Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-04 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання договору неукладеним, визнанні права власності на спадщину. В процесі розгляду справи [PERSON]змінила і уточнила свої позовні вимоги. Просила визнати недійсними довіреності, видані її чоловіком на ім'я відповідачів, договір купівлі-продажу земельної ділянки і визнати за нею право власності на земельну ділянку. Позов мотивований тим, що спірна земельна ділянка за життя належала її чоловіку. Після його смерті вона прийняла спадщину шляхом подачі заяви до нотаріальної контори, проте отримати свідоцтво про право на спірну земельну ділянку не змогла, оскільки відповідачі після смерті чоловіка за дорученням від його імені вчинили правочин купівлі-продажу спірної земельної ділянки. Вважає укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки недійсним, оскільки дія довіреності, виданої її чоловіком, була припинена у зв'язку з його смертю. Крім того, просить визнати недійсною довіреність, видану від імені її чоловіка на ім'я [PERSON]. і довіреність, видану на ім'я [PERSON]., оскільки, на думку позивача, видані довіреності суперечать дійсним намірам учасників правочину. Просить визнати за нею право власності на земельну ділянку, оскільки своєчасно прийнявши спадщину, придбала право власності на земельну ділянку. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, пояснила, що позивач є спадкоємцем першої черги після свого чоловіка [PERSON]. Протягом шести місяців після смерті чоловіка звернулася до нотаріальної контори з заявою про ухвалення спадщини, отримала свідоцтво про право на спадщину на частину спадкової маси, тому має право претендувати на все майно, що належало її чоловіку. У зв'язку з тим, що на момент смерті [PERSON]. йому на праві власності належала земельна ділянка, він був успадковуваний позивачем. Відповідачі по основному позову і їх представники позовні вимоги не визнали, на тих підставах, що [PERSON]. фактично купив у [PERSON]. спірну земельну ділянку, яку потім у нього купив [PERSON]. і [PERSON]. Правочини оформляли у вигляді довіреності у зв'язку з відсутністю державного акту на землю. Звернулися до суду із зустрічною позовною заявою, в якій просили визнати договір доручення, укладений між [PERSON]. і [PERSON]. 22.09.04 р. удаваним, визнати його договором купівлі-продажу спірної земельної ділянки, визнати укладений між ними договір дійсним. Визнати договір доручення 10.02.2005 р., укладений між [PERSON]. і [PERSON]., удаваним; визнати його договором купівлі-продажу спірної земельної ділянки. Визнати за [PERSON]. право власності на спірну земельну ділянку. Вислухавши представника позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом було встановлено, що [PERSON]належала на праві власності земельна ділянка, площею 0,0625 га, розташована в [ADDRESS] , передана йому для будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських споруд на підставі рішення Севастопольської міської ради народних депутатів № 280 від 13.04.93 р. Дані обставини підтверджуються копією Державного акту про право власності на землю від 28.10.93 р., а також копією рішення Севастопольської міської ради № 280 від 13.04.93 р. Як видно із довіреності, засвідченої 22 вересня 2004 року приватним нотаріусом Севериною А.Д., за попередньою усною домовленістю, [PERSON]уповноважив [PERSON]користуватися і розпоряджатися (продавати, обміняти, здавати в оренду, приватизовувати і так далі) земельною ділянкою, яка належить [PERSON]. і яка знаходиться по [ADDRESS] . Довіреність була видана на три роки і дійсна до 22 вересня 2007 року з правом передоручення повноважень третім особам. 10 лютого 2005 року приватним нотаріусом Севериною А.Д. була засвідчена довіреність, згідно якої за попередньою усною домовленістю, [PERSON], діючий на підставі довіреності, виданої з правом передоручення [PERSON] 22.09.05 р., уповноважив [PERSON] і [PERSON] користуватися і розпоряджатися (продавати, обміняти і тому подібне, окрім дарування, здавати в орендувати) що належить [PERSON]. земельною ділянкою, розташовану за адресою: [ADDRESS]. Довіреність видана строком до 22 вересня 2007 року. [INFO] [PERSON]помер, що підтверджується копією свідоцтва об смерті. 12 грудня 2005 року між [PERSON], діючою від імені [PERSON] і [PERSON]., з одного боку і [PERSON], з другого боку був укладений договір купівлі-продажу, згідно якому земельна ділянка, розташована за адресою [ADDRESS], площею 0,065 га, що належить на праві приватної власності [PERSON] був проданий [PERSON]. Відповідно до ст. 237 ГК України, представництвом є правовідносинам, в яких одна сторона (представник) зобов'язаний або має право вчинити правочин від імені іншої сторони, яку вона представляє. Згідно зі ст. 244 ГК, представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за дорученням. Відповідно до п. 6 ст. 248 ГК, у разі смерті особи, що видала довіреність представництво за дорученням припиняється. Згідно з ч.2 ст. 248 ГК України з припиненням представництва за дорученням, втрачає силу передоручення. Таким чином, на момент укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки, повноваження [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]. на здійснення від імені [PERSON]. дій по користуванню і розпорядженню вищезгаданою земельною ділянкою були припинені, а укладений договір суперечить вимогам ст. 237, 244, 248 ГК України. У відповідності ч. 1 ст. 203 ГК України, зміст правочину не може суперечити діючого Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також етичним засадам суспільства. Згідно ст. 215 ГК, підставою для недійсності правочин є недотримання у момент здійснення правочину стороною (сторонами) вимог, встановлених частинами першої-третьої, п'ятої і шостої ст. 203 діючого Кодексу. Через вимоги ст. 216 ГК, недійсний провичин не створює юридичних наслідків, окрім тих, які пов'язані з її недійсністю. При недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути іншій стороні в натурі все, що вона отримала у виконання даного правочину. У зв'язку з тим, що оспорювання правочину вчинено від імені [PERSON]., який на момент розгляду справи в суді помер, суд вважає можливим застосувати наслідки недійсності правочину до його правонаступників. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданому 16 червня 2006 року Першою державною нотаріальною конторою міста. Севастополя, на підставі ст. 1261 ГК України спадкоємцем майна [PERSON], померлого [INFO] є його дружина [PERSON]. Відповідно до вимог ст.1268 ГК, спадкоємець за законом або по заповіту має право прийняти спадщину або не прийняти її, не допускається ухвалення спадщини з умовою або з обмовкою. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON]. придбала право власності на земельну ділянку, раніше переданій її чоловіку у власність по праву спадкоємства. Суд не знаходить достатніх підстав для визнання договору доручення від 22.09.04 р., укладеного між [PERSON]. і [PERSON]., а також договору доручення від 10.02.05 р., укладеного між [PERSON]., діючим від імені [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]. удаваними, а довіреність, видану [PERSON]. на ім'я [PERSON]. на право користування і розпорядження спірною земельною ділянкою недійсної. При цьому суд виходить зі змісту довіреності, підписаної 22 вересня 2004 року [PERSON]., згідно якої за попередньою усною домовленості між ним і [PERSON]., [PERSON]уповноважив [PERSON]. користуватися і розпоряджатися що належить йому земельною ділянкою. Підпис [PERSON]. засвідчена нотаріально. Достовірних доказів, що свідчать про те, що [PERSON]продав [PERSON] спірну земельну ділянку сторони суду не уявили, в процесі розгляду справи такі докази судом отримані не були. Згідно довіреності, підписаної [PERSON]. 10 лютого 2005 року, він, діючи від імені [PERSON]., уповноважив [PERSON]. і [PERSON]. користуватися і розпоряджатися належною [PERSON]. земельною ділянкою. Доводи [PERSON]. і [PERSON]. про те, що вони уклали договір купівлі-продажу замість виданої довіреності спростовується текстом довіреності, а також підписом [PERSON]., засвідченим приватним нотариусом Севериною А.Д. Крім того, наявність довіреності не позбавляла можливості [PERSON]., [PERSON]. і [PERSON]. укласти між собою договір купівлі-продажу надалі. Відсутність такого договору суд розцінює як доказ, підтверджуючий намір [PERSON]. видати на ім'я [PERSON]. і [PERSON]. саме довіреність, з вказаним об'ємом повноважень останніх. Суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позовних вимог про визнання договору доручення від 22.09.04 р., ув'язненого між [PERSON]. і [PERSON]., договором купівлі-продажу спірної ділянки, а також відмовити в задоволенні позовних вимог про визнання договору доручення від 10.02.05 р., укладений між [PERSON] і [PERSON]. договором купівлі-продажу як по підставах, вказаних вище, так і по нижченаведеному. Відповідно до ст. 657 ЦК, договір купівлі-продажу земельної ділянки підлягає нотаріальному посвідченню і державній реєстрації. Відповідно до ст. 220 ГК, у разі недотримання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору, такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися про всі істотні умови договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін відхилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Статтями 655, 664, 691, 691 ЦК України встановлені істотні для договорів купівлі-продажу істотні умови, якими є ціна, порядок оплати, обов'язки по прийому-передачі товару і його оплаті і інші. Сторони не представили суду письмових доказів, достовірно підтверджуючих наявність домовленості за всіх істотних умов договору купівлі-продажу. Також суду не було представлено доказів, що свідчать про бажання одній і сторін провести нотаріальне посвідчення договору, і ухилення іншої сторони від нотаріального посвідчення. Як пояснили в судовому засіданні [PERSON]. і [PERSON]., кожний з них не наполягав на укладенні договору купівлі-продажу і посвідченні його нотаріально. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial