overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-25 00:00:00

Співвласниками квартири [ADDRESS] є [PERSON], [PERSON],[PERSON] та [PERSON] 5 січня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу &frac14; частини квартири [ADDRESS]. 5 січня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу &frac14; частини квартири [ADDRESS]. На виконання цієї угоди позивачі передав відповідачам обумовлені суми, а вона надали їм розписку про отримання коштів. Крім того, відповідачі взяли на себе зобов'язання посвідчити вказані договори нотаріально до 10 лютого 2008 року. Позивачі, посилаючись на те, що відповідачі від оформлення договору купівлі-продажу ухиляються, оскільки проживають в іншій місцевості, що позбавляє їх права розпорядитися придбаним майном, звернулися в суд з позовом про визнання договору купівлі-продажу дійсними та визнання за ними права власності. Відповідачі в попереднє судове засідання не з'явилися, надали суду заяву в якій позов визнали повністю, просили справу розглянути в їхню відсутність. Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно свідоцтва про право власності на житло квартири [ADDRESS] належить [PERSON], [PERSON],[PERSON] та [PERSON] Як вбачається з довідок Смілянського відділку Черкаського обласного об'єднаного бюро технічної інвентаризації [PERSON] та[PERSON] належить по &frac14; частині вказаної квартири. З розписки [PERSON] вбачається, що він одержав від [PERSON] 11000 грн. за продаж їй &frac14; частини квартири [ADDRESS]. З розписки[PERSON] вбачається, що він одержав від [PERSON] 11000 грн. за продаж йому &frac14; частини квартири [ADDRESS]. Судом встановлено, що сторони домовилися щодо усіх істотних умов договорів купівлі продажу частин квартири. Позивачі бажають посвідчити договір нотаріально, але відповідачі від такого посвідчення ухиляються, оскільки проживають в іншій місцевості. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. На підставі наведеного, ч.2 ст. 220, 372ЦК України, ст.ст. 10, 14, 130, 212, 213, 294, 295 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту посилаючись на те, що 15.11.2005 року з відповідачем було укладено договір кредиту, згідно якого відповідачу було надано кредит в сумі 9000 грн. строком на 14 місяців. Свої зобов'язання перед позивачем відповідач не виконав. Тому позивач звернувся до суду і просить стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 6141 грн. 14 коп. з них 4499 грн. - прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів, 1642 грн. 14 коп. - пеня, а також 61 грн. 41 коп. судового збору та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явивсь, причини неявки суду не повідомив, а тому по справі необхідно постановити заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України через неявку відповідача в судове засідання. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з пояснень та матеріалів справи, 28.09.2005 року [PERSON] звернувся з заявою про надання кредиту в розмірі 9000 грн. (а.с.18-21). 15.11.2005 року між позивачем в особі Директора департаменту Київське регіональне управління Філіппенко С.О. та [PERSON] було укладено кредитний договір № 198/05-Т відповідно до якого останньому було надано кредит в сумі 9000 грн. (а.с.22-24). Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав та надав відповідачу кредит в сумі 9000 грн. строком на 14 місяців, але відповідач не виконав свої зобов'язання, які передбачені кредитним договором, в результаті чого має заборгованість по кредиту в сумі 4499 грн., загальна сума заборгованості складає 6141 грн. 14 коп., яка включає 1642 грн. 14 коп. пені, яка була нарахована відповідно до п. 5.1. кредитного договору (а.с.6). 08.06.2006 року позивачем була направлена відповідачу вимога про сплату в добровільному порядку заборгованості за кредитним договором (а.с.14), але відповідачем сума заборгованості не була сплачена. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК та інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач в судове засідання не надав доказів, що зобов'язання за кредитним договором ним було виконано, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 6141 грн. 14 коп. Крім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню на користь позивача сплачений в дохід держави судовий збір в сумі 61 грн. 41 коп. та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини посилаючись на те, що [INFO] померла її донька [PERSON]. На день її смерті відкрилась спадщина, яка складається з частки в квартирі [ADDRESS] та чотирьох грошових вкладів в різних відділеннях Ощадбанку України. Після смерті доньки спадкоємцями є позивач та рідний брат померлої - відповідач, який відмовляється від спадщини на користь позивача. Позивач у встановлений законом строк не звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, через те, що тривалий час на протязі першої половини 2007 року хворів її син. Тому вона звернулась до суду і просила визначити їй додатковий строк терміном два місяці для прийняття спадщини. Позивач в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив суд задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Відповідно до ст. 130 ЦПК України допускається ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 174, 175 цього Кодексу. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з пояснень та матеріалів справи, [INFO] померла [PERSON] (а.с.6), яка була донькою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.5). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді частки квартири [ADDRESS] (а.с.11) та грошових вкладів у відділеннях Ощадбанку України (а.с.8,9,10). Позивачка звернулась до Іванівської районної державної нотаріальної контори з усним запитом про прийняття спадщини після померлої [INFO] доньки - [PERSON], але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з пропуском строку (а.с.13). Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Позивач в судовому засіданні пояснила, що після смерті доньки захворів син, який є інвалідом І групи, тому вона здійснювала догляд за сином і не могла вчасно звернутись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Довідкою з Поліклініки № 3 Дніпровського району м. Києва (а.с.7) підтверджується, що [PERSON] є інвалідом І групи, потребує постійного догляду, з 20.12.2006 року по 29.12.2006 року перебував в реанімаційному відділенні та з 16.01.2007 року по 31.01.2008 року перебував гастроентерологічному відділенні. Таким чином, в судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що строк для прийняття спадщини пропущений позивачем з поважних причин і тому їй слід визначити додатковий строк на прийняття спадщини, терміном в два місяці. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання права власності на частину будинку [ADDRESS]. Вимоги мотивовані тим, що з 17.08.1985 року по 04.08.1992 року він перебував у шлюбі з відповідачкою. Після розірвання шлюбу сторони проживали однією сім'єю до лютого 2007 року. В 2002 році батько позивача дав гроші для придбання житла у сумі 16000 грн. З метою менше заплатити за оформлення житла, був оформлений договір дарування &frac12; частини будинку [ADDRESS]. 01.02.2007 року відповідачка виїхала на постійне місце проживання до Росії, залишивши з позивачем неповнолітнього сина, [INFO]. Дитина перебуває на повному утриманні позивача, відповідачка не надає допомоги у вихованні та утриманні дитини. Просить визнати за ним право власності на 2/6 частин, а за відповідачкою на 1/6 частину будинку. В судове засідання позивач подав заяву про слухання справи у його відсутності, на позові наполягає. Відповідачка в судове засідання вдруге не з'явилася, хоча була повідомлена належним чином. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін за наявними у справі доказами. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 17.08.1985 року по 04.08.1992 року (а.с. 6-7). Згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], його батьками є [PERSON] та [PERSON](а.с. 10). 15.08.2002 року між відповідачкою та [PERSON] був оформлений договір дарування &frac12; частини жилого будинку з господарчими та побутовими будівлями та спорудами (а.с. 11). Згідно п.1 ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають в шлюбі між собою, або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Згідно ст. 62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. ст. 391, 392 ЦК України власник майна може вимагати усунення всяких порушень його права, хоча б ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, пред'явити позов про визнання його права власності, якщо відсутні документи, що засвідчують це право. Позивачем зроблено ремонт в будинку та побудовані господарські споруди. Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначене домовленістю між ними або шлюбним договором. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу по договору позики мотивуючи тим, що 31.08.2007 року між ними був укладений договір позики. Позивач передав відповідачу гроші у сумі 10000 грн., про що відповідач написав розписку. Відповідач зобов'язався повернути гроші у строк до 15.09.2007 року, однак до цього часу не повернув їх. Позивач в судове засідання подав заяву про слухання справи у його відсутності, на позові наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був попереджений належним чином. Слухання справи можливе у відсутності сторін. Позов підлягає задоволенню повністю. 31.08.2007 року між сторонами був укладений договір позики. Позивач надав відповідачу гроші у сумі 10000 грн. Відповідач зобов'язався повернути гроші до 15.09.2007 року, про що написав розписку (а.с. 6). На даний час гроші за договором відповідач не повернув. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 1049 ЦК України за договором позики позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлений договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу. У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про визнання нещасного випадку на виробництві страховим та визнання дійсним акту про нещасний випадок. В судовому засіданні заявник підтримав заявлені вимоги і пояснив, що 19.08.1984 року під час виконання трудових обов'язків у радгоспі “Радянський Азербайджан” з ним стався нещасний випадок про який був складений акт форми Н-1 від 22.08.1984 року. У зв'язку з трудовим каліцтвом йому було встановлено пенсію. Під час розгляду документів про нещасний випадок, працівники відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання України в Цюрупинському районі Херсонської області відмовились приймати акт Н-1, оскільки він був оформлений неналежним чином. Зокрема, в акті невірно вказані реквізити підприємства, його адреса, акт до кінця не заповнений і таке інше. Тому, йому відмовлено у визнанні випадку страховим. Заявник просить визнати нещасний випадок страховим та визнати дійсним акт Н-1 про нещасний випадок. Представник відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання України в Цюрупинському районі Херсонської області Буриченко Н.В. підтвердила, що у зв'язку з вищевказаними недоліками, акт Н-1 не може бути прийнятий в якості належного документу, який посвідчує факт каліцтва на виробництві. Однак, враховуючи, що на теперішній час радгосп “Радянський Азербайджан” ліквідований, заявнику залишається можливість усунути недоліки документа шляхом отримання відповідного судового рішення. Заслухавши пояснення заявника та представника зацікавленої особи, проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні підтвердилось, що 19.08.1984 року під час виконання трудових обов'язків у радгоспі “Радянський Азербайджан” с.Новософіївка, Голопристанського району, Херсонської області з заявником стався нещасний випадок про який був складений акт форми Н-1 від 22.08.1984 року. Акт про нещасний випадок складений з застосуванням бланку, виготовленого для Херсонського електромашинобудівельного заводу, що пояснює неточності в тексті. Однак, наявність печатки радгоспу “Радянський Азербайджан” та підписи керівників підприємства, свідчать про його достовірність.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті ДТП, посилаючись на те, що 29 жовтня 2007 року на пр. ім.Газети Правда він керував автомобілем ВАЗ 2101, д/н [NUMBER] з причепом ПГ А1, д/н [NUMBER], який належить йому на праві приватної власності. Позаду його рухався автомобіль Мерседес Бенц- 208Д, д/н [NUMBER] під керуванням відповідача. Не врахувавши дорожню обстановку та не вибрав безпечну дистанцію руху відповідач скоїв зіткнення з його автомобілем та заподіяв йому матеріальну шкоду. За порушення Правил дорожнього руху України відповідача було притягнуто постановою судді Дніпропетровського райсуду від 28.11.2007 року до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Згідно висновку товарознавчої експертизи за №633 від 30.10.2007 року загальна вартість відновлювального ремонту автомобілю складає 4.508 грн. 71 коп. Внаслідок протиправних дій відповідача йому було спричинено моральну шкоду, яка відобразилася у душевних стражданнях, які він зазнав внаслідок пошкодження його майна і неможливості користуватися автомобілем, а тому позивач просить суд стягнути з відповідача 4.508 грн. 71 коп. матеріальної шкоди, 2.000 грн. моральної шкоди та судові витрати. У судовому засіданні позивач позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, пояснив, що вимога позивача щодо відшкодування моральної шкоди є завищеною. Суд, вислухавши у судовому засіданні пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Встановлено, що за порушення Правил дорожнього руху України відповідача було притягнуто постановою судді Дніпропетровського райсуду від 28.11.2007 року до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Постановою встановлено, що 29 жовтня 2007 року на пр. ім.Газети Правда позивач керував автомобілем ВАЗ 2101, д/н [NUMBER] з причепом ПГ А1, д/н [NUMBER], який належить йому на праві приватної власності. Позаду його рухався автомобіль Мерседес Бенц- 208Д, д/н [NUMBER] під керуванням відповідача. Не врахувавши дорожню обстановку та не вибрав безпечну дистанцію руху відповідач скоїв зіткнення з автомобілем позивача та заподіяв йому матеріальну шкоду. Згідно висновку товарознавчої експертизи за №633 від 30.10.2007 року загальна вартість відновлювального ремонту автомобілю складає 4.508 грн. 71 коп., вартість проведення автотоварознавчої експертизи склала 400 грн. Внаслідок протиправних дій відповідача позивачу було спричинено моральну шкоду, яка відобразилася у душевних стражданнях, які він зазнав внаслідок пошкодження його майна і неможливості користуватися автомобілем, позивач змушений був звертатися до суду за захистом своїх прав, витрачати кошти на судові витрати, проте, суд вважає, що сума 2.000 грн., яку вимагає позивач в рахунок відшкодування моральної шкоди, завищена і не відповідає тим моральним стражданням, які він зазнав, а тому зменшує її до 500 грн. і задовольняє вимоги позивача частково.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини у зв'язку з навчанням, посилаючись на те, що з відповідачем вона розірвала шлюб 11.06.2002 року. Від спільного життя у них народився син [PERSON], [INFO]. Рішенням Дніпропетровського райсуду з відповідача стягувалися аліменти на утримання сина до досягнення ним повноліття, але син продовжує навчання на денній формі у Дніпропетровському центрі підготовки і перепідготовки робочих кадрів туристичного сервісу. Строк навчання з 01.09.2007 року по 08.03.2009 року. Син мешкає разом з нею і знаходиться на її утриманні, потребує витрат на проїзд до навчального закладу, одежу, харчування. Відповідач працює на посаді слюсаря-ремонтника у ВАТ “Інтерпайп-НТЗ”, його середньомісячний прибуток складає 2.100 грн., а тому позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти у розмірі &frac14; частини з усіх видів доходу щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до закінчення сином навчання. Позивачка надала судові заяву у якій просить розглянути справу у свою відсутність, про те, що підтримує позовні вимоги. Третя особа - [PERSON]. надав судові заяву з проханням розглянути у свою відсутність, про те, що позовні вимоги вважає обґрунтованими. Відповідач надав судові заяву з проханням розглянути у свою відсутність, про те, що позовні вимоги визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Встановлено, що сторони розірвали шлюб 11.06.2002 року. Від спільного життя у них народився син [PERSON], [INFO]. [PERSON]. проходить навчання на денній формі у Державному професійно-технічному навчальному закладі “Дніпропетровський центр підготовки і перепідготовки робочих кадрів туристичного сервісу”. Строк навчання з 01.09.2007 року по 08.03.2009 року. Син мешкає разом з позивачкою, потребує витрат на проїзд до навчального закладу, одежу, харчування. Відповідач працює на посаді слюсаря-ремонтника у ВАТ “Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод”, має стабільну середньомісячну зарплату у розмірі в середньому 2.100 грн., позовні вимоги визнав у повному обсязі, а тому суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивачки повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2008-05-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, вказуючи, що їх сім'я розпалась. У судовому засіданні позивач позов підтримала та пояснила, що 28.04.2006 року зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого має дочку - [PERSON]. Причиною розпаду сім'ї з'явилось відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя, суперечки з різних приводів, у зв'язку з чим між сторонами настало відчуження, примирення неможливе. Сторони з жовтня 2007 року не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних відносин, проживають окремо. Просить позов задовольнити, витрати, пов'язані з реєстрацією розірвання шлюбу покласти на відповідача. Відповідач підтвердив викладені обставини, проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав: Сторони уклали шлюб 28.04.2006 року, який був зареєстрований у відділі РАЦС Київського РУЮ м. Харкова, актовий запис за № 191. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу залишиться проживати з позивачкою. Судовим розглядом встановлено, що сторони з жовтня 2007 року не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Майновий спір у справі відсутній. Фактично сім'я розпалась та не може бути відновлена. За таких обставин суд вважає, що шлюб існує формально, позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Витрати у справі підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved