Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-15 00:00:00

[PERSON]звернулася з позовом до Івано-Франківського міського центру зайнятості, третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог [PERSON]про стягнення матеріальної та моральної шкоди. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала з підстав, які викладені в позовній заяві. Пояснила суду, що 20.08.2005 року о 17.30 год. сталася дорожньо-транспортна пригода з вини [PERSON], який працював водієм Івано-Франківського міського центру зайнятості. В результаті ДТП, вона отримала ряд тілесних ушкоджень, які відносяться до тяжких, стала інвалідом, перенесла ряд операцій, не може обійтися без сторонньої допомоги, до цього часу продовжує лікуватися. Просить винести рішення, яким стягнути з Івано-Франківського міського центру зайнятості наступну матеріальну шкоду: вартість відновлювального ремонту автомобіля ”Мазда-626”-10 606 грн.; вартість транспортних послуг за погрузку і вигрузку автомобіля - 100 грн.; витрати на придбання ліків на суму - 2853 грн. 11 коп.; вартість лікування в санаторії - 689 грн. 97 коп.; транспортні витрати - 240 грн., вартість пошкодженого в ДТП одягу - 1200 грн.; вартість послуг таксі- 82 грн.. Оскільки вона чотири місяці знаходилася на лікарняному, то не отримала доходів, які просить стягнути з відповідача на суму 2400 грн. Просить стягнути 25 000 грн. моральної шкоди та судові витрати по справі. Представник відповідача-представник Івано-Франківського міського центру зайнятості позову не визнав. Пояснив суду, що транспортний засіб, яким керував [PERSON] належить центру зайнятості. 20.08.2005 року водій [PERSON] взяв даний транспортний засіб неправомірно без будь-якого дозволу, оскільки це була субота, не робочий день. Директор на виїзд автомобіля дозволу не давала, також не виписувався дорожній лист без якого не можна було випускати автомобіль. Охоронна фірма, яка здійснює охорону приміщень, належним чином не перевіривши у водія документів, неправомірно дала дозвіл на виїзд автомобіля з гаражу. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Третя особа на стороні відповідача [PERSON] в судове засідання не з”явився, подав суду заяву, в якій просить про слухання справи в його відсутності. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази та оцінивши їх в своїй сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 20.08.2005 року о 17.30 годин [PERSON], керуючи автомобілем „ВАЗ-2107” д.н.з. [NUMBER] по вул. Ребета в м. Івано-Франківську, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем „Мазда”, під керуванням [PERSON]. У результаті допущених [PERSON] порушень правил дорожнього руху сталася вказана дорожньо-транспортна пригода, під час якої [PERSON], згідно висновку судово-медичної експертизи, отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого переломовивиху лівого кульшового суглобу, відкритих переломів обох надколінників, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як таких, що викликали значну стійку втрату загальної працездатності більше 33 %, а також тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому кісток носа та верхньої щелепи, які відносяться до середнього ступеня тяжкості. Наказом № 644-к від 06.10.2004 року відповідача [PERSON] призначено на посаду водія автомобіля Івано-Франківського міського центру зайнятості з 07.10.2004 року. Постановою Івано-Франківського міського суду від 22.08.2007 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності, а кримінальну справу про його обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України закрито на підставі п.”б” ст. 1 Закону України ”Про амністію” від 19.04.2007 року. З постанови прокурора про зміну обвинувачення від 08.08.2007 року вбачається, що прокурором змінено [PERSON] обвинувачення, виключивши з обвинувачення ст. 289 ч. 1 КК України - незаконне заволодіння транспортним засобом. Обвинувачення було викладено наступним чином: 20.08.2005 року приблизно о 15 год. водій [PERSON] зайшов на територію Івано-Франківського міського центру зайнятості, що по [ADDRESS]в м. Івано-Франківську, своїм ключем відчинив гараж, взяв закріплений за ним автомобіль “ВАЗ - 2107 ІВ” д.н.з. [NUMBER]. Цього ж дня, керуючи вказаним автомобілем, [PERSON] рухався по вул. Ребета в напрямку вул. С. Бандери. В салоні автомобіля знаходився пасажир [PERSON]. В цей час по зустрічній смузі в напрямку вул. Микитинецької, рухався автомобіль “Мазда” під керуванням [PERSON]. Під час руху в порушення вимог п.п. 10.1, 11.2 та 12.1. Правил дорожнього руху України, [PERSON] не обрав безпечну швидкість, внаслідок чого перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не справився з керуванням, в результаті чого виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем “Мазда” під керуванням [PERSON]. В результаті ДТП, потерпіла [PERSON] отримала тілесні ушкодження, що відносяться до категорії тяжких і викликали значну стійку втрату загальної працездатності більше 33%. З оглянутих в судовому засіданні матеріалів кримінальної справи, зокрема, з протоколів судових засідань, постанови про зміну обвинувачення вбачається, що допитаний в судовому засіданні підсудний [PERSON] вину свою визнав частково, пояснив, що в дійсності працює водієм МЦЗ та користується автомобілем. 20.08.2005 року прийшов в гараж за автомобілем, оскільки автомобіль перебував в несправному стані. Для цього, саме в цей день він вирішив відігнати автомобіль на станцію технічного обслуговування. Ніяких обмежень щодо користування вказаним транспортним засобом він не мав, тому виїхавши автомобілем з гаражу, разом з своїм знайомим [PERSON]поїхали в сторону СТО. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що працює на посаді директора МЦЗ, на посаду водія був переведений [PERSON], за яким був закріплений автомобіль” ВАЗ-2107” та укладено договір про повну матеріальну відповідальність на вказаний автомобіль. Коли вона прийшла на роботу, то дізналася, що [PERSON] самовільно взяв автомобіль та вчинив ДТП. Згідно внутрішнього розпорядку, виїзд автомобіля з гаражу здійснюється тільки по шляховому листу, який видається щоденно. З оголошених судом показів свідка [PERSON] вбачається, що 20.08.2005 року, він заступив на добове чергування, близько 15.00 годин прийшов [PERSON] та повідомив, що йому необхідно відвезти дитину в лікарню, а директора МЦЗ він про це повідомив. Своїми ключами відкрив гараж та виїхав за територію. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що здійснює правову допомогу охоронної фірми “Експрес-Сервіс”. З приводу випуску автомобіля з гаражу [PERSON], проводилася службова перевірка. Охоронець діяв, відповідно до умов договору та посадових інструкцій, жодних порушень в його діях не вбачається. В постанові про зміну обвинувачення, прокурор прийшов до переконання, що [PERSON] не мав наміру заволодіти транспортним засобом, оскільки, як було встановлено в ході судового слідства по кримінальній справі, він мав безперешкодний доступ до гаражу та автомобіля, оскільки працівник охорони при відсутності дорожнього листа в [PERSON], не вимагав його та не заборонив брати даний транспортний засіб. Крім того, суд враховує і те, що з приводу незаконного заволодіння транспортним засобом - автомобілем “ВАЗ 2107”, дирекція Івано-Франківського міського центру зайнятості звернулась в міліцію лише після порушення кримінальної справи по факту ДТП, а не одразу після виявлення зникнення автомобіля. Крім того, заява директора Івано-Франківського МЦЗ була долучена до матеріалів справи без реєстрації в ЖРЗПЗ під час допиту в якості свідка. Досліджені судом докази в їх сукупності свідчать про те, що [PERSON] мав вільний доступ до вказаного транспортного засобу , оскільки був водієм Івано-Франківського міського центру зайнятості. Безперешкодно міг забрати транспортний засіб, не пред”являючи при цьому жодних документів. У матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про неправомірність заволодіння [PERSON] транспортним засобом, що належить МЦЗ. Відповідно до ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно ч.1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов”язків. Згідно висновку спеціаліста експертного автотоварознавчого дослідження № 617 від 11.11.2005 року вартість матеріального збитку автомобіля „Maзда626”, який належить позивачці дорівнює його ринковій вартості і складає 10 606 грн. Виходячи з викладеного, до задоволення підлягає сума матеріальної шкоди за пошкоджений в ДТП автомобіль „Maзда 626” на суму 10 606 грн. До часкового задоволення підлягає вимога позивачки про стягнення на її користь 2732 грн. 08 коп. за придбані нею ліки, що підтверджено квитанціями. На користь позивачки слід також стягнути 1200 грн. за пошкоджений в ДТП одяг, вартість якого визначена позивачкою та не заперечувалася представником відповідача; 689 грн. 97 коп. витрат, затрачених позивачкою в санаторії, які необхідні були для відновлення її стану, 240 грн. транспортних витрат та 82 грн. витрат на таксі. До задоволення підлягає вимога позивачки про стягнення в її користь 2 400 грн. неотриманого доходу, оскільки судом було встановлено, що протягом чотирьох місяців після аварії позивачка перебувала на лікарняному, розрахунок неотриманого доходу проведено відповідно до представленої декларації про доходи позивачки за 2005 рік . До часткового задоволення підлягає вимога позивачки про стягнення на її користь моральної шкоди, оскільки в результаті ДТП вона отримала тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили нестерпний фізичний біль, призвели до кількох оперецій, морального пригнічення, дискомфорту, втрати нормального сну, нервового стресу та дипресії. Позивачка тривалий час не могла самостійно пересуватися, потребує сторонньої допомоги, що в свою чергу створює незручності також і членам її сім”ї. Протягом тривалого часу, вона не могла продовжувати працювати водієм та отримувати заробіток. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд виходить з характеру та тривалості моральних страждань, тому частково задовольняє позовні вимоги в цій частині на суму 8 000 грн. моральної шкоди. Також підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки, понесені нею витрати за послуги евакуатора на суму 100 грн., вартість експертизи транспортного засобу- 200 грн., витрати за надання юридичної допомоги- 1500 грн., 189 грн. державного мита, 30 грн. інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи.

Outcome: approved