Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу по розписці в розмірі 3500 грн. В обґрунтування позову вказав, що 15 серпня 2007 року він позичив позивачці [PERSON] 3500 грн. строком на два місяці. Гроші він передав їй в повному обсязі. У встановлений строк вона гроші йому так і не повернула, в зв»язку з чим він був вимушений звернутися до суду і просив стягнути з відповідачки вказану суму боргу. В судовому засіданні позивач та його представник підтвердили зазначені в позові обставини і просили стягнути з відповідачки [PERSON] суму боргу по розписці в розмірі 3500 грн. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги не визнала і вказала, що не позичала на свої потреби у [PERSON] вказаної суми, а розписку він примусив її написати. Пояснила, що свого часу вона працювала продавцем в СПД ФО [PERSON] ПП «[PERSON]». 15.08.2007 року при перевірці була виявлена недостача на суму 2742 грн. Адміністрація підприємства запропонувала вказану суму розділити на всіх працюючих, але вона по недосвідченості, вважаючи, що якщо недостача виникла на її зміні, погодилась виплатити її сама. При цьому 700 грн. було утримано з її заробітної плати в рахунок погашення боргу, але надати доказ цьому вона не може. В подальшому нею була написана розписка за вимогою адміністрації, де вона зобов»язувалась погасити борг на протязі двох місяців. Але в зв»язку з нехваткою коштів та тяжким матеріальним становищем в указаний термін борг вона повернути не змогла. 21.08.2007 року вона звільнилась з указаного підприємства, а із-за того, що вона борг не виплатила адміністрація підприємства її ображала та погрожувала зверненням до суду та в інші правоохоронні органи. Також зазначила, що наданий їй судом термін для звернення в різні організації, в тому числі в правоохоронні органи за захистом своїх прав ніяких позитивних результатів не дав і ніяких доказів та доводів, що вказана сума це недостача в підприємстві за час її роботи, а не борг, і що її примусили написати розписку - вона надати не може. Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника, відповідачку, допитавши свідків, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Допитані судом свідки [PERSON] та [PERSON], кожен окремо, показали, що 15 серпня 2007 року [PERSON] позичила у [PERSON] 3500 грн. на свої особисті потреби, в зв»язку з чим нею і була написана розписка. Вказану суму [PERSON] передав їй в їх присутності в повному обсязі. Борг вона зобов»язувалась повернути на протязі двох місяців, але не повернула його. Свідок [PERSON] пояснила, що її донька [PERSON] працювала продавцем в СПДФО [PERSON]. В цьому магазині постійно виникали недостачі. Так і на зміні її доньки виникла недостача в сумі 2742 грн., яку адміністрація магазину сказала їй повернути і змусила про це написати розписку, при цьому в розписці була вказана сума 3500 грн. і не враховано, що 700 грн. було вирахувано з її заробітної плати. З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Відповідно до п. 3 ст. 208 ЦК України правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян вчиняються у письмовій формі Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов»язковим до виконання сторонами. На підставі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов»язаний повернути позичкодавцеві позику ( грошові кошти у такій сумі, що були йому передані позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З тексту розписки від 15.08.2007 року, даної [PERSON], вбачається, що вона взяла у [PERSON] позичку в сумі 3500 грн. на строк два місяці, з кінцевим терміном повернення 15.10.2007 року. Дана розписка була написана нею власноручно, в добровільному порядку, в присутності двох свідків. Згідно трудового договору від 08.12.2006 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], остання була прийнята на роботу в СПДФО [PERSON] продавцем продовольчих товарів. Заяви до Ізюмської ОДПІ та Ізюмської міжрайонної прокуратури, подані [PERSON], свідчать про те, що вона зверталася в ці інстанції за захистом своїх прав з проханням розібратись в даній ситуації та провести перевірку господарської діяльності вказаного підприємства. Згідно відповіді на її заяву від 03.04.2008 р. №2630\10\26-40 від Ізюмської ОДПІ порушень податкового законодавства СПД ФО «[PERSON]» не встановлено. Що стосується її ствердження про усне звернення до МВ ГУМВСУ в Харківській області про примусове написання нею [PERSON] розписки і відмову в прийнятті заяви - доказів відповідачка не надала, так як і не надала взагалі ніяких належних доказів в підтвердження своїх доводів. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved