Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-29 00:00:00

До суду із позовною заявою звернувся [PERSON]., який просить постановити рішення, котрим визнати його в порядку спадкування за заповітом [PERSON], яка являлася його бабою, власником нерухомого майна, а саме : житлового будинку - А-1, з верандою - а, погріба з шийкою П-1, сарая - Б-1, літньої кухні - В-1, сарая Г-1, сарая Д-1, сарая - Е-1, убиральні - у, огорожі - 1, хвіртки -2, питного колодязя - к, що знаходиться по [ADDRESS]. Свої вимоги обгрунтував тим, що за життя баба заповіла йому все своє майно, однак позивач, як спадкоємець, в нотаріальному порядку не може отримати свідоцтво про право на спадщину, так як за життя спадкодавець не виготовила правовстановлюючих документів на свій будинок. Позивач на час смерті баби постійно проживав з нею. Крім його, спадкоємцями за законом були діти баби, однак вони не відносяться до осіб, які б мали право на обов'язкову частку в спадщині. Через ці обставини змушений звертатися до суду з позовом про визнання його власником оспорюваного будинку. Позивач у судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримав повністю та пояснив, що дійсно [PERSON] являлася його бабою, була власником будівель, що знаходяться в [ADDRESS]. [INFO] баба померла, після чого відкрилася спадщина на все її майно, спадкоємцем якого, згідно заповіту, являється позивач. В нотаріальному порядку оформити спадщину не може, через відсутність первинної реєстрації будівель за життя спадкодавця. Відповідач у судове засідання не з'явився, однак направив до канцелярії суду клопотання про розгляд справи у відсутності їх представника, проти позову не заперечує. Аналізом доказів по справі встановлено наступне. Копією свідоцтва про смерть [NUMBER] стверджено, що [PERSON] померла [INFO]. Копією заповіту, посвідченого секретарем Олеської сільської Ради Любомльського району та зареєстрованого за № 22, стверджено, що [PERSON] заповіла все належне їй майно [PERSON]. Згідно довідки Олеської сільської ради № 124 від 27.05.2008 року, в с.Глинянка Любомльського району постійно проживала [PERSON], заповіт від її імені не скасований і не змінений, заборони, арешту на належне їй майно не накладено, спадщину прийняв [PERSON], який на день смерті баби постійно проживав з нею і до 26.03.2002 року. Витягом із погосподарської книги № 10 за 1995 рік Олеської сільської Ради, стверджено, що в будинку [ADDRESS] прописані слідуючі громадяни: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. 1-ша інстанція код суду - 0310 З даних технічного паспорта на житловий будинок [ADDRESS], виданого Волинським ОБТІ, вбачається, що земельна ділянка складється : із житлового будинку - А-1, загальною площею 64, 4 кв. м., веранди - а, сарая - Б-1 , літньої кухні - В-1,сарая Г-1, сарая - Д-1, сарая Е-1, погріба - П-1, убиральні - у, колодязя - к огорожі - 1, хвіртки - 2. Вартість будівель складає 21765 . Статтею 392 ЦК України стверджено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків ( спадщини ) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця ), до інших осіб ( спадкоємців ). Згідно з ч.ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У відповідності з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши обставини та оцінивши подані докази у їх сукупності, з врахуванням вказаних положень матеріального та процесуального закону, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: approved