Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-21 00:00:00

05 червня 2008 року ВАТ «Страхова компанія «Універсальна» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування завданої матеріальної шкоди. В заяві вказавши, що 12 липня 2006 року в м.Миколаїв відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки ВАЗ-21150 державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля марки “DAEOO SENS N 13110 ” державний реєстраційний номер [NUMBER], належного на праві власності [PERSON], при якій останньому транспортному засобу завдано технічних ушкоджень. Винним у порушенні Правил дорожнього руху, що призвело до зіткнення, визнано відповідача, який у добровільному порядку відмовився відшкодувати вартість відновлювального ремонту, фактично оплаченого позивачем як страхувальником транспортного засобу. Позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь розмір проведеного страхового відшкодування у розмірі 2396грн.92коп. та судових витрат , понесених при подачі позовної заяви. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у заявленому розмірі, пояснивши, що пошкодження транспортного засобу внаслідок ДТП було одним із страхових випадків, передбачених договором добровільного страхування автомобілю, належного [PERSON] і заключеного з ним 16 червня 2006 року. Розмір страхового відшкодування за даними авто товарознавчого дослідження - 2396грн.92коп. перераховано на рахунок винагородонабувача МФ ВАТ «Кредо банк», постільки автомобіль було придбано у кредит. Відповідач не оскаржив постанову суду, за якою його було визнано винним в порушенні Правил дорожнього руху та як наслідку дорожньо - транспортної пригоди, при цьому відмовився від відшкодування у добровільному порядку. Відповідач позов не визнав. Показав, що за умов заключного ним договору обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, НАСК «Оранта», за означеним у позовній заяві страховим випадком, провела відшкодування спричиненої матеріальної шкоди у розмірі відповідно до звіту дослідження спеціаліста-автотоварознавця, сплатою 30 серпня 2006 року готівкою 1120грн.02коп., особисто відповідач за розпискою повернув постраждалому 510грн. франшизи. Представник Миколаївської обласної дирекції НАСК «Оранта» (залученої до участі у справі у якості співвідповідача ухвалою суду від 04 липня 2008 року) позовні вимоги не визнав, просив у задовленні позову відмовити за фактичним проведенням відшкодування [PERSON], автомобіль якого було ушкоджено, наголосивши на завищенні позивачем суми відшкодування. Заслухавши учасників процесу, дослідивши докази, суд прийшов слідуючого. 16.06.2006 року між позивачем - ВАТ «Страхова компанія «Універсальна» та [PERSON] - власником наземного транспортного засобу автомобілю марки “DAEOO SENS N 13110 ” державний реєстраційний номер [NUMBER] заключено договір добровільного страхування транспортного засобу на строк до 16.06.2007 року, за визначенням нагоронабувачем МФ ВАТ «Кредо банк» за кредитним договором А120075 від 16.06.2006 року у тому числі і на випадок дорожньо-транспортної пригоди. 05.03.2006 року між відповідачем [PERSON] як власником наземного транспортного засобу автомобілю марки ВАЗ 21150 державний реєстраційний номер [NUMBER] і НАСК «Оранта» в особі Снігурівського відділення заключено договір обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу строком дії до 04.03.2007 року на випадок дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої третім особам заподіяно шкоду. 12 липня 2006 року в м.Миколаїв на вул.Кірова стався страховий випадок за допущенням [PERSON] наїзду на транспортний засіб [PERSON] при русі заднім ходом. Постановою судді Снігурівського районного суду Миколаївської області від 11 серпня 2006 року [PERSON] визнано винним у допущенні ДТП по факту 12 липня 2006 року і притягнено до адміністративної відповідальності за ст.124 КУАП України у вигляді штрафу на користь держави. Постанова є чинною. Звітом автотоварознавчого дослідження від 28.08.2006 року №06\31\17\6718 та доданою калькуляцією відновлювального ремонту матеріальний збиток автомобілю марки “DAEOO SENS N 13110 ” державний реєстраційний номер [NUMBER] за пошкодженням (деформацією) передніх лівих дверцят (довідка відділення оформлення ДТП ДАІ ММУ УМВС України в Миколаївській області) склав за розрахунками страхової компанії позивача 2396грн.92коп.. Відшкодування проведено на рахунок банку винагородонабувача 19.09.2006 року за платіжним дорученням №167 (а.с.20). Попередньо, відповідно даних звіту «ОЦВ\Д-116-06 від 17.07.2006 року і доданої калькуляції співпрацівників НАСК «Оранта» розмір заподіяної шкоди автомобілю марки “DAEOO SENS N 13110 ” державний реєстраційний номер [NUMBER] , належному [PERSON] визначено у 1630грн.02коп. і проведено відшкодування власнику автомобіля видатковим касовим ордером №1791 від 30 серпня 2006 року у сумі 1120грн.02коп. ( суду надано копію платіжного документа з підписами керівника, головного бухгалтера та отримувача [PERSON]). Різницю відшкодування (франшизу) сплачено [PERSON] готівкою, що підтверджується особистою розпискою [PERSON] від 13.07.2006 року. На підставі викладеного, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, що виникли з позадоговірного спричинення шкоди. Відповідачем у дорожньо-транспортній пригоді порушено майнові права позивача, на поновлення яких було сплачено особисто заподіювачем шкоди 510грн. та НАСК «Оранта» на підставі страхового полісу 1120грн.02коп., останні діяли в межах чинного законодавства. Відшкодування по тому ж факту дорожньо-транспортної пригоди проведено і позивачем по справі, так само на підставі чинного на момент виплати договору добровільного страхування транспортного засобу. Однак виплата визначеної суми відновлювального ремонту (правильність нарахувань не була предметом судового розгляду) проведена після отримання [PERSON] як страхувальником відшкодування збитків за майновим страхуванням від особи, винної у їх заподіянні. Це є визначеною п.4 ч.1 ст.26 Закону України «Про страхування» підставою відмови страховика у здійсненні страхових виплат (або страхового відшкодування). Таким чином, відшкодування матеріальної шкоди позивача має провадитися за рахунок іншої особи - страхувальника, яким відшкодування отримано безпідставно за недобросовісності виконання умов договору та вимог законодавства з питань страхування. Позовні вимоги задоволенню не підлягають.. Справу вирішено на підставі ст.ст.11,16,22,993,1166,1188,1191 ЦК України,ст.ст.4,5,6,7,26 Закону України “Про страхування”. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд відмовляє у відшкодуванні позивачу судових витрат, понесених при подачі позовної заяви.

Outcome: dismissed