Jurisdiction: civil
Date: 2008-06-04 00:00:00

14 березня 2008 року позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача, в особі Маріупольської міської ради про визнання права власності на самовільно зведену споруду. В обґрунтування вимог посилається на те, домоволодіння [ADDRESS] належить її чоловіку [PERSON], який помер [INFO], на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Четвертою маріупольською державною нотаріальною конторою від 24.04.1970 року. В процесі експлуатації даного домоволодіння позивачем без належного дозволу та затвердженого проекту, було самовільно зведено гараж літ. Г. В даний час позивачка, з метою оформлення своїх спадкових прав на майно після смерті чоловіка [PERSON], просить визнати за померлим право власності на самовільно зведений гараж літ. Г, що розташований на земельній ділянці [ADDRESS]. Позивачка у відкритому судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала пояснення аналогічні, викладеним у позові. Представник відповідача Маріупольської міської Ради - Жоголева В.В., яка діє на підставі довіреності, у даному судовому засіданні пояснила, що не заперечує проти задоволення позовних вимог. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що домоволодіння [ADDRESS], на підставі договору купівлі продажу, посвідченого державним нотаріусом Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори від 25 жовтня 2006 року за реєстровим № 2-2339, належить [PERSON]. Право приватної власності [PERSON] на зазначене домоволодіння, на підставі вищевказаного договору зареєстровано Маріупольським БТІ від 04 вересня 2007 року, реєстраційний № 20161134. З повідомлення Маріупольського БТІ № 5636 від 14 квітня 2008 року, вбачається, що земельна ділянка [ADDRESS], надавалась колишньому власникові - [PERSON] у безстрокове користування для будівництва жилого будинку, на підставі договору, посвідченого Четвертою жданівською (нині - Маріупольською) державною нотаріальною конторою від 22 грудня 1962 року за реєстровим № 8192. Згідно зі свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим Орджонікідзевським відділом РАЦС Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] помер [INFO], про що вчинено актовий запис № 1671. [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, зареєстрованому Крутобереговскою сільською Радою народних депутатів Усть-Камчатського району Камчатської області від 07 лютого 1980 року, згідно із свідоцтвом про шлюб [NUMBER], про що вчинено актовий запис № 3. З довідки Маріупольського БТІ №, вбачається, що на земельній ділянці [ADDRESS] встановлено наявність самовільно зведеного гаражу літ. Г. Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. З висновку будівельно-технічної експертизи № 42 від 12.05.2008 року вбачається, що при самовільному будівництві гаражу літ. Г, що розташований на земельній ділянці [ADDRESS], вимоги державних будівельних норм порушені не були, за виключенням п. 3.25* ч. 3 ДБН 360-92**, відстань до сусідньої межі ділянки від більш виступаючої конструкції стіни гаражу літ. Г менше 1,0 м. Відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Із заяви, посвідченої комітетом самоорганізації населення „Дружба” від 10.04.2008 року, наданої власником домоволодіння [ADDRESS]- [PERSON], вбачається, що останній не має заперечень проти розміщення гаражу на території земельної ділянки [ADDRESS] на відстані менш ніж 1,0 м від межі суміжного із ним землекористування. За таких обставин, відповідно до ст. 376 ЦК України,

Outcome: approved