Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-02 00:00:00

Позивач [PERSON]. звернулась до суду і просить стягнути з відповідача в рахунок відшкодування збитків 17 993,96гр., що складається з 220гр., які позивач витратила на авто евакуацію автомобіля, 75гр. на діагностику автомобіля та стоянку 45 діб, 8 076гр.як різниця між дійсною вартістю автомобіля на момент настання ДТП та сумою страхового відшкодування, 302,85гр., які позивач сплатив як комісію банку за перерахування платежу на користь ТОВ «Фірма «Кий Авто», 4 997,03гр. які позивач сплатив як страховий платіж до Договору страхування, 823,88гр. комісія банку за оформлення кредитної справи та відкриття позичкового рахунку по кредитному договору, 1 975,31гр., які позивач сплатив як проценти за використання кредиту, стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 2 500гр., а також відшкодувати судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23 червня 2007 року з вини відповідача [PERSON] сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої транспортний засіб , що належить позивачу зазнав механічних пошкоджень , вартість відновлювального ремонту яких перевищує 75% його дійсної вартості і є повною загибеллю транспортного засобу . Внаслідок вказаної події позивач зазнала матеріальних збитків у вигляді різниці між дійсною вартістю автомобіля на момент настання ДТП та сумою страхового відшкодування, яку вона отримала, у вигляді сплаченої комісії банку за перерахування платежу , сплаченого страхового платежу, понесла витрати на евакуацію, діагностику, дефектовку та стоянку автомобіля ,а також зазнала душевного хвилювання, незручностей , дискомфорту внаслідок неможливості використовувати належний їй транспортний засіб за призначенням. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги позивача не визнали, посилаючись на те, що відповідальність відповідача перед третіми особами була застрахована в ВАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна». Представник співвідповідача ВАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» Кільбурт Д.М. позовні вимоги не визнав, вказуючи на те, що до страхової компанії з приводу відшкодування збитків завданих транспортному засобу належного позивачу ні позивач [PERSON]. , ні відповідач [PERSON] не звертались. Тому страхова компанія страхову виплату провести не мала можливості. Представник звертав увагу суду на тому, що відповідач [PERSON] не вжив всіх належних заходів для проведення виплати потерпілій стороні, а отже повинен самостійно нести відповідальність за нанесену шкоду та заподіяну з його вини моральну шкоду. Крім того договором про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності передбачено розмір франшизи у розмірі 510гр. Третя особа ЗАТ «СК «ВЕСКО» самостійних вимог до ВАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» або [PERSON] не заявила, під час судового розгляду представник Марунько Л.О. пояснила, що страхова компанія відповідно до умов укладеного договору з [PERSON] про страхування автотранспорту, здійснила виплату страхового відшкодування за відрахуванням зносу, вартості деталей, придатних до використання, франшизи. Суд вислухавши пояснення представника позивача [PERSON]., відповідача [PERSON], його представника [PERSON], представника ВАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» Кільбурт Д.М., представника третьої особи ЗАТ «СК «ВЕСКО» Марунько Л.О.., дослідивши письмові докази по справі, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв»язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати , які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю , відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки , відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об»єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов»язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов»язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 985 ЦК України страхувальник має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи, якій страховик зобов»язаний здійснити страхову виплату у разі досягнення нею певного віку або настання іншого страхового випадку. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу , яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність , у разі недостатньої страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Під час судового розгляду встановлено наступне. Автомобіль Hissan Almera Classik, державний номерний знак [NUMBER] належав на праві власності [PERSON]. на підставі договору купівлі-продажу №КНЧ-488 від 25 травня 2007 року з ТОВ «Фірма «Кий Авто». Вартість автомобіля складала 100 950гр. на день укладення договору. 07 червня 2007 року між ЗАТ «СК «ВЕСКО» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №1252-а/07к, згідно якого об'єктом ст рахування стали майнові інтереси [PERSON]., пов'язані з володінням, користуванням і розпорядження транспортним засобом Hissan Almera Classik, державний номерний знак [NUMBER] . 23 червня 2007 року о 18.30год. на вул.. Старонаводницькій в м. Києві з вини відповідача [PERSON] сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої транспортний засіб Hissan Almera Classik, державний номерний знак [NUMBER] отримав механічні пошкодження . Так, водій [PERSON] керуючи автомобілем «Шевро лет Авео» державний номерний знак [NUMBER] порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху України , внаслідок чого сталось зіткнення з автомобілем Hissan Almera Classik, державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON]. Загальна вартість відновлювального ремонту згідно рахунка фактури №07071621 ТОВ «фірма «Кий Авто» від 16.07.2007р. та рахунка фактури №07072065 ТОВ «фірма «Кий Авто» від 20.07.2007р. складає 75849,59гр. , що є повною загибеллю транспортного засобу відповідно до п. 1.2.Правил , так як вартість відновлювального ремонту перевищує 75% його дійсної вартості на момент укладення договору. Пунктом 11.9 Правил та п. 24.5 Договору між [PERSON] та ЗАТ «СК «ВЕСКО»передбачено, якщо не зважаючи на повну загибель транспортного засобу , страхувальник бажає залишити транспортний засіб у своєму розпорядженні , йому сплачується страхове відшкодування у розмірі страхової суми за вирахуванням зносу транспортного засобу за період страхування , вартості залишків транспортного засобу та встановленої в договорі страхування франшизи. 16.08.2007р. ЗАТ «Страхова компанія «ВЕСКО» здійснила розрахунок суми страхового відшкодування і 12.09.2007р. виплатила [PERSON]. 41 433,64гр. Згідно вказаного розрахунку сума страхового відшкодування здійснювалась наступним чином: 100 950,00гр. ( страхова сума за договором) - 940,36гр.( розмір зносу за період страхування, розрахованого згідно п.4.6. Правил та п. 11 Договору) - 50 500,00гр. (вартість деталей , придатних до використання, пошкодженого автомобіля згідно розрахунку аварійного комісара )- 8 076,00гр.(франшиза- частина збитку, що не відшкодовується страховиком). Під час судового розгляду було встановлено, що позивач залишила у власності пошкоджений транспортний засіб , а в подальшому реалізувала своє право щодо розпорядження останнім на власний розсуд. Внаслідок пошкодження транспортного засобу позивач витратила на авто евакуацію автомобіля 220гр., що підтверджується квитанцією №003618 від 24.06.2007р. , на дефектовку автомобіля та стоянку 45 діб - 1 523,89гр., що підтверджується актом виконаних робіт №07071257 від 04.09.2007р. та квитанцією №55416710 від 04.09.2007р. Оцінюючи встановлені обставини справи та відповідні їм норми закону, суд прийшов до переконання про часткове обґрунтування позовних вимог [PERSON]. Так, позивач обґрунтовано просить стягнути на її користь шкоду завдану з вини відповідача [PERSON] Однак до розміру шкоди , що підлягає відшкодуванню необхідно включити витрати пов'язані з евакуацією автомобіля в розмірі 220гр., дефектовку та стоянку 45 діб в розмірі 1 523,89гр., франшиза в сумі 8 076.00гр. Вказані збитки позивач зазнав внаслідок дорожньо-транспортної пригоди яка мала місце 23 червня 2007 року. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Отже вимоги про відшкодування витрат пов'язаних з евакуацією автомобіля, його огляд та стоянку протягом 45 діб є повністю обґрунтованими, оскільки враховуючи технічний стан автомобіля визнаного повною загибеллю такі дії були вжиті з поважних причин. Витрати у вигляді франшизи в розмірі 8 076,00гр. підлягають відшкодуванню, оскільки на вказану суму було зменшено суму страхового відшкодування. Вказану суму шкоди, тобто 9 309,89гр. необхідно стягнути з ВАТ «СК «ПЗУ Україна», оскільки відповідач [PERSON] застрахував свою цивільну відповідальність перед третіми особами відповідно до договору №2214971 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 15 вересня 2006 року. Суд виходить з того, що ЗАТ «СК «ВЕСКО» своїх регресних вимог відповідно до вимог ст. 993 ЦК України до ВАТ « СК «ПЗУ Україна» під час розгляду справи не заявила, а отже діє загальна норма ст. 1194 ЦК України. Сума шкоди яка підлягає відшкодуванню достатня , оскільки ліміт відповідальності визначений у договорі за шкоду, заподіяну майну становить 25 500гр. Під час судового розгляду шляхом надання пояснень представником ВАТ «СК «ПЗУ Україна» та відповідачем [PERSON] було достовірно встановлено щодо виконання останнім обов'язку повідомлення про настання страхової події. При цьому представник ВАТ «СК «ПЗУ Україна» звертав увагу на те, що відповідач не конкретизував обставину щодо заподіяння шкоди [PERSON]., яка в свою чергу не звернулась до страхової компанії для отримання страхового відшкодування. Суд звертає увагу, що [PERSON] відповідно до вимог ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом трьох робочих днів повідомив страхову компанію про настання страхового випадку та його наслідки . Та обставина , що [PERSON]. не звернулась до ВАТ «СК «ПЗУ Україна» з вимогою про виплату страхового відшкодування не може бути підставою для звільнення страховика від виконання умов договору і покладення відповідальності на страхувальника [PERSON] Розмір шкоди , що підлягає стягненню з ВАТ « СК «ПЗУ Україна» підлягає зменшенню на 510гр., суму франшизи за договором обов'язкового страхування №2214971 , яку необхідно стягнути з відповідача [PERSON] Позивач [PERSON]. крім матеріальної шкоди, зазнала і моральних страждань внаслідок пошкодження належного їй на праві власності майна. Дорожньо-транспортна пригода яка мала місце 23 червня 2007 року безумовно викликала у позивача душевного хвилювання та дискомфортного відчуття неможливості використовувати транспортний засіб за належністю, порушеного її права щодо користування цим майном . Оцінюючи характер правопорушення та його наслідки для позивача суд зазначає, що розмір грошової компенсації в 2 500гр. буде достатнім відшкодуванням завданих страждань і перенесених хвилювань, до того ж відповідатиме вимогам розумності та справедливості. Компенсацію завданої моральної шкоди необхідно стягнути з відповідача [PERSON] з вини якого сталась дорожньо-транспортна пригода, оскільки договором про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності укладеним між [PERSON] та ВАТ « СК «ПЗУ України» не передбачено відповідальності страхової компанії перед третіми особами моральних збитків. Отже в даному випадку застосовуються загальні норми цивільного законодавства. Витрати позивача у вигляді проведеної діагностики ходової частини й перевірку тормозних колодок у розмірі 75гр., сплачених позивачем 302,85гр. як комісію банку за перерахування платежу на користь ТОВ «Фірма Кий Авто», внесених позивачем 4 997,03гр. в якості страхового платежу відповідно до договору страхування , 823,88гр. які позивач сплатив як комісію банку за оформлення кредитної справи та відкриття позичкового рахунку по кредитному договору , 1 975,31гр. які позивач сплатив як проценти за ви користування кредиту відшкодуванню не підлягають. Так, під час судового розгляду не було доведено , що витрати в сумі 75гр. на проведення діагностики були обов'язковими і необхідними , а також пов'язаними з відновленням транспортного засобу . Витрати проведені позивачем у вигляді сплачених комісій банку за перерахування платежу і оформлення кредитної справи, а також процентів за використання кредиту були проведені позивачем в порядку виконання умов кредитного договору і не є тими збитками які поніс позивач внаслідок дорожньо-транспортної пригоди , в розумінні ст. 1192 ЦК України. З цих же підстав суд відхиляє вимоги про відшкодування 4 997,03гр. , які позивач сплатив в якості страхового платежу відповідно до договору страхування, оскільки внесення вказаної суми визначалось умовою укладення договору між нею та ВАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна». Відповідно до ст. 88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог , а відповідачеві -пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. За таких обставин судові витрати понесені позивачем [PERSON] необхідно стягнути з відповідачів ВАТ « СК «ПЗУ України» та [PERSON] відповідно до частини задоволених вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial