Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-22 00:00:00

В лютому 2007 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 15 000 грн., матеріальну шкоду в сумі 3 000 грн., моральну шкоду в сумі 50 000 грн., зобов'язати відповідача звільнити його з 20.02.2007 року за п. 1 ст. 40 КЗпП України. В обґрунтування позову позивач вказав на те, що він з 03.01.2006 року по теперішній час працює у відповідача на посаді водія. Заробітна плата нараховувалася, але з лютого 2006 року по лютий 2007 року не виплачувалася. 06.04.2006 року він подав заяву до відповідача про звільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП України, у зв'язку з ліквідацією підприємства, яка була залишена без розгляду. У відношенні керівника підприємства була порушена кримінальна справа за скоєння злочину, передбаченого ч. 1 ст. 175 КК України. Вказаними незаконними діями відповідача, позивачу було завдано матеріальної шкоди в сумі 3 000 грн., яку він не сплатив по кредитному договору. Також йому було завдано моральної шкоди, яка полягає в тому, що він на протязі року залишається без коштів на існування, через що у нього розпалася сім'я, відсутність трудової книжки позбавило його можливості влаштуватися на іншу роботу, у нього з'явилися борги. Завдану моральну шкоду позивач оцінює в сумі 50 000 грн. Таким чином, він вимушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. В ході розгляду справи позивач, на підставі ст. 31 ЦПК України, неодноразово уточнював свої позовні вимоги, просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 1493 грн. 55 коп., середньомісячний заробіток за час затримки виплати заробітної плати в сумі 32 400 грн., моральну шкоду в сумі 50 000 грн., зобов'язати відповідача розірвати з ним трудовий договір за ч. 3 ст. 38 КЗпП України з дати винесення судового рішення і внести запис про звільнення в трудову книжку, а також стягнути з відповідача на його користь витрати на правову допомогу в сумі 3 000 грн. Також, він уточнив період невиплати заробітної плати вказавши, що заробітна плата нараховувалася, але з лютого по березень 2006 року не виплачувалася. У судове засідання позивач не з'явився, але надав до суду заяву, в якій підтримав свої уточненні позовні вимоги та просив справу розглядати за його відсутністю, а у разі неявки у судове засідання відповідача, не заперечував проводити розгляд справи у заочному порядку. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причин неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню по наступним підставам. Згідно ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] з 03.01.2006 року по час винесення судового рішення працює в КП ДОР «Облводоканал» на посаді водія (а.с. 20-22, 69). Заробітна плата нараховувалася, але з лютого по березень 2006 року не виплачувалася. З оглянутої у судовому засіданні кримінальної справи № 1п-1/07 за обвинуваченням [PERSON] за скоєння злочину, передбаченого ч. 1 ст. 175 КК України, вбачається, що [PERSON] з 01.12.2005 року по 03.04.2006 року працював на посаді директора КП ДОР «Облводоканал». Кримінальна справа порушена за фактом умисної, безпідставної невиплати заробітної плати посадовими особами ДП «БТП» КП ДОР «Облводоканал». Згідно довідки бухгалтерії КП ДОР «Облводоканал», [PERSON] належить до виплати за лютий 2006 року 974 грн. 71 коп., за березень 2006 року 518 грн. 84 коп., а всього сума 1493 грн. 55 коп. Постановою старшого слідчого прокуратури м. Дніпропетровська Самарець А.І. від 15.11.2006 року була уточнена сума збитку по зазначеній кримінальній справі, яка складає 51 814 грн. 46 коп. 11.12.2006 року прокурор м. Дніпропетровська звернувся до ліквідаційної комісії КП ДОР «Облводоканал» з поданням, в якому просив прийняти міри по звільненню працівників підприємства та виплаті заборгованості по заробітній платі. 26.12.2006 року ліквідаційна комісія КП ДОР «Облводоканал», згідно подання прокуратури м. Дніпропетровська, перерахувало на поточний рахунок підприємства в Дніпропетровській філії АКБ «ТАС-КОМЕРЦБАНК» 51 814 грн. 46 коп. для виплати заборгованості по заробітній платі, що підтверджено платіжним дорученням № 905. