Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-09 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності на частину в спільному сумісному майні подружжя та встановлення користування квартирою, мотивуючи позов тим ,що в 1985 році вона стала членом житлово-будівельного кооперативу «Молодіжний». На власні кошти вона будувала кооперативну квартиру по [ADDRESS]. В 1988 році вона вийшла заміж за відповідача і продовжувала сплачувати за квартиру і повністю виплатила всю суму в 1992 році. Відповідач з 1988 по 1992 роки працював на сезонній роботі кочегаром і отримував низьку заробітну плату і не мав можливості сплачувати за квартиру. На запропоновані нею частки розподілу квартири відповідач не погоджується, а виконкомом Сосницької селищної ради їй відмовлено у визнанні права власності на спірну квартиру і порекомендовано звернутись до суду. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі і до викладено в позовній заяві додала, що спірну квартиру вона будувала за власні кошти, відповідач не мав можливості сплачувати за квартиру кошти. Відповідач позов не визнав в повному обсязі і в судовому засіданні пояснив, що він в спірній квартирі багато чого зробив своїми руками. На час одруження з позивачем він приїхав з півночі в нього були гроші, крім того він вирощував і продавав картоплю, а також мав власну пасіку і продавав мед і за спірну квартиру також сплачував, але квитанцій не зберіг, не знав, що так все повернеться. Заслухавши пояснення сторін , показання свідків та дослідивши зібрані по справі інші докази, та розглянувши позов в межах позовних вимог, суд вважає що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дав показання, що відповідач з 1985 року по 1992 роки працював кочегаром в дитсадку «Калинка. Заробітна плата на той час була 70-80 рублів. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дала показання, що відповідач років 15 назад працював кочегаром в центральній лікарні. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дала показання, що відповідач в 1988-989 роках, але напевне вона не пам»ятає відповідач вирощував та продавав картоплю. Також в нього була пасіка і він продавав мед. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дав показання, що десь в 1989 році відповідач почав займатися бджолами , також вирощував картоплю та продавав мед і вирощену картоплю. Згідно ст. 384 ч.3 ЦК України - у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Згідно реєстраційного посвідчення позивач повністю сплатила кошти за спірну кооперативну квартиру /а.с. 43/. По справі також встановлено, що згідно оціночного акту балансова вартість спірної кооперативної квартири по [ADDRESS] Чернігівської області на момент її надання становила 11582 карбованців /а.с.40/. Згідно фінансових документів позивач до заключення шлюбу з відповідачем 27.04.1988 року внесла особисті кошти в будівництво кооперативної квартири в сумі 4256 крб./а.с.20,21,33,34/. Суд критично відноситься до пояснень позивача, що саме свої особисті кошти набуті до шлюбу з відповідачем вона витрачала на оплату кооперативної квартири вже перебуваючи в шлюбі з відповідачем, так-як згідно наявних у матеріалах справи копій ощадних книжок дійсно кошти знімались з рахунків, але позивач не надав суду доказів, що саме ці кошти використовувались для сплати за кооперативну квартиру. Отже виходячи з вище викладеного в спірній квартирі частка позивача повинна становити 68/100 частини квартири і необхідно визнати її право власності на вказану частку , а відповідача частка повинна становити 32/100 частини квартири і необхідно визнати його право власності на вказану частку. Розраховуючи вище вказані частки суд виходив з того, що частину коштів в сумі 4256 крб позивач внесла до кооперативу для будівництва спірної квартири до шлюбу з відповідачем, тому вказана сума є особистими коштами позивача, а після укладення шлюбу з відповідачем і перебування з ним в шлюбі було сплачено залишок суми за спірну квартиру, тобто ця сума є спільною власністю подружжя, тому залишкову суму необхідно розділити між сторонами в рівних долях, як це визначено ст. 60, 70 СК України. Встановити між сторонами порядок користування спірною квартирою з виділенням конкретних кімнат суд в даному випадку не може, так-як сторонами не заявлялось клопотання про проведення судової технічної експертизи, і вона не проводилась, а також тільки в даному судовому засіданні було встановлено яка саме частка належатиме кожному з сторін спірної квартири, тому в задоволенні даної позовної вимоги необхідно відмовити. Що стосується позовної вимоги про залишення в спільному користуванні сторін підсобних приміщень квартири, то до розподілу згідно часток спірної квартири в натурі сторони мають повне право користування підсобними приміщеннями без обмежень один одного в цьому, тому дана позовна вимога також задоволенню не підлягає у зв»язку з безпідставністю. Судові витрати та витрати на праву допомогу адвоката понесені позивачем при зверненні до суду необхідно стягнути з відповідача на користь позивача у відповідності до вимог ст. 88 ч.1 ЦПК України. Також у відповідності до вимог ст.79 суд визнає судовими витратами понесеними позивачем також витрати на реальну оцінку на даний час спірної квартири відповідною організацією, так-як без цього не можливо було визначити ціну позову і сплатити відповідний судовий збір, тому дані витрати документально підтверджені також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial