Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-20 00:00:00

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день і час слухання справи повідомлений належним чином, через оголошення в газеті, причин неявки суду не представив. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача на підставі ст. 225 ЦПК України. Позивачка просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON], [INFO] та надати їй право одноосібно розпоряджатися виїздом доньки за границю, у тому числі на постійне місце проживання. Вимоги мотивовані тим, що вони з відповідачем знаходилися у фактичних шлюбних відносинах з 1994 по 2001 рік. [INFO] в них народилася спільна донька - [PERSON], але у вересні 2001 року відповідач залишив родину і з тих пір відносини з ними не підтримує, з донькою не спілкується, її життям, утриманням і вихованням не цікавиться, злісно ухиляючись таким чином від виконання батьківських обов'язків. В листопаді 2007 року вона зверталася до органів міліції із заявою про розшук відповідача, але його місцезнаходження встановлено не було та рішенням суду від 25 лютого 2008 року, за її заявою, він був визнаний безвісно відсутнім з 01 січня 2002 року. 07 березня 2008 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON]., який постійно проживає в іншій державі - в Ізраїлі. Вона має намір переїхати до нього на постійне місце проживання і для установлення статусу дитини в цій державі їй необхідно надання права одноосібно приймати рішення, пов'язані з її виїздом та постійним проживанням за кордоном. Представник третьої особи служби зі справ неповнолітніх позовні вимоги підтримав. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. Відповідно до свідоцтва про народження дитини, її матір'ю записана [PERSON](а.с. 13). 07 березня 2008 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], після чого змінила своє призвіще на призвіще чоловіка - [INFO] (а.с. 16). Як пояснила суду позивачка, з вересня 2001 року відповідач разом з сім'єю не проживає, реєстрації у м. Ялті взагалі не має і місце його знаходження їй невідоме, з приводу чого вона навіть зверталася до органів міліції (а.с. 7, 8). Неповнолітня донька сторін знаходиться на повному утриманні та проживає разом з матір'ю у [ADDRESS] (а.с. 11, 12). Рішенням суду від 25 лютого 2008 року, за заявою [PERSON], [PERSON] був визнаний безвісно відсутнім с 01 січня 2002 року. Рішенням суду було встановлено, що в жовтні 2001 року сторони стали проживати окремо та рідко бачитися, а згодом відповідач зник, перестав дзвонити та відвідувати їх спільну доньку, ніяких відомостей про нього не має та матеріальної допомоги на утримання доньки він не оказує. Відповідно до ст.. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. За отриманням аліментів позивачка до відповідача з позовом до суду також не зверталася. Згідно висновку служби зі справ неповнолітніх, [PERSON] не цікавиться вихованням, утриманням і станом здоров'я дитини. Практично з самого народження дитини, з осіни 2001 року дитина не бачила батька, ні моральної, ні матеріальної підтримки він їй не забезпечував, тобто злісно ухиляється від виконання батьківського обов'язку. (а.с. 5-6). Згідно ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він): не забрали дитину з пологового будинку або з іншої установи охорони здоров'я без поважної причини або протягом шести місяців не проявляли по відношенню до неї батьківської опіки; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В матеріалах справи є висновок служби зі справ неповнолітніх, а також клопотання директора Ялтинської гімназії імені А.П. Чехова, з яких вбачається, що вихованням[PERSON]займається тільки її матір (а.с. 5-6, 17). Аналогічні письмові поясненні дані сусідами позивачки (а.с. 18-19, 20-21, 22, 23, 24, 25, 26). Таким чином, суд дійшов висновку, що оскільки [PERSON] ухиляється від своїх обов'язків по вихованню дитини, з 2001 року не проявляє до неї батьківської опіки, суд вважає за необхідне задовольнити позов і позбавити його батьківських прав. Що стосується вимог позивачки про надання їй права одноосібно розпоряджатися виїздом її доньки за кордон на постійно місце проживання, то в цій частині позову слід відмовити, оскільки відповідач позбавлений батьківських прав відносно неповнолітньої дитини, її матір має переважне право самостійно вирішувати місце проживання своєї дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 151, ч. 1 ст. 163 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини та на те, щоб малолітня дитина проживала з ними. Згідно ст.. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно ч. 1 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання, перестає бути законним представником дитини. Таким чином, оскільки бажання матері змінити своє місце проживання і місце проживання своєї дитини не взаємопов'язане з відсутністю батьківської уваги до доньки з боку відповідача та не є саме по собі підставою для позбавлення його батьківських прав, суд вважає її вимоги про надання їй права на розпорядження виїздом доньки за кордон зайвими, а також такими, які прямо слідують з норм сімейного законодавства. На підставі викладеного,

Outcome: partial