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 07.12.2007 року, [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності та справу провадженням закрито. Як вбачається з матеріалів справи, позивач в останніх уточненнях до позовної заяви просив стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 1493 грн. 55 коп., оскільки відповідач не виплатив йому вказану суму. Представник відповідача в судові засідання не з'являвся, на запити суду щодо надання довідки про заборгованість перед позивачем по заробітній платі або про виплату позивачу 1493 грн. 55 коп. не надав. Враховуючи наведене, суд вважає, що з КП ДОР «Облводоканал» необхідно стягнути на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в сумі 1493 грн. 55 коп., оскільки вказана сума не отримана [PERSON] з рахунку Дніпропетровської філії АКБ «ТАС-КОМЕРЦБАНК», на який вона була перерахована платіжним дорученням № 905 від 26.12.2006 року. Згідно п. 4 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового, чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45). Згідно ч. 3 ст. 38 КЗпП України працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що КП ДОР «Облводоканал» під час праці [PERSON] не виконує законодавство України про працю, а саме вимоги ст. ст. 97, 115 КЗпП України, ст. 24 Закону України «Про оплату праці», то суд вважає за необхідне задовольнити вимоги [PERSON] щодо зобов'язання КП ДОР «Облводоканал» розірвати з ним трудовий договір за ч. 3 ст. 38 КЗпП України з дати винесення судового рішення, тобто з 23 червня 2008 року. Як вбачається з матеріалів кримінальної справи № 1п-1/07 за обвинуваченням [PERSON] за скоєння злочину, передбаченого ч. 1 ст. 175 КК України, оглянутої у судовому засіданні, трудова книжка працівника ДП БТП «Облводоканал» [PERSON] передана підприємству КП ДОР «Облводоканал», що підтверджено наказом № 27/03-01 к від 27.03.2006 року. Згідно п. 2.3. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України N 58 від 29.07.1993 року, записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Відповідно до п. 2.4. зазначеної вище Інструкції, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Отже, необхідно також зобов'язати КП ДОР «Облводоканал» внести запис про звільнення в трудову книжку [PERSON] у точній відповідності з ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки встановлені ст. 116 КЗпП підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як встановлено у судовому засіданні, позивач з 03.01.2006 року по час винесення судового рішення працює у відповідача. Відповідач не виплатив позивачу нараховану та належну йому заробітну плату. До теперішнього часу сума заборгованості перед позивачем складає 1493 грн. 55 коп. Заробітна плата позивача за січень 2006 року становить 1200 грн., за лютий 2006 року становить 1161 грн., що підтверджено довідкою про доходи КП ДОР «Облводоканал» від 16.03.2006 року. Термін невиплати заробітної плати з 01.04.2006 року по день винесення судового рішення (час фактичного розрахунку) складає 813 днів. Згідно розрахунку середньомісячна заробітна плата позивача складає суму 1180 грн. 50 коп., а виходячи з цього середньоденна заробітна плата позивача складає: 1180 грн. 50 коп. / 30 днів = 39 грн. 35 коп., тому необхідно: 39 грн. 35 коп. Х 813 днів затримки = 31 991 грн. 55 коп. - компенсація за час затримки виплати заробітної плати, яка повинна бути стягнута з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен відшкодувати заподіяну моральну шкоду працівнику, якщо порушення його законних прав привели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. В судовому засіданні встановлено, що у зв'язку з невиплатою заробітної плати своєчасно, позивач втратив спокій та нормальні життєві зв'язки, був порушений його звичайний уклад та ритм життя. Тому, з урахуванням вимог розумності та справедливості, враховуючи характер порушення прав позивача та глибину його душевних страждань, суд приходить до висновку, що необхідно частково задовольнити вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди та стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди - 1000 грн. Що стосується вимог позивача щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в сумі 3000 грн., то вони задоволенню не підлягають по наступним підставам. Відповідно до ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи належать витрати на правову допомогу. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Однак, позивачем до матеріалів справи не додано жодного документального підтвердження сплати витрат на правову допомогу в сумі 3 000 грн., з яких вбачається коли була проведена сплата витрат на правову допомогу, кому та по якій справі, а тому в задоволені позову в даній частині необхідно відмовити. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі в сумі 343 грн. 35 коп., оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду, а також на підставі ч. 3 ст. 81 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинні бути стягнуті витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн., оскільки позивач звільнений від сплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial