Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-07 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до Департаменту економіки та фінансів Кіровоградської міської ради про визнання права власності на спадкове майно. Вказали, що [INFO] помер їхній батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на &frac12; частину житлового будинку [ADDRESS]. Зазначена частина домоволодіння належала їхньому прадідові [PERSON] на підставі договору на право забудови від 22.03.1945 року за № 6587/1, після смерті якого право власності на яку в порядку спадкування за заповітом перейшло його дружині [PERSON], а тоді аналогічно доньці останньої - [PERSON]. У подальшому спірну частину домоволодіння успадкував [PERSON], який проживав на час смерті з матір”ю [PERSON] та є таким, що фактично прийняв спадщину після її смерті. При зверненні до нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право власності позивачам було відмовлено, оскільки відсутній акт прийняття до експлуатації нерухомого майна на спірну частину будинку. Просять суд визнати за ними право власності на &frac12; частину житлового будинку [ADDRESS], а саме по &frac14; частині з якої за кожним з них. У судовому засіданні позивачі підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені у позові. Представник відповідача у судове засідання не з”явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини своєї неявки до суду не повідомив. Суд визнав за можливе провести розгляд справи за відсутності представника відповідача за наявними матеріалами справи та ухвалив розглядати справу заочно, проти чого позивачі у судовому засіданні не заперечили. Заслухавши пояснення позивачів та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно довідки ОКП “КООБТІ” № 26795/407-3 від 17.04.2008 року спірна частина домоволодіння, а саме &frac12; частина будинку [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі договору на право забудови від 22.03.2945 року за № 6587/1. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] заповідав належну йому частину домоволодіння з надвірними будівлями дружині [PERSON], про що було складено заповіт від 30.05.1968 року посвідчений державним нотаріусом І-ої Кіровоградської державної нотаріальної контори за № 3-119. При цьому, судом також встановлено і те, що після смерті [PERSON] Заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори ніким не подавались, а тому відповідно свідоцтва про право на спадщину ніхто із спадкоємців не отримував. Отже, [PERSON] вступила у фактичне управління спадковим майном і таким чином прийняла спадщину після смерті чоловіка. Відповідно до ст. 549 ч. 1 п. 1 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Суд також з”ясував, що 23.03.1982 року[PERSON] було складено заповіт, який посвідчено державним нотаріусом І-ої Кіровоградської державної нотаріальної контори за № 3-370, відповідно до якого вона заповіла все своє майно доньці [PERSON]. [PERSON], у свою чергу, проживала на час відкриття спадщина разом із спадкодавицею, а тому також є такою, що фактично прийняла спадщину у вигляді &frac12; частини спірного будинку. У подальшому зазначена частина домоволодіння була успадкована сином [PERSON] - [PERSON], який також прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Судом встановлено, що позивачі є синами [PERSON], який помер [INFO]. Після смерті останнього своєчасно звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після смерті батька. Статтею 1268 ч. 1 ЦК України (в редакції 2004 року) визначено право спадкоємця за заповітом чи за законом прийняти спадщину. Відповідно до ст. 1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, переходить до його спадкоємців. Згідно ст. 328 ч.2 ЦК України право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що право власності на &frac12; частину будинку позивачами набуте на законних підставах, а тому з урахуванням положень ст. 1278 ч. 1 ЦК України, визнає за ними право власності на зазначену частину будинку по &frac14; частині з якої за кожним.

Outcome: approved