Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-26 00:00:00

Позивач [PERSON]. в березні 2007 року звернувся до суду з зазначеним позовом до [PERSON]., обгрунтовуючи свої вимоги тим, що з вини третьої особи: [PERSON], який перебував в трудових відносинах з відповідачем - [PERSON]., в результаті дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений його транспортний засіб, в зв”язку з чим йому завдано матеріальні збитки та моральну шкоду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 41519 грн. 50 коп., які складаються з 32175 грн. 50 коп. матеріальної шкоди та 8 750 грн. - упущеної вигоди. Крім того, просить стягнути 10000 грн. в відшкодування моральної шкоди, витрати, пов”язані з проведенням авто-товарознавчого дослідження в розмірі 594 грн та судові витрати. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, оскільки вважає, що належним відповідачем за позовними вимогами [PERSON] повинен бути [PERSON]. При цьому пояснив, що [PERSON]. не перебував у трудових відносинах з [PERSON]. та її чоловіком, а на відповідній правій підставі володів транспортним засобом - джерелом підвищеної небезпеки. Третя особа - [PERSON]. в судовому засіданні пояснив, що він неофіційно, за усною домовленістю працював у [PERSON]. та її чоловіка, здійснював перевезання вантажів та отримував відповідну оплату за це. При цьому на нього був оформлений тимчасовий технічний паспорт на управління даним автомобілем. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, третю особу - [PERSON], дослідивши матеріали справи, розглянув справу за наявнимим матеріалами та вважає позовні вимоги обгрунтованими і підлягаючими задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 жовтня 2005 року в 21 год. 15 хв. в м.Севастополі на автомобільній дорозі об”їзд навколо м.Інкермана з боку Балаклавського шосе в напрямку Ялтинського кільця з вини водія [PERSON], що керував автомобілем „МАЗ” 5337-1029 з державним номером [NUMBER] з причепом ГКБ-8322, державний номер [NUMBER] сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої позивачу, як власнику автомобіля „КАМАЗ” 5511 державний номер [NUMBER] була завдана шкода. Згідно вироку Балаклавського районного суду м.Севастополя від 18.01.2007 року, [PERSON]. визнаний винним та засуджений за скоєння злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України (а.с. ). Як вбачається з матеріалів справи власником автомобіля „МАЗ” 5337-1029 з державним номером [NUMBER] є [PERSON]., власником причепа ГКБ-8322, державний номер [NUMBER] - [PERSON].(а.с. ). На час скоєння дорожньо-транспортної пригоди [PERSON]. знаходився з відповідачем [PERSON]. у трудових відносинах, що підтверджується матеріалами кримінальної справи за звинуваченням [PERSON] за ч.2 ст.286 КК України, а саме протоколом допиту [PERSON] від 13.11.2006 р., протоколом допиту [PERSON]. від 08.07.2006 р., протоколом допиту [PERSON]. від 08.07.2006 р. Таким чином, суд приходить до висновку, що обов”язок по відшкодуванню шкоди, спричиненої джерелом підвищеної небезпеки, необхідно покласти на [PERSON]., оскільки не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела, незалежно від того, постійним, сезонним, тимчасовим за трудовим договором чи на інших умовах працівником він перебуває. Згідно висновку авто-товарознавчого дослідження №3940 від 23 грудня 2005 року та №3941 від 24 грудня 2005 року вартість причиненої матеріальної шкоди складає 32175 грн. 50 коп. (а.с. ). Крім того, позивач поніс додаткові матеріальні витрати по оплаті проведення оцінки завданої шкоди в сумі 594 грн., що підтверджується розрахунковими квитанціями №84,85 від 02 грудня 2005 року, №30, №31 від 12 грудня 2005 року, №34, №35 від 26 грудня 2005 року (а.с. ). Відповідно до ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі ст.1172 ЦК України, юридична чи фізична особа відшкодовує шкоду, спричинену її працівником під час виконання їм своїх трудових обов”язків. Що стосується вимог позивача про відшкодування матеріальної шкоди, у вигляді упущеної вигоди, суд вважає, що дані позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки позивачем будь-яких доказів щодо реального отримання такого прибутку не надано і про наявність таких доказів не зазначено. Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, враховуючи факт пошкодження майна [PERSON], небажання відповідача добровільно відшкодувати завдану шкоду, в зв”язку з чим позивач змушений тривалий час докладати зусиль щодо захисту свого порушеного права, а саме звертатися до експертної установи з приводу визначення розміру матеріальної шкоди, звертатися з позовом до суду, а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення суми за моральну шкоду, підлягають частковому задоволенню, на суму 700 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст.23, 1166, 1167, 1172, 1187 ЦК України,

Outcome: partial