overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-22 00:00:00

Позивач, посилаючись на те, що відповідач є споживачем послуг водопостачання та водовідведення, зобов'язаний сплачувати надані йому послуги, однак ухиляється від їх сплати, тому виникла заборгованість у сумі 262,81 грн. за період з 01.03.2005 року по 01.03.2008 року, просила суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала, просила стягнути з відповідача заборгованість за водопостачання та водовідведення в сумі 262,81 грн. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Суду позивачем надано наступні докази: Довідка про зареєстрованих осіб. Довідка про розмір заборгованості відповідача за вказаний у позові період. Попередження. Акт від 07.02.2008р. Копія рішення Лисичанської міської ради № 559 від 21.02.2008 р. про звільнення позивача від сплати державного мита у 2008 році. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що заборгованість відповідача за водопостачання та водовідведення за період з 01.03.2005 року по 01.03.2008 року складає 262,81 грн. Згідно ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісячно в строки, встановлені КМУ. Відповідно до ст. 6 Водного Кодексу України, “Правил надання населенню послуг з водопостачання та водовідведення”, затверджених постановою КМУ від 21.07.05 р. № 630 водопостачальна організація повинна надавати послуги з водопостачання та водовідведення, а споживач повинен кожного місяця сплачувати кошти за послуги, які йому надаються. Тому є підстави для стягнення заборгованості з відповідача за надані послуги з водопостачанню та водовідведенню. Суд вважає докази, надані позивачем, достатніми та переконливими. Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за водопостачання та водовідведення у сумі 262,81 грн. Відповідно до рішення Лисичанської міської ради № 559 від 21.02.2008 р. позивача звільнено від сплати державного мита у 2008 році. Оскільки рішення постановлене на користь позивача, якого звільнено від сплати держмита, то відповідно до ст. 88 ч. 3 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у сумі 51 грн. та витрати за інформаційне-технічне забезпечення в розмірі 30 грн. На підставі викладеного, відповідно до ст.64 ЖК України, ст.6 Водного Кодексу України, “Правил надання населенню послуг з водопостачання та водовідведення”, затверджених постановою КМУ від 21.07.05 р. №630,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача та просить суд шлюб, між нею та відповідачем, - розірвати. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з відповідачем по справі перебуває в зареєстрованому шлюбі з 05.10.1991року, який оформлений Дніпровським відділом РАЦС м. Дніпродзержинська, актовий запис №1041. Від спільного подружнього життя мають неповнолітню дитину, доньку [PERSON], [INFO], і яка залишиться проживати з матір'ю. На даний час шлюбні відносини між ними остаточно припинені, спільного бюджету не мають, спільного господарства не ведуть, мешкають окремо. Примиритись не намагались, належних результатів примирення б не дало, тому вважає, що примирення між ними неможливе, сім'я розпалась остаточно, і відновлена бути не може, постійна відсутність порозуміння, конфлікти, втрачені почуття любові і поваги один до одного, напружені стосунки, різні інтереси, кожний з них вирішує свої проблеми самостійно, стали зовсім чужими людьми, і тому шлюб необхідно розірвати. Відповідач в судове засідання не з'явився на повторний виклик і про причину своїх неявок суд не повідомив, хоча про час та дати судових засідань була належним чином повідомлена за останнім відомим місцем проживання. Крім того згідно наданого суду газетного оголошення позивачка сповістила відповідача про необхідність явки в судове засідання через засоби масової інформації. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача та вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що в матеріалах справи достатньо даних про права та обов'язки сторін і тому згідно зі ст.169ч.4 ЦПК України є всі підстави для винесення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, а вимоги позивача підлягають задоволенню, так як в судовому засіданні з'ясовані фактичні взаємовідносини сторін та дійсні причини позову про розірвання шлюбу, а саме: припинення сімейно-шлюбних відносин між сторонами з приводу психологічної несумісності та втрати почуттів любові та поваги одного до іншого; виникнення сварок та конфліктів в сім'ї, відсутність спроб до примирення, байдуже ставлення відповідача до питання про розірвання шлюбу, - і вони достатні для того, щоб суд дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що мають істотне значення, а шлюб підлягає розірванню з покладенням судових витрат на відповідача. На підставі викладеного, ст. 110-112 ЖК України, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-22 00:00:00

[PERSON]. звернулася до суду з позовом до [PERSON]., при третій особі: Українській універсальній біржі, про визнання договору купівлі-продажу будинку таким, що відбувся та про визнання права власності на цей будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], обґрунтовуючи свої вимоги тим, що договір нотаріально не посвідчили, але всі його умови виконали. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, прохаючи їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнала. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у встановленому законом порядку. За таких обставин суд вважає, що рішення у справі можливо постановити у попередньому судовому засіданні. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК, при визнанні позову ухвалюється рішення в порядку, встановленому ст.174 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Під час розгляду справи судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу №НГР-168 від 17.11.1999 року [PERSON]. купила у [PERSON]. житловий будинок з допоміжними господарськими побудовами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та складається з: «А-І» жилого будинку, «Б,б» сараю з прибудовою, «№1» паркану та «№2» колодязя, який належав останній на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Гребінківською держнотконторою 07.10.1997 р. за № 1901 та зареєстрованого в Лубенському МБТІ в р.к. №2, р. №500. Договір купівлі-продажу вказаного будинку був оформлений на Українській універсальній біржі. На даний час постало питання про оформлення документів на зазначений будинок, але проводити реєстрацію угоди в нотаріальній конторі позивачу відмовили, посилаючись на те, що вона є недійсною, оскільки не була дотримана встановлена ст. 657 ЦК України нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку. Сторони по справі всі умови договору купівлі-продажу виконали: продавець знявся з реєстрації в зазначеному житловому будинку, звільнив приміщення та передав його у власність покупцю з відповідною технічною документацією, а покупець сплатив 2 300 (дві тисячі триста) грн. за жилий будинок з господарськими побудовами, таким чином, суд вважає, що угода між сторонами відбулася. Підстав для визнання даної угоди, що відповідає справжній волі як позивача, так і відповідача, недійсною, судом не виявлено. Згідно ст. 220 ч. 2 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Оскільки сторони виконали всі умови договору купівлі-продажу, на підставі якого позивач отримала у власність будинок за вище вказаною адресою, то вона набула право власності на нього, на підставі укладення угоди, що не заборонена законом. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, посилаючись на те, що відповідач зловживає алкогольними напоями, ображає її. Між ними склалися неприязні відносини їх шлюб розпався і відновленню не підлягає. Суд дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 12 вересня 2007р зареєстрували шлюб. Між ними склалися неприязні відносини, їх шлюб розпався і відновленню не підлягає тому його слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-22 00:00:00

[PERSON]вернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] [INFO] Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала і зіслалася на обставини викладені в позові. Відповідач будучи повідомленим про розгляд справи в судове засідання неявився проте суд вважає, що є достатньо доказів для слухання справи в його відсутності. Суд заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки встановлено, що [PERSON]та [PERSON] мають сина [PERSON]. Відповідач не приймає участі в його утриманні в зв'язку із чим з нього слід стягнути аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-22 00:00:00

12.03.2008 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання втрати права користування житловим приміщенням, вказуючи на те, що у будинку [ADDRESS], який належить позивачці на праві приватної власності згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.04.1988 року, прописана позивачка та відповідач - [PERSON]. У січні 2000 року [PERSON] приїхала з РФ та попросилась прописатися у [PERSON] З лютого 2000 року відповідачка не проживає у зазначеному будинку, а працює та мешкає в м. Харків. У червні 2007 року відповідачка приїхала з Харкова у будинок зі своїм знайомим та переночувала, а наступного дня [PERSON] попросила її добровільно виписатися з будинку. 14.12.2007 року депутатом Вербівської сільської ради було складено акт про не проживання відповідачки [PERSON] за місцем прописки. У судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги, просить задовольнити позовну заяву. Відповідач у судове засідання неодноразово не з'являлася, хоча про дату, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, через засоби масової інформації, а саме газету «Слобідський край» № 44 від 17.04.2008 року. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача у заочному порядку, та винести по справі заочне рішення, так як в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи, та проти цього не заперечує позивачка. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно довідки виконкому Вербівської сільської ради у будинку [ADDRESS] [PERSON] прописана тимчасово /а.с. 7/. Згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок, який розташований за адресою [ADDRESS], він належить [PERSON] /а.с. 5/. Згідно акту обстеження /а.с. 8/, складеного депутатом Вербівської сільської ради 14.12.2007 року, у будинку [ADDRESS] відповідач - [PERSON] не проживає у будинку з 25.01.2000 року та не являється членом сім'ї [PERSON] Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] подруги позивачки пояснили, що вони [PERSON] ніколи навіть не бачили, вона ніколи не проживала у будинку [ADDRESS] та її місце знаходження невідоме. Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності громадян за ними зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців. Згідно ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки [PERSON] з 2000 року не проживає у будинку [ADDRESS]. На підставі вище зазначеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-22 00:00:00

07.04.2008 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що 04.06.2005 року він зареєстрував шлюб із [PERSON] у Протопопівській сільській раді Балаклійського району Харківської області, актовий запис № 01. Від спільного шлюбу вони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] [INFO]. З дружиною гарної сім'ї не створили, втратили любов та повагу один до одного, між ними склались неприязні відносини, крім того вони припинили шлюбні відносини. Спору про поділ майна, що є спільною власністю не має. Позивач у попередньому судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просить задовольнити позов. Відповідач у попередньому судовому засіданні позов визнала у повному обсязі, не заперечувала проти задоволення заявлених позовних вимог, згодна на розірвання шлюбу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов підлягає задоволенню, так як судом встановлено, що сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, у зв'язку з чим подальше спільне життя подружжя та збереження ними шлюбу суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-22 00:00:00

Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення в розмірі 435,16 грн., посилаючись на те, що в порушення ст. 68 ЖК УРСР він не вносить плату за надані йому послуги. Представник позивача у судове засідання не з'явилась, у письмовій заяві просила розглянути справу за її відсутності, позов підтримала. Відповідач у судове засідання не з'явився, у письмовій заяві просив розглянути справу за його відсутності, позов визнав повністю, попереджений про наслідки визнання позову. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що відповідач, в порушення ст. 68 ЖК УРСР та Правил надання населенню послуг з водопостачання та водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 р. № 630, не здійснює оплату наданих послуг водопостачання, в результаті чого в період з 01.03.2005 по 01.03.2008 виникла заборгованість у сумі 435,16 грн. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, інтереси інших осіб, є передбачені ст. 68 ЖК України підстави для стягнення заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення, тому визнання позову відповідачем слід прийняти. Відповідно до рішення Лисичанської міської ради від 21.02.2008р. позивача звільнено від сплати державного мита у 2008 році. Оскільки рішення постановлене на користь позивача, позивача звільнено від сплати держмита, то відповідно до ст. 88 ч. 3 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у сумі 51 грн. Витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в суді в розмірі 30 грн., у відповідності до ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача, на користь позивача. На підставі викладеного, відповідно до ст. 68 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування майнової шкоди, завданої відповідачем порушенням Правил користування електроенергією для населення в розмірі 1394,48 грн., посилаючись на те, що в порушення ст. 26 Закону України „Про електроенергетику” споживач несе відповідальність за порушення правил користування електроенергією, відповідачем допущено порушення, яке виразилося у відпущенні гвинта напруги на розрахунковому приладі обліку електроенергії, що призводить до заниження показів лічильника. Просив суд стягнути з відповідача майнову шкоду у зазначеному розмірі та судові витрати у справі. Представник позивача у судове засідання не з'явився, у письмовій заяві просив розглянути справу за його відсутності, позов підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, клопотань про розгляд справи за його відсутності не надав, про причину неявки суд не повідомив, тому суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У судовому засіданні досліджені докази: акт про порушення споживачем „Правил користування електричною енергією для населення”; особовий рахунок, розрахунок збитків, квитанція на часткове відшкодування збитків, платіжні доручення а сплату судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню повністю. У судовому засіданні встановлено, що в порушення ст. 26 Закону України „Про електроенергетику” відповідач порушив п. 42, 48 „Правил користування електроенергією для населення”, що виразилося у відпущенні гвинта напруги, що підтверджується актом №009131 від 28.02.2005 р. На підставі акта і відповідно до Методики нарахування збитків, нанесених енергопостачальній організації внаслідок порушення „Правил користування електроенергією для населення” було зроблено нарахування суми збитків у період з 28.08.2004 р. по 28.02.2005 р. у сумі 1394,48 грн. Суд вважає надані позивачем докази достатніми та переконливими. Судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 51 грн. та витрати на інформаційне-технічне забезпечення розгляду цивільних справ у розмірі 30 грн. на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-22 00:00:00

Позивач, посилаючись на те, що відповідач є споживачем послуг водопостачання та водовідведення, зобов'язаний сплачувати надані йому послуги, однак ухиляється від їх сплати, тому виникла заборгованість у сумі 968,99 грн. за період з 01.03.2005 року по 01.03.2008 року, просила суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала, просила стягнути з відповідача заборгованість за водопостачання та водовідведення в сумі 968,99 грн. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, клопотання про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. Суду позивачем надано наступні докази: Довідка про зареєстрованих осіб. Довідка про розмір заборгованості відповідача за вказаний у позові період. Попередження. Акт від 16.04.2008р. Копія рішення Лисичанської міської ради № 559 від 21.02.2008 р. про звільнення позивача від сплати державного мита у 2008 році. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що заборгованість відповідача за водопостачання та водовідведення за період з 01.03.2005 року по 01.03.2008 року складає 968,99 грн. Згідно ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісячно в строки, встановлені КМУ. Відповідно до ст. 6 Водного Кодексу України, “Правил надання населенню послуг з водопостачання та водовідведення”, затверджених постановою КМУ від 21.07.05 р. № 630 водопостачальна організація повинна надавати послуги з водопостачання та водовідведення, а споживач повинен кожного місяця сплачувати кошти за послуги, які йому надаються. Тому є підстави для стягнення заборгованості з відповідача за надані послуги з водопостачанню та водовідведенню. Суд вважає докази, надані позивачем, достатніми та переконливими. Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за водопостачання та водовідведення у сумі 968,99 грн. Відповідно до рішення Лисичанської міської ради № 559 від 21.02.2008 р. позивача звільнено від сплати державного мита у 2008 році. Оскільки рішення постановлене на користь позивача, якого звільнено від сплати держмита, то відповідно до ст. 88 ч. 3 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у сумі 51 грн. та витрати за інформаційне-технічне забезпечення в розмірі 30 грн. На підставі викладеного, відповідно до ст.64, 68 ЖК України, ст.6 Водного Кодексу України, “Правил надання населенню послуг з водопостачання та водовідведення”, затверджених постановою КМУ від 21.07.05 р. №630,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-04-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про визнання права власності на спадщину(об'єкти нерухомого майна : житловий будинок загальною площею 136 кв.м, гараж, огорожа), посилаючись на те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON], який постійно проживав по[ADDRESS] У встановлений законом строк позивачка подала до Піщанської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини , яка відкрилась після смерті чоловіка. Однак свідоцтво про право на спадщину за законом вона отримати не може, оскільки покійний не отримав в Болганській сільській раді свідоцтво про право власності на вищезгаданий будинок з господарськими спорудами, що стверджується довідкою Тульчинського МБТІ , а відповідно до абзацу 4-го п.216 „Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України” затвердженого МЮ України 3.03.2004 року за № 20/9, якщо до спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації , нотаріус вимагає подання документа, який посвідчує право власності спадкодавця на спадкове майно, тобто свідоцтва про право власності. Свідоцтво про право власності на ім”я померлого Болганською сільською радою видане їй не може бути на підставі ч.2 ст.30 ЦК України, а тому відповідно до ст.16 ЦК України вимушена звернутись до суду, оскільки іншим способом не може реалізувати своє законне право на спадкове майно. В судове засіданні позивачка[PERSON] та представник Болганської сільської ради Митрофаненко Л.М. не з'явилися, проте звернулися з письмовими заявами про розгляд справи у їх відсутність та покладають вирішення даного спору на розсуд суду. Аналізуючи обставини справи, дослідивши докази, зокрема ксерокопія свідоцтва про смерть, ксерокопію свідоцтва про одруження , технічний паспорт, довідку-характеристику Тульчинського МБТІ, суд прийшов висновку, що дана позовна заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved