Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-02 00:00:00

Позивач просить стягнути з відповідача матеріальний збиток в сумі 17442,62 гривень, моральну шкоду в сумі 5000 гривень і судові витрати по справі, мотивуючи свої вимоги тим, що 18 вересня 2006 року [PERSON], управляючи автомобілем ВАЗ 21063, виїжджаючи з другорядної дороги на головну, не представив перевагу транспортному засобу позивача, який рухався по головній дорозі, внаслідок чого відбулося зіткнення і пошкодження автомобіля «Фольксваген - Венто», що належить на праві власності позивачу. В результаті дорожньо - транспортної події, автомобіль [PERSON] був пошкоджений і згідно звіту автотоварознавчого дослідження, вартість відновного ремонту складає 16629 гривень; витрати по складанню дослідження склали 800 гривень і 13,62 гривні за повідомлення відповідача про час проведення експертизи. Вимоги про відшкодування моральної шкоди мотивує тим, що його робота пов'язана з пересуванням на великі відстані, і в результаті пошкодження його автомобіля, він був вимушений завдавати додаткових зусиль для організації свого життя і роботи, що завдало йому психологічної травми. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, вважає, що в тому, що трапилася дорожньо - транспортна подія є вина обох водіїв - [PERSON] і [PERSON]. Також не згоден з сумою матеріального збитку, встановленого звітом автотоварознавчого дослідження, вважає її завищеною. Вимоги про відшкодування моральної шкоди також не визнає. Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 18 вересня 2006 року відбулося зіткнення автомобілів «Фольксваген - Венто», під управлінням водія [PERSON], який управляв на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу і Ваз 21063, під управлінням водія [PERSON] в присутності власника автомобіля. В результаті дорожньо - транспортної події, автомобіль «Фольксваген - Венто» під управлінням [PERSON] був пошкоджений. Згідно звіту автотоварознавчого дослідження, вартість відновного ремонту автомобіля складає 16629 гривень (а.с. 77-86). Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, заподіяна неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. 18 вересня 2006 року відносно [PERSON] був складений адміністративний протокол про притягнення його до адміністративної відповідальності по ст. 124 КупАП. Постановою інспектора 2-го міжрайонного відділу при УДАІ ГУМВС України в Криму від 30 вересня 2006 року, в порушенні кримінальної справи відносно [PERSON] по ознаках ч. 1 ст. 286 КК України було відмовлено (а.с. 8). Постановою суду від 04 жовтня 2006 року, [PERSON] був визнаний винним в здійсненні дорожньо - транспортної події, притягнутий до адміністративної відповідальності по ст. 124 КУпАП і підданий стягненню у вигляді позбавлення права управління всіма видами транспортних засобів строком на шість місяців (а.с. 11 в адміністративному матеріалі № 3-12975\06). Дану постанову, якою була встановлена вина [PERSON] в тому, що відбулася дорожньо - транспортна подія, відповідач оскаржив, але постановою Голови Апеляційного суду АРК від 13 квітня 2007 року - постанова Ялтинського міського суду від 04 жовтня 2006 року відносно [PERSON] була залишена без змін (а.с. 61). Згідно п. 3, 4 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням по цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доводяться при розгляді інших справ, в яких беруть участь ті ж особи або особа, відносно якої встановлені ці обставини. Постанова суду по справі про адміністративне правопорушення є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно - правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії і чи вчинені вони цією особою. Постановою судді було встановлено, що дії і порушення ПДР, які спричинили за собою пошкодження автомобіля позивача, були вчинені з вини відповідача [PERSON], а отже дані обставини є обов'язковими для суду і не підлягають доведенню знов. Крім того, [PERSON] також була оскаржена постанова інспектора 2-го міжрайонного відділу при УДАІ ГУМВС України в Криму від 30 вересня 2006 року про відмову в порушенні кримінальної справи. Постановою Ялтинського міського суду від 19 січня 2007 року дана постанова була скасована, а матеріали перевірки по факту дорожньо - транспортної події - направлені начальнику 2-го міжрайонного відділу при управлінні ДАІ ГУ МВС України в Криму для проведення додаткової перевірки. Разом з тим, при проведенні перевірки була призначена і проведена нова експертиза, яка знов підтвердила винність [PERSON] у вчиненні дорожньо - транспортної події і постановою інспектора 2-го міжрайонного відділу при УДАІ ГУ МВС України в АР Крим від 17 квітня 2007 року знов було встановлено, що водій [PERSON] з технічної точки зору мав можливість запобігти зіткненню з автомобілем Фольксваген, чого він не зробив, але враховуючи, що винним в події є сам потерпілий, в порушенні кримінальної справи відносно [PERSON] знову було відмовлено (а.с. 40-48 у матеріалі № 02663). Дана постанова [PERSON] оскаржена не була. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення матеріального збитку заявлений обґрунтовано і підлягає задоволенню. Що стосується суми матеріального збитку, з якою не згоден представник відповідача, то судом неодноразово призначалося проведення судових автотоварознавчих експертиз на предмет встановлення реальної суми збитку, заподіяного пошкодженням автомобіля, проте сторони від проведення експертиз відхилилися, що позбавило експерта можливості дати висновок з поставленого йому питання. Більше сторонами клопотань про направлення справи на проведення експертизи не заявлялося, відповідач, в свою чергу, ніяких доказів, що спростовують суму матеріального збитку, встановленого актом товарознавчого дослідження, суду не представив, тоді як відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна доводити ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх доводів і заперечень. Таким чином, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню сума, встановлена звітом автотоварознавчого дослідження у розмірі 16629 гривень (а.с. 10-19). Що стосується позову про стягнення моральної шкоди, то в цій частині позову слід відмовити. За змістом статті 1167 ЦК України, для покладання відповідальності на особу, що завдала шкоду, необхідна сукупність чотирьох умов, а саме: наявність шкоди; протиправність дій особи, що заподіяла шкоду; причинного зв'язку між протиправною поведінкою особи, що завдала шкоду і шкодою; вини в спричиненні шкоди. Разом з тим, суд вважає, що факт наявності самої моральної шкоди позивачем не доведений, а тому його вимоги в даній частині є необґрунтованими. Також з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в сумі 166,30 гривень, витрат на інформаційно - технічне забезпечення справи в сумі 30 гривень і витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial