Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-20 00:00:00

Позивач просить суд постановити рішення, яким стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] року народження, та сина [PERSON][INFO]року народження в твердій грошовій сумі по 162 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги вона мотивує тим, що з відповідачем по справі перебувала у шлюбі. За час спільного проживання позивачка народила сина [PERSON], [INFO] року народження, та сина [PERSON] [INFO] року народження . Діти проживають з позивачкою та знаходяться на її повному утриманні, відповідач матеріальну допомогу в добровільному порядку не надає. Відповідач проживає окремо, не працює, має задовільний стан здоров”я, на його утриманні інших дітей, непрацездатних батьків не має. Позивач в попереднє судове засідання з»явилась, підтримала позовні вимоги. Відповідач в попереднє судове засідання з'явився, позов визнав повністю. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що від шлюбних відносин позивачка і відповідач мають сина [PERSON], [INFO] року народження, та сина [PERSON][INFO] року народження, що стверджується свідоцтвами про народження дитини, де батьками неповнолітніх записані позивачка і відповідач. Спір виник з сімейних правовідносин. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України „Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття”. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України: ”Способи виконання батьками обов'язку визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.” Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України :” Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків , передбачених ст. 184 цього Кодексу”. Згідно ст. 184 цього Кодексу :”Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого ч. 2 ст. 182 цього кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. ” Судом встановлено, що відповідач на даний час матеріальну допомогу в добровільному порядку не надає, діти знаходиться на повному утриманні матері, сторонами не укладено у добровільному порядку договір про сплату аліментів, платник аліментів працездатний, не працює інших дітей у нього не має. Суд враховує те, що відповідач визнає вимоги позивача і фактичні обставини ніким не оспорюються. Виходячи з викладеного суд вважає, що в даному випадку відповідач повинен сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання дітей : сина [PERSON], [INFO] року народження та сина [PERSON][INFO] року народження щомісячно у твердій грошовій сумі в розмірі 162 грн. на кожну дитину, починаючи стягування з 01.07.2008 року і до їх повноліття. Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Також з відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 7 грн. 50 коп. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленої позовної заяви не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного і

Outcome: approved