Jurisdiction: civil
Date: 2008-08-04 00:00:00

1 липня 2008 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання договору купівлі-продажу 1/6 частки будинку дійсним та припинення права власності, який в судовому засіданні підтримала повністю і просила його задовольнити, бо незважаючи на те, що вона та відповідач 15 грудня 2007 року повністю домовилися відносно усіх істотних умов договору купівлі-продажу 1/6 частки будинку, розташованого в [ADDRESS] і вона повністю виконала умови договору в частині сплати відповідачу вартості вказаної частки, відповідач ухилився від реєстрації договору в нотаріальному порядку. Тому просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнав повністю і суду показав, що дійсно йому на праві власності належить 1/6 частина жилого будинку з господарськими спорудами, розташованими в [ADDRESS]. 15 грудня 2007 року позивач та відповідач уклали між собою договір купівлі-продажу вказаної частки будинку. Позивачка повністю сплатила відповідачу всю запропоновану ним вартість частки будинку. Але до теперішнього часу договір купівлі-продажу між ними в нотаріальній конторі не посвідчено. Тому він не заперечує проти задоволення позову. Третя особа [PERSON]. в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив(а.с.28). Судом встановлено, що відповідачу на підставі рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 07 травня 2007 року належить на праві власності 1/6 частина жилого будинку з господарськими спорудами, розташованого в [ADDRESS](а.с.6-7,8). 15 грудня 2007 року між позивачем та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу вказаної частки домобудівлі, яким вони повністю обумовили всі, у тому числі і суттєві, умови укладення договору купівлі-продажу вказаного будинку - ціну договору(вартість, за яку продається будинок), предмет договору (точне зазначення будинку та місце його знаходження, кому і на підставі чого належить вказаний будинок) і позивачка повністю сплатила відповідачу вартість проданої частки будинку (а.с.14). Відповідно до ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Тобто щодо договору купівлі-продажу будинку істотними слід вважати вказівку про місце знаходження будинку, ціну, про яку домовилися сторони, порядок розрахунку за проданий будинок та термін і місце посвідчення договору. Стаття 657 ЦК України передбачає, що договір купівлі-продажу житлового будинку, або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору відповідно до ч.1 ст. 220 ЦК України такий договір є нікчемний. Зібрані по справі докази свідчать про те, що позивач та відповідач до укладення договору купівлі-продажу будинку у письмовій формі обумовили всі істотні умови договору купівлі-продажу і позивач повністю виконала покладені на неї обов»язки по договору - сплатила вартість будинку у сумі 3000 доларів США (а.с.14), а відповідач у зв»язку з цим передав їй усі правовстановлюючі документи на будинок і сам будинок.. Але до теперішнього часу договір в нотаріальній конторі сторони не посвідчили бо відповідач не з»явився до нотаріальної контори для посвідчення договору і не надав всіх необхідних документів для посвідчення угоди у його відсутності. Частина 2 статті 220 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Тому суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню повністю. Крім того, відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи те, що визнання договору купівлі-продажу дійсним передбачено законом і незаконність набуття позивачем права власності не встановлена судом, суд вважає, що за позивачем також слід визнати право власності на спірне майно. В зв»язку з визнання за позивачкою права власності на 1/6 частину жилого будинку, в порядку ст. 365 ЦК України право власності відповідача на вказане майно підлягає припиненню.

Outcome: approved