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України “Про приватизацію державного житлового фонду” передбачено як спосіб приватизації продаж надлишкової загальної площі квартир громадянам України, що мешкають в них або перебувають у черзі потребуючих поліпшення житлових умов. Згідно з п.3 ст.5 Закону України “Про приватизацію державного житлового фонду”, якщо загальна площа квартири перевищує площу, яку має отримати сім'я наймача безоплатно, наймач здійснює оплату цінними паперами, а у разі їх відсутності - грошима. Сума доплат визначається добутком розміру надлишкової загальної площі на вартість одного квадратного метра. Згідно з п.10 ст.8 Закону України “Про приватизацію державного житлового фонду”, органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків передбачених п.2 ст.2 цього Закону. Згідно ст.65-1 ЖК України наймачі жилих приміщень у будинках державного чи громадського житлового фонду можуть за згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з ними, придбати займані ними приміщення у власність на підставах, передбаченим чинним законодавством. З урахуванням наведеного, суд вважає, що своє право на приватизацію державного житлового фонду позивачка [PERSON] використала лише частково, а не повністю. Вона не вдруге намагається приватизувати державне житло, а намагається повністю, у повному обсязі реалізувати своє право на приватизацію у розмірах, передбачених діючим законодавством. Таким чином, вона має право на приватизацію квартири [ADDRESS] з доплатою за залишкову загальну площу.

Outcome: approved