Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що вироком Білоцерківського міськрайонного суду від 28.11.2007 року [PERSON]. визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, і йому обрана міра покарання у вигляді 2-х років обмеження волі, суд визнав його винним в тому, що він 02.09.2007 року близько 21 год. керуючи автомобілем ВАЗ-21063 порушив ПДР України, виїхав на зустрічну смугу руху і допустив зіткнення з мотоциклом «Восход» під керуванням [PERSON]., в результаті ДТП позивач як пасажир мотоцикла отримав легкі тілесні ушкодження і перебував на стаціонарному лікуванні в Білоцерківській міській лікарні № 2, за період лікування на придбання ліків, медикаментів витратив 261,83 грн. Позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь вказану матеріальну шкоду та 10 000 грн. моральної шкоди. В суді позивач, представник позивача уточнили позовні вимоги і просили суд стягнути з відповідача на користь позивача 319 грн.53 коп. за придбання ліків, медикаментів та моральну шкоду у вищевказаному розмірі. Відповідач до суду не з»явився з поважних причин, оскільки в даний час відбуває покарання у вигляді обмеження волі, але про час розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надіслано його розписку про одержання ним копії позовної заяви з копіями доданих до неї документів та письмові заперечення відповідача на позов, де він вказав, що позов не визнає, оскільки ДТП мала місце не з його вини. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, оглянувши матеріали даної справи, матеріали кримінальної справи № 2-1104 за 2007 рік, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково. Так, по справі встановлено, що 02.09.2007 року близько 21 год.15 хв. [PERSON]., керуючи автомобілем ВАЗ-21063 та рухаючись по проїзній частині вул.П.Запорожця в м.Білій Церкві, з метою заїзду до двору будинку № 155, виконуючи маневр повороту ліворуч, в порушення вимог п.п. 2.3 «б», 10.1, 16.13 ПДР України допустив неуважність, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, перед поворотом ліворуч не надав дорогу транспортному засобу, що рухається по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку, виїхав на зустрічну смугу руху та допустив зіткнення з мотоциклом «Восход» під керуванням [PERSON]. В результаті ДТП [PERSON]. отримав тяжкі тілесні ушкодження, а позивач [PERSON].-легкі тілесні ушкодження. Ці обставини підтверджуються матеріалами кримінальної справи № 1-1104 за 2007 рік про обвинувачення [PERSON]. в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Відповідно до вироку Білоцерківського міськрайонного суду від 28.11.2007 року по даній кримінальній справі відповідача [PERSON]. було засуджено до 2-х років обмеження волі за ч.2 ст.286 КК України. Отже, як слідує з даного вироку, саме відповідача [PERSON]. було визнано винним в скоєнні вказаної ДТП. А відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов»язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань, чи мале місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача в скоєнні даної ДТП є доведеною. А тому відповідно до ст.1188 ЦК України саме [PERSON]. повинен відшкодувати позивачу спричинену в результаті ДТП шкоду. Згідно висновку судово-медичної експертизи від 23.10.2007 року № 326/д в матеріалах кримінальної справи [PERSON]. в результаті ДТП отримав тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, забійних ран голови, саден кистей, правої голінки, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров»я. З матеріалів кримінальної справи вбачається, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень позивач з 02.09.2007 року по 17.09.2007 року перебував на стаціонарному лікуванні в Білоцерківській міській лікарні № 2, що стверджується довідкою лікарні, зазначеним вище висновком експертизи. За вказаний період лікування позивачем було придбано ліків, медикаментів на суму 319 грн.53 коп., що слідує з наданих суду чеків з аптек /а.с.30/. Всі надані позивачем чеки приймаються судом до уваги, оскільки вказані на них дати співпадають з періодом перебування позивача в лікарняному закладі. Згідно ч.1 ст.1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я фізичній особі, зобов»язана відшкодувати потерпілому також додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Отже, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім витрати на лікування в розмірі 319 грн.53 коп., про що вказано вище в рішенні. Крім матеріальної шкоди, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь і моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. Відповідно до ч.2 п.1 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, який фізична особа зазнала у зв»язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я. Проаналізувавши всі надані докази, суд приходить до висновку, що з вини [PERSON]. позивачу було спричинено і моральну шкоду, оскільки в результаті ДТП він отримав тілесні ушкодження, зазнав як фізичних, так і моральних страждань, перебував на стаціонарному лікуванні, що призвело до зміни звичного для нього способу життя. Таким чином, спричинену позивачу моральну шкоду з врахуванням вимог розумності і справедливості суд оцінює в розмірі 3 000 грн. В решті позову щодо відшкодування моральної шкоди в розмірі 7000 грн. суд вважає за необхідне відмовити . На підставі ст.4 Декрету КМ України «Про державне мито» позивач звільнений від сплати держмита /судового збору/ на користь держави. Враховуючи все наведене та

Outcome: partial