Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-07 00:00:00

У березні 2008 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому ставить питання відшкодування моральної шкоди, завданою внаслідок отримання професійного захворювання. Свої вимоги мотивує тим, що тривалий час він працював на шахті “Південна” ДП “Дзержинськвугілля” підземним забійником. За час роботи на шахті він отримав професійне захворювання, внаслідок якого його визнали інвалідом третьої групи та йому було встановлено 30 % втрати професійної працездатності. Внаслідок такого захворювання йому було завдано моральної шкоди, яка полягає в фізичному болю та стражданнях. Він втратив змогу займатися звичними для себе справами, він втратив зв'язок з трудовим колективом. Через неможливість допомагати дружині у нього виникають з нею сварки, тому він відчуває себе приниженим та нікчемою. Через хворобу він звільнився з роботи, що також негативно позначилося на його гідності. Моральну шкоду оцінює в 30000 гр, яку просить стягнути з відповідача. Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача позов не визнала, суду пояснила, що в Закон України, який передбачав відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України (надалі - Фонд) моральної шкоду, завданої внаслідок отримання професійного захворювання в лютому 2007 року були внесені зміни, які були виключені положення про відшкодування Фондом такої шкоди. У зв'язку з тим, що закони не мають зворотної сили, то підстав для відшкодування шкоди немає. Крім того, посилання позивача на норми Кодексу законів про працю України та Цивільного кодексу також не можуть бути прийняти судом до уваги, так як позивач не знаходився з Фондом в трудових відносинах. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач з 1994 року по 23.04.2007 року працював на шахті “Південна” ДП “Дзержинськвугілля” (а.с. 5). Висновком МСЕК від 18.04.2007 року позивачу була встановлена треття група інвалідності та з 03.04.2007 року 30 % втрати професійної працездатності з датою чергового переогляду 18.04.2008 року (а.с. 4). У зв'язку з цим позивачу відділенням виконавчої дирекції Фонду в м. Дзержинську сплачуються щомісяця страхові виплати, що компенсують відповідну частину втрати заробітку (а.с. 6). Суд вважає, що сукупність проаналізованих та досліджених в судовому засіданні доказів дає можливість зробити висновок про те, що ушкодження здоров'я на виробництві спричинило позивачу моральну шкоду, яка полягає в фізичному болю та у моральних переживаннях, що призвело до змін звичайного образу життя та не потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Разом з тим, відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995р. “Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди”, оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з'ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду. Згідно до п. 4.2 Рішення Конституційного суду України по справі № 1-9-2004 від 27 січня 2004 року передбачені ст. 237-1 КЗпП України та ст. 1167 ЦК України відшкодування моральної шкоди, як один з способів захисту особистих немайнових прав громадян, яке відшкодовується особою, спричинившою шкоду або власником чи уповноваженим ним органом не застосовується до осіб, які підлягають обов'язковому соціальному страхуванню відповідно до Закону України “Про обов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання”. Таким чином, суд приходить до висновку, що правовідносини, що склалися між сторонами регулюються Законом України “Про обов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання” (надалі - Закон № 1105-ХІV). Відповідно до Закону України “Про внесення змін до Закону № 1105-ХІV” від 23.02.2007 року № 717-V стаття перша Закону № 1105-ХІV були викладена в новій редакції, а підпункт “е” пункту 1 частини першої статті 21 про зобов'язання Фонду відшкодовувати грошову суму за моральну шкоду, частину третю статті 28 та частину третю статті 34 у частині відшкодування моральної шкоди було виключено. Отже, судом встановлено, що на час встановлення позивачу МСЕК часткової втрати професійної працездатності Закон України, який регулює даний вид правовідносин не передбачав відшкодування застрахованим особам моральної шкоди, завданої внаслідок отримання професійного захворювання. За таких обставин суд приходить до висновку, що заявлені вимоги необгрунтовані, а тому в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Outcome: dismissed