Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-12 00:00:00

В березні 2008 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд зобов”язати відповідачку усунути перешкоди в користуванні належною позивачу літньою кухнею на земельній ділянці [ADDRESS] шляхом знесення, самочинно збудованого гаража на земельній ділянці відповідачки [PERSON], [ADDRESS]. Позивач та представник позивача у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали із підстав, які заявлені у позовній заяві та просять суд задовольнити позов. Відповідачка у судовому засіданні заявлені до неї позовні вимоги не визнала та пояснила суду, що вона вселилася в будинок [ADDRESS] у 1988 році і на той час спірна тимчасова споруда вже була збудована попереднім власником, який проживав за вказаною адресою. Тимчасова споруда була збудована в притул до літньої кухні позивача за особистою згодою позивача [PERSON], та слугувала для збереження палива. У зв”язку з чим вважає, що вона не здійснювала самочинного будівництва спірної споруди, яку на даний час вона тимчасово використовує під гараж. Вважає, що заявлений до неї позов є безпідставним так, як позивач сам збудував літню кухню на своїй земельній ділянці у порушення правил державних будівельних норм. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON], суду показав, що він 25.01.2008 року, як старший інспектор служби цивільного захисту з метою перевірки по заяві [PERSON], виходив по місцю розташування домоволодінь [PERSON], та [PERSON], по провулку Герцена в м.Олевську де встановив, що побудована тимчасова споруда, яка використовується під гараж відповідачкою по [ADDRESS], збудована в притул до цегляної літньої кухні позивача [ADDRESS] і у зв”язку з чим прийшов до висновку, що будівництво гаража та літньої кухні громадян [PERSON], та [PERSON], здійснено самовільно, в порушення норм місця розташування об”єктів, без дозволу Олевської райінспекції державного архітектурно-будівельного контролю, без оформлення будівельних паспортів, відповідних правоустановчих документів та в порушення державних будівельних норм відповідно до яких для обслуговування будівель та здійснення їх поточного ремонту відстань до сусідньої межі ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни повинна бути не менше 1.0 м. Свідок [PERSON], у судовому засіданні показав, що він як інспектор державного архітектурно-будівельного контролю Олевської РДА, 21.01.2008 року проводив обстеження забудов земельних ділянок [ADDRESS] і [ADDRESS] та прийшов до висновку про те, що тимчасова споруда, яка використовується під гараж розташована в притул до літньої кухні суміжної ділянки без дозволу виконкому міської ради, погодження з власником сусіднього будинку [PERSON], та не відповідає вимогам державних будівельних норм (далі ДБН). Разом з тим приміщення літньої кухні позивача так і розташування тимчасової споруди відповідачки [PERSON], розміщені у порушення норм ДБН, відповідно до яких споруди та будівлі повинні розміщуватися на відстані до межі сусідньої ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни не менше 1.0 метра, що сторонами не було зроблено при забудуванні об”єктів та не було встановлено місця розташування як літньої кухні так і тимчасового гаража місцевими органами містобудування та архітектури на підставі дозволу на будівництво виконавчих органів місцевого самоврядування, а також затверджених чинних містобудівних документів. Заслухавши пояснення позивача, його представника, відповідача, оцінивши покази свідків по даній справі та матеріали справи, судом було встановлено наступне: позивач та відповідачка мешкають [ADDRESS] та [ADDRESS]. Відповідно до свідоцтва № 456 від 11.04.1978 року позивач є власником будинку [ADDRESS]/а.с.11/. Згідно до архівної виписки Олевської РДА Житомирської області від 01.02.2008 року за № 49, з якої слідує, що Рішенням Олевської селищної ради народних депутатів від 25.05.1995 року [PERSON], було передано безкоштовно у приватну власність та користування земельну (присадибну) ділянку площею 0.07 га./а.с.10/. Право власності на виділену земельну ділянку відповідно до рішення Олевської селищної ради від 25.05.1995 року [PERSON], не набув в установленому законом порядку. В 1986 році позивач на виділеній йому у власність присадибній земельній ділянці побудував літню кухню про, що свідчить архівна виписка Олевської РДА відповідно до якої за рішенням Олевської селищної ради від 25.03.1986 року [PERSON], було надано дозвіл на будування літньої кухні [ADDRESS]. По сусідству в 1988 році в будинок по [ADDRESS] вселилася із своєю сім”єю [PERSON], яка в 1993 році набула права власності на будинок про, що свідчить свідоцтво про право власності на житло від 29.10.1993 року за № 115. Держвного акту на присадибну земельну ділянку по [ADDRESS] відповідачка не має. На момент вселення відповідачки в будинок по [ADDRESS] спірна тимчасова споруда, яка використовувалася під споруду для зберігання палива вже була побудована в притул до літньої кухні позивача за погодженням та згодою [PERSON], попереднім власником, який проживав [ADDRESS], що також підтвердили у судовому засіданні позивач та відповідачка. Попередній власник домоволодіння по [ADDRESS] на початок та день розгляду справи у суді помер. В грудні 2007 року відповідачка придбала легковий автомобіль і з метою зберігання останнього від атмосферних опадів стала використовувати спірну споруду тимчасово під гараж, обладнавши його водовідводом та оббивши тимчасову споруду відходами лісосировини. [PERSON], в період 1988 року по 2008 рік не звертався до органів місцевого самоврядування та до суду з приводу неправильного розташування тимчасової споруди, яка належить відповідачці і яку [PERSON], протягом 20-ти років використовувала тимчасово під споруду для зберігання палива. Спір виник лише після того, як відповідачка пристосувала спірну споруду тимчасово під гараж. В січні 2008 року за заявою [PERSON], до Олевської міської ради та до Олевського РВ ГУ МНС України в Житомирській області було проведено перевірку щодо забудови гаража відповідачкою [PERSON], якою було встановлено, що будівництво гаража та літньої кухні громадян [PERSON], та [PERSON], здійснені самовільно, без відповідного дозволу виконавчих органів місцевого самоврядування, дозволу райінспекції ДАБК, оформлення будівельного паспорту, а також будова гаража, яка розташована впритул до літньої кухні суміжної ділянки не відповідає вимогам ДБН. За результатами перевірки було складено акт забудови земельних ділянок [ADDRESS] та [ADDRESS], від 21.01.2008 року та припис від 24.01.2008 року про скоєння відповідачкою [PERSON], адміністративного правопорушення передбаченого ст.97 КУпАП та запропоновано усунути зазначені недоліки до 01.03.2008 року. Постанова компетентного органу відносно [PERSON], про порушення нею вимог ст.97 КУпАП не виносилася. Так відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень, слідує, що Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов”язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Частиною 1 ст.376 ЦК України передбачено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Виходячи з такого юридичного визначення самочинного будівництва, суд приходить до висновку, що дія цієї статті не поширюється на випадки розміщення на земельній ділянці об”єктів, які не пов”язуються із землею фундаментом і не визнаються у законодавстві нерухомістю. За чинним містобудівельним законодавством, реалізація права на забудову передбачає виконання комплексу організаційно-правових дій, спрямованих на набуття права на земельну ділянку відповідно до її цільового призначення. Щоб здійснити будівництво, громадянин зобов”язаний набути у встановленому порядку право власності на землю чи право користування земельною ділянкою, одержати державний акт на право власності на земельну ділянку чи договір оренди землі, або державний акт на право постійного користування землею, зареєструвати обраний правовий титул використання землі в порядку, передбаченому ЗУ „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень”, та визначити межі земельної ділянки в натурі (на місцевості). Тому не дивлячись на те, що позивач [PERSON], одержав рішення Олевської селищної ради від 25.05.1995 року яким останньому передано безкоштовно у приватну власність та постійне користування земельну (присадибну) ділянку площею 0.07 га., для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на якій у 1986 році (до винесення рішення селищної ради), збудував літню кухню, суд вважає, що позивач самочинно вчинив забудову літньої кухні, оскільки у забудовника не виникло право на земельну ділянку для цієї мети і у зв”язку з чим позивач не має права вимоги до відповідача про усунення перешкод у користуванні майном. Згідно до ст.24 ЗУ „Про планування і забудову територій” слідує, що дозвіл на будівництво надається за умови наявності права власності або права користування земельною ділянкою, підтвердженого відповідним документом. Будівництво без дозволу є самочинним.

Outcome: dismissed