Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-06 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про визнання дійсним договору купівлі-продажу укладеного між позивачами та відповідачем 27 грудня 2007 р. Крім того позивачі просять суд визнати за ними право власності на “адміністративну будівлю”, літ. “А-1Н”, загальною площею 203,8кв.м., “вагову”, літ. “Б”, загальною площею 72,7кв.м., “нежитлову будівлю”, літ. “В”, загальною площею 167,4кв.м., “гараж”, літ. “Г”, загальною площею 493,6кв.м., “столярний цех”, літ. “Д”, загальною площею 105,0кв.м., “насосну”, літ. “Е” загальною площею 26,9кв.м., “бойню”, літ. “Ж”, загальною площею 99,5кв.м., “склад”, літ. “З”, загальною площею 435,8кв.м., “сарай”, літ. “И”, загальною площею 675,5кв.м., “сарай”, літ. “К”, загальною площею 1256,1кв.м., “дизельну”, літ. “Л”, загальною площею 12,4кв.м., що розташовані за адресою: Харківська область, м. Ізюм, [ADDRESS]. Відповідач в судовому засіданні проти позову не заперечувала, позов визнала у повному обсязі. Суд, дослідивши надані докази, перевіривши матеріали справи та доводи сторін, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного: 27 грудня 2007 р. між позивачами та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу. Відповідно до предмету зазначеного правочину відповідач прийняв зобов'язання продати “адміністративну будівлю”, літ. “А-1Н”, загальною площею 203,8кв.м., “вагову”, літ. “Б”, загальною площею 72,7кв.м., “нежитлову будівлю”, літ. “В”, загальною площею 167,4кв.м., “гараж”, літ. “Г”, загальною площею 493,6кв.м., “столярний цех”, літ. “Д”, загальною площею 105,0кв.м., “насосну”, літ. “Е” загальною площею 26,9кв.м., “бойню”, літ. “Ж”, загальною площею 99,5кв.м., “склад”, літ. “З”, загальною площею 435,8кв.м., “сарай”, літ. “И”, загальною площею 675,5кв.м., “сарай”, літ. “К”, загальною площею 1256,1кв.м., “дизельну”, літ. “Л”, загальною площею 12,4кв.м., що розташовані за адресою: Харківська область, м. Ізюм, [ADDRESS]., а позивачі прийняли зобов'язання прийняти та оплатити вищезазначені об'єкти нерухомості у відповідності до положень договору. Як свідчать матеріали справи, позивачами належним чином та у строки виконані прийняті зобов'язання по договору купівлі-продажу від 27 грудня 2007 р., що виражається в прийнятті та сплаті вартості нерухомих об'єктів зазначених в предметі договору. Відповідач виконуючи прийняті зобов'язання по зазначеному договору, 28 грудня 2007 р. за актом здачі-приймання передав позивачам об'єкти нерухомості визначені предметом договору. Пунктом п.11.4. Договору купівлі-продажу від 27 грудня 2007 р. між позивачами та відповідачем узгоджено, що договір купівлі-продажу від 27 грудня 2007 р. підлягає нотаріальному посвідченню за рахунок відповідача. При розгляді справи судом було встановлено, що відповідач на неодноразові звернення позивача з приводу необхідності нотаріально засвідчити договір купівлі-продажу від 27 грудня 2007 р. не реагує. Відповідно до ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Статтею 626 ЦК України визначено, що договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Таким чином, враховуючи вищезазначені положення ЦК України, а також враховуючи зміст правочину, суд приходить до висновку, що укладений між позивачами та відповідачем договір купівлі-продажу від 27 грудня 2007 р. є двостороннім, оскільки породжує права та обов'язки як для позивача так і для відповідача. За вищевикладених обставин, суд приходить до висновку про порушення відповідачем майнових прав та інтересів позивача, оскільки для нотаріального посвідчення правочину є обов'язковим присутність сторін договору. Відповідно до ст. 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Відповідно до ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Частиною 2 ст. 220 ЦК України визначено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. За вищевикладених обставин суд вважає, що існують всі правові підстави для задоволення позовних вимог позивача. Вирішуючи даний спір суд вважає за необхідне судові витрати покласти на відповідача, оскільки судом за час розгляду справи встановлено факт порушення відповідачем умов укладеного 27 грудня 2007 р. договору купівлі-продажу, що в подальшому призвело до передачі спору на розгляд суду.

Outcome: approved