Jurisdiction: civil
Date: 2008-07-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у обґрунтування якого вказує, що на балансі ВП «Управління житлово-комунального господарства та теплопостачання» ДП «Свердловатрацит» знаходиться житловий будинок №12, розташований в [ADDRESS] яка є приватною власністю [PERSON], яка своєчасно не сплачує за послуги по утриманню будинку та його території, у зв'язку з чим має дебіторську заборгованість, станом на 01.03.2008р., в розмірі 767,59грн. По заяві [PERSON], 20.06.2004 року був укладений договір № 5 на сплату заборгованості за утримування будинку та його території на суму 528,91грн, строком на 6 місяців, дія якого закінчилась 01.12.2007 року, але заборгованість залишилась не сплаченою. У зв'язку з чим, позивач просить стягнути на його користь 767,59грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30грн., а також судовий збір у розмірі 51 грн., на користь держави. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав, наполягає на їх задоволенні. Відповідачка позовні вимоги не визнала, надала письмові заперечення, в яких зазначає, що 03.04.2000 року нею була приватизована квартира № 12 в будинку [ADDRESS]. Вважає, що виписки з особового фінансового рахунку № 5267 нарахувань квартирної плати і комунальних послуг не можуть бути взяті за основу як документальний доказ, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 10 Закону, державні комунальні підприємства по обслуговуванню житла зобов'язані здійснювати обслуговування та ремонт приватизованого житла, надавати мешканцям комунальні та інші послуги за державними розцінками і тарифами. Контроль за додержанням розцінок і тарифів здійснюють фінансові органи. Відповідно до п. 6 ст.10 Закону України № 2482, заборгованість у власників приватизованих квартир може утворюватися тальки по укладеним,але не сплаченим угодам, пов'язаним з проведеним ремонтом або утриманням будинку. За період з 0304.2000 року договору на проведення ремонтних робіт квартир та будинку вона з позивачем не укладала і позивачем не наданий такий договір як доказ, суду а також не довів які саме послуги були надані відповідачу. До дебіторської заборгованості позивач включає до сплати суму 163 гр. 80 коп., в порушення ст.. 257 ЦК України, термін позовної давності якої минув, оскільки загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. В порушення п. 10 ПКМУ № 560, позивачем за ненадання послуг або надання їх не в повному обсязі, відхилення їх кількісних і якісних показників від нормативних, перерахунок розміру плати не проводився. Ні під час приватизації, на після того, позивач не проводив капітальний ремонт квартир та не надав відповідної компенсації у порядку, встановленому КМУ, тому в задоволенні позову просить відмовити. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає позов таким що підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно положень ст.ст.3,11 та 15 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичної чи юридичної осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов”язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про право власності на житло від 3 квітня 2000 року (а.с.19) позивачці [PERSON] та її синові [PERSON] на праві приватної спільної власності в рівних долях належить кв. [ADDRESS], Луганської області. Відповідно до виписки із облікового рахунку № 5267, відкритого ВП «Управління житлово-комунального господарства та теплопостачання» ДП «Свердловантрацит» на ім'я [PERSON] (а.с.11-14), за період з січня 2005 року по лютий 2008 року нарахована плата за послуги по утриманню будинку та прибудинкової території на загальну суму - 767.59 грн. З січня по травень 2005 року нарахування проводилося в розмірі по 0.23 гр. на 1 м.кв. на підставі розпорядження голови обласної адміністрації від 25.10.2000 року № 637. З червня 2005 року по жовтень 2006 року нарахування по квартплаті проводились по тарифу - 0,48 грн. за 1 кв.м., згідно рішення Свердловської міської ради Луганської області № 231 від 31.05.2005 року. З 01.11.2006 року нарахування по квартплаті проводились по тарифу - 0,83 грн. за кв.м. загальної площі, згідно рішення Свердловської міської ради Луганської області № 443 від 24.10.2006 року. Згідно рішення Свердловської міської Ради № 83 від 28.03.2007 року, та додаток № 1 и 2тарифи введені по житловому фонду з 1.03.2007 року по групам будинків в залежності від інженерного обладнання та видів надання послуг. Згідно додатку № 1 будинок відповідачки належить до 1 групи будинків і має тариф 0.61 гр. за 1 м.кв. загальної площі. Положеннями ст.ст. 150-151 ЖК України встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок ( частину будинку), квартиру користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок ( квартиру), зобов»язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 156 ЖК України передбачає, що члени сім'ї власника квартири (будинку) зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку ( квартири) і при домової території. Але відповідачка в судовому засіданні заперечувала проти притягнення до участі у справі в якості співвідповідача [PERSON] Відповідно до частини першої та другої статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду ” від 19 червня 1992 року № 2482-Х11 утримання приватизованих квартир (будинків) здійснюється за рахунок коштів їх власників згідно з Правилами користування приміщеннями жилих будинків та прибудинкових територій, які затверджуються Кабінетом Міністрів України, незалежно від форм власності на них. Власники приватизованого житла у багатоквартирних будинках ( до них належать і власники квартир у кооперативних будинках та викуплених квартир) є співвласниками всіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і повинні сплачувати свою частку витрат у загальних витратах на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі. Як зазначено у п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою КМУ від 24 січня 2006 р. №45 „Про внесення змін до постанови КМУ від 8 жовтня 1992 р. № 572 „Про механізм впровадження Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду ”, власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний ...укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору та оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом... Спори, що виникають під час користування приміщеннями житлових будинків, згідно до п.13 цих Правил, розв'язуються шляхом проведення переговорів між учасниками спору або у судовому порядку. Виходячи з вищенаведеного вбачається, що оплату за утримання житла зобов'язані сплачувати як квартиронаймачі, так і власники викуплених та приватизованих квартир, у тому числі і відповідачка по справі. Розмір тарифів (нормативних витрат, пов'язаних з утриманням будинків і споруд та прибудинкових територій) визначається згідно з „Порядком формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій ”, затвердженим постановою КМУ від 12.07.2005 р. № 560. Ці витрати не залежать від того, чи проживає особа у квартирі (власник або наймач), чи ні. Це витрати на утримання будинку та прибудинкової території. Перелік послуг, що можуть бути складовими тарифу, затверджуються за рішенням органу місцевого самоврядування. Оплата цих послуг повинна здійснюватися з моменту отримання права власності на квартиру, тобто відповідачка [PERSON] та її син [PERSON], повинні були сплачувати зазначені послуги з 3 квітня 2000 року. Згідно рішення виконкому Свердловської міської Ради № 173 від 20.05.2008 року ДП «Свердловантрацит» в особі ВП «УЖКГ та ТП» визначено виконавцем житлово-комунальних послуг в житловому фонді ДП «Свердловантрацит», що знаходиться на території міської громади м. Свердловська по утриманню будинків, споруд та при домових територій ( прибирання прибудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрібудинкових сітей, освітлення місць загального користування, поточний ремонт та ін.); з центрального опалювання, з вивозу твердих побутових відходів та рідинних нечистот. Як вбачається з розшифровки відповідача від 23.06.2005 р. складовими тарифу на оплату послуг, пов'язаних з утриманням будинків і споруд та прибудинкових територій на 2005 та 2006 роки є: зарплатня двірників, АУП, робітників, внутрибудинкове обслуговування та поточний ремонт; вивіз сміття; електроенергія; матеріали; послуги ЛОТЕК, ІВЦ, банку; опалення, вода; охорона праці; єдиний податок та рентабельність. Згідно розрахунку затрат по наданню комунальних послуг по будинку [ADDRESS] фактичні витрати майже двічі перевищили фактичні, до яких було включено прибирання приміщень, технічне обслуговування, прочистка вентиляційних труб, поточний ремонт, підготовка житлового фонду до осінньо-зимового періоду, освітлення під'їзду. Суд вважає безпідставними ствердження відповідачки [PERSON] про неналежне надання позивачем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, оскільки ст. 162 ЖК України передбачає, що плата за користування жилими приміщеннями в будинку \квартирі \, що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Крім того, відсутність письмового договору між сторонами по справі щодо оплати витрат на утримання будинків і споруд та прибудинкових територій не є підставою вважати протиправними дії позивача по нарахуванню плати відповідачці за утримання квартири та прибудинкової території, оскільки частиною першою статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Положенням ст.. 205 та ч.1 ст.206 цього Кодексу передбачено, що правочини можуть вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, якщо не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Крім того, усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Згідно до ч. 2 ст. 218 ЦК України, якщо правочин, до якого законом встановлена його недійсність, у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. Як вбачається із матеріалів цивільної справи відповідачка з січня по квітень 2007 року сплачувала плату за утримання будинку. Більш того, за її заявою від 20.06.2007 року з нею було укладено договір № 5 про погашення наявної заборгованості по утриманню будинку, яка станом на 1.06.2007 року складала 528 гр. 91 коп. Крім того, приватизуючи квартиру, відповідачка надавала заяву від 20.03.2000 року до керівника органу приватизації, узгоджену з позивачем про оформлення квартири у приватну власність, згідно до якої зобов'язалася здійснювати утримання її відповідно до вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинкової території, брати участь у витратах на утримання будинку та перед будинкової території. Таким чином вбачається, що [PERSON] фактично вступила в договірні відносини з позивачем, яким в межах надходження коштів виконувалися відповідні роботи по утриманню будинку і прибудинкової території, що зобов'язує відповідачку сплачувати надані позивачем послуги по утриманню будинків і споруд та прибудинкових територій відповідно до вимог чинного законодавства. Крім того, суд не приймає до уваги ствердження відповідачки про неналежне надання позивачем послуг по утриманню будинків і споруд та прибудинкових територій, оскільки згідно довідки позивача вбачається, що останнім проводилися відповідні роботи по ремонту опалення, холодного водопостачання та каналізації будинку, а саме: заміна труб, болтів, вентилів, установка фітінгів, радіаторів, муфт, заміна відводів каналізації, ремонт шиферної крівлі та інше. Відповідачка не спростувала вказані докази. У свою чергу вона за весь цей час, відповідно до п.4 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою КМУ від 24 січня 2006 р. № 45 „Про внесення змін до постанови КМУ від 8 жовтня 1992 р. № 572 „Про механізм впровадження Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду ”, не звертався до суду з позовом з приводу ненадання або несвоєчасного чи неналежного надання їй позивачем житлово-комунальних послуг. Не зверталася вона з такими скаргами і до інших відповідних органів. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачка не надала суду доказів своїх заперечень проти позову, відповідно до ст. 10,11 та 60 ЦПК України. Не спроможними та такими, що суперечать вимогам чинного законодавства, суд визнає ствердження відповідачки про застосування строків позовної давності, оскільки згідно до ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. В судовому засіданні відповідачка не заперечувала проти укладання нею з позивачем договору № 5 від 20.06.2007 року про погашення заборгованості, яка станом на 1.06.2007 року становила 528 гр. 91 коп. Таким чином, суд приходить до висновку, що 20.07.2007 року вона визнала всю суму заборгованості та з вказаного часу строк позовної давності слід визнати перерваним. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позову. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути сплачені останнім витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в розмірі 30 гр. та на користь держави судовий збір в розмірі 51 гр. На підставі ст.ст. 150-151 ЖК України, 322 ЦК України, ст.10 Закону України» Про приватизацію державного житлового фонду», ст.ст.11, 206 ЦК України та Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою КМУ від 24 січня 2006 р. №45 „Про внесення змін до постанови КМУ від 8 жовтня 1992 р. № 572 „Про механізм впровадження Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду ”,

Outcome: approved